text:
Tenuità del fatto: i chiarimenti della Cassazione
 Per gli Ermellini nessun reato può essere escluso dalla particolare tenuità entro la soglia indicata dalla legge
 di Lucia Izzo - La causa di esclusione della punibilità per particolare tenuità del fatto è applicabile a tutti i reati, entro la soglia indicata dalla legge (pena detentiva non superiore nel massimo a cinque anni, ovvero pena pecuniaria, sola o congiunta alla predetta pena), quando risulta che l'offesa è di particolare tenuità e il comportamento risulta non abituale.
 Il giudice dovrà all'uopo valutare le modalità della condotta e l'esiguità del danno o del pericolo ai sensi dell'articolo 133, primo comma, del codice penale. Quello che viene in considerazione è la caratterizzazione storica del fatto nella sua interezza, mentre non viene precisata una tipologia di reato per la quale non sia possibile la considerazione della modalità della condotta e in cui sia quindi inibita ontologicamente l'applicazione del nuovo istituto.
 Lo ha chiarito la Corte di Cassazione, quarta sezione penale, nella sentenza n. 23245/2019 (qui sotto allegata) pronunciandosi sul ricorso del Procuratore generale della Corte di appello contro la sentenza che aveva assolto un imputato dal reato di cui all'art. 95 d.P.R. n. 115/02 per particolare tenuità del fatto.
 Si rammenta che la norma in questione punisce la falsità o le omissioni nella dichiarazione sostitutiva di certificazione, nelle dichiarazioni, nelle indicazioni e nelle comunicazioni previste dall'articolo 79, comma 1, lettere b), c) e d).
 Il giudizio sulla tenuità del fatto
 Tenuità del fatto: rileva l'entità del complessivo disvalore della condotta
 Il giudice a quo ha ritenuto che, nel caso di specie, l'offesa fosse di particolare tenuità "in ragione delle specifiche modalità della condotta già desumibili dalla prospettazione accusatoria" e ha altresì rilevato la non ricorrenza di alcuna delle condizioni ostative indicate dall'art. 131-bis del codice penale.
 Nel contestare la decisione, il Procuratore ricorrente sostiene, invece, che il giudice non debba esclusivamente limitarsi a verificare l'astratta applicabilità dell'istituto avuto riguardo ai limiti edittali di pena e alla non abitualità del reato, ma debba sottoporre a un rigoroso vaglio critico il requisito della tenuità dell'offesa.
 In relazione al reato commesso, per le caratteristiche intrinseche e per le finalità cui è destinato, non poteva secondo il ricorrente reputarsi sussistente la fattispecie di cui all'art. 131-bis c.p. in quanto le modalità della condotta e l'entità del danno causato o causabile non consentono di considerare l'offesa "di particolare tenuità".
 Tuttavia, tale ricostruzione viene respinta dagli Ermellini i quali precisano che il legislatore ha limitato il campo d'applicazione dell'anzidetta causa di non punibilità in relazione alla gravità del reato, desunta dalla pena edittale massima, e alla non abitualità del comportamento.
 La Suprema Corte chiarisce che, in tale ambito, il fatto particolarmente tenue va individuato alla stregua di caratteri riconducibili a tre categorie di indicatori: le modalità della condotta, l'esiguità del danno o del pericolo, il grado della colpevolezza.
 Il giudizio sulla tenuità del fatto comporta, in conseguenza, una valutazione che ha a oggetto le modalità della condotta e l'esiguità del danno o del pericolo valutate ai sensi dell'art. 133, comma 1, del codice penale. Si richiede, in breve, una equilibrata considerazione di tutte le peculiarità della fattispecie concreta e non solo di quelle che attengono all'entità dell'aggressione del bene giuridico protetto.
 A sostegno di tale assunto, viene richiamata la pronuncia n. 13681/2016 con cui le Sezioni Unite, in una ampia e compiuta illustrazione dell'istituto, hanno tra l'altro affermato che non esiste quindi un'offesa tenue o grave in chiave archetipica, poiché è la concreta manifestazione del reato a segnarne il disvalore. Ciò che conta è, dunque, il riferimento testuale alle modalità della condotta, al comportamento.
 La nuova normativa, spiega la Cassazione, non si interessa della condotta tipica, bensì ha riguardo alle forme di estrinsecazione del comportamento, al fine di valutarne complessivamente la gravità, l'entità del contrasto rispetto alla legge e conseguentemente il bisogno di pena.
 Appare evidente, dunque, che la novella che ha introdotto la causa di non punibilità intende per l'appunto riferirsi alla connotazione storica della condotta, essendo in questione non la conformità al tipo, bensì l'entità del suo complessivo disvalore.
 Essendo allora in considerazione la caratterizzazione storica del fatto nella sua interezza, non si dà tipologia di reato per la quale non sia possibile la considerazione della modalità della condotta; ed in cui sia quindi inibita ontologicamente l'applicazione del nuovo istituto.
 L'opinione contraria manifestata dal Procuratore, spiega la Cassazione, è deviata dalla impropria sovrapposizione tra il fatto tipico e il fatto storico, tra l'offesa e la sua entità, e condurrebbe a frustrare le finalità deflative sottese alla novella.
 In conformità ai menzionati principi, la motivazione offerta dal Tribunale si dimostra adeguata dando la stessa conto dell'insussistenza: di circostanze idonee a connotare di disvalore la condotta, di un'abitualità nella condotta dell'imputato e delle altre condizioni negative e ostative indicate dall'art. 131-bis, comma 3, del codice penale. Il ricorso deve dunque essere dichiarato inammissibile.
 Scarica pdf Cass., V pen., sent. n. 23245/2019
 (04/06/2019 - Lucia Izzo)


type: other

text:
23.06.1993 otsus nr 131
 Asjaõigusseadusel ei ole tagasiulatuvat jõudu, kui rakendusseadusest ei tulene teisiti.
 Asjaõiguse suhtes kehtib asja asukohamaa seadus.
 (1) Omanik võib olla füüsiline isik või eraõiguslik juriidiline isik (eraõiguslikud isikud), samuti riik või kohalik omavalitsusüksus ning seaduses sätestatud avalik-õiguslik juriidiline isik (avalik-õiguslikud isikud).
 (2) Kõigil omanikel on võrdsed õigused, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
 (2) Seaduses nimetatud juhtudel loetakse teatud õigused asjadeks ja neile kohaldatakse asjade suhtes kehtivaid sätteid.
 (1) Maatüki olulised osad on sellega püsivalt ühendatud asjad nagu ehitised, kasvav mets, muud taimed ja koristamata vili, samuti maatükiga seotud asjaõigused.
 (2) Ehitis, mis on ehitatud võõrale maale hoonestusõiguse alusel ja maaga püsivalt ühendatud, samuti maaga mööduvaks otstarbeks ühendatud asi ei ole maatüki oluline osa.
 (3) Hoonestusõiguse lõppemisel maatükile jäänud ehitis muutub maatüki oluliseks osaks.
 (1) Päraldis on vallasasi, mis, olemata peaasja oluline osa, teenib peaasja ning on sellega seotud ühise majandusliku eesmärgi ja sellele vastava ruumilise seose kaudu.
 Kui valdust on omavoliliselt rikutud (§ 40 lg. 3) või valdus omavoliliselt ära võetud, on valdajal õigus nõuda valduse kohtulikku kaitset.
 (3) Kinnistusraamatut peetakse vastavalt käesolevale seadusele ja kinnistusraamatuseadusele.
 Kinnistu on kinnistusraamatusse iseseisva üksusena kantud kinnisasi.
 (2) Andmed kantakse kinnistusraamatusse artiklite ja märgetena.
 (1) Kinnistusraamat on avalik. Igaühel on õigus tutvuda kinnistusraamatu andmetega ja saada sellest väljavõtteid.
 (3) Kui isik kinnistusraamatu andmetele tuginedes omandab heauskselt kinnisasja või piiratud asjaõiguse, siis on tema õigused seadusega kaitstud. Omandaja on pahauskne, kui ta teadis või pidi teadma, et kinnistusraamatu kanne on ebaõige.
 (1) Kinnistusraamatu kanne on ebaõige, kui see on tehtud õigusliku aluseta või see alus on hiljem ära langenud või kanne on valesti muudetud või kustutatud või kannet tehes on rikutud seadust muul viisil.
 (3) Kinnistusraamatusse kantud asjaõigusest tulenev nõue ei aegu, kui seaduses ei ole sätestatud teisti.
 (2) Järjekoha muutmiseks on nõutav nende isikute notariaalselt tõestatud kokkulepe, kelle õiguste järjekoht muutub. Kinnispandiõiguse järjekohas tagasiastumiseks on nõutav ka kinnisasja omaniku nõusolek.
 (4) Järjekoha muutmine ei või kahjustada omaniku õigusi, samuti õigust, mille järjekoht on tagasiastuvate ja etteastuvate õiguste vahel.
 § 62. Artikkel kinnistusraamatus
 Asjaõigused kinnisasjale kantakse kinnistusraamatusse artiklitena.
 (1) Kinnistusraamatusse võib kanda märke kinnisasjale asjaõiguse omandamise või lõpetamise, selle õiguse sisu või järjekoha muutmise või muu nõude, sealhulgas tulevase või tingimusliku nõude tagamiseks.
 (2) Märge kantakse kinnistusraamatusse omaniku notariaalselt tõestatud avalduse alusel, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
 (3) Pärast märke kandmist kinnistusraamatusse on kinnisasja käsutamine omandaja suhtes tühine osas, milles see märkega tagatud nõuet tühistab või piirab.
 (4) Käesoleva paragrahvi 3. lõikes sätestatud alustel on käsutamine tühine ka pankrotihalduri poolt või kohtu otsuse täitmiseks.
 (5) Kui käsutamine on käesoleva paragrahvi 3. ja 4. lõikes sätestatud alustel tühine, on omandajal õigus nõuda tähtaja saabumisel kolmandalt isikult enda kandmist kinnistusraamatusse omanikuna või asjaõiguse kustutamist.
 § 64. Kande alus
 (1) Kinnistusraamatu kanne tehakse, sealhulgas muudetakse või kustutatakse, asjaõiguslepingu alusel (§ 120).
 (2) Kanne kinnistusraamatusse tehakse üksnes siis, kui koos käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud asjaõiguslepinguga esitatakse kinnistusametile asjaõiguse kinnistamise aluseks olevad dokumendid.
 (3) Seaduses sätestatud juhtudel tehakse kinnistusraamatu kanne:
 1) notariaalselt tõestatud ühepoolse avalduse alusel, millele on lisatud käesoleva paragrahvi 2. lõikes nimetatud dokumendid, või
 2) notariaalselt tõestatud ühepoolse avalduse alusel.
 (4) Kande muutmiseks või kustutamiseks on nõutav nende isikute notariaalselt tõestatud avaldus, kelle õigust, mis on kantud kinnistusraamatusse, selline kande muutmine või kustutamine kahjustaks.
 (5) Kohtuotsuse alusel tehakse kinnistusraamatu kanne ühepoolse avalduse alusel ilma asjaõiguslepingu ja dokumentideta.
 (1) Isik, kelle asjaõigust on ebaõige kandega (§ 57) rikutud, võib nõuda seadusega sätestatud korras ebaõige kande muutmist või kustutamist.
 (2) Kande muutmise või kustutamiseni võib kinnistusraamatusse kantud isiku käsutusõiguse piiramiseks nõuda märke kandmist kinnistusraamatusse. Sellise märke kandmiseks kinnistusraamatusse ei ole nõutav, et märke kandmist nõudev isik oma õiguste rikkumist või nende rikkumise ohtu tõestaks.
 (4) Kaaomanikul on ühise asja suhtes kolmandate isikute ees kõik omaniku õigused.
 (4) Kohtu poolt kindlaksmääratud osade jaotamine reaalselt võib vajaduse korral toimuda ka liisuheitmise teel.
 Kaasomanike õigusjärglaste suhtes kehtivad kaasomanike kokkulepe ja enamuse otsus ühise kinnisasja valdamise ja kasutamise korra kohta, samuti kokkulepe kinnisasja kaasomandi lõpetamise keelu kohta, kui need on kantud kinnistusraaamatusse.
 § 91. Seadusliku valdaja õiguste kaitse
 Paragrahvides 80–89 sätestatud õigused on ka seaduslikul valdajal, kes ei ole asja omanik.
 (3) Omandi üleminekuks peab olema õiguslik alus.
 (1) Kui leidja ei ole asja veel omandanud (§ 100 lg. 1), saab omanik asja või seda asendava raha tagasi, kui ta hüvitab vajalikud kulutused ja maksab leidjale leiutasu. Leiutasu ei või ületada ühte kolmandikku asja väärtusest, millest on maha arvatud vajalikud kulutused. Leiutasu määratakse leidja ja omaniku kokkuleppel. Vaidluse korral määrab leiutasu kohus.
 (1) Kinnisasja omandamise tehing peab olema notariaalselt tõestatud.
 (1) Asjaõigusleping on võõrandaja ja omandaja notariaalselt tõestatud kokkulepe kinnisomandi üleandmiseks §-s 119 sätestatud tehingu alusel, samuti kinnisasja koormamiseks asjaõigusega ning sellekohase kande tegemiseks kinnistusraamatusse või selle kande muutmiseks või kustutamiseks.
 (2) Tingimuslik asjaõigusleping on kehtetu.
 (2) Hõivamise, pärimise, sundvõõrandamise, sundenampakkumise või kohtuotsuse alusel tehakse kinnistusraamatusse kanne senise omaniku nõusolekust sõltumata.
 (1) Maatükiga püsivalt ühendatud ehitis on teise isiku omandis ainult siis, kui see on ehitatud hoonestusõiguse alusel. Hoonestusõiguse lõppemisel maatükile jäänud ehitis läheb maatüki omaniku omandisse.
 (2) Ehitis, mis on ehitatud võõrale maatükile seda maatükiga püsivalt ühendamata, on maatüki omandist eraldi omandis.
 (3) Kui materjali omanik, kes ehitas võõrale maale, on pahauskne, on tal õigus nõuda hüvitust, mis ei ületa ehitamise kulusid. Seda õigust ei ole, kui maatüki omanik on esitanud nõude materjali eemaldamiseks (§ 138 lg. 3).
 (2) Eraõigusliku isiku omandis oleval kinnisasjal, mis ei ole piiratud ega tähistatud, ei või teised isikud omaniku loata viibida päikeseloojangust päikesetõusuni.
 Omanik peab tagama, et tema ehitise katuselt ei voolaks vesi teise isiku kinnisasjale, kui ei ole kokku lepitud teisiti. Vee juhtimine katuselt avalikule teele on lubatud.
 Teed ja liinid
 § 155. Avalik tee
 (1) Omanik, kelle kinnisasja läbib avalik tee, ei või takistada ega lõpetada selle tee kasutamist ka siis, kui tee ei ole kantud kinnistusraamatusse avaliku teena.
 (2) Kinnisasja omanik peab avaliku tee äärses ribas järgima seadusjärgseid kitsendusi.
 (1) Omanikul, kelle kinnisasjale puudub vajalik juurdepääs avalikult teelt või kinnisasja eraldi seisvalt osalt, on õigus nõuda juurdepääsu üle võõra kinnisasja. Juurdepääsu asukoht, kasutamise tähtaeg ja tasu määratakse kokkuleppel. Kui kokkulepet ei saavutata, määrab juurdepääsu ja selle kasutamise tasu kohus. Juurdepääsu määramisel tuleb arvestada koormatava kinnisasja omaniku huve.
 (2) Kui kinnisasja osalise võõrandamise tagajärjel võõrandatud või allesjäänud osa kaotab ühenduse avaliku teega, peab selle osa omanik, mille kaudu ühendus seni toimus, võimaldama teise osa omanikul ühendust pidada oma kinnisasja kaudu käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud tingimustel.
 (3) Kinnisasja omanikul ei ole õigust juurdepääsu nõuda, kui senine ühendus avaliku teega või kinnisasja osade vahel on katkenud tema tahtel.
 § 158. Liinid
 (1) Omanik peab lubama oma kinnisasjast läbi viia elektri-, gaasi-, side- ja muid liine maapinnal, maapõues ja õhuruumis, kui liini rajamine ei ole võimalik seda kinnisasja kasutamata või ülemääraste kulutusteta.
 (2) Teisele isikule kuuluval kinnisasjal asuvad liinirajatised ei ole kinnisasja olulised osad.
 (3) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes sätestatut ei kohaldata, kui liinirajatised ei võimalda kinnisasja otstarbekohast kasutamist.
 (4) Liini ehitamise ja kasutamisega tekkiv kahju tuleb eelnevalt täielikult hüvitada.
 (5) Käesoleva paragrahvi 1. lõikes nimetatud rajatiste ehitamiseks ja kasutamiseks võib seaduses sätestatud juhtudel kohaldada sundvõõrandamist või muud erikorda.
 (2) Kallasrada võib igaüks kasutada veekogu ääres liikumiseks ja viibimiseks, kalastamiseks ning veesõidukite randumiseks. §-s 142 sätestatud kitsendused kallasraja suhtes ei kehti.
 (1) Kui reaalservituuti teostatakse teenival kinnisasjal mingi ehitise või seadeldise abil, on valitseva kinnisasja omanik kohustatud selle rajama ja korras hoidma, kui seaduses või servituudi seadmise tehinguga ei ole sätestatud teisiti.
 (3) Sõiduteeservituut annab õiguse sõita sõidukiga mööda sõiduteed läbi teeniva kinnisasja. Sõiduteeservituut sisaldab jalgteeservituudi.
 § 190. Veevõtu- ja karjajootmisservituut
 (1) Veevõtuservituut annab õiguse võtta võõrast veekogust vett oma kinnisasja tarbeks ja kasutada veekogu juurde viivat jalgteed (§ 186 lg. 1).
 (2) Karjajootmisservituut annab õiguse joota oma loomi võõrast veekogust ja kasutada veekogu juurde viivat karjateed (§ 186 lg. 2).
 (2) Karjatamisservituut annab õiguse ajada karja karjatamiskohale (§ 186 lg. 2).
 (2) Kasutusvalduse esemeks võivad olla vallas- ja kinnisasjad ning üleantavad õigused.
 Kasutusvalduses oleva kinnisasja jagamisel kohaldatakse teeniva kinnisasja jagamise kohta käivaid reaalservituudi sätteid (§ 182 lg. 4 ja 5).
 (2) Reaalkoormatisest tulenev iga üksik kohustus aegub hagi aegumise üldise tähtaja jooksul, arvates ajast, mil see muutus kohustatud isiku isiklikuks võlaks (§ 239 lg. 1).
 (4) Hoonestusõigus loetakse kinnisasjaks. Hoonestusõigusele kohaldatakse kinnisomandi sätteid, kui seaduses ei ole sätestatud teisiti.
 (1) Kui hoonestusõiguse ja maatüki omanikuks saab üks ja sama isik, kustutatakse hoonestusõigus kinnistusraamatust tema avalduse alusel. Kande kustutamiseni jääb hoonestusõigus asjaõigusena püsima.
 (3) Hoonestaja peab hoonestusõiguse müügi kavatsusest teatama maatüki omanikule, kellel on ostueesõigus kahe kuu jooksul, arvates müügiteate saamise päevast.
 (2) Tasu hoonestusõiguse eest makstakse vastavalt kokkuleppele rahas või muudes asendatavates asjades, kusjuures hoonestusõiguse seadmisel tuleb tasu suurus või suuruse arvutamise alused kogu hoonestusõiguse ajaks ette kindlaks määrata.
 (3) Hoonestusõiguse eest makstava tasu suuruse muutmist võib nõuda, kui see on sätestatud hoonestusõiguse seadmise aluses.
 (4) Tehingu alusel võib ostueesõigust seada kinnisasja ühekordseks võõrandamiseks.
 (2) Kui kinnisasi on juba läinud ostja omandisse, võib notaariaalselt tõestatud avalduse esitada müüja asemel uuele omanikule.
 (3) Avalduse esitamisega astub ostueesõigust omav isik sõlmitud ostumüügilepingu järgi ostja asemele ja omandab õiguse nõuda kinnistusraamatusse kande tegemist ning ostja või müüja keeldumisel esitada hagi kinnistusraamatusse kande tegemiseks ja kinnisasjale omandiõiguse tunnustamiseks.
 (1) Kui ostueesõigus kuulub eraldi mitmele isikule, kellest ükski ei ole ostueesõiguse seadmise alusega eelistatud, ja nad ei lepi kokku teisiti, otsustatakse ostueesõiguse teostaja liisuheitmisega.
 2) asja väärtuse vähenemise või selle hävimise ohust viivitamatult pandipidajale teatama.
 (1) Registerpandi võib seada laevaregistrisse kantud laevale, autoregistrisse kantud sõidukile või lennukiregistrisse kantud õhusõidukile.
 § 309. Kommertspandi mõiste
 Registerpandi võib seada ettevõtte vallasvarale (kommertspant).
 Kommertspant registreeritakse ettevõtteregistris.
 (1) Pantija võib kasutada ja käsutada panditud vara korrapärase majandustegevuse vajadusteks.
 (2) Pantija on kohustatud võlausaldaja nõudel aru andma panditud vara kasutamisest ja käsutamisest.
 (3) Pandilepinguga võib kehtestada täiendavaid tingimusi panditud vara kasutamiseks ja käsutamiseks, sealhulgas kindlaks määrata vara, mida pantija ei tohi võõrandada ega ära tarvitada.
 (1) Panditud vara, mida pantija on võõrandanud § 311 1. ja 3. lõike alusel, ei ole pärast võõrandamist koormatud pandiõigusega.
 (2) Kommertspant laieneb varale, mis asendab algselt pandiga koormatud vara.
 (1) Koormatud kinnisasja omanik võib hüpoteegi seada enda kasuks.
 (2) Omanikuhüpoteegi seadmine toimub omaniku notariaalselt tõestatud avalduse alusel kande tegemisega kinnistusraamatusse.
 (2) Intressid tuleb deponeerida, kui intressimäär on kinnistusraamatusse kantud, kuid mitte suuremas ulatuses kui kolme aasta eest, arvates päevast, mil kinnnisasja omanik esitas kohtule avalduse hüpoteegi kustutamiseks.
 1.04.2013 9:15
 Veaparandus - Parandatud sõna „kustutatakse“. Alus: Riigi Teataja seaduse § 10 lõige 3 ja Riigikogu Kantselei 27.03.2013 taotlus nr 4-14/13-24/3.
 (2) Hüpoteegi üleandmiseks on nõutav omaniku ja hüpoteegipidaja notariaalselt tõestatud kokkulepe (§ 120) ning kande tegemine kinnistusraamatusse.
 (2) Järgneval järjekohal asuv nõue rahuldatakse pärast eelneval järjekohal asuva nõude rahuldamist.
 (3) Ühel ja samal järjekohal asuvad nõuded rahuldatakse üheaegselt ja võrdeliselt nõuete suurusele.
 (4) Nõuded rahuldatakse kinnisasja müügist saadud rahast nende järjekohtade järjekorras vabadele järjekohtadele vaatamata.
 Lisaks §-s 363 sätestatule kohaldatakse kohtulikule hüpoteegile hüpoteegi kohta käivaid sätteid.


type: wikipedia

text:
Il Giro delle Alpi Apuane 1955, dodicesima edizione della corsa, si svolse il 3 luglio 1955 su un percorso di 210 km, con partenza e arrivo a Marina di Massa, in Italia. La vittoria fu appannaggio dell'italiano Ugo Massocco, che completò il percorso in 6h18'00", alla media di 33,303 km/h, precedendo i connazionali Flaminio Giusti e Waldemaro Bartolozzi.
 Ordine d'arrivo (Top 10)
 Collegamenti esterni
 Ciclismo nel 1955
 Giro delle Alpi Apuane


text:
Seniorji Info - Verica Trstenjak: Sodišče EU sledi pravobranilcu v več kot 80 odstotkih, toda ...
 Matija Stepišnik, 11.12.2019
 Nekdanja generalna pravobranilka na Sodišču Evropske unije (2006-2012) dr. Verica Trstenjak za Večer komentira odločitev Priita Pikamäeja, ki je pri preučitvi slovenske tožbe proti Hrvaški glede arbitraže presodil, da Sodišče EU ni pristojno za odločanje o mednarodnem mejnem sporu
 "Mnenje generalnega pravobranilca še ne pomeni nujno, da je zadeva za nas neugodno končana," posebej za Večer komentira pravnica dr. Verica Trstenjak odločitev Priita Pikamäeja, ki je pri preučitvi slovenske tožbe proti Hrvaški glede arbitraže presodil, da Sodišče EU ni pristojno za odločanje o mednarodnem mejnem sporu, ki da ne sodi v pravo unije. Trstenjakova, ugledna profesorica prava, danes deluje in predava na Dunaju, je bivša generalna pravobranilka na Sodišču Evropske unije (2006-2012), ter bivša sodnica na Splošnem sodišču EU (2004 - 2006).
 Toda obenem poudarja: "Sodišče EU sledi pravobranilcu v več kot 80 odstotkih. Je pa res, da so nekatere največje zadeve, na proti Googlu (glede pravice biti pozabljen), kjer Sodišče EU ni sledilo pravobranilcu. Torej sodišče se vedno lahko odloči drugače. Kolikor sem videla mnenje, bi sicer moja argumentacija bila nekoliko drugačna." Drugo je po njenem vprašanje kvalitete "naše tožbe, ker celega besedila nisem videla, ne morem komentirati konkretno. A upam, da se Slovenija ni preveč sklicevala na mednarodno pravo, kot so to predlagali nekateri slovenski strokovnjaki za mednarodno pravo".
 "Bistvo je, četudi Slovenija zgubi, ni še nič konkretnega zgubila, saj stanje ostane isto kot pred vložitvijo tožbe"
 Dalje: "Bistvo je, četudi Slovenija zgubi, ni še nič konkretnega zgubila, saj stanje ostane isto kot pred vložitvijo tožbe. Torej ne izgubimo kot v primeru denimo tožbe glede NLB, kjer smo izgubili milijone. Pa tudi če zmagamo, nismo dobili nič konkretno. Naslednji dan po ugodni sodbi za nas lahko Hrvaška še vedno krši arbitražno odločbo in bodo slovenski ribiči naprej dobivali kazni. Evropska komisija ima potem sicer možnost tožbe, tudi s predlogi finančnih sankcij, a je to spet stvar diskrecijske odločitve komisije, ki ne toži ob vsaki kršitvi."
 Ves postopek je, tako Trstenjakova, posledica nespretne zunanje politike več zadnjih let, začenši s tem, da smo sploh sprejeli odločitev za arbitražno sodišče. "In posledica slabega arbitra in agentke, ki smo jih določili za postopek pred arbitražnim sodiščem. Moje mnenje tudi je, da mora EU glede kršitev načel pravne države, kar je tudi nespoštovanje arbitražnih odločb, imeti enaka merila za vse države."


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 8.5.2017
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 144/14
 Odwołanie od wyroku Sądu (czwarta izba) wydanego w dniu 9 września 2016 r. w sprawie T-277/16 TVR Italia/EUIPO – TVR Automotive (TVR ITALIA), wniesione w dniu 14 listopada 2016 r. przez TVR Italia Srl
 (Sprawa C-576/16 P)
 (2017/C 144/19)
 Język postępowania: włoski
 Strony
 Wnosząca odwołanie: TVR Italia Srl (przedstawiciel: F. Caricato, avvocato)
 Druga strona postępowania: Urząd Unii Europejskiej ds. Własności Intelektualnej, TVR Automotive Ltd
 Postanowieniem z dnia 2 marca 2017 r. Trybunał (ósma izba) odrzucił odwołanie i obciążył TVR Italia Srl kosztami postępowania.


type: legislation

text:
 23.2.2018
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 L 51/11
 ROZPORZĄDZENIE WYKONAWCZE KOMISJI (UE) 2018/268
 z dnia 21 lutego 2018 r.
 zmieniające rozporządzenie (WE) nr 1484/95 w odniesieniu do ustalania cen reprezentatywnych w sektorach mięsa drobiowego i jaj oraz w odniesieniu do albumin jaj
 KOMISJA EUROPEJSKA,
 uwzględniając Traktat o funkcjonowaniu Unii Europejskiej,
 uwzględniając rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 1308/2013 z dnia 17 grudnia 2013 r. ustanawiające wspólną organizację rynków produktów rolnych oraz uchylające rozporządzenia Rady (EWG) nr 922/72, (EWG) nr 234/79, (WE) nr 1037/2001 i (WE) nr 1234/2007 (1), w szczególności jego art. 183 lit. b),
 uwzględniając rozporządzenie Parlamentu Europejskiego i Rady (UE) nr 510/2014 z dnia 16 kwietnia 2014 r. ustanawiające zasady handlu niektórymi towarami pochodzącymi z przetwórstwa produktów rolnych oraz uchylające rozporządzenia Rady (WE) nr 1216/2009 i (WE) nr 614/2009 (2), w szczególności jego art. 5 ust. 6 lit. a),
 a także mając na uwadze, co następuje:
 (1)
 Rozporządzeniem Komisji (WE) nr 1484/95 (3) ustanowiono szczegółowe zasady stosowania systemu dodatkowych należności przywozowych oraz ustalono ceny reprezentatywne w sektorach mięsa drobiowego i jaj oraz w odniesieniu do albumin jaj.
 (2)
 Z regularnych kontroli danych, na podstawie których są określane ceny reprezentatywne produktów w sektorach mięsa drobiowego i jaj oraz w odniesieniu do albumin jaj, wynika, że należy zmienić ceny reprezentatywne w przywozie niektórych produktów, uwzględniając wahania cen w zależności od pochodzenia tych produktów.
 (3)
 Należy zatem odpowiednio zmienić rozporządzenie (WE) nr 1484/95.
 (4)
 Ze względu na konieczność zagwarantowania, że środek ten będzie mieć zastosowanie możliwie jak najszybciej po udostępnieniu aktualnych danych, niniejsze rozporządzenie powinno wejść w życie z dniem jego opublikowania,
 PRZYJMUJE NINIEJSZE ROZPORZĄDZENIE:
 Artykuł 1
 Załącznik I do rozporządzenia (WE) nr 1484/95 zastępuje się tekstem znajdującym się w załączniku do niniejszego rozporządzenia.
 Artykuł 2
 Niniejsze rozporządzenie wchodzi w życie z dniem jego opublikowania w Dzienniku Urzędowym Unii Europejskiej.
 Niniejsze rozporządzenie wiąże w całości i jest bezpośrednio stosowane we wszystkich państwach członkowskich.
 Sporządzono w Brukseli dnia 21 lutego 2018 r.
 W imieniu Komisji,
 za Przewodniczącego,
 Jerzy PLEWA
 Dyrektor Generalny
 Dyrekcja Generalna ds. Rolnictwa i Rozwoju Obszarów Wiejskich
 (1) Dz.U. L 347 z 20.12.2013, s. 671.
 (2) Dz.U. L 150 z 20.5.2014, s. 1.
 (3) Rozporządzenie Komisji (WE) nr 1484/95 z dnia 28 czerwca 1995 r. określające szczegółowe zasady wdrażania systemu dodatkowych należności przywozowych oraz ustalające ceny reprezentatywne w sektorach mięsa drobiowego i jaj oraz w odniesieniu do albumin jaj i uchylające rozporządzenie nr 163/67/EWG (Dz.U. L 145 z 29.6.1995, s. 47).
 ZAŁĄCZNIK
 „
 ZAŁĄCZNIK I
 Kod CN
 Opis towarów
 Cena reprezentatywna
 (EUR/100 kg)
 Zabezpieczenie, o którym mowa w art. 3
 (EUR/100 kg)
 Pochodzenie (1)
 0207 12 10
 Kurczaki oskubane i wypatroszone, bez głów i łapek, ale z szyjami, sercami, wątróbkami i żołądkami, znane jako »kurczaki 70 %« lub inaczej zgłaszane, zamrożone
 116,8
 0
 AR
 0207 12 90
 Kurczaki oskubane i wypatroszone, bez głów i łapek, oraz bez szyj, serc, wątróbek i żołądków, znane jako »kurczaki 65 %« lub inaczej zgłaszane, zamrożone
 132,1
 0
 AR
 118,7
 0
 BR
 0207 14 10
 Kawałki z ptactwa z gatunku Gallus domesticus bez kości, zamrożone
 244,4
 17
 AR
 225,4
 22
 BR
 314,4
 0
 CL
 255,8
 13
 TH
 0207 27 10
 Kawałki z indyków bez kości, zamrożone
 320,5
 0
 BR
 314,7
 0
 CL
 0408 91 80
 Jaja bez skorupek suszone
 446,6
 0
 AR
 1602 32 11
 Przetwory z ptactwa z gatunku Gallus domesticus niepoddane obróbce cieplnej
 224,3
 19
 BR
 ”
 (1) Nomenklatura krajów ustalona w rozporządzeniu Komisji (UE) nr 1106/2012 z dnia 27 listopada 2012 r. w sprawie wykonania rozporządzenia Parlamentu Europejskiego i Rady (WE) nr 471/2009 w sprawie statystyk Wspólnoty dotyczących handlu zagranicznego z państwami trzecimi, w odniesieniu do aktualizacji nazewnictwa państw i terytoriów (Dz.U. L 328 z 28.11.2012, s. 7).


text:
El submarino alemán U-240 fue un submarino tipo VIIC de la Kriegsmarine de la Alemania nazi durante la Segunda Guerra Mundial. El submarino fue depositado el 14 de mayo de 1942 en el astillero Friedrich Krupp Germaniawerft en Kiel como astillero número 670, botado el 18 de febrero de 1943 y puesto en servicio el 3 de abril de 1943 bajo el mando del Oberleutnant zur See Günther Link.
 Diseño
 Los submarinos alemanes Tipo VIIC fueron precedidos por los submarinos más cortos Tipo VIIB . El U-240 tenía un desplazamiento de 769 toneladas (757 toneladas largas) cuando estaba en la superficie y 871 toneladas (857 toneladas largas) mientras estaba sumergido. Tenía una longitud total de 67,10 m (220 pies 2 pulgadas), una longitud de casco de presión de 50,50 m (165 pies 8 pulgadas), una manga de 6,20 m (20 pies 4 pulgadas), una altura de 9,60 m ( 31 pies 6 pulgadas) y un calado de 4,74 m (15 pies 7 pulgadas). El submarino estaba propulsado por dos motores diésel sobrealimentados Germaniawerft F46 de cuatro tiempos y seis cilindros . produciendo un total de 2800 a 3200 caballos de fuerza métricos (2060 a 2350 kW; 2760 a 3160 shp) para uso en superficie, dos motores eléctricos AEG GU 460/8–27 de doble acción que producen un total de 750 caballos de fuerza métricos (550 kW; 740 shp) para usar mientras está sumergido. Tenía dos ejes y dos hélices de 1,23 m (4 pies ) . El barco era capaz de operar a profundidades de hasta 230 metros (750 pies).
 El submarino tenía una velocidad máxima en superficie de 17,7 nudos (32,8 km/h; 20,4 mph) y una velocidad máxima sumergida de 7,6 nudos (14,1 km/h; 8,7 mph). Cuando estaba sumergido, el barco podía operar durante 80 millas náuticas (150 km; 92 mi) a 4 nudos (7,4 km/h; 4,6 mph); cuando salió a la superficie, podría viajar 8.500 millas náuticas (15.700 km; 9.800 mi) a 10 nudos (19 km / h; 12 mph). El U-240 estaba equipado con cinco tubos de torpedos de 53,3 cm (21 pulgadas) (cuatro instalados en la proa y uno en la popa), catorce torpedos , un cañón naval SK C / 35 de 8,8 cm (3,46 pulgadas) , 220 rondas y dos cañones antiaéreos gemelos C/30 de 2 cm (0,79 pulgadas) . El barco tenía una dotación de entre cuarenta y cuatro y sesenta.
 Historial de servicio
 Después de entrenar con la 5.a Flotilla de submarinos en Kiel, Alemania, el U-240 fue transferido a la 9.a Flotilla de submarinos para el servicio de primera línea el 1 de febrero de 1944.
 Navegó de Kiel a Kristiansand en Noruega, del 27 al 28 de marzo de 1944, partiendo de allí en su primera misión de patrulla de combate el 13 de mayo.
 El submarino fue catalogado como desaparecido en el Mar del Norte al oeste de Noruega desde el 15 de mayo de 1944. No existe una explicación definitiva de su pérdida, pero el Sunderland JM667/V del Escuadrón Noruego No. 330 ( Comando Costero de la RAF ) atacó y hundió un submarino no identificado en esa área el 16 de mayo. Se cree que es el U-240.
 Especulaciones
 Originalmente se pensó que el U-240 había sido hundido al oeste de Noruega por cargas de profundidad lanzadas por un hidroavión noruego Short Sunderland del Escuadrón No. 330 de la RAF . El ataque fue identificado posteriormente contra el submarino U-668 . No se causaron daños.
 Referencias
 Barcos de 1943
 Submarinos Alemanes de la Segunda Guerra Mundial
 Submarinos de Alemania
 Submarinos de la clase C
 Submarinos de la Kriegsmarine


text:
Svetový deň bez tabaku (WHO)
 Udalosti
 1433 – Žigmund Luxemburský sa stal rímskym cisárom
 1653 – voľba Ferdinanda IV. Habsburského za rímskeho kráľa
 1721 – Ján Nepomucký bol prehlásený za blahoslaveného
 1910 – založenie Juhoafrickej únie (Kapsko, Natal, Oransko, Transvaal) pod zvrchovanosťou Spojeného kráľovstva; štatút domínia
 1911 – spustenie Titanicu na vodu
 1946 – v Londýne bolo otvorené letisko Heathrow
 1961 – Južná Afrika bola vyhlásená za republiku
 1970 – v Mexiku slávnostne otvorili 9. majstrovstvá sveta vo futbale
 1974 – Sýria a Izrael podpísali dohodu o ukončení Jomkipurskej vojny
 1986 – v Mexiku slávnostne otvorili 13. majstrovstvá sveta vo futbale
 2003 – posledný let lietadla Concorde
 2003 – uskutočnilo sa prstencové 3:37 min. trvajúce zatmenie Slnka nad kontinentmi Európa, Ázia a Severná Amerika
 2004 – do kín bol uvedený film Harry Potter a väzeň z Azkabanu
 2008 – Usain Bolt zabehol nový svetový rekord na 100 metrov (9,72 sek.)
 Narodenia
 1469 – Manuel I., portugalský kráľ († 1521)
 1773 – Ludwig Tieck, nemecký spisovateľ († 1853)
 1819 – Walt Whitman, americký spisovateľ († 1892)
 1823 – Martin Čulen, slovenský pedagóg a matematik († 1894)
 1838 – Henry Sidgwick, anglický filozof († 1900)
 1857 – Vojtech Alexander, slovenský lekár a fyzik († 1916)
 1857 – Pius XI., pápež († 1939)
 1872 – Charles Greeley Abbot, americký astrofyzik († 1973)
 1887 – Saint-John Perse, francúzsky spisovateľ a diplomat, nositeľ Nobelovej ceny († 1975)
 1899 – Leonid Maximovič Leonov, ruský spisovateľ († 1994)
 1902 – Viliam Široký, slovenský komunistický politik († 1971)
 1907 – Åke Holmberg, švédsky spisovateľ a prekladateľ († 1991)
 1908 – Don Ameche, americký herec († 1993)
 1909 – Giovanni Palatucci, taliansky policajný dôstojník, právnik a bojovník proti nacizmu, ktorý zachránil tisíce Židov pred holokaustom († 1945)
 1909 – Alois Šmíd, český pedagóg, matematik a fyzik († 1976)
 1911 – Maurice Allais, francúzsky ekonóm a fyzik († 2010)
 1919 – Ctibor Kovač, slovenský režisér, scenárista a dramaturg († 1992)
 1923 – Rainier III., monacké knieža († 2005)
 1926 – John George Kemeny, maďarský matematik, spolutvorca programovacieho jazyka BASIC († 1992)
 1930 – Clint Eastwood, americký producent, režisér a herec
 1931 – Bogumił Kobiela, poľský herec († 1969)
 1931 – John Robert Schrieffer, americký fyzik († 2019)
 1941 – Ján Selvek, slovenský hokejista a tréner
 1948 – John Bonham, britský bubeník († 1980)
 1949 – Tom Berenger, americký herec
 1954 – Rostislav Čada, český hokejista a tréner
 1959 – Andrea de Cesaris, taliansky automobilový pretekár († 2014)
 1961 – Lea Thompsonová, americká herečka
 1962 – Victoria Ruffová, mexická telenovelová herečka
 1963 – Viktor Orbán, maďarský politik a premiér
 1965 – Brooke Shieldsová, americká herečka
 1967 – Richárd Hamerlik, slovenský politik
 1971 – Jaroslav Ivančo, slovenský politik
 1973 – Dominique Monamiová, belgická tenistka
 1976 – Colin Farrell, írsky herec
 1977 – Joachim Olsen, dánsky atlét
 1981 – Dmitrij Vaľukevič, slovenský atlét
 1984 – Milorad Čavić, srbský plavec
 1989 – Natália Prekopová, slovenská biatlonista
 1989 – Marco Reus, nemecký futbalista
 1994 – Patrik Szabo, slovenský futbalista
 Úmrtia
 1162 – Gejza II., uhorský kráľ (* 1130)
 1594 – Tintoretto, taliansky renesančný maliar (* 1518)
 1809 – Joseph Haydn, rakúsky skladateľ (* 1732)
 1810 – William Martin, anglický prírodovedec a paleontológ (* 1767)
 1832 – Évariste Galois, francúzsky matematik (* 1811)
 1875 – Eliphas Lévi, francúzsky okultista (* 1810)
 1920 – Eduard Vojan, český herec (* 1853)
 1946 – Martin Mičura, slovenský právnik a politik (* 1883)
 1953 – Vladimir Tatlin, ruský maliar, sochár, architekt, scénograf a priemyslový výtvarník (* 1885)
 1976 – Jacques Monod, francúzsky biochemik, nositeľ Nobelovej ceny za fyziológiu alebo medicínu (* 1910)
 1986 – James Rainwater, americký fyzik, nositeľ Nobelovej ceny (* 1917)
 1986 – Mikuláš Šprinc, slovenský básnik a prekladateľ (* 1914)
 1996 – Timothy Leary, americký spisovateľ a psychológ (* 1920)
 1998 – Karel Augusta, český herec, komik a zabávač (* 1935)
 2000 – Erich Kähler, nemecký matematik (* 1906)
 2006 – Raymond Davis, americký fyzik (* 1914)
 2006 – Boris Rösner, český herec (* 1951)
 2008 – Michal Barnovský, slovenský historik (* 1937)
 2009 – Millvina Deanová, posledná žijúca osoba z lode Titanic a zároveň najmladší pasažier na Titanicu (* 1912)
 2013 – Jean Stapletonová, americká herečka (* 1923)
 2014 – Jiří Bruder, český herec (* 1928)
 2014 – Milan Sidor, slovenský pedagóg (* 1951)
 2017 – Jiří Bělohlávek, český dirigent (* 1946)
 2017 – Ľubomyr Huzar, ukrajinský gréckokatolícky arcibiskup a kardinál (* 1933)
 2017 – Tino Insana, americký herec, producent, scenárista, dabingový herec a komik (* 1948)
 2017 – Viera Juríčková, slovenská prekladateľka a redaktorka (* 1938)
 31
 ~0531


text:
 Viktigt rättsligt meddelande
 |
 52004PC0779
 Förslag till rådets förordning om utvidgning av den slutgiltiga antidumpningstull som infördes genom förordning (EG) nr 769/2002 på import av kumarin med ursprung i Folkrepubliken Kina till att även omfatta import av kumarin avsänd från Republiken Indien eller Konungariket Thailand oavsett om den deklarerats ha ursprung i Republiken Indien eller Konungariket Thailand eller inte /* KOM/2004/0779 slutlig */
 Bryssel den 8.12.2004KOM(2004) 779 slutligFörslag tillRÅDETS FÖRORDNINGom utvidgning av den slutgiltiga antidumpningstull som infördes genom förordning (EG) nr 769/2002 på import av kumarin med ursprung i Folkrepubliken Kina till att även omfatta import av kumarin avsänd från Republiken Indien eller Konungariket Thailand oavsett om den deklarerats ha ursprung i Republiken Indien eller Konungariket Thailand eller inte.(framlagt av kommissionen)MOTIVERINGGenom förordning (EG) nr 769/2002 införde rådet i maj 2002 en antidumpningstull om 3479 euro per ton på import av kumarin med ursprung i Kina.Till följd av en begäran från den Europeiska kemiindustrins samarbetsorganisation (CEFIC) som företrädare för den enda producenten av produkten i gemenskapen inledde kommissionen i april 2004 en undersökning av det påstådda kringgåendet av åtgärder rörande import av kumarin med ursprung i Kina genom import av kumarin avsänd från Indien eller Thailand.Undersökningen visade en betydande ökning av importen av kumarin till gemenskapen från Indien och Thailand. Någon annan ekonomisk motivering eller någon annan tillräcklig grund för detta bruk än kringgående av antidumpningstullen på kumarin kunde inte fastställas.Därför föreslås att rådet antar det bifogade förslaget till förordning om utvidgning av den slutgiltiga antidumpningstullen om 3479 euro per ton på import av kumarin med ursprung i Kina till att även omfatta import av kumarin avsänd från Indien eller Thailand oavsett om den deklarerats ha ursprung i Indien eller Thailand eller inte, dock med undantag av import av kumarin som faktiskt producerats och sålts av Atlas Fine Chemicals Pvt. Ltd. Förordningen bör offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning senast den 7 januari 2005.Förslag tillRÅDETS FÖRORDNINGom utvidgning av den slutgiltiga antidumpningstull som infördes genom förordning (EG) nr 769/2002 på import av kumarin med ursprung i Folkrepubliken Kina till att även omfatta import av kumarin avsänd från Republiken Indien eller Konungariket Thailand oavsett om den deklarerats ha ursprung i Republiken Indien eller Konungariket Thailand eller inte.EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNINGmed beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,med beaktande av rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen[1] (nedan kallad ”grundförordningen”), särskilt artikel 13 i denna,med beaktande av det förslag som kommissionen lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, ochav följande skäl:A. FÖRFARANDE1. Gällande åtgärderEfter en översyn vid giltighetstidens utgång genom förordning (EG) nr 769/2002[2] (”den ursprungliga förordningen”) införde rådet en slutgiltig antidumpningstull om 3479 euro per ton på import av kumarin som omfattas av KN-nummer ex 2932 21 00, med ursprung i Kina.2. BegäranDen 24 februari 2004 tog kommissionen emot en begäran i enlighet med artikel 13.3 i grundförordningen om undersökning av påstått kringgående av de antidumpningsåtgärder som införts på import av kumarin med ursprung i Kina. Begäran ingavs av den Europeiska kemiindustrins samarbetsorganisation (CEFIC), (nedan kallad ”den klagande”) som företrädare för den enda producenten av produkten i gemenskapen.I begäran påstods att en förändring i handelsmönstret hade inträffat efter införandet av antidumpningstullarna på import av kumarin med ursprung i Kina, vilket framgick av en betydande ökning av importen av samma produkt från Indien och Thailand.Förändringen i handelsmönstret påstods bero på att kumarin med ursprung i Kina omlastats i Indien och Thailand. Det påstods vidare att det inte fanns någon annan tillräcklig grund eller ekonomisk motivering för detta bruk än förekomsten av antidumpningsåtgärderna på importen av kumarin med ursprung i Kina.Slutligen påstod den klagande att de positiva verkningarna av de gällande antidumpningsåtgärderna på kumarin med ursprung i Kina undergrävdes både avseende kvantitet och pris. Betydande volymer av importerad kumarin från Indien och Thailand föreföll ha ersatt import av kumarin från Kina. Därutöver fanns tillräcklig bevisning för att ökningen av importen skedde till betydligt lägre priser än de icke-skadevållande priser som fastställts i den undersökning som ledde till de gällande åtgärderna och att dumpning förekom i förhållande till de normalvärden som tidigare fastställts för kumarin med ursprung i Kina.3. InledandeKommissionen inledde genom förordning (EG) nr 661/2004[3] (”förordningen om inledande”) en undersökning av det påstådda kringgåendet av antidumpningsåtgärder som införts på import av kumarin med ursprung i Kina genom import av kumarin som avsänts från Indien eller Thailand, oavsett om det deklarerats ha ursprung i Indien eller Thailand eller inte, och anmodade tullmyndigheterna enligt artiklarna 13.3 och 14.5 i den grundförordningen, att från och med den 9 april 2004 registrera import av kumarin, enligt KN-nummer ex 2932 21 00 (Taricnummer 2932 21 00 11 och 2932 21 00 15) avsänd från Indien eller Thailand och oavsett om den deklarerats ha ursprung i Indien eller Thailand eller inte. Kommissionen underrättade myndigheterna i Kina, Indien och Thailand om att undersökningen hade inletts.4. UndersökningKommissionen underrättade officiellt myndigheterna i Kina, Indien och Thailand samt producenter/exportörer, de importörer i gemenskapen som den visste var berörda och den klagande om att undersökningen hade inletts. Frågeformulär skickades ut till producenter/exportörer i Kina och Indien (det fanns inga kända producenter i Thailand) såväl som till de importörer i gemenskapen som var nämnda i begäran eller kända för kommissionen från den undersökning som ledde till införandet av de gällande åtgärderna. Berörda parter gavs tillfälle att inom den tidsfrist som anges i förordningen om inledande skriftligen lämna sina synpunkter och begära att bli hörda. Samtliga parter underrättades om att bristande samarbete skulle kunna medföra tillämpning av artikel 18 i grundförordningen och att avgöranden skulle komma att träffas på grundval av tillgängliga uppgifter.Ingen producent eller exportör i Kina eller Thailand besvarade frågeformuläret. Svar på frågeformuläret mottogs inom den föreskrivna tidsfristen från en exporterande producent i Indien och en icke närstående importör i gemenskapen. Kommissionen gjorde ett kontrollbesök hos följande indiska exporterande producent:Atlas Fine Chemicals Pvt. Ltd, Nasik, Indien5. UndersökningsperiodUndersökningsperioden omfattade perioden från och med den 1 april 2003 till och med den 31 mars 2004 (nedan kallad ”undersökningsperioden”). Uppgifter inhämtades för perioden 2000 fram till slutet av undersökningsperioden i syfte att undersöka förändringar av handelsmönstret.B. RESULTAT AV UNDERSÖKNINGEN1. llmänna överväganden och grad av samarbetsvilja(a) ThailandInga producenter eller exportörer av kumarin i Thailand lät höra av sig eller samarbetade i undersökningen. Följaktligen fick avgörandena beträffande export av kumarin som avsänts från Thailand till EU träffas på grundval av tillgängliga uppgifter, i enlighet med artikel 18 i grundförordningen. Myndigheterna i Thailand hade från början informerats om konsekvenserna av bristande samarbete såsom detta anges enligt artikel 18.6 i grundförordningen.(b) IndienEn exporterande producent i Indien samarbetade, nämligen Atlas Fine Chemicals Pvt. Ltd, Indien (nedan kallad ”Atlas”), som representerar mer än 90 % i volym och värde av den totala importen av kumarin från Indien under undersökningsperioden.Atlas angav i sitt svarsformulär att inget av dess närstående företag vare sig var direkt eller indirekt inblandat i handel och tillverkning av kumarin. Kontrollbesöket visade emellertid att Atlas hade två närstående företag i Indien: Monolith Chemicals Pvt. Ltd och Aims Impex Pvt. Ltd som importerar kumarin med ursprung i Kina till Indien och sedan säljer de importerade produkterna till Atlas.(c) KinaInga kinesiska producenter eller exportörer samarbetade i undersökningen.De berörda företagen gjordes uppmärksamma på att bristande samarbete kan leda till att artikel 18 i grundförordningen tillämpas. De informerades också om konsekvenserna av bristande samarbete.2. Berörd produkt och likadan produktDen produkt som berörs av det påstådda kringgåendet är, såsom fastställs i den ursprungliga förordningen, kumarin som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 2932 21 00. Kumarin är ett vitaktigt kristalliniskt pulver med den karakteristiska lukten av nyslaget hö. Kumarin används framför allt som aromatisk kemikalie och som fixeringsmedel vid beredning av parfymoljor som används vid framställning av rengöringsmedel, kosmetika och parfymer.Det finns två produktionsprocesser för framställande av kumarin, nämligen fenolmetoden (Perkinreaktion) och ortokresolmetoden (Raschingreaktion). Kumarin framställd genom dessa två metoder har dock samma grundläggande fysiska och kemiska egenskaper och samma användningsområden.På grundval av den information som vid undersökningen inhämtades från den ende samarbetsvillige indiske producenten och med hänvisning till det uteblivna samarbetet med några andra indiska producenter eller med några thailändska parter, måste slutsatsen dras, i brist på någon motsatt bevisning, att kumarin exporterad till gemenskapen från Kina och kumarin avsänd från Indien och Thailand har samma grundläggande fysiska och kemiska egenskaper och samma användningsområden. De anses således vara likadana produkter enligt artikel 1.4 i grundförordningen.3. Förändring av handelsmönstretSom ovan angivits påstods förändringen av handelsmönstret bero på omlastning via Indien och Thailand.ThailandEftersom inga thailändska företag samarbetade i undersökningen fastställdes exporten från Thailand till gemenskapen på grundval av tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 18 i grundförordningen. Därför användes uppgifter från Eurostat, vilka utgjorde den lämpligaste tillgängliga informationen, för att fastställa exportpriserna och importkvantiteterna från Thailand.Importen av kumarin från Thailand ökade från 0 ton år 2000 till 211 ton under undersökningsperioden. Denna import från Thailand inleddes i oktober 2001, några månader efter inledandet av den översyn vid giltighetstidens utgång (nedan kallad “den tidigare undersökningen”) som avslutades under 2002, när det inte kunde uteslutas att de åtgärder som införts genom rådets förordning (EG) nr 600/96[4] skulle upprätthållas. Andelen import avsänd från Thailand av den totala importerade volymen kumarin till gemenskapen ökade från 0 % år 2000 till 50 % under undersökningsperioden, medan andelen av importen till gemenskapen av kumarin från Kina förblev stabil på 7 % under samma period. Därutöver visar kinesisk exportstatistik på KN-nummernivå att exporten av kumarin från Kina till Thailand under samma period ökade väsentligt från 1 ton år 2000 till 270 ton under undersökningsperioden. Dessutom hade importen från Thailand i viss utsträckning kompenserat den minskning av importen från Kina som ägt rum sedan det ursprungliga införandet av åtgärder genom förordning (EG) nr 600/96.Slutsatsen blir mot bakgrund av det uteblivna samarbetet och i brist på motsatt bevisning att det inträffade en förändring i handelsmönstret mellan Kina, Thailand och gemenskapen från och med år 2000 fram till undersökningsperioden vilket berodde på omlastning av kumarin med ursprung i Kina via Thailand.IndienAndelen import avsänd från Indien av den totala importerade volymen kumarin till gemenskapen ökade från 11 % år 2000 till 35 % under undersökningsperioden, medan andelen av importen till gemenskapen av kumarin från Kina förblev stabil på 7 % under samma period. Därutöver visar kinesisk exportstatistik på KN-nummernivå att exporten av kumarin från Kina till Indien under samma period ökade väsentligt från 88 ton år 2000 till 687 ton under undersökningsperioden. Dessutom hade importen från Indien i viss utsträckning kompenserat den minskning av importen från Kina som ägt rum sedan det ursprungliga införandet av åtgärder genom förordning (EG) nr 600/96.(a) Den samarbetsvillige exporterande producenten i IndienAtlas ökade sin export till gemenskapen kontinuerligt och i betydande utsträckning, från 100[5] räkenskapsåret 2000/2001[6] till 1 957 under undersökningsperioden. Under samma period ökade Atlas inköp av kumarin med ursprung i Kina väsentligt, från 100 räkenskapsåret 2000/2001 till 1 411 under undersökningsperioden. Följaktligen dras slutsatsen att Atlas beslutat importera kumarin med ursprung i Kina som det efter en lättare ändring återexporterat till gemenskapen, vilket lett till att den andel av importen till gemenskapen som avsänts från Indien ökat väsentligt.(b) Icke-samarbetsvilliga företagI begäran nämndes en annan producent i Indien. Vad beträffar detta icke-samarbetsvilliga företag, och alla andra producenter som eventuellt finns men som valt att inte samarbeta, fick exportvolym och värde fastställas på grundval av tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 18 i grundförordningen. Därför användes uppgifter från Eurostat, vilka utgjorde den lämpligaste tillgängliga informationen, för att fastställa exportpriserna och importkvantiteterna för de icke-samarbetsvilliga företagen. Därigenom framkom det att importen från de icke-samarbetsvilliga företagen hade minskat något. Det bör dessutom observeras att importen från de icke-samarbetsvilliga företagen bara representerade 4–7 %[7] i volym och värde av den totala importen av kumarin från Indien under undersökningsperioden. Mot bakgrund av de icke-samarbetsvilliga företagens ringa marknadsandel och det faktum att det inte samarbetade fann man att den tillgängliga informationen avseende de icke-samarbetsvilliga företagen inte motsade resultatet om en förändring i handelsmönstret.(c) Sammanfattning avseende IndienSlutsatsen blir på grundval av ovanstående undersökningsresultat att det inträffade en förändring i handelsmönstret mellan Indien, Kina, och gemenskapen från år 2000 fram till undersökningsperioden vilket berodde på att kumarin med ursprung i Kina efter en smärre ändring återexporterades via Indien av det exporterande företaget och på att icke-samarbetsvilliga företag omlastade kumarin med ursprung i Kina i Indien.4. Otillräcklig grund eller otillräcklig ekonomisk motiveringThailandNär det gäller import från Thailand blir slutsatsen, på grund av det uteblivna samarbetet och i brist på motsatt bevisning och med tanke på att importen inleddes några månader efter inledandet av den tidigare undersökningen, vilket förmodligen berodde på att man väntade sig ett förnyat införande av de gällande antidumpningsåtgärderna, att förändringen av handelsmönstret hade sin grund i förekomsten av antidumpningsåtgärder snarare än någon annan tillräcklig grund eller ekonomisk motivering enligt artikel 13.1 i grundförordningen.IndienNär det gäller den samarbetsvilliga indiska exporterande producenten, Atlas, framkom det att den importerade kumarin, framställd med ortokresolmetoden, från Kina genom två närstående indiska företag. Den importerade produkten renades ytterligare av Atlas och denna renade kumarin exporterades sedan vidare till gemenskapen. Under undersökningsperioden representerade den volym kumarin som var föremål för denna framställningsprocess 75 %[8] av den totala produktionsvolymen hos Atlas. Den återstående volymen, dvs. 25 %[9], avsåg dock kumarin, framställd med fenolmetoden, som faktiskt tillverkats i Indien. Eftersom det KN-nummer som angivits för den kumarin som importerats från Kina och det som angivits för den ytterligare renade kumarin som återexporterats genom Atlas till gemenskapen är detsamma, dras slutsatsen att de två produkterna är att anse som en och samma produkt och att produkten som återexporterats till gemenskapen därför bibehåller sitt kinesiska ursprung.Atlas hävdade att ett KN-nummer endast är en vägledande faktor vid fastställandet av en produkts ursprung och att den ytterligare reningen av kumarinen måste anses vara en sista väsentlig bearbetning som skedde i ett företag utrustat för det ändamålet och som resulterade i tillverkningen av en ny produkt. Atlas anser därför att kumarin som ytterligare renats av företaget har sitt ursprung i Indien.Det konstaterades att den ytterligare reningen av kumarin, som redan lämpar sig för kosmetikaindustrin, inte ändrar ursprunget för detta kumarin.Det framgick dessutom av undersökningen att kostnaden för ytterligare rening av kumarin var låg och därför drogs slutsatsen att denna process inte medförde tillverkning av en ny produkt utan endast bestod i en smärre ändring av kumarinen för att göra det renare. Den ytterligare reningen av kumarin faller således inom ramen för definitionen av den berörda produkten. Atlas bestred inte detta.Atlas hävdade dessutom att man vid bedömningen av huruvida bearbetningen skulle anses som väsentlig borde betrakta värdet av den kumarin importerad från Kina som gått förlorat i den ytterligare reningen som en kostnad orsakad av reningsprocessen. Värdeförlusten för denna kumarin uppstår dock vid inköpstillfället. Följaktligen kan kostnaden för denna förlust inte anses ha orsakats av reningsprocessen.Företaget angav vidare att det huvudsakliga skälet för att exportera kumarin med ursprung i Kina var risken för strejker i Indien. Även om emellertid risken för strejker i sig vore att anse som ett möjligt berättigande för företagets beslut, kan strejker påverka de båda produktionsprocesser som Atlas tillämpar, dvs. framställning av indisk kumarin med fenolmetoden och rening av kumarin framställd med ortokresolmetoden och med ursprung i Kina. Strejker förefaller därför inte att vara ett tillräckligt berättigande för det förhållandet att den andel kumarin med ursprung i Kina som använts av Atlas i produktionsprocessen ökade från omkring 25 % år 2000 till mer än 70 % under undersökningsperioden[10].Följaktligen dras slutsatsen att det inte fanns någon annan tillräcklig grund eller ekonomisk motivering enligt artikel 13.1 i grundförordningen till den konstaterade förändring i handelsmönstret än förekomsten av antidumpningsåtgärderna.När det gäller de icke-samarbetsvilliga företagen i Indien minskade deras export efter räkenskapsåret 2001/2002, eftersom Atlas kraftigt ökade sin marknadsandel, men detta har inte ansetts påverka resultatet om en förändring i handelsmönstret eftersom det rörde sig om små kvantiteter.5. Undergrävande av tullens positiva verkningar i fråga om likadana produkters priser eller kvantiteterThailandPå grundval av den ovannämnda analysen av handelsflödena visade det sig att en förändring av gemenskapens importmönster berodde på att det fanns antidumpningstullar. Medan import med deklarerat ursprung i Thailand saknades på gemenskapsmarknaden fram till oktober 2001, uppgick den under undersökningsperioden till 211 ton. Denna volym representerade 30,7 % av gemenskapens förbrukning under den tidigare undersökningsperioden i den föregående undersökningen.Undersökningen visade att det genomsnittliga importpriset från Thailand till och med var lägre än priserna på importen från Kina i den tidigare undersökningen och därför lägre än gemenskapsindustrins priser. De genomsnittliga priserna på importen från Thailand var också 20 % lägre än de kinesiska exportpriserna under undersökningsperioden i den nu aktuella undersökningsperiodenSlutsatsen blir mot den bakgrunden på grundval av ovanstående att förändringen i handelsflödena tillsammans med de onormalt låga exportpriserna från Thailand har undergrävt de positiva verkningarna av antidumpningsåtgärderna både när det gäller kvantiteterna av och priserna på den likadana produkten.IndienDet har på grundval av den ovannämnda analysen av handelsflödena framkommit att det förändrade handelsmönstret beror på förekomsten av antidumpningstullar. Medan import avsänd från Indien bara representerade 11 % av den totala volymen av import av kumarin till gemenskapen år 2000 uppgick den under undersökningsperioden till 35 %. Denna volym motsvarade 18–22 %[11] av gemenskapens konsumtion under undersökningsperioden i den tidigare undersökningen.Undersökningen visade att det genomsnittliga importpriset från Indien till och med var lägre än importpriserna från Kina i den tidigare undersökningen och därför lägre än gemenskapsindustrins priser. De genomsnittliga importpriserna från Indien var också 14 % lägre än de kinesiska exportpriserna under undersökningsperioden i den nu aktuella undersökningenSlutsatsen blir på grundval av ovanstående att förändringen i handelsflödena tillsammans med de onormalt låga exportpriserna från Indien har undergrävt de positiva verkningarna av antidumpningsåtgärderna både när det gäller kvantiteterna av och priserna på den likadana produkten.Atlas hävdade att det inte är rimligt att jämföra priserna för den kinesiska exporten till gemenskapen 1994 (dvs. undersökningsperioden i den undersökning som ledde till införandet av de ursprungliga åtgärderna 1996) med priserna för den aktuella indiska exporten till gemenskapen, eftersom det skiljer tio år mellan de två undersökningsperioderna.I själva verket jämfördes dock de indiska exportpriserna med de kinesiska exportpriser som fastställdes undersökningsperioden i den översyn vid giltighetstidens utgång som slutfördes 2002.6. Bevisning om dumpning i förhållande till de normalvärden som tidigare fastställts för likadana eller liknande produkterThailandFör att man skulle kunna avgöra om bevis för dumpning kunde påvisas avseende den produkt som under undersökningsperioden exporterats till gemenskapen från Thailand användes uppgifter från Eurostat enligt artikel 18 i grundförordningen.Enligt artikel 13.1 i grundförordningen krävs bevis på dumpning i förhållande till det normalvärde som tidigare fastställts för den likadana eller liknande produkten.För att få en rättvis jämförelse mellan normalvärdet och exportpriset togs det i form av justeringar hänsyn till de olikheter som inverkade på priserna och prisernas jämförbarhet. Dessa justeringar gjordes i överensstämmelse med artikel 2.10 i grundförordningen avseende transport och försäkring och på grundval av tillgängliga fakta, dvs. de fakta som lämnats i begäran i överensstämmelse med artikel 18 i grundförordningen.I enlighet med artikel 2.11 och 2.12 i grundförordningen jämfördes det vägda genomsnittliga normalvärde som fastställts i den tidigare undersökningen och det vägda genomsnittliga exportpriset under undersökningsperioden i den nu aktuella undersökningen, uttryckta i procent av cif-priset vid gemenskapens gräns före tull, och av detta framgick att det förekom dumpning av import av kumarin till gemenskapen från Thailand. Den konstaterade dumpningsmarginalen, uttryckt i procent av cif-priset vid gemenskapens gräns, före tull, var över 100 %.IndienFör att man skulle kunna avgöra om det förekom dumpning avseende den produkt som exporterats till gemenskapen från Indien under undersökningsperioden användes de exportpriser som lämnats av den samarbetsvilliga indiska producenten och, när det gäller de icke-samarbetsvilliga företagen användes uppgifter från Eurostat enligt artikel 18 i grundförordningen.(a) Den samarbetsvillige exporterande producentenFör att man skulle få en rättvis jämförelse mellan normalvärdet och exportpriset för Atlas, togs det i form av justeringar hänsyn till de olikheter som inverkade på priserna och prisernas jämförbarhet. Dessa justeringar gjordes i överensstämmelse med artikel 2.10 i grundförordningen avseende transport, försäkring, hantering och därmed sammanhängande kostnader, förpackning och valutaomräkning, på grundval av uppgifter från Atlas.I enlighet med artikel 2.11 och 2.12 i grundförordningen jämfördes det vägda genomsnittliga normalvärde som fastställts i den tidigare undersökningen och det vägda genomsnittliga exportpriset under denna undersöknings undersökningsperiod, uttryckt i procent av cif-priset vid gemenskapens gräns, före tull, och av detta framgick det att det förekom dumpning av import av kumarin avsänd genom Atlas. Den konstaterade dumpningsmarginalen, uttryckt i procent av cif-priset vid gemenskapens gräns, före tull, var över 80 %.Atlas hävdade att jämförelsen mellan det vägda genomsnittliga normalvärde som fastställts i den tidigare undersökningen och det vägda genomsnittliga exportpriset under undersökningsperioden i den nu aktuella underökningen ledde till en felaktig slutsats, eftersom det skiljer tio år mellan undersökningsperioderna för de båda undersökningarna.Vid fastställandet av det vägda genomsnittliga normalvärdet använde kommissionen emellertid uppgifter från den undersökning vid giltighetstidens utgång som slutfördes 2002, vilket innebär att det endast skiljer två år mellan undersökningsperioderna för de två undersökningarna. Detta är förenligt med kraven i artikel 13.1 i grundförordningen.(b) Icke-samarbetsvilliga företagFör att man skulle få en rättvis jämförelse mellan normalvärdet och exportpriset tog man genom justeringar hänsyn till de olikheter som inverkade på priserna och prisernas jämförbarhet. Dessa justeringar gjordes i överensstämmelse med artikel 2.10 i grundförordningen avseende transport, försäkring, hantering och därmed sammanhängande kostnader, förpackning och valutaomräkning, på grundval av uppgifter från Atlas.I enlighet med artikel 2.11 och 2.12 i grundförordningen jämfördes det vägda genomsnittliga normalvärde som fastställts i den tidigare undersökningen och det vägda genomsnittliga exportpriset under den nu aktuella undersökningens undersökningsperiod, uttryckt i procent av cif-priset vid gemenskapens gräns, före tull, och av detta framgick att det förekom dumpning av import av kumarin till gemenskapen från de icke-samarbetsvilliga företagen i Indien. Den konstaterade dumpningsmarginalen, uttryckt i procent av cif-priset vid gemenskapens gräns, före tull, var över 60 %.C. ÅTGÄRDERMed hänsyn till de ovannämnda undersökningsresultaten beträffande kringgående enligt artikel 13.1 i grundförordningen, bör de gällande antidumpningsåtgärderna på import av den berörda produkten med ursprung i Kina utvidgas till att omfatta samma produkt avsänd från Indien och Thailand, oavsett om den har deklarerats ha ursprung i Indien eller Thailand eller inte.Den utvidgade tullen bör vara den som fastställts enligt artikel 1.2 i den ursprungliga förordningen.I överensstämmelse med artiklarna 13.3 och 14.5 i grundförordningen enligt vilka varje utvidgad åtgärd skall tillämpas på registrerad import från registreringsdagen bör antidumpningstullen tas ut på import av kumarin som avsänts från Indien och Thailand och som förts in och registrerats i gemenskapen i enlighet med den inledande förordningen. På grund av att det rör sig om en bulkprodukt och de särskilda omständigheterna i detta fall går det inte att med säkerhet skilja på transaktioner som avser kumarin som faktiskt producerats i Indien och transaktioner som avser kumarin importerad från Kina som renats ytterligare och därefter återexporterats till gemenskapen. Uppbörden i efterhand av antidumpningstullen på import av kumarin avsänd från Indien bör inte tillämpas på import av kumarin som exporterats av Atlas under registreringsperioden.D. BEGÄRAN OM BEFRIELSE FRÅN REGISTRERING ELLER FRÅN UTVIDGNING AV TULLENDen enda samarbetsvillige exportören, Atlas, har i enlighet med artikel 13.4 i grundförordningen lämnat in en begäran om att bli befriad från registrering och den planerade utvidgade antidumpningsåtgärden.Vid undersökningen framkom det att Atlas hade kringgått de gällande antidumpningsåtgärderna genom återexport av kumarin med ursprung i Kina efter en smärre ändring av denna kumarin. Det konstaterades även att Atlas hade exporterat kumarin som faktiskt producerats i Indien enligt fenolmetoden (se skäl 27). Eftersom Atlas kringgått åtgärderna kan företaget i enlighet med artikel 13.4 i grundförordningen inte beviljas undantag.E. ÅTAGANDEMed hänsyn till att det rör sig om en bulkprodukt och till Atlas svårigheter under undersökningsperioden med att skilja mellan produkter producerade i Indien enligt fenolmetoden och kumarin med ursprung i Kina som renats ytterligare och därefter återexporterats till gemenskapen anses det undantagsvis vara möjligt att godta ett åtagande från Atlas som innebär att företaget kan sälja kumarin som faktiskt producerats i Indien till gemenskapen upp till ett kvantitativt tak som motsvarar den kvantitet av denna produkt som såldes till gemenskapen under undersökningsperioden. Kumarin som sålts inom ramen för åtagandet bör inte omfattas av den utvidgade tullen.Kommissionen kan godta detta åtagande genom ett beslut.I detta sammanhang har Atlas förbundit sig att regelbundet lämna närmare uppgifter till kommissionen om sin export till gemenskapen i syfte att göra det möjligt för kommissionen att övervaka åtagandet.För att ytterligare underlätta kommissionens övervakning av företagets efterlevnad av åtagandet kommer tullbefrielse endast att medges när en faktura som innehåller åtminstone de uppgifter som anges i bilagan uppvisas i samband med att begäran om övergång till fri omsättning i enlighet med åtagandet föreläggs den berörda tullmyndigheten. Alla dessa uppgifter behövs dessutom för att tullmyndigheterna med tillräcklig säkerhet skall kunna förvissa sig om att sändningen svarar mot beskrivningen i de kommersiella dokumenten. Om det inte uppvisas någon sådan faktura, eller om den inte avser den produkt som uppvisas för tullmyndigheterna, kommer i stället tillämplig antidumpningstull att tas ut.Mot bakgrund av detta anses det gjorda åtagandet vara godtagbart och det berörda företaget har underrättats om de viktigaste omständigheter, överväganden och skyldigheter som ligger till grund för godtagandet.Om Atlas överträder åtagandet eller om åtagandet på något annat sätt visar sig inte fungera kan kommissionen återta sitt godtagande,HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.Artikel 11. Den slutgiltiga antidumpningstull som införts genom rådets förordning (EG) nr 769/2002 på import av kumarin som omfattas av KN-nummer ex 2932 21 00 med ursprung i Kina utvidgas härmed till att omfatta import av kumarin, som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer ex 2932 21 00 avsänd från Indien eller Thailand, oavsett om den deklarerats ha ursprung i Indien eller Thailand eller inte (Taricnummer 2932 21 00 11 and 2932 21 00 15).2. Den tull som utvidgas genom punkt 1 i denna artikel skall tas ut på import som registrerats i enlighet med artikel 2 i kommissionens förordning (EG) nr 661/2004 och artiklarna 13.3 och 14.5 i rådets förordning (EG) nr 384/96, med undantag för varor som exporteras av Atlas Fine Chemicals Pvt Ltd., Debhanu Mansion, Nasik-Pune Highway, Nasik Road, MS 422 101, Indien (Taric-tilläggsnummer A579).3. Utan hinder av punkt 1 skall den slutgiltiga antidumpningstullen inte tillämpas på import som övergått till fri omsättning i enlighet med artikel 2.4. Gällande bestämmelser om tullar skall tillämpas.Artikel 21. Import som deklareras för fri omsättning skall inte omfattas av den antidumpningstull som införs i artikel 1, under förutsättning att den har producerats av företag från vilka kommissionen godtagit ett åtagande och som anges i det relevanta kommissionsbeslutet, eventuella ändringar, och att importen har skett i enlighet med bestämmelserna i det beslutet.2. Den import som nämns i punkt 1 skall undantas från antidumpningstull under förutsättning atta) en faktura innehållande åtminstone de uppgifter som anges i bilagan uppvisas för medlemsstaternas tullmyndigheter vid uppvisandet av deklarationen för övergång till fri omsättning,b) de varor som deklareras och uppvisas för tullen exakt motsvarar varubeskrivningen på fakturan.Artikel 31. Begäran om befrielse från den tull som utvidgas genom artikel 1 skall göras skriftligen på ett av gemenskapens officiella språk och skall vara undertecknad av en person som har rätt att företräda den sökande. Begäran skall sändas till följande adress:Europeiska kommissionenGeneraldirektoratet för handelDirektorat BKontor: J-79 05/17B 1049 BrysselFax (32-2) 295 65 05Telefax COMEU B 21877.2. Efter samråd med rådgivande kommittén får kommissionen genom ett beslut tillåta att import från företag som lämnat en begäran om befrielse från den tull som utvidgas genom artikel 1.Artikel 4Tullmyndigheterna anmodas att upphöra med den registrering av import som infördes genom artikel 2 i kommissionens förordning (EG) nr 661/2004.Artikel 5Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.Utfärdad i Bryssel denPå rådets vägnarOrdförandeBILAGAFöljande uppgifter skall anges på den faktura som åtföljer företagets försäljning till gemenskapen av kumarin inom ramen för åtagandet:1. Rubriken ”FAKTURA FÖR VAROR SOM OMFATTAS AV ETT ÅTAGANDET”.2. Namnet på det företag som avses i artikel 2.1 och som utfärdat fakturan.3. Fakturanummer.4. Dag för utfärdande av fakturan.5. Det Taric-tilläggsnummer enligt vilket varorna på fakturan skall tullklareras vid gemenskapens gräns.6. En exakt beskrivning av varorna, med bland annat följande uppgifter:- Det produktkodnummer (PCN) som använts i samband med undersökningen och åtagandet.- En icke-fackmässig beskrivning av den vara som avses med respektive produktkodnummer (t.ex. PCN 1:, PCN 2: etc.).- Företagets produktkodnummer (CPC) (i tillämpliga fall).- KN-nummer.- Kvantitet (angiven i kilos).7. Namnet på det företag som agerar som importör i gemenskapen och till vilket företaget direkt utfärdat den faktura som åtföljer de varor som omfattas av ett åtagande.8. Namnet på den anställde vid företaget som har utfärdat fakturan samt följande undertecknade försäkran:”Jag intygar härmed att försäljningen för direkt export till Europeiska gemenskapen av de varor som avses i denna faktura omfattas av och sker enligt villkoren i det åtagande som gjorts av [företagets namn] och som godtagits av Europeiska kommissionen genom beslut [...]. Jag försäkrar att uppgifterna i denna faktura är fullständiga och korrekta.”[1] EGT L 56, 6.3.1996, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 461/2004 (EUT L 77, 13.3.2004, s. 12).[2] EGT L 123, 9.5.2002, s 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1854/2003 (EUT L 272, 23.10.2003, s. 1).[3] EUT L 104, 8.4.2004, s. 99.[4] EGT L 86, 4.4.1996, s. 1.[5] Av sekretesskäl har uppgifterna i detta skäl indexerats.[6] Räkenskapsåret omfattar perioden 1 april–31 mars.[7] Av sekretesskäl har intervall angivits.[8] Av sekretesskäl ges ingen exakt information.[9] Av sekretesskäl ges ingen exakt information.[10] Av sekretesskäl ges ingen exakt information.[11] Av sekretesskäl har intervall angivits.


text:
 8.2.2016
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 48/50
 A Törvényszék 2015. december 16-i ítélete – Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien kontra OHIM – Ruiz Moncayo (RED RIDING HOOD)
 (T-128/15. sz. ügy) (1)
 ((„Közösségi védjegy - Felszólalási eljárás - A RED RIDING HOOD közösségi szóvédjegy bejelentése - A korábbi ROTKÄPPCHEN nemzeti és nemzetközi szóvédjegyek - Viszonylagos kizáró ok - Összetéveszthetőség hiánya - A megjelölések hasonlóságának hiánya - A 207/2009/EK rendelet 8. cikke (1) bekezdésének b) pontja”))
 (2016/C 048/57)
 Az eljárás nyelve: angol
 Felek
 Felperes: Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH (Freyburg, Németország) (képviselő: W. Berlit ügyvéd)
 Alperes: Belső Piaci Harmonizációs Hivatal (védjegyek és formatervezési minták) (OHIM) (képviselők: J. Lewis és A. Folliard-Monguiral meghatalmazottak)
 A másik fél a fellebbezési tanács előtti eljárásban, beavatkozó fél a Törvényszék előtti eljárásban: Alberto Ruiz Moncayo (Entrena, Spanyolország) (képviselő: E. Valentín Prades ügyvéd)
 Az ügy tárgya
 Az OHIM negyedik fellebbezési tanácsának a Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH és Alberto Ruiz Moncayo közötti felszólalási eljárással kapcsolatban 2015. január 28-án hozott határozata (R 1012/2014-4. sz. ügy) ellen benyújtott kereset.
 Az ítélet rendelkező része
 1)
 A Törvényszék a keresetet elutasítja.
 2)
 A Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH-t kötelezi a költségek viselésére.
 (1) HL C 171., 2015.5.26.


text:
Tema: Kriminalizacija - Narobe.si
 Življenje 14. 1. 2015 22. 6. 2016
 Preganjali so tudi lezbijke
 Jugoslovanski Kazenski zakonik nikoli ni kriminaliziral »nenaravnega nečistovanja« med osebama ženskega spola. Drugi odstavek 186. člena Kazenskega zakonika iz leta 1951 je namreč kriminaliziral le tovrstne odnose med moškimi. Dejanje je bilo praviloma interpretirano zgolj kot analni spolni odnos (čeprav zapis ni bil jasen in je bila možna tudi interpretacija, da omenjeni člen kriminalizira vsako dejanje, s katerim storilec zadovoljuje svoj spolni nagon na nenaraven način), zagrožena kazen pa je bila do enega leta zapora.
 Pogled v arhiv Okrožnega in Okrajnega sodišča v Ljubljani kaže nekoliko drugačno sliko. Dr. Ivan Tomović je v pripravi svoje doktorske naloge o preganjanju homoseksualcev v povojnem času v Jugoslaviji zbral arhivsko gradivo iz vseh nekdanjih jugoslovanskih republik in slovenski del gradiva prijazno odstopil avtorju tega besedila za nadaljnjo analizo. Čeprav je več kot petdeset slovenskih sodb zaradi »nenaravnega nečistovanja« še v postopku analize in bomo o tem pisali tudi v naslednjih številkah Narobe, je jasno, da so homoseksualcem pogosto sodili tudi na osnovi kršenja javne morale in ne zgolj nenaravnega nečistovanja. Med temi primeri tako obstaja vsaj ena sodba, kjer sta obtoženki obsojeni zaradi lezbičnega razmerja. Kriminalizacija lezbijk je bila gotovo manj pogosta, saj 186. člen Kazenskega zakonika ni kriminaliziral lezbičnih razmerij, obstajajo pa sodni primeri, v katerih so bile ženske obsojene zaradi »nenaravnega nečistovanja«, ker so s tem kršile javno moralo. Tokrat objavljamo zanimivo sodbo iz leta 1947 (ko je veljal še stari jugoslovanski zakon), ko je Okrajno sodišče v Ljubljani na pet oziroma šest mesecev »odvzema svobode« obsodilo Julijano K. in Marijo R. Ob tem objavljamo še tri obsodbe zaradi »nenaravnega nečistovanja« med moškimi, ki so se na sodišču pogosto zagovarjali, da so bili v času dejanja »izredno vinjeni« in da trezni kaj takega ne bi nikoli storili.
 Julijana in Marija (1947)
 Tridesetletna kmečka delavka Julijana, ki ni bila poročena, in 41-letna gospodinja Marija, poročena mati dveh otrok, sta se znašli na sodišču, ker naj bi od leta 1945 do 1946 »vršili nenaravno nečistost med ljudmi na ta način, da sta se vzajemno poljubovali in dražili s prsti po spolnih udih.« Do sodnega pregona je najverjetneje prišlo zaradi poškodb, ki jih je Julijana zadejala Mariji oktobra 1946, ko je s kuhinjskim nožem urezala Marijo na spolovilo »ter ji pri tem prizadejala okoli 3 cm dolgo ureznino ter s tem povzročila poškodbo lahkega značaja.«
 Sodnik je v izreku sodbe poročal, da sta obtoženki »med seboj druga drugo dražili in si vzbujali spolno naslado na ta način, da sta z rokami druga drugi vzbujali dražljaje na spolovilih in pa tako, da sta druga drugo na spolovilo poljubovale. To sta delali izmenoma, ko sta živeli več mesecev skupaj.«
 Za vse naj bi bila izvorno kriva Marija, ki naj bi k tem dejanjem nagovarjala Julijano. Ta se je sprva upirala in je Marijo »večkrat celo polila z vodo ali natepla«, pozneje pa se je, poroča sodnik, »tako privadila, da je čutila užitek pri teh dejanjih in sta bili zato tudi stalno skupaj.« Marija je zato zapustila svojega moža in nato živela pri Julijani, od nje pa se je odselila nazaj k možu kakšna dva meseca pred opisano povzročitvijo poškodbe na spolovilu. Julijana je krivdo priznala in obžalovala »svojo zablodo« ter pojasnila, da je Marijo ranila, »ko sta poslednjikrat ležale skupaj (...) potem ko jo je na spolovilo poljubovala.«
 Tudi Marija je priznala svojo krivdo in pojasnila, da je v »zablodo zašla zaradi umazanega čtiva«, ki je v zadnjem času preplavilo jugoslovanski knjižni trg. Omenja knjigi »Hči papeža« (Harry Sheff, 1922) in »Veliki inkvizitor: ljubezenski roman iz najsramotnejše dobe človeške zgodovine« (Victor de Féréal, 1923), v katerih je brala »o razvratnem življenju, kar jo je nagnilo, da je tudi sama poskusila slična dejanja.«
 Sodnik je Julijano zaradi »dejanja zoper moralo« in povzročitve lažje poškodbe obsodil na šest mesecev zapora, Marija pa je dobila petmesečno zaporno kazen. Vendar pa je bila izrečena kazen »odložena za dobro treh let«, saj pred tem nista bili kaznovani. Sodnik je med olajševalne okoliščine štel še dejstvo, da sta obe dejanje priznali in obžalovali, bremenilna okoliščina pa je bilo dejstvo, da sta »nenaravno nečistovali« več mesecev skupaj.
 Pavel in Ivan (1959)
 Upokojenec Pavel, 63-letni gospod, ki ga je na sodišču branila dr. Ljuba Prenner, in 31-letni brezposelni gradbeni delavec Ivan, oba samska in brez otrok, sta se leta 1959 zagovarjala na sodišču zaradi tega, ker sta oktobra 1958 »ob 3. uri zjutraj v parku na trgu OF v Ljubljani na klopi najprej drug drugemu dajala v usta spolovilo, pri čemer sta ju gledali J. M. in J. B., nato je pa še prvoobdolženi Pavel K. vtaknil drugoobdolženemu Ivanu M. v zadnjico spolovilo in (sta) se tako spolno izživljala.«
 Njuno dejanje je bilo vredno strožje obsodbe, saj se je zgodilo na javnem prostoru. Dejstvo, da sta ju pri aktu videli J. in J. ni nepomembno, saj sodnik poudari, da bi ju lahko videlo še več ljudi, »kar vsekakor povečuje družbeno nevarnost storilcev in kaznivega dejanja«. No, v resnici ju je videlo več ljudi, saj so na sodišču pričale štiri priče, ki so dogodek videle, le da ena od njih ni vedela kaj dosti povedati, saj »jo je bilo sram gledati, kaj se dogaja.« Priče so bile ključne tudi zato, da so potrdile položaj obeh akterjev: Pavel je bil aktivni partner in zato strožje kaznovan, Ivan, ki ga je sodišče do določene mere spoznalo za Pavlovo »žrtev« in je dejanje tudi priznal, pa pasivni partner. Ivan je namreč poročal, da sta se s Pavlom srečala v kolodvorski restavraciji, kjer ga je Pavel povabil v park na klop, tam pa ga je »začel otipavati, mu dajati spolovila v usta in nato nad njim izvrševati tudi protinaravni spolni akt.«
 Pavel dejanja ni želel priznati. Zagovarjal se je, da je bil tistega dne »od žganja in konjaka čisto pijan in da zato ni vedel, kaj dela«, vendar mu sodišče ni hotelo verjeti. Tudi priče so potrdile, da ni kazal znakov vinjenosti. Sodnik pravi, da »obdolženec ni mogel (biti) v tolikšni meri vinjen, ker v primeru takšne vinjenosti obdolženec sploh ne bi mogel izvršiti spolnega akta, ker je tako iz sodne in splošne medicine splošno znano dejstvo, da v takem stanju errectio membri virili (nabreklost moškega spolnega uda) sploh ni možna.«
 Sodišče je Pavla obsodilo na 6 mesecev in 15 dni zapora, vendar mu je zaradi dosedanje nekaznovanosti odložilo izvršitev kazni za dve leti. Med olajševalne okoliščine so mu šteli tudi dejstvo, da je starejši gospod, da dejanje ni bilo »izvršeno proti nagradi« in »da je obdolženec že sam zadosti kaznovan, ker ga je narava obdarila in se z njim poigrala.«
 Ivana je doletela drugačna kazen. Obsojen je bil na mesec in tri dni zapora, po pritožbi okrajnega javnega tožilca pa mu je bila kazen zvišana na tri mesece in 15 dni zapora, saj je dejanje storil »po povratku«. Ivan je bil namreč pred tem že trikrat kaznovan, zato mu tudi ta kazen ni bila izrečena zgolj pogojno.
 Franc (1952)
 Devetinštiridesetletni Franc F. je bil vratar v eni od ljubljanskih tovarn. Tam naj bi hodil v sobo vajencev in pri enem od njih večkrat prespal, »ga otipaval za spolovilo in vsakokrat z drgnjenjem njegovega spolnega uda izzval izliv semena«, enako dejanje pa naj bi z isto osebo, dvajsetletnim fantom, storil tudi junija 1952 v telefonski centrali v tovarni.
 Sodišče ga je naprej spoznalo za krivega na osnovi 186. člena Kazenskega zakonika in ga obsodilo na tri mesece zapora. Franc očitanega mu dejanja sicer ni priznal. Trdil je, da je omenjenega fanta nekajkrat »mazal ... po životu, ko je ta imel po telesu izpuščaje«. Priznal je, da je včasih res prespal v njegovi sobi, a na dodatni postelji in da je bil takrat vedno vinjen, tako da se ne spomni, da bi fanta »prijemal za spolovilo.« Tudi fantova cimra sta potrdila, da je Franc občasno prespal v sobi, vendar nista nikoli opazila, da bi se Franc spolno izživljal. Pravzaprav sta se začela spraševati, zakaj Franc spi na fantovi postelji šele potem, ko se je v tovarni začelo šušljati, da je obtoženec »nagnjen na moške«.
 Fant, pri katerem je Franc prespal, je zgodbo predstavil nekoliko drugače. Res je, da je k njemu hodil zato, da ga je mazal, ker je imel po telesu neke izpuščaje. »Ob neki taki priliki ga je prijel za spolni ud in ga toliko časa drgnil, da se mu je izlilo seme.« Potem je večkrat hodil k njemu spat in ga »pod deko vlekel za ud«. Fant Franca ni prijavil, ker ga je bilo sram, in je to storil šele, ko je bil zaradi govoric poklican k sekretarju tovarne.
 Sodišče je Franca tako spoznalo za krivega, hkrati pa ni verjelo fantu, da o tem ni govoril zaradi sramu. Nasprotno: fantu naj bi bilo takšno početje všeč, »saj je imel vendarle dovolj prilike, da bi se bil obtoženca otresel. Njegovemu pojasnilu, da stvari nikomur ni povedal, ker ga je bilo sram, sodišče ni moglo povsem verjeti, saj je že pred tem imel spolne odnose z žensko, kar kaže na to, da je že bil toliko zrel, da bi bil mogel stvar javiti zlasti takrat, ko se ga je obtoženec prvič lotil. Takrat se (mu) prav gotovo ni bilo treba ničesar sramovati.«
 Franc se je na sodbo pritožil, trdeč, da je bil obsojen po napačnem členu. Trdil je, da je šlo v opisanem primeru zgolj za primer onanije, kar pa ne spada pod člen 186 KZ, pač pa v člen 184 KZ, pa še to samo takrat, ko je dejanje izvedeno javno. Na ponovnem sojenju so njegovemu mnenju pritrdili in pojasnili, da je kaznivo dejanje iz člena 186 KZ »podano le takrat, kadar kdo naklepoma z drugo osebo istega spola izvrši protinaravno nečisto dejanje na način, ki je podoben naravnemu spolnemu občevanju. V konkretnem primeru pa obtoženec tega ni storil. Pač pa je njegovo dejanje smatrati kot nečisto dejanje, ker je bilo vsekakor storjeno zato, da bi obtoženec zadostil svojemu spolnemu gonu. Taka nečista dejanja pa se med polnoletnimi osebami moškega spola po čl. 184 KZ kazniva le tedaj, če so storjena javno.« In ker Franc nečistega dejanja ni storil javno, je bil decembra 1952 oproščen.
 Maks (1949)
 Maksova zgodba je drugačna od preostalih, saj je bil obtožen nenaravnega nečistovanja z mladoletnimi osebami. Kot 47-letni gimnazijski profesor glasbe in matematike je izkoriščal svoj položaj in vršil »nenaravna nečista dejanja« z dijaki, med katerimi nekateri še niso dopolnili štirinajst let. »V svrho svoje spolne zadovoljitve« je nekaterim dijakom dajal denarne nagrade – od 20 do 100 din – nekatere je predhodno opil z žganjem ali vinom, enemu od njih pa je nudil zatočišče v svoji sobi, »kjer mu je dajal hrano ter v tem času izvrševal z njim nenaravno nečisto dejanje«.
 Obtoženec je vsa dejanja priznal in pojasnil, da je nenaravno nečistoval predvsem tako, da »jim je dražil oziroma drgnil spolni ud ter da sta na njegovo prošnjo R. M. in A. J. tudi šla s svojim spolnim udom v njegovo črevo«. Priznal je, da je za silvestrovo v svojo sobo povabil J. P., »mu dal en kozarec vina in dva kozarca žganja, nakar ga je pijanega slekel, se nag valjal po njem, ga poljuboval in mu z roko dražil spolovilo.«
 Prej omenjeni A. J. se takole spominja njegovih zlorab: »Tam (pri Maksu doma, op. a.) sem imel odlično hrano, učil se pa nisem veliko, ker se nisem mogel. Zelo sem spal. Večino dneva sem spal. Možgani so mi opešali. Kar z grozo sem čakal večera. Bilo je podobno kot v ‘Domu’, a še vedno hujše. Takrat je delal vse mogoče stvari z menoj. Podnevi sva se šla večkrat vedno gola kopat, ponoči pa skupaj spala. Najpreje je slekel spodnje hlače in sva gola spala. Dražil mi je spolovilo z roko in me potem prisilil, da sem mu moral tudi v črevo. Enkrat me je tudi dvignil in mi spolovilo vzel v usta. In ker me ni mogel, je s palcem poskusil meni v črevo. In to se je ponavljalo dan za dnevom. Mazal me je z vazelinom. Lahko bi razumel, da mi je bilo nevšečno, ker sem to pokazal, pa se ni za to zmenil. Drugače je pa bil grozen.«
 Obtoženec je v svoj zagovor pojasnil, da je bil leta 1946 operiran na spolovilu in da zaradi tega ni mogel »normalno z ženskami občevati«, kar je sicer redno počel pred operacijo in bil tik pred tem, da se poroči. Zaradi operacije, pravi obtoženec, naj bi prišlo do »nenaravnih nečistih dejanj oz. do abnormalnih spolnih odnošajev.«
 Zanimivo je, da je sodišče njegovi zgodbi verjelo. Še več: sodnik je, kljub temu da se obtoženec na to ni skliceval, menil, da je šlo v primeru teh dejanj za zmanjšano prištevnost, saj je bil človek izobražen in še nikoli kaznovan, človek pri popolnoma zdravi pameti, je pojasnjeval sodnik, pa kaj takega ne bi počel. Dodal je, da se obtoženec sploh ni popolnoma zavedel »kvarnih posledic« svojih dejanj: »Njegov spolni nagon je bil močnejši od njegove volje, tako da se ni mogel upirati takim dejanjem.«
 Sodnik mu je izrekel kazen petih mesecev zapora in ob tem izrazil upanje, da bo po prestani kazni spet postal »koristen član človeške družbe«. Na sodbo se je nato pritožil javni tožilec, ki je opozoril, da ne obstajajo nobeni medicinski indici za manjšo prištevnost. Opozoril je, da je obtoženec nenaravne stvari počel v daljšem časovnem obdobju, da je pri tem uporabljal zvijačo (alkohol) in da so mu bili dijaki podrejeni, s čimer je kvaril tudi ugled učiteljskega poklica.
 Na ponovnem sojenju je bila kazen spremenjena: namesto petih mesecev zapora zaradi kaznivega dejanja nečistosti, ki je »med ljudmi tako zvana pederastija«, je bil obsojen na dve leti zaporne kazni s prisilnim delom.
 Nevidni pregon
 Prve obrise odnosa partizanskega gibanja do homoseksualnosti je moč najti v vojnih spominih enega od ključnih akterjev tega gibanja. Črnogorec Milovan Djilas je zasedal vrsto različnih odgovornih položajev v Komunistični partiji in v jugoslovanskem partizanskem gibanju. Po koncu vojne je bil na visokem položaju v jugoslovanski administraciji, ki pa jo je moral leta 1954 zapustiti. Nekoliko let pozneje je bil kaznovan z zaporno kaznijo in prepovedjo potovanja zaradi kritiziranja komunističnega sistema.
 V svojih spominih »Revolucionarna vojna« Djilas opisuje, da so morali homoseksualci izstopiti iz Komunistične partije zaradi svoje seksualnosti. Nekega dne je namreč sekretar partijskega odbora za Sandžak, Rifat Burdžević, Djilasu priznal, da so vojaki odkrili homoseksualno vedenje nekega muslimana, »dobrega vojaka in komunista«. Medtem ko Burdžević ni vedel, ali naj vojaka ubije ali ne, je Djilasovo stališče presenetljivo:»Tudi sam nisem poznal partijske prakse, nisem vedel niti tega, ali sta o tem kdaj pisala Marx in Lenin. Zdrava pamet mi je dala vedeti, da se take razvade ne pojavljajo samo med meščanskimi dekadenti, pač pa tudi med proletarci, in da taki posamezniki ne morejo imeti funkcij niti biti člani partije. Tako smo tudi ravnali: Burdžević je nesrečniku odredil, da zapusti partijo, hkrati pa je o tem diskretno obvestil štab, ki da naj popazi na njega. Pozneje sem izvedel, da je bil ta homoseksualec, ki je bil zelo moškega videza, zelo hraber in je hrabro tudi padel ... Človeku se v vojni sooča tudi z vprašanji, s katerimi se v običajnem življenju ukvarja zgolj mimogrede. A višje ko je nekdo postavljen, večja je pomembnost nepomembnih stvari, večja je slava in večje so napake ...«Djilas je ponosen na tega vojaka, a bolj zaradi svojih strankarskih in komunističnih lastnosti, ne pa zaradi kakšne posebne zaskrbljenosti zaradi težkega položaja, ki ga povzroča njegova seksualnost. Zanj je homoseksualnost nekaj, kar ni mogoče in tudi ni potrebno tolerirati v partiji, niti med člani partizanskega gibanja. Tisti, ki so bili s tem »okuženi«, so sicer lahko ostali med partizani in »hrabro padli« za socialistično Domovino. To nas pripelje do hipoteze, da so bili partizanski vodje zaradi težkih vojnih razmer nekoliko bolj tolerantni do gejevskih vojakov, medtem ko so bili znotraj Komunistične partije glede tega nepopustljivi. Nenazadnje, zmeda Djilasa zaradi odnosa stranke ter Marxa in Lenina do homoseksualnosti, vodi k zaključku, da vodje partije verjetno ne bi reagirali na enak način v podobnih situacijah in da bi lahko bili bolj ali manj tolerantni.Ta primer nam pokaže na prvo poznano stališče jugoslovanske komunistične partije do homoseksualnosti. Vendar pa bo politični sistem, ki je bil na hitro vzpostavljen po vojni, v kratkem pokazal svoje neodobravanje homoseksualcev in vseh, ki so jih sumili prakticiranja tako imenovanih »nenaravnih sporazumnih spolnih odnosov«. Tako kot v drugih komunističnih režimih v Vzhodni Evropi, se je namreč tudi v Jugoslaviji policijsko nadlegovanje in pravna represija nad homoseksualci začela posebej v času od leta 1945 do sedemdesetih let prejšnjega stoletja.
 Iz knjige Ivana Tomovića Nevidni pregon: Homoseksualnost pred socialističnim pravosodjem (Podgorica, 2014), v katerem je objavil nekaj prvih izsledkov svoje raziskave.
 TEMA Pred leti je na Studiu City na Televiziji Slovenija predstavnica podmladka...
 Previous articlePogovor z dr. Ludvikom Vidmarjem
 Next articleBrane Mozetič: Trideset let pomnjenja ali brisanja zgodovine


type: contracts

text:
 20.9.2014
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 278/4
 ZÁRÓOKMÁNY
 Egyrészről az Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Ukrajna között a társulási megállapodásról
 A BELGA KIRÁLYSÁG,
 A BOLGÁR KÖZTÁRSASÁG,
 A CSEH KÖZTÁRSASÁG,
 A DÁN KIRÁLYSÁG,
 A NÉMETORSZÁGI SZÖVETSÉGI KÖZTÁRSASÁG,
 AZ ÉSZT KÖZTÁRSASÁG,
 ÍRORSZÁG,
 A GÖRÖG KÖZTÁRSASÁG,
 A SPANYOL KIRÁLYSÁG,
 A FRANCIA KÖZTÁRSASÁG,
 A HORVÁT KÖZTÁRSASÁG,
 AZ OLASZ KÖZTÁRSASÁG,
 A CIPRUSI KÖZTÁRSASÁG,
 A LETT KÖZTÁRSASÁG,
 A LITVÁN KÖZTÁRSASÁG,
 A LUXEMBURGI NAGYHERCEGSÉG,
 MAGYARORSZÁG,
 A MÁLTAI KÖZTÁRSASÁG,
 A HOLLAND KIRÁLYSÁG,
 AZ OSZTRÁK KÖZTÁRSASÁG,
 A LENGYEL KÖZTÁRSASÁG,
 A PORTUGÁL KÖZTÁRSASÁG,
 ROMÁNIA,
 A SZLOVÉN KÖZTÁRSASÁG,
 A SZLOVÁK KÖZTÁRSASÁG,
 A FINN KÖZTÁRSASÁG,
 A SVÉD KIRÁLYSÁG,
 NAGY-BRITANNIA ÉS ÉSZAK-ÍRORSZÁG EGYESÜLT KIRÁLYSÁGA,
 AZ EURÓPAI UNIÓ
 AZ EURÓPAI ATOMENERGIA-KÖZÖSSÉG
 képviselői, egyrészről, és
 UKRAJNA
 képviselője, másrészről,
 (a továbbiakban együttesen: Aláíró Felek),
 az egyrészről az Európai Unió, az Európai Atomenergia-közösség és tagállamaik, másrészről Ukrajna közötti társulási megállapodás (a továbbiakban: megállapodás) 2014. március 21-én alá nem írt részeinek aláírása céljából a kétezer-tizennegyedik év június havának huszonhetedik napján Brüsszelben megrendezett találkozójukon,
 emlékeztetnek arra, hogy a 2014. március 21-én Brüsszelben tartott csúcstalálkozó alkalmával aláírták a megállapodás alábbi politikai rendelkezéseinek szövegét:
 1.
 Preambulum
 2.
 1. cikk
 3.
 I., II. és VII. cím
 Az Aláíró Felek aláírták a megállapodás következő rendelkezéseit:
 —
 III., IV., V. és VI. cím, valamint a vonatkozó mellékletek és jegyzőkönyvek,
 és megerősítik, hogy a megállapodás egységes jogi eszközt képez.
 Az Aláíró Felek megállapodnak abban, hogy a megállapodás ideiglenes alkalmazásáról szóló 486. cikk (4) bekezdése alkalmazandó a megállapodás e záróokmányban említett részeire.
 Az Aláíró Felek megállapodnak abban, hogy a megállapodást Ukrajna nemzetközi jog által elismert teljes területén alkalmazni fogják és konzultációkat kezdenek annak megállapítása céljából, hogy a megállapodásnak milyen hatásai lesznek a Krími Autonóm Köztársaság és Szevasztopol törvénytelenül annektált területére, amelyek felett az ukrán kormány jelenleg nem gyakorol tényleges ellenőrzést.
 Kelt Brüsszelben, a kétezer-tizennegyedik év június havának huszonhetedik napján.