text:
 6.2.2019
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 34/4
 SPORAZUM
 v obliki izmenjave pisem med Evropsko unijo in Kraljevino Maroko o spremembi protokolov št. 1 in št. 4 k Evro-mediteranskemu pridružitvenemu sporazumu med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Kraljevino Maroko na drugi strani
 A. Pismo Unije
 Spoštovani,
 pišem Vam v zvezi s pogajanji, ki so potekala v okviru Evro-mediteranskega pridružitvenega sporazuma med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Kraljevino Maroko na drugi strani (v nadaljnjem besedilu: pridružitveni sporazum), glede spremembe nekaterih protokolov k temu sporazumu.
 Evropska unija in Kraljevina Maroko sta se ob koncu pogajanj dogovorili naslednje:
 Sklenitev tega sporazuma ne posega v stališča Evropske unije glede statusa Zahodne Sahare oziroma Maroka glede navedene regije.
 Pogodbenici znova potrjujeta svojo podporo procesu Združenih narodov in podpirata prizadevanja generalnega sekretarja, da bi dosegli dokončno politično rešitev v skladu z načeli in cilji Listine Združenih narodov in na podlagi resolucij Varnostnega sveta.
 Evropska unija in Kraljevina Maroko sta se dogovorili, da skupno izjavo v nadaljevanju vključita za protokolom št. 4 k pridružitvenemu sporazumu.
 „Skupna izjava o uporabi protokolov št. 1 in št. 4 k Evro-mediteranskemu pridružitvenemu sporazumu med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Kraljevino Maroko na drugi strani (v nadaljnjem besedilu: pridružitveni sporazum)
 1.
 Proizvodi s poreklom iz Zahodne Sahare, ki jih nadzirajo carinski organi Kraljevine Maroko, so upravičeni do enakih trgovinskih preferencialov, kot jih je Evropska unija odobrila za proizvode, vključene v pridružitveni sporazum.
 2.
 Protokol št. 4 se smiselno uporablja za opredelitev porekla proizvodov iz odstavka 1, tudi za dokazilo o poreklu (1).
 3.
 Za uporabo protokola št. 4 za te proizvode morajo poskrbeti carinski organi držav članic Evropske unije in Kraljevine Maroko.“
 Evropska unija in Kraljevina Maroko ponovno potrjujeta svojo zavezanost uporabi protokolov v skladu z določbami pridružitvenega sporazuma, ki se nanašajo na spoštovanje temeljnih svoboščin in človekovih pravic.
 Vključitev te skupne izjave temelji na privilegiranem partnerstvu, ki sta ga že dolgo nazaj sklenili Evropska unija in Kraljevina Maroko, kar dokazuje podelitev naprednega statusa Maroku ter na skupna želja pogodbenic, da to partnerstvo poglobita in razširita.
 Evropska unija in Kraljevina Maroko sta se v tem partnerskem duhu in s ciljem, da bosta lahko ocenili učinek tega sporazuma, zlasti na trajnostni razvoj, predvsem glede prednosti za zadevno prebivalstvo in izkoriščanje naravnih virov na zadevnih ozemljih, dogovorili, da bosta vsaj enkrat na leto med seboj izmenjali informacije v okviru pridružitvenega odbora.
 Podrobna pravila za to oceno bodo določena naknadno, nato pa jih bo sprejel pridružitveni odbor, in sicer najpozneje dva meseca po začetku veljavnosti tega sporazuma.
 Ta sporazum se lahko uporablja začasno na podlagi skupnega dogovora, sklenjenega z izmenjavo uradnih obvestil med pogodbenicama, in sicer od datuma podpisa, ki ga odobri Svet Evropske unije.
 Ta sporazum začne veljati dan po tem, ko pogodbenici uradno sporočita, da so notranji postopki za njegovo sprejetje zaključeni.
 Vljudno Vas prosim za potrditev vaše vlade, da se strinja z zgoraj navedenim.
 S spoštovanjem,
 Съставено в Брюксел на
 Hecho en Bruselas, el
 V Bruselu dne
 Udfærdiget i Bruxelles, den
 Geschehen zu Brüssel am
 Brüssel,
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις
 Done at Brussels,
 Fait à Bruxelles, le
 Sastavljeno u Bruxellesu
 Fatto a Bruxelles, addì
 Briselē,
 Priimta Briuselyje,
 Kelt Brüsszelben,
 Magħmul fi Brussell,
 Gedaan te Brussel,
 Sporządzono w Brukseli, dnia
 Feito em Bruxelas,
 Întocmit la Bruxelles,
 V Bruseli
 V Bruslju,
 Tehty Brysselissä
 Utfärdat i Bryssel den
 За Европейския съюз
 Рог la Unión Europea
 Za Evropskou unii
 For Den Europæiske Union
 Für die Europäische Union
 Euroopa Liidu nimel
 Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
 For the European Union
 Pour l'Union européenne
 Za Europsku uniju
 Per l'Unione europea
 Eiropas Savienības vārdā –
 Europos Sąjungos vardu
 Az Európai Unió részéről
 Għall-Unjoni Ewropea
 Voor de Europese Unie
 W imieniu Unii Europejskiej
 Pela União Europeia
 Pentru Uniunea Europeană
 Za Európsku úniu
 Za Evropsko unijo
 Euroopan unionin puolesta
 För Europeiska unionen
 B. Pismo Kraljevine Maroko
 Spoštovani,
 potrjujem prejem Vašega pisma z današnjim datumom, v katerem je zapisano:
 „Spoštovani,
 pišem Vam v zvezi s pogajanji, ki so potekala v okviru Evro-mediteranskega pridružitvenega sporazuma med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Kraljevino Maroko na drugi strani (v nadaljnjem besedilu: pridružitveni sporazum), glede spremembe nekaterih protokolov k temu sporazumu.
 Evropska unija in Kraljevina Maroko sta se ob koncu pogajanj dogovorili naslednje:
 Sklenitev tega sporazuma ne posega v stališča Evropske unije glede statusa Zahodne Sahare oziroma Maroka glede navedene regije.
 Pogodbenici znova potrjujeta svojo podporo procesu Združenih narodov in podpirata prizadevanja generalnega sekretarja, da bi dosegli dokončno politično rešitev v skladu z načeli in cilji Listine Združenih narodov in na podlagi resolucij Varnostnega sveta.
 Evropska unija in Kraljevina Maroko sta se dogovorili, da skupno izjavo v nadaljevanju vključita za protokolom št. 4 k pridružitvenemu sporazumu.
 ‚Skupna izjava o uporabi protokolov št. 1 in št. 4 k Evro-mediteranskemu pridružitvenemu sporazumu med Evropskimi skupnostmi in njihovimi državami članicami na eni strani ter Kraljevino Maroko na drugi strani (v nadaljnjem besedilu: pridružitveni sporazum)
 1.
 Proizvodi s poreklom iz Zahodne Sahare, ki jih nadzirajo carinski organi Kraljevine Maroko, so upravičeni do enakih trgovinskih preferencialov, kot jih je Evropska unija odobrila za proizvode, vključene v pridružitveni sporazum.
 2.
 Protokol št. 4 se smiselno uporablja za opredelitev porekla proizvodov iz odstavka 1, tudi za dokazilo o poreklu (2).
 3.
 Za uporabo protokola št. 4 za te proizvode morajo poskrbeti carinski organi držav članic Evropske unije in Kraljevine Maroko.‘
 Evropska unija in Kraljevina Maroko ponovno potrjujeta svojo zavezanost uporabi protokolov v skladu z določbami pridružitvenega sporazuma, ki se nanašajo na spoštovanje temeljnih svoboščin in človekovih pravic.
 Vključitev te skupne izjave temelji na privilegiranem partnerstvu, ki sta ga že dolgo nazaj sklenili Evropska unija in Kraljevina Maroko, kar dokazuje podelitev naprednega statusa Maroku ter na skupna želja pogodbenic, da to partnerstvo poglobita in razširita.
 Evropska unija in Kraljevina Maroko sta se v tem partnerskem duhu in s ciljem, da bosta lahko ocenili učinek tega sporazuma, zlasti na trajnostni razvoj, predvsem glede prednosti za zadevno prebivalstvo in izkoriščanje naravnih virov na zadevnih ozemljih, dogovorili, da bosta vsaj enkrat na leto med seboj izmenjali informacije v okviru pridružitvenega odbora.
 Podrobna pravila za to oceno bodo določena naknadno, nato pa jih bo sprejel pridružitveni odbor, in sicer najpozneje dva meseca po začetku veljavnosti tega sporazuma.
 Ta sporazum se lahko uporablja začasno na podlagi skupnega dogovora, sklenjenega z izmenjavo uradnih obvestil med pogodbenicama, in sicer od datuma podpisa, ki ga odobri Svet Evropske unije.
 Ta sporazum začne veljati dan po tem, ko pogodbenici uradno sporočita, da so notranji postopki za njegovo sprejetje zaključeni.
 Vljudno Vas prosim za potrditev vaše vlade, da se strinja z zgoraj navedenim.“
 Lahko Vam potrdim, da se moja vlada strinja z vsebino tega pisma.
 S spoštovanjem,
 Съставено в Брюксел на
 Hecho en Bruselas, el
 V Bruselu dne
 Udfærdiget i Bruxelles, den
 Geschehen zu Brüssel am
 Brüssel,
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις
 Done at Brussels,
 Fait à Bruxelles, le
 Sastavljeno u Bruxellesu
 Fatto a Bruxelles, addì
 Briselē,
 Priimta Briuselyje,
 Kelt Brüsszelben,
 Magħmul fi Brussell,
 Gedaan te Brussel,
 Sporządzono w Brukseli, dnia
 Feito em Bruxelas,
 Întocmit la Bruxelles,
 V Bruseli
 V Bruslju,
 Tehty Brysselissä
 Utfärdat i Bryssel den
 За Кралство Мароко
 Por el Reino de Marruecos
 Za Marocké království
 For Kongeriget Marokko
 Für das Königreich Marokko
 Maroko Kuningriigi nimel
 Για το Βασίλειο του Μαρόκου
 For the Kingdom of Morocco
 Pour le Royaume du Maroc
 Za Kraljevinu Maroko
 Per il Regno del Marocco
 Marokas Karalistes vārdā –
 Maroko Karalystės vardu
 A Marokkói Királyság részéről
 Għar-Renju tal-Marokk
 Voor het Koninkrijk Marokko
 W imieniu Królestwa Marokańskiego
 Pelo Reino de Marrocos
 Pentru Regatul Maroc
 Za Marocké kráľovstvo
 Za Kraljevino Maroko
 Marokon kuningaskunnan puolesta
 För Konungariket Marocko
 (1) Za uporabo določb protokola št. 4 za proizvode iz odstavka 1 so odgovorni carinski organi Kraljevine Maroko.
 (2) Za uporabo določb protokola št. 4 za proizvode iz odstavka 1 so odgovorni carinski organi Kraljevine Maroko.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 21.4.2009
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 92/1
 KONVENTSIOON
 keskse tollivormistuse kohta seoses traditsiooniliste omavahendite ELi eelarve kasutusse andmisel endale jäetavate siseriiklike sissenõudmiskulude määramisega
 2009/C 92/01
 KONVENTSIOONIOSALISED, Euroopa Liidu liikmesriigid:
 VÕTTES ARVESSE nõukogu 7. juuni 2007. aasta otsust nr 2007/436/EÜ, EURATOM Euroopa ühenduste omavahendite süsteemi kohta (edaspidi „otsus”),
 ARVESTADES nõukogu 22. mai 2000. aasta määrust (EÜ, Euratom) nr 1150/2000, millega rakendatakse eespool nimetatud omavahendeid käsitlevat otsust (edaspidi „määrus”),
 ARVESTADES, et keskne tollivormistus ja muud tolliformaalsuste lihtsustamised Euroopa Parlamendi ja nõukogu 23. aprilli 2008. aasta määruse (EÜ) nr 450/2008 (millega kehtestatakse ühenduse tolliseadustik (edaspidi „ajakohastatud tolliseadustik”)) tähenduses võivad aidata kaasa kaubandusele soodsate tingimuste loomisele,
 ARVESTADES, et komisjoni määruse (EÜ) nr 2454/93 artikli 1 lõikes 13 määratletud ühtse loaga nähakse ette samasugused soodustused seniks, kuni hakatakse kohaldama ajakohastatud tolliseadustikku,
 ARVESTADES nõukogu 25. juuni 2007. aasta avaldust tollimaksu sissenõudmiskulude jaotamise kohta, käibemaksu kohta ja statistika kohta keskse tollivormistuse süsteemi raames ning nõukogu ja komisjoni 25. juuni 2007. aasta avaldust keskse tollivormistuse süsteemi toimimise hindamise kohta,
 VÕTTES ARVESSE ajakohastatud tolliseadustiku artikleid 17 ja 120, milles sätestatakse tolli poolt tehtud otsuste kehtivuse tunnustamine kogu ühenduses ning nähakse ette, et tolli poolt läbiviidava õigsuse kontrollimise tulemustel on ühesugune tõenduslik jõud kogu ühenduse territooriumil,
 ARVESTADES JÄRGMIST:
 (1)
 Kui kaup deklareeritakse ühes liikmesriigis vabaringlusesse lubamiseks, kuid esitatakse tollile teises liikmesriigis, tähendab keskse tollivormistuse (mida võib kombineerida tolliformaalsuste lihtsustamisega) korraldamine halduskulusid mõlemale liikmesriigile. See õigustab nende sissenõudmiskulude osalist ümberjaotamist, mis jäetakse endale, kui traditsioonilised omavahendid antakse määruse kohaselt ühenduse eelarve kasutusse.
 (2)
 Nimetatud ümberjaotamine, mille teostab konventsiooniosaline, kus tollideklaratsioon esitatakse selle konventsiooniosalise kasuks, kuhu kaup esitatakse, moodustab kokku 50 % endale jäetud sissenõudmiskuludest.
 (3)
 Sissenõudmiskulude ümberjaotamise ladusaks rakendamiseks on vaja vastu võtta konventsiooniosaliste vahel sõlmitud konventsiooniga sätestatud erimenetlused.
 (4)
 Konventsiooniosalised peavad käesolevat konventsiooni kohaldama oma siseriiklike õigusaktide kohaselt,
 ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:
 I PEATÜKK
 REGULEERIMISALA JA MÕISTED
 Artikkel 1
 1. Käesolevas konventsioonis määratletakse sissenõudmiskulude ümberjaotamise menetlused, mida rakendatakse, kui omavahendid antakse ELi eelarve kasutusse, ja mida konventsiooniosalised peavad järgima ajakohastatud tolliseadustiku artiklis 106 määratletud keskse tollivormistuse puhul, kui kaup on ühes liikmesriigis deklareeritud vabaringlusesse lubamiseks, kuid tollile esitatud teises liikmesriigis.
 2. Lõikes 1 osutatud menetlusi kohaldatakse ka juhul, kui keskse tollivormistuse kontseptsioon on kombineeritud ajakohastatud tolliseadustiku kohaselt kehtestatud lihtsustamisega.
 3. Lõikes 1 osutatud menetlusi kohaldatakse ka komisjoni määruse (EÜ) nr 2454/93 artikli 1 lõikes 13 määratletud ühtse loa suhtes, et lubada kaup vabaringlusesse.
 Artikkel 2
 Käesolevas konventsioonis kasutatakse järgmisi mõisteid:
 a)
 „luba” – tolli antud mis tahes luba, millega lubatakse kaup vabaringlusesse loa omaniku registreeritud asukoha eest vastutavas tolliasutuses, sõltumata kauba esitamise asukoha tolliasutusest;
 b)
 „luba väljaandev toll” – osaleva liikmesriigi toll, kes lubab kauba vabaringlusesse loa omaniku registreeritud asukoha eest vastutavas tolliasutuses, sõltumata kauba esitamise asukoha tolliasutusest;
 c)
 „kaastolliasutus” – osaleva liikmesriigi toll, kes teostab kauba vabaringlusesse lubamise tolliprotseduuri järelevalvet;
 d)
 „imporditollimaks” – kauba importimisel tasumisele kuuluv tollimaks;
 e)
 „sissenõudmiskulud” – summad, mis liikmesriikidel on õigus endale jätta otsuse artikli 2 lõike 3 või mis tahes muu sellise hilisema otsuse vastava sätte kohaselt, millega see otsus võidakse asendada.
 II PEATÜKK
 SISSENÕUDMISKULUDE KINDLAKSMÄÄRAMINE JA ÜMBERJAOTAMINE
 Artikkel 3
 1. Luba väljaandva tolli liikmesriik edastab kaastolliasutuse liikmesriigile elektroonilisel teel või, kui see ei ole võimalik, mis tahes muud asjakohast vahendit kasutades asjakohase teabe ümberjaotamisele kuuluva sissenõudmiskulude summa kohta.
 2. Kaastolliasutus teatab luba väljaandvale tollile:
 a)
 selle asutuse nime ja aadressi, mis on pädev saama lõike 1 kohast teavet;
 b)
 selle pangakonto andmed, millele tuleb kanda ümberjaotamisele kuuluv sissenõudmiskulude summa.
 3. Lõikes 1 osutatud asjakohane teave on järgmine:
 a)
 loa andmed;
 b)
 kuupäev, millal kindlaksmääratud omavahendite summa kantakse kontole vastavalt määruse artiklitele 9 ja 10;
 c)
 kasutusse antud omavahendite summa, võttes arvesse imporditollimaksude võimalikku tagasimaksmist või tollivormistusjärgset sissenõudmist;
 d)
 endale jäetud sissenõudmiskulude summa.
 Artikkel 4
 Sissenõudmiskulude summa, mille luba väljaandva tolli liikmesriik jaotab ümber kaastolliasutuse liikmesriigile, on võrdne viiekümne protsendiga (50 %) endale jäetud sissenõudmiskulude summast.
 Artikkel 5
 1. Artiklis 4 osutatud summa maksmine teostatakse sellel kuul, mille jooksul kindlaksmääratud omavahendite summa kantakse kontole vastavalt määruse artiklitele 9 ja 10.
 2. Viivis arvestatakse lõikes 1 osutatud summalt alates ettenähtud tähtaja möödumise kuupäevast kuni tasumise kuupäevani.
 Viivisemäär on Euroopa Keskpangas enne kõnealuse poolaasta esimest kalendripäeva toimunud kõige viimase põhilise refinantseerimistoimingu puhul kohaldatud intressimäära (viiteintress) ja kahe protsendipunkti summa.
 Luba väljaandva tolli liikmesriigi puhul, kes ei osale majandus- ja rahaliidu kolmandas etapis, on eespool nimetatud viiteintressimäär asjaomase riigi keskpanga poolt määratud samaväärne intressimäär. Sellisel juhul kohaldatakse kõnealuse poolaasta esimesel kalendripäeval kehtinud viiteintressi järgmise kuue kuu jooksul.
 III PEATÜKK
 VAIDLUSTE LAHENDAMINE
 Artikkel 6
 Kõik konventsiooniosaliste vahelised lahkarvamused käesoleva konventsiooni tõlgendamise või toimimise suhtes lahendatakse võimaluse piires läbirääkimiste teel. Kui kolme kuu jooksul lahendust ei leita, võivad asjaomased konventsiooniosalised valida ühisel kokkuleppel lahkarvamuse lahendamiseks vahendaja.
 IV PEATÜKK
 RAKENDUS- JA LÕPPSÄTTED
 Artikkel 7
 1. Käesoleva konventsiooni hoiulevõtja on Euroopa Liidu Nõukogu peasekretär.
 2. Euroopa Liidu liikmesriigid võivad saada käesoleva konventsiooni konventsiooniosalisteks, kui nad on Euroopa, Liidu peasekretärile andnud hoiule ratifitseerimis-, vastuvõtmis-heakskiitmis- või ühinemiskirja, kui käesoleva konventsiooni vastuvõtmiseks ette nähtud siseriiklikud menetlused on lõpule viidud.
 3. Käesolev konventsioon jõustub üheksakümmend päeva pärast seda, kui viimane allakirjutanud liikmesriik on teatanud, et ta on viinud lõpule kõik konventsiooni vastuvõtmiseks vajalikud siseriiklikud menetlused. Kuni nimetatud jõustumiseni võib aga liikmesriik, kes on viinud need menetlused lõpule, teha avalduse, et ta kohaldab käesolevas konventsioonis esitatud sätteid suhetes nende liikmesriikidega, kes on teinud sama avalduse.
 4. Kõik liikmesriikidevahelised korraldused seoses sissenõudmiskulude summade ümberjaotamisega olukordades, mis jäävad käesoleva konventsiooni rakendusalasse, asendatakse käesoleva konventsiooni sätetega alates selle kohaldamisest asjaomastes liikmesriikides.
 Artikkel 8
 1. Iga konventsiooniosaline võib teha ettepanekuid käesoleva konventsiooni muutmiseks, eelkõige kui konventsiooniosalisel esineb konventsiooni kohaldamise tulemusena tõsiseid kaotusi eelarvetuludes. Kõik muudatusettepanekud saadetakse artiklis 7 osutatud hoiulevõtjale, kes edastab need konventsiooniosalistele.
 2. Muudatusettepanekud võetakse vastu konventsiooniosaliste ühisel kokkuleppel.
 3. Lõike 2 kohaselt vastu võetud muudatused jõustuvad artikli 7 kohaselt.
 Artikkel 9
 Konventsiooniosalised vaatavad käesoleva konventsiooni läbi hiljemalt kolm aastat pärast ajakohastatud tolliseadustiku kohaldamise kuupäeva ning vajaduse korral võib konventsiooni läbivaatamise põhjal muuta vastavalt artiklile 8.
 Artikkel 10
 1. Iga konventsiooniosaline võib käesoleva konventsiooni denonsseerida, teatades sellest Euroopa Liidu Nõukogu peasekretärile.
 2. Denonsseerimine jõustub üheksakümmend päeva pärast seda, kui peasekretär on sellekohase teate kätte saanud.
 Selle kinnituseks on täievolilised esindajad käesolevale konventsioonile alla kirjutanud.
 Koostatud kahe tuhande üheksanda aasta märtsikuu kümnendal päeval Brüsselis ühes eksemplaris bulgaaria, eesti, hispaania, hollandi, iiri, inglise, itaalia, kreeka, leedu, läti, malta, poola, portugali, prantsuse, rootsi, rumeenia, saksa, slovaki, sloveeni, soome, taani, tšehhi ja ungari keeles, kusjuures kõik tekstid on võrdselt autentsed; originaal antakse hoiule Euroopa Liidu Nõukogu peasekretariaadi arhiivi.
 Voor de regering van het Koninkrijk België
 Pour le gouvernement du Royaume de Belgique
 Für die Regierung des Königreichs Belgien
 За правителството на Република България
 Za vládu České republiky
 For regeringen for Kongeriget Danmark
 Für die Regierung der Bundesrepublik Deutschland
 Eesti Vabariigi valitsuse nimel
 Thar ceann Rialtas na hÉireann
 For the Government of Ireland
 Για την Κυβέρνηση της Ελληνικής Δημοκρατίας
 Por el Gobierno del Reino de España
 Pour le gouvernement de la République française
 Per il governo della Repubblica italiana
 Για την Κυβέρνηση της Κυπριακής Δημοκρατίας
 Latvijas Republikas valdības vārdā
 Lietuvos Respublikos Vyriausybės vardu
 Pour le gouvernement du Grand-Duché de Luxembourg
 A Magyar Köztársaság kormánya részéről
 Għall-Gvern ta’ Malta
 Voor de regering van het Koninkrijk der Nederlanden
 Für die Regierung der Republik Österreich
 W imieniu Rządu Rzeczypospolitej Polskiej
 Pelo Governo da República Portuguesa
 Pentru Guvernul României
 Za vlado Republike Slovenije
 +
 Za vládu Slovenskej republiky
 Suomen hallituksen puolesta
 På finska regeringens vägnar
 På svenska regeringens vägnar
 For the Government of the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland


type: caselaw

text:
7.4.2014
 IT
 Gazzetta ufficiale dell’Unione europea
 C 102/25
 Domanda di pronuncia pregiudiziale proposta dal First-tier Tribunal (Information Rights) (Regno Unito) il 10 febbraio 2014 — East Sussex County Council/The Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association
 (Causa C-71/14)
 2014/C 102/34
 Lingua processuale: l’inglese
 Giudice del rinvio
 First-tier Tribunal (Information Rights)
 Parti
 Ricorrente: East Sussex County Council
 Resistenti: The Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association
 Questioni pregiudiziali
 1)
 Quale significato debba attribuirsi all’articolo 5, paragrafo 2, della direttiva 2003/4/CE (1) ed in particolare se una tassa di importo ragionevole per la fornitura di un particolare tipo di informazione ambientale possa includere:
 a)
 parte del costo per la manutenzione di una banca dati utilizzata dall’autorità pubblica per rispondere alle richieste di quel genere di informazione;
 b)
 i costi generali attribuibili alle ore lavorative del personale da tenere adeguatamente in considerazione quando si stabilisce la tassa.
 2)
 Se sia compatibile con gli articoli 5, paragrafo 2, e 6 della direttiva la legislazione di uno Stato membro che prevede che un’autorità pubblica possa applicare una tassa per la fornitura dell’informazione ambientale che «(...) non eccede l’importo che l’autorità pubblica ritiene essere ragionevole», qualora la decisione dell’autorità pubblica in merito al concetto di «importo ragionevole» sia soggetta a riesame in sede amministrativa o giurisdizionale come previsto dalla legislazione inglese.
 (1) Direttiva 2003/4/CE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 28 gennaio 2003, sull'accesso del pubblico all'informazione ambientale e che abroga la direttiva 90/313/CEE del Consiglio (GU L 41, pag. 26).


type: wikipedia

text:
Raudteetransport on raudteeveeremi abil teostatav reisijate- ja kaubavedu raudteedel.
 Ajalugu
 Esimeseks algeliseks rööbasteeks peetakse Diolkost, mis rajati Korintose maakitsusele antiikajal (arvatavalt 6.–7. sajandil e.m.a). Diolkos oli sillutatud lubjakivikattega, milles oli kaks paralleelset vagu umbes 1,6-meetrise rööpmevahega. Tee laius oli 3,4–6 m. Vaod viitavad sellele, et Diolkosel kasutati ratastega sõidukeid. Teed kasutati kaupade ja laevade vedamiseks ning see võimaldas lühendada mereteed umbes 400 km võrra.
 Keskajal veeti kaevandustes vankreid puidust rööbasteedel, mida hakati kulumise vähendamise eesmärgil kindlustama rauast ribadega. Valtsimisoskuste omandamisel asendati puitrööpad terasrööbastega. 18. sajandil võeti vagunite transportimisel kasutusele aurumasinad, mis olid esialgu statsionaarsed, hiljem paigaldati need liikuvale vankrile.
 Esimene köisraudtee Reiszug avati Austrias 1504. aastal ja see töötab siiamaani. Reiszugi tõstemehhanism töötas algselt lihaste jõul, alates 1800. aastatest elektri abil.
 Vanimaks peetav ja praeguseni töötav Middletoni raudtee rajati 1758. aastal Inglismaale Leedsi, kus kivisöevaguneid veeti esialgu hobuste abil ning alates 1812. aastast võeti kasutusele auruvedur.
 Gravitatsiooniraudteel liiguvad vagunid vaid raskusjõu abil. Esimene seda tüüpi raudtee ehitati Lewistoni USA-s 1764. aastal. Need olid mõeldud kaevandatava materjali ja inimeste transportimiseks mäest alla.
 Esimese auruveduri ehitas inglane Richard Trevithick 1804. aastal, kuid tema leiutis ei jõudnud seeriatootmisse, sest see oli tol ajal kasutusel olevate rööbaste jaoks liiga raske.
 1830. aastal avati esimene linnadevaheline (Liverpool–Manchester) raudteeühendus. Edaspidi kiirenes raudteede ehitamise tempo tuntavalt. Järgneva 30 aastaga suurenes raudteevõrgu kogupikkus Inglismaal 16 000 kilomeetrini. Veelgi kiirem raudteevõrgu väljaehitamine toimus Põhja-Ameerikas. USA raudteede kogupikkus jõudis 1860. aastaks 46 600 ja 1890. aastaks ligi 263 000 kilomeetrini, saavutades haripunkti 1914. aastal, mil selle kogupikkus oli pea 400 000 km.
 Venemaa Keisririigis rajati Moskvat ja Peterburi ühendav raudtee aastatel 1842–1851. Soomes avati Helsingi–Hämeenlinna raudtee 1862. aastal.
 Lisaks majanduse elavdamisele, muutus raudteetransport määravaks ka sõjategevuses. Hästi väljaehitatud raudteevõrk võimaldas Preisi kuningriigil transportida kiirelt vägesid ja varustust riigipiirini ning lüüa taanlasi Teises Schleswigi sõjas (1864), austerlasi Austria-Preisi (1866) ja prantslasi Prantsuse-Preisi sõjas (1870–1871).
 Auruvedurite valitsemisaeg raudteetranspordis kestis ligi 100 aastat. Nad olid ehituselt lihtsad ja küllalt võimsad. Samas oli nende puuduseks vajadus enne töö algust katelt mitu tundi kütta, kõrged hoolduskulud, aeglane kiirendus, suur mass, väike efektiivsus manöövritöödel ja väike kasutegur.
 Esimese elektriveduri (Galvani) ehitas 1842. aastal šotlane Robert Davidson, kuid elekter ei olnud esialgu konkurentsivõimeline energiaallikas. Aastal 1881 rajas Werner von Siemens Berliini 2,5 km pikkuse elektritrammi liini, millele järgnes elektrivedurite kasutuselevõtt allmaaraudteedel Londonis (1890), Budapestis (1896) jm.
 Esimene diiselvedur valmis 1912. aastal, kuid seeriatootmisse see ei läinud. Diiselvedureid võeti massiliselt kasutusele möödunud sajandi keskperioodist alates.
 Raudteeinfrastruktuur
 Raudteeinfrastruktuur ehk raudteetaristu koosneb maatükiga püsivalt ühendatud rööbasteede võrgustikust ja nende juurde kuuluvatest rajatistest ning tehniliste süsteemide seadmetest.
 Raudteerajatiste hulka kuuluvad raudtee, sillad, viaduktid, estakaadid, tunnelid, tugiseinad, truubid, kontaktvõrgud, turvangu-, side-, valgustus- ja energiaseadmed ning tehnorajatised, ülekäigu- ja ülesõidukohad, jaamad ja teised meldepunktid, oote- ja laadimisplatvormid, teekaitseobjektid ning muud raudtee sihtotstarbeliseks kasutamiseks vajalikud rajatised.
 Raudteed
 Raudteede konstruktsiooni tähtsamad osad on muldkeha ja sellele toetuv tee pealisehitus, mis koosneb rööbastest, pöörmetest, liipritest ja ballastist. Rööpad kinnitatakse puit-, betoon- või terasliipritele, harvem on rööpad kinnitatud betoonist alusplaatidele (sel juhul ballast puudub). Ballastiks võib olla liiv, kruus, killustik (Eestis kasutatakse peateedel graniitkillustikku, ülejäänud teedel peamiselt paekivikillustikku) jms.
 Raudteed liigitatakse vastavalt nende tähtsusele:
 Magistraalraudteed on tähtsad kogu majanduse seisukohalt. Neil liikuvad rongid jagunevad kauba- ja reisirongideks. Liiklus toimub kogu ööpäeva kestel.
 Linnadevahelised raudteed ühendavad magistraalteedest eemal asetsevaid administratiiv- ja tööstuskeskusi. Rongid on kergemad kui magistraalteedel, kiirused umbes samad. Liiklus toimub sageli ainult teatud kellaaegadel. Kiirused on samad nagu magistraalraudteedel.
 Eraldi rühma moodustavad raudteed, mis ühendavad keskusi magistraalraudteega. Liiklus on harv, kiirused väiksed, esikohal on kaubavedu.
 Linnalähi- ja/või eeslinnaraudteed ühendavad eeslinnu kesklinnaga. Rongid koostatakse harilikult mootor- ja järelvaguneist. Sageli moodustavad eeslinnaraudteed teatud osa magistraalraudteedest.
 Linnaraudteed jagunevad tänavaraudteedeks (trammid) ja linna kiirraudteedeks, mis võivad olla allmaaraudteed või köisraudteed. Trammiliiklus toimub peamiselt linna piires. Linna allmaaraudteel (metrool) on alati omad rööbasteed. Kuna allmaaraudtee ehitus on kallis, ehitatakse neid ainult suurtes linnades, kus trammiliinid ei suuda kõiki reisijaid teenindada.
 Tööstusraudteed on ette nähtud ainult tööstuse teenindamiseks. Nende hulka kuuluvad ka kaevandusraudteed. Tööstusraudteel on rongide kiirus väike.
 Raudteejaamad
 Raudteejaam on lisaks peateele (või peateedele) vähemalt ühe vastuvõtu-ärasaateteega varustatud meldepunkt, mis võimaldab rongide vahetuse ja möödasõidu korraldamist ning vastava tehnilise varustatuse korral ka manöövritöid ning muid raudteeliiklusega seotud tehnilisi operatsioone.
 Raudteejaamad liigituvad järgmiselt:
 reisijaamad on reisirongide teenindamiseks rajatud jaamad, kus toimub rongide vastuvõtmine ja ärasaatmine, marsruutide ettevalmistamine, reisijate teenindamine;
 kaubajaamad ehitatakse suurtesse tööstuskeskustesse, sadamatesse või kohtadesse, kus on vajalik laadida väga suurtes kogustes kaupa; nendest jaamadest viivad sageli haruteed lähedalasuvatesse tööstusettevõtetesse;
 sorteerjaamad on ette nähtud massiliseks rongide koostamiseks või lahtihaakimiseks ja vagunite sorteerimiseks, transiitrongide koostamine, reisijate ja kaubarongide teenindamine toimub väheses mahus;
 piirkonnajaamad on ette nähtud transiitrongide teenindamiseks, vedurite ja nende juhtide vahetamiseks. Need jaamad paiknevad üksteisest tavaliselt 150–300 km kaugusel ja on varustatud 2–3 jaamapargiga, vedurite teenindamiseks vajalike seadmetega, veduri- ja vagunidepooga jms.
 vahejaamad on kõige levinum jaamatüüp, mida rajatakse kõikidele raudteeliinidele (paiknevad üksteisest tavaliselt 15–20 km kaugusel) ning nende ülesandeks on rongide möödalaskmine, reisijate teenindamine, kauba maha- ja pealelaadimine ja rongide koostamine.
 Raudteeveerem
 Raudteeveerem ehk raudteesõiduk on vedur, vagun, mootorvagun, rööbasbuss, eriveerem ja mis tahes muu raudteel liiklemiseks ehitatud veerem.
 Eriotstarbelise raudteeveeremi hulka kuuluvad posti-, pagasi-, teemõõte-, defektoskoopia-, dünamomeetria- jms vagunid ja eriveeremi hulka dresiinid, lumesahad, lumekoristus- ja teeremondimasinad, raudteekraanad jms.
 Rong on kokkuhaagitud ja nähtavate rongisignaalidega tähistatud veeremiüksus, mis koosneb vagunitest ja ühest või mitmest vedurist või mootorvagunist. Samuti käsitatakse rongina jaamavahele saadetavat nähtavate rongisignaalidega tähistatud üksikvedurit, mootorvagunit, rööbasbussi, mittemahatõstetavat dresiini ja muud iseliikuvat eriveeremit, juhtratastega eriveeremit või veovahendit.
 Vedurid
 Nüüdisajal on veduritel üsna kõrge hind, mistõttu peavad nad tasuvuse tagamiseks mitmes vahetuses pidevalt töötama ning nende keskmine eluiga on 30 aastat. Levinumad veduritüübid on diisel- ja elektrivedurid, vähem esineb kombineeritud mootoritega diiselelektrivedureid.
 Euroopas on elektrifitseeritud raudteede osakaal küllalt suur, 2014. aastal Euroopa Liidu liikmesriikide keskmisena ligi 50%, mistõttu teostatakse suurem osa kaubavedudest elektrivedurite abil. Diiselvedureid kasutatakse põhiliselt mitteelektrifitseeritud raudteedel ja manöövritöödel.
 Vagunid
 Vagunid on raudteedel kasutatavad iseliikuvad või järelveetavad veokid. Iseliikuvate ehk vedavate vagunite hulka kuuluvad mootorvagunid. Järelveetavad ehk haakevagunid jagunevad reisi- ja kaubavaguniteks.
 Reisivaguneid liigitatakse järgmiselt:
 istevagun – levinuim reisivaguni tüüp;
 magamisvagun – kaugsõidurongi koosseisu kuuluv lavatsitaoliste magamiskohtadega reisivagun;
 restoranvagun – harilikult kaugsõidurongides reisijate toitlustamiseks mõeldud vagun;
 salongvagun – tavalisest mugavamini sisustatud (vahel mitmest ruumist koosnev) vagun.
 Kaubavagunid jagunevad kasutusotstarbe ja ehituslike iseärasuste järgi:
 kinnised vagunid – kaupadele, mis vajavad kaitset ilmastikumõju ja mehaaniliste kahjustutuste eest (siia kuuluvad ka loomavagunid);
 poolvagunid ehk poolkinnised vagunid – kasutatakse ülaltpoolt laaditavate kaupade puhul, mis ei vaja kaitset ilmastikumõjude eest (nt kivisüsi, põlevkivi, torud, puit, saematerjal jms);
 platvormvagunid – kasutatakse suuremõõtmelise ja mittegabariitse kauba puhul ja rasketehnika transportimiseks (konteinerid, traktorid, ekskavaatorid, bussid jms);
 transporterid – madala raskuskeskmega pikaaluseline platvormvagun, mida kasutatakse eriti suuremõõtmelise kauba puhul;
 tsisternvagunid – kasutatakse vedelas või gaasilises olekus oleva kauba transpordiks (nt toornafta, bensiin, masuut, kemikaalid, propaan, õli, piim, vein jms);
 külmutusvagunid – kiiresti riknevate toiduainete (liha, kala) transpordivahend;
 punkervagunid ehk hopperid – ilmastikutingimuste eest kaitset vajava puistematerjali (teravili, tsement, mineraalväetised) veoks kasutatav vagunitüüp;
 kallurvagunid ehk dumpkaarid – kasutatakse samuti puistematerjali (nt killustik, liiv, pinnas jms) veoks, kuid erinevalt hopperitest ei vaja need mahalaadimiseks spetsiaalselt varustatud kohti.
 Reisijate- ja kaubavedu
 2014. aastal veeti Euroopa Liidu territooriumil mööda raudteid kaupa kokku 387 miljardit tonnkilomeetrit ja reisijaid 404 miljardit reisijakilomeetrit. Võrdluseks võib välja tuua, et samal perioodil veeti maanteetranspordi abil kaupa 782 miljardit tonnkilomeetrit. Raudtee osakaalu poolest riigi piires toimunud kaubavedudes oli Eesti 2013. aastal u 64% tasemega Euroopa Liidu siseselt Läti ja Leedu järel kolmandal kohal, ületades Euroopa Liidu keskmist üle 3 korra. Reisijateveos oli 2013. aastal Eestis raudtee osakaal 1,6%, jäädes alla busside osakaalule üle 10 korra, sõiduautode osakaalule üle 50 korra ja Euroopa Liidu keskmisele raudtee osakaalule 4,75 korda.
 Kaubavedu
 Kaubaveoronge jaotatakse järgmiselt:
 Komplekteerimisrong – väiksemast kauba- või sorteerimisjaamast teed alustav rong, mida võib lühikestel vahemaadel vedada ka manöövrivedur. Komplekteerimisrongi koosseisus veetakse kaubavagunid suuremasse sorteerimisjaama, kus vagunite gruppidest ja üksikutest vagunitest koostatakse rongid.
 Jaotusrong – suuremast kauba- või sorteerimisjaamast teed alustav väikese vagunite arvuga rong, mida võib lühikestel vahemaadel vedada ka manöövervedur. Jaotusrong toimetab vagunid väiksematesse sorteerimis- või kaubajaamadesse või siis klientidele kuuluvatele haruteedele.
 Marsruutrong – kindlal marsruudil sõitev kaubarong, mille miinimumnõuded on tingvagunite arv alates 45-st ning brutokaal alates 3400 tonnist. Pikamaa-marsruutrongide koosseisus võidakse teha muudatusi vaba veovõime olemasolul ja koosteplaani alusel (nt lähte- ja sihtjaamade vahel vastavalt vajadusele vagunite või vagunigruppide liitmine või lahutamine rongi koosseisust).
 Plokkrong on marsruutrong, mille teekond lähtejaamast sihtjaama kulgeb muutusteta rongikoosseisus ühe koondsaatedokumendi alusel, samas võib koosseis sisaldada mitme kaubasaaja kaupa. Rongis on sageli tavakoosseisudest rohkem vaguneid ja rakendatakse mitme veduri veovõimet.
 Kliendirong – veab ainult ühe kliendi üht kindlat materjali või tooret. Enamasti on tegemist ühesuguse kauba ja üht kindlat tüüpi vagunitega. Taolisteks kaupadeks võivad olla metsamaterjal, metall, kivisüsi, toornafta, naftasaadused jms.
 Külmutusrong – külmutusvagunitest koosnev sektsioonidega rong. Ühes sektsioonis on harilikult neli külmutusvagunit, üks masinaruum külmutusseadmetega ja saatepersonali eluruum.
 Süstikrong – kindla graafiku alusel lähtejaamast sihtjaama ja tagasi liikuv marsruutrong, mille koosseisu kuuluvate kaubavagunite arv on konstantne, olenemata kauba olemasolust või puudumisest.
 Intermodaalvedude rongi platvormvagunitel veetakse konteinereid, poolhaagiseid ja/või haagistega veoautosid. Sellised rongid liiguvad sadamates ja sisemaal asuvate intermodaalterminalide vahel. Eristatakse kaht tüüpi intermodaalvedude ronge: konteiner- ja kontreilerrongid (treilerid koos vedukiga või ilma).
 Tühjade vagunitega rong – marsruudi lõpp-punktis mahalaaditud kaupade asemel pole nende rongide vagunitesse midagi laadida, mistõttu sõidavad need rongid tühjalt tagasi. Tüüpiliseks näiteks on Venemaalt Eesti sadamatesse saabuvad erinevate naftasaadustega süstikrongid, mis liiguvad naftatöötlemistehastesse tagasi tühjalt.
 Reisijatevedu
 Trammid ja metroorongid teostavad reisijate vedu linnaraudteedel.
 Linnalähirongid teenindavad reisijate vedu suuremate linnade ja nende lähiümbruse vahel. Suurlinnade teede ülekoormatuse ja sagedate ummikute tõttu annavad need rongid võimaluse reisijaid suhteliselt kiiresti linnakeskustest eeslinnadesse toimetada. Nendes rongides on ka tavaliselt istekohtadest rohkem seisukohti, võimaldades suurema hulga inimeste transporti.
 Linnadevahelised rongid veavad reisijaid suuremate linnade vahel. Nende hulka kuuluvad tavarongid, kiirrongid ja ekspressrongid. Euroopas opereerivad linnadevahelises liikluses ülikiired rongid kiirusega kuni 320–360 km/h (AGV Italo, Siemens Velaro E, Talgo 350).
 Kaugsõidurongid teenindavad reisiliine, mis ühendavaid mitmeid linnu või regioone ja mõnikord mitut riiki. Need rongid on tavaliselt varustatud restoranvaguniga. Öö läbi sõitvate rongide koosseisu võivad kuuluda ka magamisvagunid. Selliste üle 800 km pikkuste liinidega konkureerivad õhutransporti teostavad lennukid.
 Magnethõljukrongid ehk maglev-rongid liiguvad magnetvälja abil estakaadidele rajatud tee kohal. Teepinnast mõne sentimeetri kõrgusel "hõljuv" rong opereerib kuni 430 km/h kiirusega 30 km pikkusel lõigul Shanghai Long Yangi metroojaama ja Pudongi rahvusvahelise lennujaama vahel. Rataste ja muude liikuvate osade puudumisel on selle rongi liikumine väga sujuv ja praktiliselt müra- ja vibratsioonivaba.
 Raudteetranspordi tugevused ja nõrkused
 Et raudteetransport saaks üldse toimida, on vaja taristusse märkimisväärset alginvesteeringut (raudteed, signalisatsioon, jaamad, seadmed jms). Nende kulutuste tõttu on raudteedel transporditava kauba ühiku hind kõrge väikeste veomahtude korral ning see kahaneb aeglaselt mahtude suurenedes. Raudteetransport on sageli soodsaim variant suurtes kogustes kauba vedamisel pikkade vahemaade taha. Seetõttu on ajalooliselt raudteetransporti peetud loomulikuks monopoliks ja sageli ka tänapäeval on terve riigi raudtee üheainsa organisatsiooni majandada. Siiski on tänapäeval paljudes riikides seadusandlike piirangute vähendamise ja erastamiste järel olukord muutunud, mis on võimaldanud tekitada konkurentsi raudteeoperaatorite vahel. Raudteetransport säilitab konkurentsivõime, kui kaupa transporditakse suures mahus vähemalt 350–500 km kaugusele.
 Raudteetranspordi tugevuseks on madalam hind võrreldes maanteetranspordiga, kui kaubamaht on suur ja transpordikaugused väga pikad. Raudteetransport on ilmastikust vähem mõjutatud võrreldes õhu- ja maanteetranspordiga. Samuti on raudteetranspordile iseloomulikum suurem ohutus ja madalamad heitgaaside emissioonid võrreldes maanteetranspordiga. Otsetransport suurte kaubaterminalide vahel võimaldab kiiresti kaupu mööda raudteid kohale toimetada. Nõrkuste hulka kuuluvad eelkõige nõrk ühilduvus rahvusvahelise transpordisüsteemiga ning ümberlaadimise maksumus ja sellele kuluv aeg. Samuti võivad reisi- ja kaubarongide tiheda graafiku korral tekkida raudteetaristule "pudelikaelad". Väikse paindlikkuse tõttu on raudteetranspordil raskusi püsimaks tihedas ajagraafikus kauba sihtkohta transportimisel. Rahvusvaheline kaubatransport mööda Euroopa raudteid kipub olema aeglane ja kallis riikidevahelise vähese koostöö ja raudteetranspordi vähese paindlikkuse tõttu turuolukorrale kiiresti reageerida. Seetõttu eelistavad Euroopa kaubavedajad pigem maanteetransporti raudteetranspordile.
 Raudteetranspordi keskkonnamõjud
 Raudteetransporti loetakse suurte kaubakoguste või reisijate masstranspordi korral üldiselt keskkonnasõbralikumaks kui maanteetransporti. Reeglina raudteeveo efektiivsus suureneb veokauguse kasvuga.
 Kuna keskkonnanorme aasta aastalt karmistatakse, on mitmes transpordivaldkonnas toimunud areng, kus uued transpordivahendid on vanematest keskkonnasõbralikumad ja pikkamööda paraneb ka kogu kasutatava transpordivahendite olemi keskkonnasõbralikkus.
 Euroopa Keskkonnaameti andmetel oli 2011. aastal raudteevedude CO2 heitmete tase tonnkilomeetri kohta 3,59 korda madalam kui maanteevedudel, seejuures elektrirongidel 4,21 korda ja diiselrongidel 2,61 korda madalam. Samas oli raudteetranspordi CO2 heitmete tase 1,5 korda kõrgem kui meretranspordil. Seejuures on võrreldes 1995. aastaga kõige enam vähenenud elektrirongide heitmete tase (48%, ilmselt tänu söeelektrijaamade osakaalu langusele), seejärel diiselrongide (21%) ja maanteetranspordi (19%) heitmete tase. Meretranspordi heitmete tase on samal perioodil 2% võrra ja siseveetranspordil lausa 7% võrra kasvanud.
 Ühendkuningriigi riikliku statistika andmetel oli Suurbritannia raudteede kaubavedudel heitmete tase 2015–2016 majandusaastal 33,6 g CO2 ekvivalenti tonnkilomeetri kohta, mis on 20,1% kõrgem kui 10 aastat varem, ja 1,6 korda kõrgem kui 2011. aasta EL keskmine. Raudtee reisijateveo heitmete tase oli 2015–2016 majandusaastal 46,8 g CO2 ekvivalenti reisijakilomeetri kohta, ja see näitaja on 10 aastaga langenud 23,9%.
 Olenevalt elektri tootmise viisist võivad elektrirongid olla diiselrongidest või isegi maanteetranspordist saastavamad, näiteks söel ja naftakütustel töötavates elektrijaamades toodetud elektri kasutamise puhul on heitmete hulk elektrirongiga kaubaveol u 30% kõrgem kui sama kaubakoguse veol samade punktide vahel maanteetranspordiga.
 Eesti raudteetransport
 Raudteed
 Esimene laiarööpmeline raudtee Eestis avati liikluseks 5. novembril 1870. aastal Paldiski–Tallinn–Narva–Gattšina lõigul.
 Raudteevõrgu kogupikkus Eestis on nüüdisajal 2164 kilomeetrit ja neist 132 km on elektrifitseeritud. Suurimad raudteede haldajad on:
 Eesti Raudtee AS – 1229 km;
 Edelaraudtee Infrastruktuuri AS – 224 km;
 Enefit Kaevandused ASi Logistikaettevõte – 151 km.
 Eesti raudteede sirge teeosa rööpmelaius (vahekaugus rööpapeade sisemiste servade vahel) on 1520 või 1524 mm.
 Raudteejaamad
 Eesti suurimad raudteejaamad on (raudteede kogupikkuse järgi): Ülemiste kaubajaam, Tapa raudteejaam, Muuga kaubajaam ja Tartu raudteejaam. Vagunite sorteerimine toimub praegu ainult Ülemiste kaubajaamas. Sorteerimismäed Tapa, Kopli ja Muuga jaamas on suletud.
 Suurim reisijaam Eestis on Balti jaam, mis on nii linnalähirongide kui rahvusvaheliste kaugrongide lõppjaam.
 Kaubavedu
 Kaubaveoste maht Eesti raudteedel saavutas oma haripunkti aastatel 2002–2003, mil see ületas 72 miljonit tonni. Aastaks 2014 oli maht kahanenud 36 miljoni tonnini. Põhilised meie raudteedel veetavad kaubagrupid olid 2014. aastal järgmised: toornafta ja mitmesugused naftasaadused, põlevkivi, kivisüsi, kemikaalid ja keemiatooted.
 Reisijatevedu
 Reisirongiliikluse kõrgaeg Eestis jäi aastatesse 1970–1990. Rekordtase registreeriti 1980. aastal, mil meie raudteedel sõitis kokku 36,7 miljonit reisijat. 1985. aastal oli sama näitaja 32,6 miljonit ja 1990. aastal 23,1 miljonit reisijat.
 Reisijate arv meie raudteedel kahanes seejärel järjepidevalt kuni 4,2 miljonini 2013. aastal. Seoses uute Stadler FLIRT elektri- ja diiselrongide kasutuselevõtuga aastatel 2013–2014 on reisijate arv kasvama hakanud – 2015. aastal sõitsid inimesed raudteedel 6,6 miljonit korda.
 Ohutus
 2014. aastal toimus Eesti raudteedel 20 õnnetusjuhtumit – 5 rongi kokkupõrget maanteesõidukiga raudteeülesõidukohal, mille tõttu hukkus 5 inimest ning 15 otsasõitu raudteel viibinud jalakäijatele, mille tõttu hukkus 7 ja sai vigastada samuti 7 inimest. Kõigist raudteeõnnetustest toimus 75% raudteeületuskohtadel – 5 raudteeülesõidu- ja 10 raudteeülekäigukohtadel. Ülejäänud viiel juhul jäid jalakäijad rongi alla piirkondades, kus raudtee ületamine on rangelt keelatud. Liiklusseaduse kohaselt peavad raudteeületuskohti kasutavad liiklejad olema eriti tähelepanelikud ning sõidukijuhid peavad arvestama liiklusmärke, heli- ja valgussignaale, tõkkepuu asendit ja reguleerija korraldusi. Eeskirju järgides on võimalik oluliselt vähendada või ära hoida ohuolukordi raudteel. Raudteeõnnetuste peamiseks põhjuseks on jätkuvalt autojuhtide ja jalakäijate hooletus ja ohutusnõuete eiramine. Õnnetustes jalakäijatega esines juhtumeid, kus raudteed ületanud inimene ei märganud lähenevat rongi segavate tegurite tõttu, nagu muusika kuulamine kõrvaklappidega, mobiiltelefoni kasutamine, jalgrattaga sõites ülekäigukoha ületamine.
 Vaata ka
 metroode loend
 rahvusvaheline raudteeliin
 raudteetransport Eestis
 raudteetransport Islandil
 raudteejaamade loend
 Viited


type: legislation

text:
 27.3.86 Jornal Oficial das Comunidades Europeias N?C72/3
 II
 (Actos Preparatórios)
 COMISSÃO
 Proposta de Regulamento (CEE) do Conselho que altera o Regulamento (CEE) n° 2358/71, o
 Regulamento (CEE) n°. 2727/75 e o Regulamento (CEE) n° 950/68 no que diz respeito às
 sementes
 COM(86) 28 final
 (Apresentado pela Comissão ao Conselho em 28 de Janeiro de 1986)
 (86/C 72/03)
 O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Trifolium subterraneum L., Vicia villosa Roth., nas quais
 apresentam um grande interesse para a produção de le-
 Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade
 guminosas na Comunidade alargada; que é conveniente,
 Económica Europeia e, nomeadamente, o seu artigo 43?,
 numa preocupação de clareza, substituir o referido
 Tendo em conta as propostas da Comissão, anexo,
 Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu,
 ADOPTOU O PRESENTE REGULAMENTO:
 Tendo em conta o parecer do Comité Económico e So-
 cial, Artigo 1°
 Considerando que, pela Directiva /85/CEE do O Regulamento (CEE) n°. 2358/71 é alterado do se-
 Conselho, que altera determinadas directivas relativas à guinte modo:
 comercialização das sementes e propágulos em razão da
 1. O quadro que consta do artigo Io. é substituído pelo
 adesão de Espanha e de Portugal, a espécie sorghum s.p.
 seguinte quadro:
 foi incluída na Directiva n° 66/402/CEE do Con-
 selho ('), relativa à comercialização das sementes de
 cereais;
 N? da pauta
 Descrição das mercadorias
 Considerando que, em conformidade com as orientações aduaneira comum
 da Conferência, é conveniente incluir o sorgo híbrido,
 destinado a sementeira, nos produtos abrangidos pela or-
 07.05 A Legumes de vagem secos, descascados
 ganização comum de mercado no sector das sementes e (em grão), mesmo em película ou parti-
 submetê-lo ao sistema de preços de referência previsto dos, destinados a sementeira.
 para o milho híbrido; que é, portanto, necessário alterar 10.01 A Espelta, destinada a sementeira.
 o Regulamento (CEE) n°. 2358/71 do Conselho, que es-
 10.05 A Milho híbrido destinado a sementeira.
 tabelece a organização comum de mercado no sector das
 sementes ( 2 ); que, em consequência, é necessário alterar 10.06 A Arroz destinado a sementeira.
 o Regulamento (CEE) n? 2727/75 do Conselho, que es- 10.07 C l Sorgo híbrido destinado a sementeira.
 tabelece a organização comum de mercado no sector dos 12.01 A Sementes e frutos oleaginosos, mesmo em
 cereais (3), com a última redacção que lhe foi dada pelo pedaços, destinados a sementeira.
 Regulamento (CEE) n? 1018/84 (4), bem como o anexo 12.03 Sementes, esporos e frutos para semen-
 do Regulamento (CEE) n? 950/68 (5), relativo à pauta teira.
 aduaneira comum, com a última redacção que lhe foi
 dada pelo Regulamento (CEE) n? 3400/74 (6);
 2. No n? 1 do artigo 6?, primeiro parágrafo passa a ter a
 Considerando que, em conformidade com as orientações
 seguinte redacção:
 da Conferência, é necessário alterar o anexo do Regula-
 mento (CEE) n? 2358/71 para nele incluir as espécies «Será fixado anualmente, antes de 1 de Julho, um
 Hedysarum coronarium L., Onobrichis viciifolia Scop.; preço de referência para cada tipo de milho híbrido,
 bem como de sorgo híbrido, destinados a sementeira».
 (') JO n? 125 de 11. 7. 1966, p. 2309/66.
 3. No n? 3, segundo parágrafo, do artigo 6?, a expressão
 O J O n ? L 2 4 6 de 5. 11. 1971, p. 1.
 «sementes de milho híbrido originárias» é substituída
 O J O n ? L 2 8 1 de 1. 11. 1975, p. 1.
 pela seguinte expressão:
 (4) J O n? L 107 de 19. 4. 1984, p. 1.
 (5) J O n? L 172 de 22. 7. 1968, p. 1. «semente de milho híbrido e de sorgo híbrido originá-
 (*) J O n? L 320 de 10. 12. 1984, p. 1. rias».
 ---pagebreak--- N?C72/4 Jornal Oficial das Comunidades Europeias 27.3.86
 4. O anexo é substituído pelo Anexo I do presente regu- Artigo J?
 lamento.
 A subposição 10.07 C da pauta aduaneira comum, que
 o
 consta do anexo do Regulamento n? 950/68, é substi-
 Artigo 2 . tuída pelo texto que consta do Anexo II do presente re-
 Na alínea a) do artigo 1? do Regulamento (CEE) gulamento.
 n? 2727/75, a posição 10.07 é alterada do seguinte Artigo 4°
 modo:
 O presente regulamento entra em vigor no terceiro dia
 «10.07 Trigo mourisco, milho painço, alpista, seguinte ao da sua publicação no Jornal Oficial das Co-
 outros cereais munidades Europeias.
 O presente regulamento é obrigatório em todos os seus
 10.07 C II Sorgo, com exclusão de sorgo híbrido elementos e directamente aplicável em todos os Estados-
 destinado a sementeira». -membros.
 ANEXO I
 N? da pauta Descrição das mercadorias
 aduaneira comum
 1. CERES
 10.01 A Triticum spelta L.
 10.06 A Oryza sativa L.
 2. OLEAGINEAE
 ex 12.01 A Linum usitatissimum L. (linho têxtil)
 Linum usitatissimum L. (linho oleaginoso)
 Cannabis sativa L. (monóico)
 3. GRAMINEAE
 ex 12.03 C Agrostis canina
 Agrostis gigantea Roth.
 Agrostis stolonifera L.
 Agrostis tenuis Sibth.
 Arrhenatherum elatius (L.) Beauv. ex. J. et C. Presl.
 Dactylis glomerata L.
 Festuca arundinacea Schreb.
 Festuca ovina L.
 Festuca pratensis Huds.
 Festuca rubra L.
 Lolium multiflorum Lam.
 Lolium perenne L.
 — de elevada persistência, tardio ou semitardio
 — novas variedades e outras
 — de baixa persistência, semitardio, semiprecoce ou precoce
 Lolium x hybridum Hausskn.
 Phleum Bertolonii (DC)
 Phleum pratense L.
 Poa nemoralis L.
 Poa pratensis L.
 Poa trivialis L.
 4. LEGUMINOSAE
 ex 07.05 A I Pisum sativum L. (partim) (ervilha forrageira)
 ex 07.05 A III Vicia faba L. (partim) (favarola)
 ---pagebreak--- 27.3.86 Jornal Oficial das Comunidades Europeias N?C72/5
 N? da pauta Descrição das mercadorias
 aduaneira comum
 ex 12.03 C Hedysarum coronarium L.
 Medicago lupulina L.
 Medicago sativa L. (ecotipos)
 Medicago sativa L. (variedades)
 Onobrichis viciifolia Scop.
 Trifolium alexandrium L.
 Trifolium hybriduum L.
 Trifolium incarnatum L.
 Trifolium pratense L.
 Trifolium repens L.
 Trifolium repens L. var. giganteum
 Trifolium resupinatum L.
 Trifolium subterraneum L.
 Vicia sativa L.
 Vicia villosa Roth.
 ANEXO II
 Taxa dos direitos
 N? da pauta
 Descrição das mercadorias
 aduaneira comum autónomos convencionais
 10.07
 C. Sorgo:
 I. Híbrido, destinado a sementeira 10
 II. Outros 8(P)
 Proposta de Decisão do Conselho que adopta um programa de acção para a promoção dos
 intercâmbios juvenis na Comunidade — «YES à Europa» — 1987—1989
 COM(86) 52 final
 (apresentado pela Comissão ao Conselho de 7 de Março de 1986)
 (86/C 72/04)
 O CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS, Considerando que os Estados-membros se declararam,
 assinando o Tratado que institui a Comunidade Econó-
 mica Europeia, «determinados a criar as bases duma
 Tendo em conta o Tratado que institui a Comunidade
 união sempre mais forte entre os povos da Europa»;
 Económica Europeia e, nomeadamente, o seu artigo
 Considerando que, com este objectivo, determinaram a
 235?, eliminação dos obstáculos à livre circulação das pessoas
 entre os Estados-membros;
 Tendo em conta a proposta da Comissão,
 Tendo em conta o parecer do Parlamento Europeu, Considerando que, em ordem a atingir este objectivo, o
 Tratado atribui poderes para actuar de modo a garantir
 a liberdade de circulação dos trabalhadores assalariados,
 Tendo em conta o parecer do Comité Económico e dos trabalhadores por conta própria e dos beneficiários
 Social, de serviços;


jurisdiction: US

text:
 241 Md. 147 (1966)
 215 A.2d 745
 HAWKS
 v.
 GOTTSCHALL, ET AL.
 [No. 400, September Term, 1964.]
 Court of Appeals of Maryland.
 Decided January 10, 1966.
 The cause was argued on 9/21/65 before PRESCOTT, C.J., and HAMMOND, MARBURY, OPPENHEIMER and BARNES, JJ.; and reargued on 12/6/65 before PRESCOTT, C.J., and HAMMOND, HORNEY, MARBURY, OPPENHEIMER, BARNES and McWILLIAMS, JJ.
 William S. James (on both arguments), with whom was Charles H. Reed, Jr., on the brief, for appellant.
 John D. Connelly (on both arguments), with whom was Edward T. Conroy on the brief, for appellees.
 MARBURY, J., delivered the opinion of the Court.
 After a jury trial held on October 21, 1963, the appellees herein (Irving B. Gottschall, his wife Lois A. Gottschall, and their infant son Brad I. Gottschall) were awarded judgments totaling $7,400 against the appellant, Edgar Paul Hawks, arising out of an automobile accident occurring in Harford County, *149 Maryland, on March 31, 1961. Because the judgment debtor did not, at the time of the accident, carry any insurance which would be liable for payment of the judgments and because the debtor did not have property or other assets from which the judgments could be collected, the appellees, claiming to be residents of this State, petitioned the Circuit Court for Harford County for payment of the judgments (less $100 for each petitioner) by the State Unsatisfied Claim and Judgment Fund Board. The Board resisted payment on the grounds that the petitioners had failed to establish legal residence in Maryland, and that they were at the time of the accident residents of Pennsylvania, a non-reciprocal state, and thus not "qualified persons" within the meaning of Code (1957), Article 66 1/2, Section 150 (g). A hearing was held by Judge Dyer on June 23, 1964, at which testimony was taken in order to ascertain whether the petitioners were "qualified persons" under this section of the Maryland uninsured motorists statute. The nominal appellant Hawks has appealed pursuant to Section 156 of the same Article from Judge Dyer's order of September 19, 1964, finding in favor of the petitioners, and ordering payment out of the Fund.
 Article 66 1/2, Section 150 (g), supra, defined a "qualified person" as (inter alia not involved herein) a "resident of this State." Recent Maryland cases have made it clear that a "resident of this State" as used in the above definition, means a person who has acquired a domiciliary status in the State of Maryland. Rumbel v. Schueler, 236 Md. 25, 202 A.2d 368; Walsh, Adm'r v. Crouse, 232 Md. 386, 194 A.2d 107; Maddy v. Jones, 230 Md. 172, 186 A.2d 482. The sole question to be resolved on this appeal is whether appellee Irving I. Gottschall was a domiciliary of the State of Maryland at the time of the accident (March 31, 1961), since the appellees concede that the domicile of the wife, Lois A. Gottschall, is that of her husband, and the domicile of their infant son, Brad I. Gottschall, is that of his father.
 Irving B. Gottschall, a Chief Warrant Officer in the United States Army, was born in Reading, Pennsylvania, where he lived with his parents until he first entered the Army in 1942, at the age of eighteen. Following his discharge from the service *150 in 1945, he returned to Reading, Pennsylvania, where he lived until he re-entered the Army in 1951. During this second enlistment, Gottschall served in Georgia for approximately one and one-half years, in Texas for about a year, and in Germany for two years. In February 1956 he was transferred to Aberdeen, Maryland, and in December of that same year was again transferred to Fort Meade, Maryland. From December 1956 to the date of the hearing, Gottschall had been continually stationed at Fort Meade, and was living in his own trailer, situated on rented property, near Upper Marlboro, Maryland. C.W.O. Gottschall testified at the hearing that he expected to be in the Army for about two and one-half more years, at which time he expected to retire with twenty years of service.
 While stationed in Maryland Gottschall did not completely disassociate himself from his native Pennsylvania. He retained his Pennsylvania driver's license, kept his car registered in Pennsylvania, and used Pennsylvania license plates on that car. His Army records showed that his "home of record" was Pennsylvania, and he never had those military records changed, although this might easily have been done. In 1957, one year after being transferred to Maryland, he applied for and received a Korean war bonus given by the State of Pennsylvania to Pennsylvania residents who had been in the army during the Korean conflict. Moreover, when filling out the requisite Maryland Department of Motor Vehicle accident report, following the accident with the uninsured motorist Hawks, Gottschall gave 501 Lancaster Avenue, Reading, Pennsylvania, as his address.
 At the hearing Gottschall explained that he had listed Pennsylvania on his army records as his "home of record" because it was the place from which he had entered the service and he had never changed that record because Pennsylvania levies no income tax upon its citizens and it was thus possible to avoid Maryland State income taxes. Moreover, he testified that by keeping Pennsylvania as his home of record he could benefit by a Pennsylvania statute which gives free automobile tags and automobile registration to servicemen from that State, as well as escape the payment of a Maryland excise tax on his car. He further explained that he had given 501 Lancaster Avenue, Reading (actually the address of his mother-in-law), as his address *151 on the accident report because "it would be pretty rough to explain the Maryland address with a Pennsylvania tag on the car."
 From Gottschall's testimony it is difficult to ascertain when he formed an intention to reside permanently in Maryland. His testimony is unequivocal that as of the time of the hearing his intention to stay in Maryland was clearly formed. However, he testified at one point that at the time of the accident he didn't plan to return to Pennsylvania or to live permanently in any other state and that he had plans of living in Maryland, but those plans were at that time not definite. He further testified that he and his wife formed a definite intention to stay permanently in Maryland when they decided that they would like to purchase some waterfront property along the Severn River, somewhere close to Fort Meade. Although no waterfront property had, as of the date of the hearing, been purchased, Gottschall testified that intent to purchase and concomitant intent to stay permanently in Maryland had been formed approximately two years before the hearing which was held more than three years after the accident. One reason that he gave for desiring to live along the Severn and close to Fort Meade was that he had suffered a heart attack in 1959, and he desired to live close to the Fort's medical facilities during the years of his retirement.
 Mrs. Lois A. Gottschall testified that she had come to Maryland in 1956 along with her husband. In 1960 she had registered to vote in Prince George's County, Maryland, and in 1962 she had served for a few days as a judge of elections for that county. She also reiterated her husband's testimony to the effect that in 1963 he had received orders to be transferred from Fort Meade to a post in Connecticut, but that he had been successful in getting those orders changed, the practical effect of which was that he would be stationed in Maryland until his retirement from the service. Mrs. Gottschall's testimony was unequivocal that as of the time of the accident she intended to live permanently in Maryland.
 The language used in the case of Walsh, Adm'r v. Crouse, supra, is apposite to the question presented on this appeal. In that case, Judge Hammond, speaking for this Court, at page 388 of 232 Md. said:
 *152 "A domicile continues until a new domicile is acquired. Hall v. Morris, 213 Md. 396, 404. A person does not acquire a domicile of choice by any act done under legal or physical compulsion and, therefore, a soldier who must go and live in a place assigned to him ordinarily does not acquire a domicile in such place. Restatement, Conflict of Laws, Sec. 21; 17 Am. Jur. Domicile, Sec. 40.
 "The mere fact of entry into military service is not enough to show an intention to abandon a domicile and acquire a new one, it being presumed, unless the contrary be shown, that the existing domicile is retained. Alder v. Hudson, (Super. Ct. Del.), 106 A.2d 768, and cases cited; cf. Shenton v. Abbott, 178 Md. 526, 530. See also Teague v. District Court (Utah), 289 P.2d 331. * * *."
 The appellees here have not shown sufficient evidence that Gottschall had intended to acquire a new domicile in Maryland as of the date of the accident with Hawks. In their brief, the appellees argue that Gottschall began to think of Maryland as a permanent rather than his temporary "abiding" place some time after his August 1959 heart attack and that this intent had nineteen or twenty months to "crystalize" before the accident occurred. The short answer to this argument is that if such an intent did "crystalize" before the accident, Gottschall's own testimony does not reveal it. From Gottschall's successful avoidance of the transfer to Connecticut a possible (although decidedly not necessary) inference could be drawn that as of that date he intended to make Maryland his permanent home. However, this avoidance only sheds slight illumination on the state of Gottschall's intention two years earlier, at the time of the accident. Moreover, Lois A. Gottschall's intent to stay in Maryland, as of the time of the accident, or her ability to vote in this State has no bearing on her own domicile, or her husband's domicile of choice as of the date of the accident, because her domicile followed that of her husband. See Rumbel v. Schueler, supra, at page 28.
 In Judge Dyer's lower court opinion the case of Maddy v. Jones, supra, is cited for the proposition that "the Unsatisfied *153 Claim and Judgment Fund Law is remedial legislation which should be construed liberally in order to effectuate its beneficial purpose, * * *." However, in that same case we went on to quote with approval at pp. 177-78 the case of Parrot v. Chiselko, 180 A.2d 710, 712, (N.J. Super., App. Div., 1962), where it was said:
 "`The liberality of construction accorded to the statute accents the scope and purposes of the enactment as social legislation, but affords no substitute for proof or evidence necessary for compliance with its terms or conditions. See Szczesny v. Vasquez, 71 N.J. Super. 347, 358-359, 177 A.2d 47 (App. Div. 1962). The admonition that due regard must be given to the protection of the Fund, gives recognition to the fact that it is derived from levies legislatively imposed on registrants of motor vehicles, insured and uninsured, and insurers authorized to write automobile liability insurance in this State.'" (Emphasis added in 230 Md. at p. 178.)
 From the evidence produced at the hearing, we can find nothing that Gottschall had done prior to the 1961 accident which would distinguish him from any other soldier who, during the course of his military career, happens to become stationed in Maryland but who still retained his domicile in another state. Being a domiciliary of Pennsylvania Gottschall had a perfect right to avail himself of all the benefits to servicemen afforded by that state and to avoid the less attractive incidences of becoming a Maryland resident, but when adversity strikes he cannot retroactively change that domicile to come within the purview of the Maryland statute.
 We, therefore, conclude that Gottschall was not a person qualified to claim against the Fund.
 Order reversed, with costs.


text:
 Avis juridique important
 |
 31983R1905
 Verordening (EEG) nr. 1905/83 van de Raad van 11 juli 1983 tot wijziging van Verordening (EEG) nr. 2766/75 houdende de lijst van de produkten waarvoor sluisprijzen worden vastgesteld en houdende de voorschriften voor de vaststelling van de sluisprijs van geslachte varkens
 Publicatieblad Nr. L 190 van 14/07/1983 blz. 0001 - 0003 Bijzondere uitgave in het Fins: Hoofdstuk 3 Deel 16 blz. 0142 Bijzondere uitgave in het Spaans: Hoofdstuk 03 Deel 28 blz. 0107 Bijzondere uitgave in het Zweeds: Hoofdstuk 3 Deel 16 blz. 0142 Bijzondere uitgave in het Portugees: Hoofdstuk 03 Deel 28 blz. 0107
 *****VERORDENING (EEG) Nr. 1905/83 VAN DE RAAD van 11 juli 1983 tot wijziging van Verordening (EEG) nr. 2766/75 houdende de lijst van de produkten waarvoor sluisprijzen worden vastgesteld en houdende de voorschriften voor de vaststelling van de sluisprijs van geslachte varkens DE RAAD VAN DE EUROPESE GEMEENSCHAPPEN, Gelet op het Verdrag tot oprichting van de Europese Economische Gemeenschap, Gelet op Verordening (EEG) nr. 2759/75 van de Raad van 29 oktober 1975 houdende een gemeenschappelijke ordening der markten in de sector varkensvlees (1), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EEG) nr. 2966/80 (2), inzonderheid op artikel 12, lid 4, Gezien het voorstel van de Commissie, Overwegende dat krachtens artikel 12 van Verordening (EEG) nr. 2759/75 slechts voor sommige van de in artikel 1 van die verordening bedoelde produkten, andere dan geslachte varkens, sluisprijzen moeten worden vastgesteld; dat de lijst van deze produkten is vastgesteld bij Verordening (EEG) nr. 2766/75 (3), laatstelijk gewijzigd bij Verordening (EEG) nr. 219/83 (4); Overwegende dat bij artikel 13 van Verordening (EEG) nr. 2759/75 een stelsel van hoofdprodukten en afgeleide produkten is ingevoerd voor de onder die verordening vallende produkten die niet in vorenbedoelde lijst zijn opgenomen; dat zich bij de praktische toepassing van dat stelsel evenwel bepaalde moeilijkheden hebben voorgedaan; Overwegende dat voor sommige produkten waarvoor tot nu toe het stelsel van hoofdprodukten en afgeleide produkten gold, de verkoopprijzen op de markt stabieler zijn gebleken dan oorspronkelijk was verwacht; dat die produkten op grond van deze stabiliteit derhalve kunnen worden opgenomen in de lijst van produkten waarvoor sluisprijzen worden vastgesteld, HEEFT DE VOLGENDE VERORDENING VASTGESTELD: Artikel 1 De bijlage van Verordening (EEG) nr. 2766/75 wordt vervangen door de bijlage van de onderhavige verordening. Artikel 2 Deze verordening treedt in werking op 1 augustus 1983. Deze verordening is verbindend in al haar onderdelen en is rechtstreeks toepasselijk in elke Lid-Staat. Gedaan te Brussel, 11 juli 1983. Voor de Raad De Voorzitter C. SIMITIS (1) PB nr. L 282 van 1. 11. 1975, blz. 1. (2) PB nr. L 307 van 18. 11. 1980, blz. 5. (3) PB nr. L 282 van 1. 11. 1975, blz. 25. (4) PB nr. L 27 van 29. 1. 1983, blz. 1. BIJLAGE »BIJLAGE Lijst van de in artikel 12, lid 3, van Verordening (EEG) nr. 2759/75 bedoelde produkten waarvoor sluisprijzen worden vastgesteld 1.2 // // // Nr. van het gemeenschappelijk douanetarief // Omschrijving // // // // // 01.03 // Levende varkens: // // A. Huisdieren: // // II. andere: // // a) Zeugen die ten minste eenmaal gebigd hebben en die ten minste 160 kg wegen // // b) overige // 02.01 // Vlees en eetbare slachtafvallen, van de dieren bedoeld bij de posten 01.01 tot en met 01.04, vers, gekoeld of bevroren: // // A. Vlees: // // III. van varkens: // // a) van huisdieren: // // 2. Ham en delen daarvan // // 3. Voorstuk of schouder, en delen daarvan // // 4. Karbonadestreng en delen daarvan // // 5. Buik en delen daarvan // // 6. ander: // // aa) uitgebeend // 02.05 // Spek (met uitzondering van doorregen spek), alsmede niet geperst, niet gesmolten en ook niet met behulp van oplosmiddelen geëxtraheerd varkensvet en vet van pluimvee, vers, gekoeld, bevroren, gezouten, gepekeld, gedroogd of gerookt: // // A. Spek: // // I. vers, gekoeld, bevroren, gezouten of gepekeld // // II. gedroogd of gerookt // 02.06 // Vlees en eetbare slachtafvallen van alle soorten (met uitzondering van levers van pluimvee), gezouten of gepekeld, gedroogd of gerookt: // // B. van varkens (huisdieren): // // I. Vlees: // // a) gezouten of gepekeld: // // 1. Halve baconvarkens of spencers // // 2. 3 / 4 Sides of middles // // 3. Ham en delen daarvan // // 4. Voorstuk of schouder, en delen daarvan // // 5. Karbonadestreng en delen daarvan // // 6. Buik en delen daarvan // // 7. ander: // // aa) uitgebeend // // b) gedroogd of gerookt: // // 1. Ham en delen daarvan // // 2. Voorstuk of schouder, en delen daarvan // // 3. Karbonadestreng en delen daarvan // // 4. Buik en delen daarvan // // 5. ander: // // aa) uitgebeend // // // Nr. van het gemeenschappelijk douanetarief // Omschrijving // // // // 15.01 // Reuzel, ander varkensvet en vet van pluimvee, geperst, gesmolten of met behulp van oplosmiddelen geëxtraheerd: // // A. Reuzel en ander varkensvet: // // II. andere // 16.01 // Worst van alle soorten, van vlees, van slachtafvallen of van bloed: // // B. andere: // // I. gedroogde worst en smeerworst, niet gekookt en niet gebakken // 16.02 // Andere bereidingen en conserven, van vlees of van slachtafvallen: // // B. andere: // // III. overige: // // a) Vlees of slachtafvallen van varkens (huisdieren) bevattend: // // 2. andere: // // aa) 80 of meer gewichtspercenten vlees of slachtafvallen, ongeacht van welke soort, spek en vet ongeacht van welke aard en herkomst daaronder begrepen, bevattend: // // 11. Ham of karbonadestreng (uitgezonderd de halskarbonade), en delen daarvan // // 22. Halskarbonade of schouder, en delen daarvan" // //


text:
 20.6.2009
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 141/20
 Ordonnance de la Cour du 20 janvier 2009 — Mebrom NV/Commission des Communautés européennes
 (Affaire C-374/07 P) (1)
 (Pourvoi - Responsabilité extracontractuelle de la Commission - Préjudice certain et réel - Dénaturation des éléments de faits et des éléments de preuve - Charge de la preuve)
 2009/C 141/35
 Langue de procédure:l'anglais
 Parties
 Partie requérante: Mebrom NV (représentants: K. Van Maldegem et C. Mereu, avocats)
 Autre partie à la procédure: Commission des Communautés européennes (représentant: X. Lewis, agent)
 Objet
 Pourvoi formé contre l'arrêt du Tribunal de première instance (deuxième chambre) du 22 mai 2007, Mebrom/Commission (T-198/05), par lequel le Tribunal a rejeté comme non-fondé un recours visant à obtenir réparation du préjudice prétendument subi par la requérante suite au défaut de la Commission d'avoir mis en place, pour les mois de janvier et février 2005, un système lui permettant d'importer dans l'Union européenne du bromure de méthyle, conformément aux art. 6 et 7 du règlement (CE) no 2037/2000 du Parlement européen et du Conseil, du 29 juin 2000, relatif à des substances qui appauvrissent la couche d'ozone (JO L 244, p. 1)
 Dispositif
 1)
 Le pourvoi est rejeté.
 2)
 Mebrom NV est condamnée aux dépens.
 (1) JO C 247 du 20.10.2007.


text:
Biokemi (fra græsk βίος, bios, "liv", samt egyptisk kēme, "jord") er læren om kemiske processer i levende organismer. Biokemien omfatter studiet af struktur og funktion af cellulære komponenter såsom proteiner, lipider, kulhydrater og mange andre organiske molekyler.
 Selvom der findes utroligt mange forskellige molekyler i levende organismer er mange af dem store, komplekse molekyler, der består af en lang række næsten ens enheder (kaldet monomerer), sat sammen til ét stort molekyle, en såkaldt polymer. Hver klasse af polymere biomolekyler udgøres af et forskelligt sæt monomerer; for eksempel er protein en polymer, der består af aminosyrer. Biokemien studerer vigtige biologiske molekylers kemiske egenskaber, med særligt fokus på enzym-katalyserede reaktioner.
 Biokemien i cellers metabolisme og i det endokrine system er velbeskrevet. Andre områder indenfor biokemien er bl.a. den genetiske kode (i DNA og RNA), proteinsyntese, cellemembrantransport og signaltransduktion.
 Denne artikel omfatter kun den biokemi, der findes på jorden, baseret på carbon og vand, fordi alle kendte livsformer der findes på jorden indeholder disse to stoffer. Alle levende organismer på jorden har de biokemiske træk til fælles svarende til at de antages at nedstamme fra det samme fælles ophav. Dette gælder også for forhold der lader til at være ganske tilfældige, såsom molekylers stereokemi. Det vides ikke om alternative biokemiske udformninger af liv er mulige.
 Biokemiens historie
 Man troede oprindeligt at liv ikke var underlagt videnskabens love på samme måde som ikke-levende ting er det. Man mente således, at kun levende væsener kunne producere de molekyler, der findes i levende organismer, ud fra andre eksisterende biomolekyler. Men i 1828 udgav Friedrich Wöhler en afhandling om syntesen af urinstof (urea), og beviste dermed at organiske molekyler kan skabes kunstigt.
 En anden vigtig opdagelse i den gryende videnskab biokemi var opdagelsen af det første enzym, diastase, – i dag kendt som amylase. Det blev i 1833 opdaget af Anselme Payen. Eduard Buchner var den første der demonstrerede en kompleks biokemisk proces uden for levende celler, i 1896; alkoholfermentation i ekstrakter af gærceller. Ordet biokemi har været brugt siden 1882, men den officielle navngivning tilskrives Carl Neuberg, en kemiker der anvendte begrebet fra 1903. Før da blev feltet typisk kaldt "fysiologisk kemi". Biokemien har siden haft store fremskridt, særligt fra midten af det 20. århundrede, med udvikling af nye teknikker inden for bl.a. kromatografi, røntgendiffraktion, isotopisk mærkning og elektronmikroskopi. Disse og andre nye teknikker har banet vejen for opdagelse og analyse af mange molekyler og molekylære mekanismer i cellen, f.eks. glykolysen og citronsyrecyklus.
 I dag anvendes viden fra biokemien på mange områder, fra genetik til molekylærbiologi og fra landbrug til lægevidenskab.
 Kulhydrater
 Kulhydrater er en vigtig gruppe stoffer i biokemien, hvor de bl.a. fungerer som energilagringsstoffer og er med til at give levende organismer struktur. Der findes flere kulhydrater på jorden end nogen anden kendt type biomolekyle. Kulhydrater er en strukturel del af mange biologisk betydningsfulde molekyler: DNA, RNA, glycoproteiner som blodproteinerne og glycolipider. Kulhydrater har utallige vigtige biologiske funktioner, bl.a. i forbindelse med hormon-receptorernes funktion, ved cellernes indbyrdes kommunikation. Kulhydrater spiller også en rolle for virulensen af bakterier og virus og for uskadeliggørelsen af giftstoffer og affaldsstoffer. Kulhydrater modificerer mange molekylers funktion, således bestemmer kulhydrat-delen levetiden af de cirkulerende blodproteiner. Kulkydraternes kemi og biologi behandles i en ny disciplin, glykobiologi.
 Monosakkarider
 Den simpleste type kulhydrat er et monosakkarid, som indeholder carbon, hydrogen og oxygen, typisk i forholdet 1:2:1 (med den generelle formel CnH2nOn hvor n er et positivt helt tal større end 2). Glukose, et af de vigtigste kulhydrater, er et monosakkarid. Det samme gælder fruktose, som er stoffet, der giver mange frugter deres søde smag. Nogle kulhydrater (især efter kondensation til oligo- og polysakkarider) indeholder mindre carbon i forhold til hydrogen og oxygen, som dog bibeholder deres indbyrdes 2:1 forhold. Monosakkarider kan opdeles i aldoser, der indeholder en aldehydgruppe for enden af molekylet, og ketoser, der indeholder en ketongruppe et sted i molekylet (ikke for enden). Mange kulhydrater, både aldoser og ketoser, eksisterer i en kemisk ligevægt mellem en åben kædeform og en lukket ringform; der skal minimum være fire carbonatomer i kulhydratet før der kan dannes en ringform. Ringformen dannes ved at en af sukkerkædens hydroxylgrupper reagerer med aldehyd- eller ketongruppen og danner hhv. en hemiacetal eller hemiketal. Herved dannes enten en femleddet ring, der kaldes en furanosering, eller en seksleddet ring, der kaldes en pyranosering; begge er heterocykliske ringe, hvor der indgår et oxygenatom sammen med carbonatomerne.
 Disakkarider
 To monosakkarider kan sættes sammen ved en kondensationsreaktion, hvor et hydrogenatom fjernes fra det ene molekyle og en hydroxylgruppe fra det andet. Resten af dem er derefter bundet sammen, hvor atomerne blev fjernet, mens atomerne danner et vandmolekyle. Det dannede molekyle, der består af to monosakkarider, kaldes et disakkarid, og bindingen mellem de to monosakkarider er en glykosidbinding, en undergruppe af æterbindinger. Et disakkarid kan, ved forbrug af et vandmolekyle, omdannes til to monosakkarider; reaktionen er en såkaldt hydrolyse. Det mest kendte disakkarid er sucrose, almindeligt sukker. Sukrose består af et glukosemolekyle og et fruktosemolekyle sat sammen. Et andet vigtigt disakkarid er laktose, der består af et glukosemolekyle og et galaktosemolekyle. Hos mange mennesker falder produktionen af enzymet laktase, der hydrolyserer laktose til glukose og galaktose, med alderen. Dette giver laktoseintolerans
 Sukkerpolymerer kan inddeles i to grupper efter hvorvidt deres to ender er i stand til at reducere andre stoffer i en redoxreaktion. Det afhænger af om det sidste monosakkarid i enden er i stand til at åbne sig fra ringformen og derved frigøre sin keton- eller aldehydgruppe, som så kan indgå i redoxreaktioner. Laktose har en ende, der kan reducere og en ende, der ikke kan, hvorimod sucrose ikke har nogen ende, der kan reducere.
 Oligosakkarider og polysakkarider
 Når nogle få (ca. 3-6) monosakkarider er forbundet, kaldes molekylet et oligosakkarid (hvor oligo betyder "få"). Disse molekyler bliver typisk brugt som signaler og markører i levende organismer.
 Når mange monosakkarider er sat sammen, udgør de et polysakkarid. Monosakkariderne kan enten være sat sammen i én lang kæde, eller kæden kan være forgrenet. To af de mest almindelige polysakkarider er cellulose og glykogen, der begge består af glukose-monomerer. Cellulose dannes af planter og er en vigtig strukturel komponent i deres cellevægge. Dyr kan ikke danne cellulose, og kun specielt tilpassede dyr kan fordøje det. Glykogen findes derimod i alle dyr, hvor det bruges til midlertidig oplagring af energi.
 Kulhydraters anvendelse som energikilde
 Glukose er den vigtigste energikilde for de fleste levende væsner. Polysakkarider og disakkarider såsom laktose eller sukrose nedbrydes til monosakkarider før de metaboliseres. Enzymet glykogen fosforylase nedbryder ligeledes det midlertidige energilager glykogen til glukose, når der er mangel på energi.
 Glykolyse (anaerob)
 Glukose metaboliseres primært gennem en meget vigtig og evolutionært basal reaktionsvej på ti trin, der kaldes glykolysen. Glykolysen nedbryder samlet set et molekyle glukose til to molekyler pyruvat, og resulterer samtidig i dannelsen af to molekyler ATP (ud fra ADP og Pi) og to molekyler NADH fra NAD+. Glykolysen kræver ikke i sig selv oxygen, men hvis der ikke er oxygen til stede er cellen nødt til at gendanne NAD+ ved en forgæring. I mennesker dannes der mælkesyre ved en sådan forgæring, mens gær f.eks. kan danne ethanol og carbondioxid. Andre monosakkarider, f.eks. fruktose og galaktose, kan omdannes til nogle af de stoffer, der indgår i glykolysen og metaboliseres på den måde.
 Aerob
 I celler med tilstrækkeligt med oxygen, såsom de fleste celler i mennesker, metaboliseres det dannede pyruvat videre. Det omdannes irreversibelt til acetyl-CoA, og afgiver et carbonatom med affaldsproduktet CO2. Desuden dannes der endnu et molekyle NADH ud fra NAD+. De to molekyler acetyl-CoA fra et molekyle glukose indgår derefter i citronsyrecyklus, hvor de giver to molekyler ATP, seks molekyler NADH og to molekyler FADH2, mens resten af carbonatomerne frigives som CO2. Det dannede NADH og FADH2 føres derpå ind i elektrontransportkædens enzymsystem, hvor elektronerne overføres en række gange og i sidste ende til oxygen. Energien herfra anvendes til at opbygge en gradient af protoner over en membran (den indre mitokondrielle membran i eukaryoter). Oxygen reduceres ved denne proces til vand, og de oprindelige elektronacceptorer NAD+ og FAD gendannes. Dette er årsagen til at mennesker og dyr indånder oxygen og udånder CO2.
 Den opbyggede protongradient anvendes til at danne ATP via enzymet ATP-syntase. Ideelt set kan der på denne måde frembringes 28 molekyler ATP fra et molekyle glukose, udover de 4 fra glykolyse og citronsyrecyklus. Dette illustrerer hvordan der tydeligvis kan høstes meget mere energi ved at oxidere glukose fuldstændigt end ved nogen oxygen-uafhængig metabolisering, og dette menes at være årsagen til, at højere livsformer først opstod efter jordens atmosfære fik et stort indhold af oxygen.
 Glukoneogenese
 Ved mangel på oxygen kan visse celler i stedet skifte til anaerobisk metabolisme, hvor glukose i stedet fermenteres (forgæres) til mælkesyre; det gælder f.eks. i menneskers skeletmuskulatur under hård fysisk træning. Den dannede mælkesyre føres til leveren, hvor glukose gendannes ved en proces kaldet glukoneogenese. Denne proces er næsten det modsatte af glykolyse, men der er visse forskelle. Glukoneogenese kræver op mod tre gange så meget energi for at gendanne glukose, som glykolysen giver ved at nedbryde glukose.
 Proteiner
 Proteiner er en anden vigtig stofgruppe, der omfattes af biokemien. Ligesom det er tilfældet for kulhydrater udfylder nogle proteiner primært strukturelle roller. Det er f.eks. bevægelse af de strukturelle proteiner actin og myosin, der fører til sammentrækning af muskler. En typisk egenskab som mange proteiner udviser, er evnen til at binde specifikt til et bestemt molekyle eller en gruppe af molekyler. Proteiner kan være ekstremt selektive med hensyn til det, som de binder til, og antistoffer er et godt eksempel. ELISA, en test der anvender antistoffer, er en af de mest følsomme instrumenter, der findes til at detektere biomolekyler.
 Den vigtigste type protein er dog nok enzymer. Stort set alle enzymer er proteiner, og disse bemærkelsesværdige molekyler er i stand til at genkende specifikke molekyler, kaldet substrater, og katalysere kemiske reaktioner mellem dem. Enzymer sænker de kemiske reaktioners aktiveringsenergi, hvilket kan øge en reaktions hastighed med så meget som en faktor 1011; en reaktion der normalt ville tage 3.000 år kan på denne måde forløbe på under et sekund med et enzym til at katalysere den. Enzymet selv forbruges ikke i processen, og det er i stand til at gentage reaktionen med et nyt sæt substrater utallige gange. Enzymers aktivitet kan reguleres på en række måder, hvilket tillader levende celler at kontrollere deres biokemi som helhed via enzymer.
 Proteiner er basalt set kæder af aminosyrer. En aminosyre består af et carbonatom bundet til fire grupper. En af dem er en aminogruppe, den anden er en carboxylsyregruppe, den tredje er et hydrogenatom og den fjerde, der ofte benævnes R, er forskellig for hver aminosyre. Der er tyve aminosyrer, der som standard indgår i proteiner i stort set alt liv. Nogle af dem har, ud over at indgå i proteiner, funktioner i sig selv eller i modificeret form; for eksempel kan glutaminsyre fungere som en neurotransmitter.
 Aminosyrer kan sættes sammen med en peptidbinding. Dannelsen af en peptidbinding er en kondensationsreaktion, hvor et vandmolekyle fjernes, og kvælstofatomet i den ene aminosyres aminogruppe bindes til carbonatomet i den anden aminosyres carboxylsyregruppe. Det dannede molekyle kaldes et dipeptid, mens små kæder af aminosyrer (typisk op til ca. 30) kaldes peptider eller polypeptider. Længere kæder kaldes proteiner. Eksempelvis indeholder det vigtige plasmaprotein albumin 585 aminosyrerester. Når aminosyrer er bundet sammen af peptidbindinger omtales de som aminosyrerester, fordi nogle af atomerne fjernes når peptidbindingerne dannes.
 Proteiners struktur beskrives traditionelt i et hierarki på fire niveauer. Proteiners primære struktur er den lineære sekvens af aminosyrer, f.eks. "methionin-glycin-valin-phenylalanin-glycin-...". Proteiners sekundære struktur beskriver lokal morfologi, med specielle mønstre af sammenfoldning af aminosyrekæden; visse sekvenser vil folde sig til en skrueformm der kaldes en alfahelix, og andre sekvenser vil folde sig til en pladelignende struktur, der kaldes et betasheet. Proteiners tertiære struktur er hele aminosyrekædens tredimensionelle form og foldning, og bestemmes ligesom den sekundære struktur af aminosyresekvensen; en enkelt ændring kan ofte ændre hele strukturen markant. Et eksempel på det er, at ændring af en af de 146 aminosyrerester i hæmoglobins beta-kæde fra glutaminsyre til valin, ændrer proteinets opførsel så meget, at det medfører seglcelle-anæmi. Det sidste niveau af struktur er den kvaternære struktur, som angiver strukturen og formen af proteiner, der består af flere peptidkæder, der sætter sig sammen, som f.eks. hæmoglobin med dets fire subunits. Ikke alle proteiner har subunits, men det er ganske udbredt.
 Når proteiner indtages, nedbrydes de til enkelte aminosyrer eller dipeptider i tyndtarmen, og optages. Derefter kan de sættes sammen til nye proteiner i kroppen. Diverse molekyler, der indgår i glykolysen, citronsyrecyklus og pentosefosfat-reaktionsvejen, kan bruges til at danne de tyve aminosyrer, der indgår i proteiner, og de fleste bakterier og planter har alle de enzymer, der skal til for at danne aminosyrerne på denne måde. Mennesker og andre pattedyr kan dog kun danne halvdelen af aminosyrerne selv; de kan ikke danne de essentielle aminosyrer, og er derfor nødt til at få disse aminosyrer gennem kosten.
 Hvis aminogruppen fra en aminosyre fjernes, efterlades en såkaldt α-ketosyre. Transaminase-enzymer kan flytte aminogruppen fra en aminosyre (som bliver til en α-ketosyre) til en α-ketosyre (som bliver til en aminosyre). Dette er vigtigt i aminosyrers biosyntese, da mange af syntesevejene danner α-ketosyrer, der derefter modtager en aminogruppe og bliver til en færdig aminosyre.
 En tilsvarende proces anvendes til at nedbryde proteiner. Proteinet hydrolyseres først til dets enkelte aminosyre. Fri ammoniak (NH3), der i blodet vil optræde som ammoniumioner (NH4+), er giftigt. Der kræves derfor en passende metode til at skaffe sig af med det. Forskellige strategier har udviklet sig i forskellige dyr, afhængig af dyrets behov. Encellede organismer udskiller blot ammoniakken i miljøet. På samme måde kan benfisk bare udskille ammoniak i vandet, hvor det hurtigt bliver fortyndet. Pattedyr omdanner ammoniakken til urea (urinstof), via en ureacyklus; dette stof er meget mindre giftigt, og kan derfor opbevares i koncentreret form i urinen, så dyret ikke behøver tisse så ofte. Fugle og mange krybdyr omdanner i stedet ammoniakken til urinsyre, der er uopløseligt i vand. For fugle betyder det, at de ikke behøver at opbevare kvælstofaffaldet opløst i vand, og at de derfor kan spare vandets vægt.
 Lipider
 Stofgruppen lipider omfatter en bred vifte af forskellige molekyler, og er til dels en uspecifik fællesbetegnelse for biologiske stoffer med lav opløselighed i vand, som bl.a. omfatter voks, fedtsyrer, fedtsyreafledte fosfolipider, sphingolipider, glykolipider og terpenoider (herunder steroider). Nogle lipider er lineære alifatiske molekyler, hvorimod andre indeholder ringstrukturer. Nogle er aromatiske, mens andre ikke er det. Nogle er fleksible molekyler, andre er rigide.
 De fleste lipider har en vis grad af polære egenskaber, selvom de hovedsageligt er upolære. Det er typisk, at det meste af deres struktur er upolær, hvilket betyder at den del af molekylet har vanskeligt ved at interagere med polære opløsningsmidler, såsom vand. En anden del af stofferne er polær, og vil derfor have tendens til at holde sig til polære opløsningsmidler, såsom netop vand. Lipidernes indhold af både polære og upolære dele betyder, at de er amfifile (eller amfipatiske). Hvor stor de polære og upolære dele af molekylet er kan variere; i kolesterol er den polære del kun en enkelt hydroxylgruppe, mens fosfolipider har væsentlig større og mere polære grupper.
 Nukleinsyrer
 Nukleinsyrer (eller kernesyrer) er komplekse biologiske makromolekyler med høj molekylvægt, der består af kæder af nukleotider. De anvendes til at overbringe genetisk information i alle levende organismer samt virus (der normalt ikke anses for levende). De vigtigste og langt mest almindeligt forekommende nukleinsyrer er deoxyribonukleinsyre (DNA) og ribonukleinsyre (RNA).
 Nukleinsyrernes navn kommer af, at de typisk findes i størst mængde i cellekernen (nukleus). Nukleinsyrerne er biologiske polymerer, og de enkelte monomerer er nukleotider. Hver nukleotid består af tre dele; en kvælstofholdig heterocyklisk base (enten en purin eller en pyrimidin), en pentose-sukker, og en fosfatgruppe. Forskellige nukleinsyrer adskiller sig ved det sukkermolekyle, der indgår i kæden (f.eks. ribose i RNA), og ved, at der optræder forskellige baser i nukleotiderne. Adenin, cytosin og guanin optræder både i RNA og DNA, hvorimod thymin kun findes i DNA og uracil kun findes i RNA.
 Fodnoter
 Eksterne henvisninger
 Biokemisk leksikon, Biosite
 Danske bio-medicinske links
 The Virtual Library of Biochemistry and Cell Biology
 Biochemistry, 5th ed. Fuld tekst af lærebog af Berg, Tymoczko og Stryer, til rådighed takket være National Center for Biotechnology Information (NCBI).
 Biochemistry, 2nd ed. Fuld tekst af lærebog af Garrett og Grisham.
 Cell Biochemistry
 Danske virksomheder indenfor det bio-medicinske område
 Se også
 Videregående uddannelser i Danmark
 Naturvidenskab


text:
 21.12.2020
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 431/32
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EU) 2020/2158
 zo 14. decembra 2020,
 ktorým sa schvaľuje podstatná zmena špecifikácie názvu zapísaného do registra chránených označení pôvodu a chránených zemepisných označení „Chabichou du Poitou“ (CHOP)
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (1), a najmä na jeho článok 52 ods. 2,
 keďže:
 (1)
 V súlade s článkom 53 ods. 1 prvým pododsekom nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 Komisia preskúmala žiadosť Francúzska o schválenie zmeny špecifikácie chráneného označenia pôvodu „Chabichou du Poitou“ zapísaného do registra na základe nariadenia Komisie (ES) č. 1107/96 (2) zmeneného vykonávacím nariadením Komisie (EÚ) č. 159/2009 (3).
 (2)
 Listom zo 4. decembra 2018 francúzske orgány oznámili Komisii, že na základe článku 15 ods. 4 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 poskytli hospodárskym subjektom, ktoré sídlia na území Francúzska a spĺňajú podmienky uvedeného článku, dvoj- až päťročné prechodné obdobia v zmysle výnosu zo 7. novembra 2018 o zmene špecifikácie chráneného označenia pôvodu „Chabichou du Poitou“, ktorý bol uverejnený 14. novembra 2018 v Úradnom vestníku Francúzskej republiky (4). Listom z 28. januára 2020 oznámili francúzske orgány znenie nového výnosu z 24. decembra 2019, ktorý bol uverejnený 10. januára 2020 v Úradnom vestníku Francúzskej republiky (5) a ktorým sa mení výnos zo 7. novembra 2018, ako aj mená prevádzkovateľov využívajúcich toto prechodné obdobie. Zoznam hospodárskych subjektov je pripojený k špecifikácii. Počas vnútroštátneho námietkového konania totiž tieto hospodárske subjekty, ktoré uvádzali produkt „Chabichou du Poitou“ na trh v súlade s právnymi predpismi nepretržite najmenej päť rokov pred podaním žiadosti, vzniesli námietky. Dva hospodárske subjekty vzniesli námietku proti tomuto ustanoveniu bodu „Spôsob výroby“: „Odkvapkávanie srvátky je zakázané“. Dva hospodárske subjekty vzniesli námietku proti tomuto ustanoveniu bodu „Opis výrobku“ „Syr ‚Chabichou du Poitou‘ je syr vyrobený výlučne zo [surového a plnotučného kozieho] mlieka a tomuto ustanoveniu bodu „Spôsob výroby“: „Použité mlieko je surové kozie mlieko“. Sto hospodárskych subjektov vznieslo námietku proti tomuto ustanoveniu bodu „Spôsob výroby“: „Aspoň 75 % ročnej kŕmnej dávky stáda kôz musí pochádzať zo zemepisnej oblasti, a to 825 kg sušiny na jednu kozu ročne.“ Osemnásť hospodárskych subjektov vznieslo námietku proti tomuto ustanoveniu bodu „Spôsob výroby“: „Kŕmna dávka pozostáva minimálne z 55 % krmovín, a to 605 kilogramov sušiny na jednu kozu ročne.“ Osemdesiatšesť hospodárskych subjektov vznieslo námietku proti týmto ustanoveniam bodu „Spôsob výroby“: „Kŕmna dávka doplnkového krmiva obsahuje minimálne 150 kilogramov alebo 30 % obilnín a/alebo olejnatých a/alebo bielkovinových plodín, ktoré pochádzajú zo zemepisnej oblasti.“, „Kŕmna dávka na jednu kozu ročne obsahuje najmenej 200 kilogramov sušiny vo forme lucerny alebo bôbovitých rastlín, ktoré pochádzajú zo zemepisnej oblasti.“ a „Všetky krmoviny sa produkujú v zemepisnej oblasti.“
 (3)
 Vzhľadom na to, že nejde o nepodstatnú zmenu v zmysle článku 53 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012, Komisia danú žiadosť o zmenu uverejnila v zmysle článku 50 ods. 2 písm. a) uvedeného nariadenia v Úradnom vestníku Európskej únie (6).
 (4)
 Vzhľadom na to, že Komisii nebola oznámená žiadna námietka v zmysle článku 51 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012, zmena špecifikácie by sa mala schváliť,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Zmena špecifikácie uverejnená v Úradnom vestníku Európskej únie týkajúca sa názvu „Chabichou du Poitou“ (CHOP) sa schvaľuje.
 Článok 2
 Na ochranu udelenú podľa článku 1 sa vzťahuje prechodné obdobie, ktoré Francúzsko poskytlo na základe článku 15 ods. 4 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 hospodárskym subjektom, ktoré spĺňajú podmienky uvedeného článku, a to v zmysle výnosov zo 7. novembra 2018 a 24. decembra 2019 o zmene špecifikácie chráneného označenia pôvodu „Chabichou du Poitou“, ktoré boli uverejnené 14. novembra 2018 a 10. januára 2020 v Úradnom vestníku Francúzskej republiky.
 Článok 3
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 14. decembra 2020
 Za Komisiu
 v mene predsedníčky
 Janusz WOJCIECHOWSKI
 člen Komisie
 (1) Ú. v. EÚ L 343, 14.12.2012, s. 1.
 (2) Nariadenie Komisie (ES) č. 1107/96 z 12. júna 1996 o zápise zemepisných označení a označení pôvodu podľa postupu stanoveného v článku 17 nariadenia Rady (EHS) č. 2081/92 (Ú. v. ES L 148, 21.6.1996, s. 1).
 (3) Nariadenie Komisie (ES) č. 159/2009 z 25. februára 2009, ktorým sa schvaľujú malé zmeny a doplnenia špecifikácie názvu zapísaného do registra chránených označení pôvodu a chránených zemepisných označení [Chabichou du Poitou (CHOP)] (Ú. v. EÚ L 53, 26.2.2009, s. 8).
 (4) Úradný vestník Francúzskej republiky č. 0263 zo 14. novembra 2018, text č. 36.
 (5) Úradný vestník Francúzskej republiky č. 0008 z 10. januára 2020, text č. 35.
 (6) Ú. v. EÚ C 251, 31.7.2020, s. 22.