text:
23/12/2009; intrare în vigoare data publicării a se vedea articolul 19
 Amended by 32010R0279 modificare anexă 2 02/04/2010
 Amended by 32011R0269 înlocuire articol 6.3 22/03/2011
 Amended by 32011R0269 înlocuire articol 15 22/03/2011
 Amended by 32011R0269 adăugare articol 15 BI 22/03/2011
 Amended by 32011R0269 înlocuire anexă II 22/03/2011
 Amended by 32011R1295 modificare articol 4.1 14/12/2011
 Amended by 32013R0049 adăugare articol 4.1 punct G) 24/01/2013
 Amended by 32013R0049 adăugare articol 4.1 punct H) 24/01/2013
 Amended by 32013R0049 înlocuire anexă III 24/01/2013
 Amended by 32013R0049 adăugare articol 4.3 24/01/2013
 Amended by 32014R0380 înlocuire anexă III 16/04/2014
 Amended by 32014R0380 eliminare articol 3 16/04/2014
 Amended by 32014R0380 eliminare articol 5 16/04/2014
 Amended by 32014R0380 eliminare articol 4 16/04/2014
 Amended by 32014R0380 eliminare articol 1 punct A) 16/04/2014
 Amended by 32014R0380 eliminare articol 1 punct C) 16/04/2014
 Amended by 32014R0380 înlocuire articol 7 16/04/2014
 Amended by 32014R0380 eliminare articol 2 16/04/2014
 Amended by 32014R0380 eliminare anexă I 16/04/2014
 Amended by 32014R0380 eliminare articol 1 punct B) 16/04/2014
 Amended by 32018R1604 înlocuire anexă II 27/10/2018
 Amended by 32019R1163 înlocuire anexă III 09/07/2019
 Amended by 32019R1778 adăugare articol 16a 26/10/2019
 REGULAMENTUL (UE) NR. 1284/2009 AL CONSILIULUI
 de instituire a unor măsuri restrictive specifice împotriva Republicii Guineea
 având în vedere Poziția comună 2009/788/PESC a Consiliului din 27 octombrie 2009 privind măsuri restrictive împotriva Republicii Guineea (1), astfel cum a fost modificată prin Decizia 2009/1003/PESC a Consiliului din 22 decembrie 2009,
 având în vedere propunerea comună din partea Înaltului Reprezentant al Uniunii pentru afaceri externe și politica de securitate și a Comisiei,
 Poziția comună 2009/788/PESC prevede anumite măsuri restrictive împotriva membrilor Consiliului Național pentru Democrație și Dezvoltare (CNDD) și a persoanelor asociate cu aceștia, care sunt responsabile de represiunea violentă din 28 septembrie 2009 sau de impasul politic pe care îl traversează țara.
 Măsurile respective includ înghețarea fondurilor și a resurselor economice ale persoanelor fizice sau juridice, entităților sau organismelor enumerate în anexa la poziția comună, precum și interdicția furnizării de asistență tehnică și financiară, precum și de alte servicii legate de echipamente militare către orice persoană fizică sau juridică, entitate sau organism din Republica Guineea sau în scopul utilizării în Republica Guineea. Măsurile includ de asemenea interdicția vânzării, a furnizării, a transferului sau a exportului către Republica Guineea de echipamente care ar putea fi utilizate în scopul represiunii interne.
 Măsurile respective intră sub incidența tratatului și, în consecință, în special pentru a se asigura aplicarea lor uniformă de către operatorii economici din toate statele membre, se impune adoptarea unui act legislativ la nivelul Uniunii pentru punerea lor în aplicare în ceea ce privește Uniunea.
 Orice prelucrare a datelor cu caracter personal ale persoanelor fizice în temeiul prezentului regulament ar trebui să fie conformă cu Regulamentul (CE) nr. 45/2001 al Parlamentului European și al Consiliului din 18 decembrie 2000 privind protecția persoanelor fizice cu privire la prelucrarea datelor cu caracter personal de către instituțiile și organele comunitare și privind libera circulație a acestor date (2) și cu Directiva 95/46/CE a Parlamentului European și a Consiliului din 24 octombrie 1995 privind protecția persoanelor fizice în ceea ce privește prelucrarea datelor cu caracter personal și libera circulație a acestor date (3).
 Pentru a garanta eficacitatea măsurilor prevăzute de prezentul regulament, acest regulament trebuie să intre în vigoare de îndată,
 „echipamente care ar putea fi utilizate în scopul represiunii interne” înseamnă bunurile enumerate la anexa I;
 „asistență tehnică” înseamnă orice sprijin tehnic în legătură cu repararea, dezvoltarea, fabricarea, asamblarea, testarea, întreținerea sau orice alt serviciu tehnic, care poate lua următoarele forme: instruire, consiliere, formare, transmitere de cunoștințe sau calificări profesionale sau servicii de consultanță; inclusiv forme verbale de asistență;
 „servicii de brokeraj” înseamnă activități ale persoanelor, entităților și parteneriatelor care acționează în calitate de intermediari prin cumpărarea, vânzarea sau facilitarea transferului de bunuri și tehnologii sau prin negocierea sau facilitarea unor tranzacții care implică transferul de bunuri sau tehnologii;
 „fonduri” înseamnă activele financiare și beneficiile de orice natură, inclusiv, dar nu limitându-se la:
 titluri de proprietate și de împrumut, cum ar fi acțiunile, certificatele reprezentând valori mobiliare, obligațiunile, biletele la ordin, warantele, obligațiunile negarantate și contractele pentru produse derivate;
 dobânzi, dividende sau alte venituri din active sau plusvalori percepute pe active sau generate de acestea;
 acreditive, conosamente, contracte de vânzare;
 „înghețarea fondurilor” înseamnă o acțiune menită să împiedice orice circulație, transfer, modificare, utilizare, accesare sau tranzacționare a fondurilor care ar avea ca rezultat modificarea volumului, a valorii, a localizării, a proprietății, a posesiei, a naturii ori a destinației acestora sau orice altă modificare care ar permite utilizarea fondurilor, în special gestionarea portofoliilor;
 „înghețarea resurselor economice” înseamnă orice acțiune menită să împiedice utilizarea acestora pentru obținerea de fonduri, bunuri sau servicii în orice mod, inclusiv, dar fără a se limita la vânzarea, închirierea sau ipotecarea acestora;
 „teritoriul Uniunii” înseamnă teritoriile cărora li se aplică tratatul, în condițiile prevăzute de acesta.
 vânzarea, livrarea, transferul sau exportul, în mod direct sau indirect, de echipamente care ar putea fi utilizate în scopul represiunii interne, care provin sau nu din Uniune, oricărei persoane fizice sau juridice, entități sau oricărui organism din Republica Guineea sau în scopul utilizării în această țară;
 acordarea de asistență tehnică sau servicii de brokeraj, în mod direct sau indirect, pentru echipamentele menționate la litera (a), oricărei persoane fizice sau juridice, oricărei entități sau oricărui organism din Republica Guineea sau în scopul utilizării în această țară;
 acordarea de finanțare sau de asistență financiară, în mod direct sau indirect, pentru echipamentele menționate la litera (a), oricărei persoane fizice sau juridice, oricărei entități sau oricărui organism din Republica Guineea sau în scopul utilizării în această țară;
 furnizarea de asistență tehnică sau servicii de brokeraj, în mod direct sau indirect, legată de bunurile și tehnologiile incluse în Lista comună a Uniunii Europene cuprinzând produsele militare (4), precum și cu privire la furnizarea, producția, întreținerea și utilizarea bunurilor incluse în listă, oricărei persoane fizice sau juridice, entități sau organism din Republica Guineea sau în scopul utilizării în această țară;
 acordarea de finanțare sau de asistență financiară, în mod direct sau indirect, legată de bunurile și tehnologiile incluse în Lista comună a Uniunii Europene cuprinzând produsele militare, inclusiv și în special subvenții, împrumuturi și asigurări de credite pentru export, pentru vânzarea, furnizarea, transferul sau exportul acestor bunuri și tehnologii sau pentru furnizarea de asistență tehnică aferentă acestora oricărei persoane fizice sau juridice, oricărei entități sau oricărui organism din Republica Guineea sau cu privire la bunuri sau tehnologii care sunt destinate să fie utilizate în această țară;
 participarea voluntară și deliberată la activități care au drept scop sau efect eludarea interdicțiilor prevăzute la literele (a) și (b).
 (1) Prin derogare de la articolele 2 și 3, autoritățile competente din statele membre, menționate pe site-urile web enumerate la anexa III, pot autoriza următoarele:
 vânzarea, livrarea, transferul sau exportul de echipamente care ar putea fi utilizate în scopul represiunii interne, cu condiția de a fi destinate exclusiv unor scopuri umanitare sau de protecție sau programelor de construcție instituțională ale Organizației Națiunilor Unite (ONU) și ale Uniunii Europene sau operațiilor de gestionare a crizelor ale Uniunii Europene și ONU;
 acordarea unei finanțări, a unei asistențe financiare și tehnice, a unor servicii de brokeraj și a altor tipuri de servicii pentru echipamentele sau programele și operațiile menționate la litera (a);
 acordarea de finanțare, asistență financiară și tehnică, servicii de brokeraj și alte tipuri de servicii legate de echipamente militare neletale destinate exclusiv uzului umanitar sau de protecție, programelor de construcție instituțională ale ONU și ale Uniunii sau operațiilor Uniunii Europene și ONU de gestionare a crizelor;
 acordarea de finanțare, asistență financiară și tehnică, servicii de brokeraj și alte tipuri de servicii legate de vehicule care nu sunt destinate luptei, care au fost construite sau echipate cu materiale care oferă protecție balistică și care sunt destinate exclusiv folosirii pentru protejarea personalului Uniunii Europene și al statelor membre ale acesteia în Republica Guineea.
 Articolele 2 și 3 nu se aplică îmbrăcămintei de protecție, inclusiv vestele antiglonț și căștile militare, exportate temporar în Republica Guineea de personalul ONU, personalul Uniunii Europene sau al statelor sale membre, reprezentanții mass-media, personalul umanitar și de asistență pentru dezvoltare și personalul asociat exclusiv pentru propriul lor uz.
 (1) Se îngheață toate fondurile și resursele economice care aparțin, se află în proprietatea ori posesia sau sunt controlate de persoanele fizice sau juridice, entitățile sau organismele enumerate în anexa II.
 (2) Se interzice punerea la dispoziția persoanelor fizice sau juridice, a entităților sau a organismelor menționate în anexa II, direct sau indirect, precum și utilizarea în beneficiul acestora, a oricăror fonduri sau resurse economice.
 (3) Anexa II cuprinde persoanele fizice și juridice, entitățile și organismele care, în conformitate cu articolul 3a din Poziția comună 2009/788/PESC, au fost identificate de Consiliu ca fiind membri individuali ai Consiliului Național pentru Democrație și Dezvoltare (CNDD) sau persoane fizice sau juridice, entități sau organisme asociate cu aceștia.
 (4) Se interzice participarea voluntară și deliberată la activități care au ca obiect sau efect direct sau indirect eludarea măsurilor menționate la alineatele (1) și (2).
 Interdicțiile prevăzute la articolul 3 litera (b) și articolul 6 alineatul (2) nu angajează în niciun fel răspunderea persoanelor fizice sau juridice, a entităților sau organismelor care au pus la dispoziție fonduri sau resurse economice, în cazul în care acestea nu au știut și nu au avut niciun motiv întemeiat să suspecteze că acțiunile lor ar încălca interdicția în cauză.
 (1) Prin derogare de la articolul 6, autoritățile competente ale statelor membre, menționate pe site-urile web enumerate la anexa III, pot autoriza deblocarea anumitor fonduri sau resurse economice înghețate sau punerea la dispoziție a anumitor fonduri sau resurse economice, în condițiile pe care le consideră adecvate, după ce s-a stabilit că aceste fonduri sau resurse economice sunt:
 necesare pentru a acoperi nevoile esențiale ale persoanelor enumerate în anexa II și ale membrilor de familie aflați în întreținerea acestora, în special pentru acoperirea cheltuielilor privind plata produselor alimentare, a chiriilor sau rambursarea împrumuturilor ipotecare, a medicamentelor și a tratamentelor medicale, plata impozitelor, a primelor de asigurare și a utilităților publice;
 destinate exclusiv plății unor comisioane sau taxe pentru prestarea de servicii pentru păstrarea sau gestionarea curentă a unor fonduri sau resurse economice înghețate; sau
 necesare pentru cheltuieli neprevăzute, cu condiția ca statul membru să fi notificat tuturor celorlalte state membre și Comisiei, cu cel puțin două săptămâni înainte de acordarea autorizației, motivele pentru care consideră că trebuie să fie acordată o autorizație specială.
 (1) Prin derogare de la articolul 6, autoritățile competente din statele membre, menționate pe site-urile web enumerate la anexa III, pot autoriza deblocarea sau utilizarea de fonduri sau resurse economice înghețate, dacă sunt îndeplinite următoarele condiții:
 fondurile sau resursele economice în cauză fac obiectul unei măsuri judecătorești, administrative sau arbitrale, adoptate anterior datei la care persoana, entitatea sau organismul menționat la articolul 6 a fost inclus în anexa II, sau fac obiectul unei hotărâri judecătorești, administrative sau arbitrale pronunțate anterior acelei date;
 fondurile sau resursele economice în cauză vor fi utilizate exclusiv pentru a satisface creanțele garantate printr-o astfel de măsură sau recunoscute ca valide prin această hotărâre, în limitele stabilite de actele cu putere de lege și normele aplicabile care reglementează drepturile persoanelor care formulează astfel de revendicări;
 măsura sau hotărârea nu este în beneficiul unei persoane, entități sau organism enumerat în anexa II; și
 recunoașterea măsurii sau a hotărârii nu contravine politicii publice din statul membru în cauză.
 (1) Articolul 6 alineatul (2) nu interzice instituțiilor financiare sau de credit din Uniune să crediteze conturile înghețate în cazul în care acestea primesc fonduri transferate în contul unei persoane fizice sau juridice, entități sau organism aflat pe listă, cu condiția ca sumele suplimentare primite în astfel de conturi să fie la rândul lor înghețate. Instituția financiară sau de credit informează fără întârziere autoritatea competentă relevantă cu privire la orice tranzacții de acest tip.
 (2) Articolul 6 alineatul (2) nu se aplică sumelor suplimentare transferate în conturile înghețate reprezentând:
 plăți datorate în baza unor contracte, acorduri sau obligații care au fost încheiate sau care au survenit înainte de data la care persoana fizică sau juridică, entitatea sau organismul menționat la articolul 3 a fost inclus în anexa II,
 cu condiția ca aceste dobânzi, venituri de altă natură, plăți sau instrumente financiare să fie înghețate în conformitate cu articolul 6 alineatul (1).
 Înghețarea fondurilor și a resurselor economice sau refuzul de a autoriza punerea la dispoziție a acestora, efectuată cu bună-credință, pe motiv că o astfel de acțiune este conformă cu dispozițiile prezentului regulament, nu angajează în niciun fel răspunderea persoanei fizice sau juridice, a entității sau a organismului care o efectuează, a personalului de conducere sau a angajaților acesteia, cu excepția cazului în care se dovedește că fondurile sau resursele economice în cauză au fost înghețate din neglijență.
 (1) Fără a aduce atingere normelor aplicabile în materie de comunicare de informații, de confidențialitate și de secret profesional, persoanele fizice și juridice, entitățile sau organismele:
 furnizează de îndată autorităților competente menționate pe site-urile web enumerate la anexa III ale țării în care își au reședința sau sunt stabilite toate informațiile care pot facilita respectarea prezentului regulament, în special cu privire la conturile și sumele înghețate în temeiul articolului 6, și transmit aceste informații Comisiei, direct sau prin intermediul autorității competente menționate pe site-urile web enumerate la anexa III; precum și
 (2) Orice informație suplimentară primită direct de Comisie este comunicată statelor membre în cauză.
 Anexa II cuprinde, atunci când sunt disponibile, informații privind persoanele fizice incluse pe listă în scopul identificării, într-o măsură suficientă, a persoanelor vizate.
 Aceste informații pot cuprinde:
 numele și prenumele, inclusiv pseudonimele și titlurile acestora, după caz;
 numărul de pașaport și de carte de identitate;
 numărul fiscal și de asigurare socială;
 adresa sau alte informații privind situarea acestora;
 funcția sau profesia;
 data desemnării.
 Anexa II poate, de asemenea, să includă elementele de identificare menționate anterior privind membrii familiilor persoanelor fizice incluse pe listă, cu condiția ca aceste date să fie necesare într-un caz specific cu scopul exclusiv de a verifica identitatea persoanei fizice în cauză care este inclusă pe listă.
 Anexa II cuprinde, de asemenea, motivele includerii pe listă, cum ar fi ocupația.
 (1) Comisia este autorizată:
 să modifice anexa II pe baza deciziilor luate cu privire la anexa la Poziția comună 2009/788/PESC; precum și
 să modifice anexa III pe baza informațiilor furnizate de statele membre.
 (2) Comisia prezintă motivele individuale și specifice ale deciziilor adoptate în conformitate cu alineatul (1) litera (a), oferind persoanei, entității sau organismului în cauză posibilitatea de a-și exprima punctul de vedere în această privință.
 (3) Comisia prelucrează datele cu caracter personal pentru a-și putea exercita atribuțiile care îi revin în temeiul prezentului regulament și în conformitate cu dispozițiile Regulamentului (CE) nr. 45/2001.
 (1) Statele membre stabilesc regimul sancțiunilor care se aplică în cazul încălcării prezentului regulament și iau toate măsurile necesare pentru a asigura aplicarea acestora. Sancțiunile prevăzute trebuie să fie eficiente, proporționale și disuasive.
 (2) După intrarea în vigoare a prezentului regulament, statele membre notifică Comisiei, fără întârziere, aceste norme, precum și toate modificările ulterioare aduse acestora.
 (1) Statele membre desemnează autoritățile competente menționate în prezentul regulament și le identifică pe site-urile web enumerate la anexa III sau prin intermediul acestora.
 (2) După intrarea în vigoare a prezentului regulament, statele membre informează neîntârziat Comisia în legătură cu autoritățile competente și cu orice modificări ulterioare referitoare la acestea.
 (3) În cazul în care prezentul regulament prevede o obligație de a notifica, informa sau de a comunica în orice mod cu Comisia, adresa și celelalte coordonate care trebuie folosite în vederea acestei comunicări sunt cele menționate în anexa III.
 oricărei persoane, din interiorul sau exteriorul Uniunii, care este cetățean al unui stat membru;
 oricărei persoane juridice, entități sau organism care își exercită întreaga activitate sau o parte a acesteia în Uniune.
 (1) JO L 281, 28.10.2009, p. 7.
 (4) JO C 65, 19.3.2009, p. 1.
 LISTA ECHIPAMENTELOR CARE AR PUTEA FI FOLOSITE PENTRU REPRESIUNE INTERNĂ MENȚIONATE LA ARTICOLUL 1 LITERA (A) ȘI LA ARTICOLUL 2 LITERA (A)
 Arme de foc, muniții și accesoriile aferente acestora, după cum urmează:
 arme de foc nespecificate la ML 1 și ML 2 din Lista comună a UE cuprinzând produsele militare;
 muniții special proiectate pentru armele de foc enumerate la punctul 1.1 și componente special proiectate pentru acestea;
 dispozitive de ochire care nu se află sub incidența Listei comune a UE cuprinzând produsele militare.
 Bombele și grenadele care nu se află sub incidența Listei comune a Uniunii Europene cuprinzând produsele militare.
 vehicule echipate cu un tun de apă, special proiectate sau modificate în scopul restabilirii ordinii publice;
 vehicule special proiectate sau modificate pentru a fi electrificate în vederea respingerii atacatorilor;
 componente pentru vehiculele menționate la punctele 3.1-3.5, special proiectate în scopul restabilirii ordinii publice.
 Nu intră sub incidența prezentului punct vehiculele special proiectate în scopul stingerii incendiilor.
 echipamente și dispozitive special proiectate pentru a declanșa explozii cu mijloace electrice sau non-electrice, inclusiv dispozitivele de incendiere, detonatoarele, aprinzătoarele, releele de detonare și fitilurile detonante și componentele acestora, special proiectate; cu excepția celor special proiectate pentru un anumit uz comercial, constând în acționarea sau operarea prin mijloace explozive a altor echipamente sau dispozitive a căror funcție nu este crearea de explozii (de exemplu dispozitive de umflare a airbagurilor de mașină, protectoarele de supratensiune ale declanșatoarelor instalațiilor de stingere a incendiilor);
 încărcături explozive cu tăiere lineară care nu se află sub incidența Listei comune a UE cuprinzând produsele militare;
 alți explozivi care nu se află sub incidența Listei comune a Uniunii Europene cuprinzând produsele militare și substanțele aferente, după cum urmează:
 Echipamente de protecție nespecificate la ML 13 din Lista comună a Uniunii Europene cuprinzând produsele militare, după cum urmează:
 Notă. Nu se află sub incidența acestui punct:
 echipamentele special proiectate pentru activități sportive;
 echipamentele special proiectate pentru a răspunde cerințelor de protecție a muncii.
 Simulatoare, altele decât cele specificate la ML 14 din Lista comună a UE cuprinzând produsele militare, utilizate la antrenamentele pentru folosirea armelor de foc și programe de calculator special concepute pentru acestea.
 Echipamente de vedere pe timp de noapte, cu imagine termică și tuburi intensificatoare de imagine, altele decât cele care se află sub incidența Listei comune a UE cuprinzând produsele militare.
 Cuțite militare, cuțite de luptă și baionete ale căror lame nu depășesc 10 cm.
 Echipamente special proiectate pentru producția articolelor menționate în prezenta listă.
 PERSOANE, ENTITĂȚI ȘI ORGANISME VIZATE LA ARTICOLUL 6
 Nume (și nume alternative posibile)
 Informații de identificare (data și locul nașterii (d.n. și l.n.), numărul pașaportului (Pas.)/cărții de identitate...)
 Căpitan Moussa Dadis CAMARA
 d.n.: 1.1.1964 sau 29.12.1968
 Președinte al CNDD
 General de divizie Mamadouba (alias Mamadou) Toto CAMARA
 d.n.: 1.1.1946
 Pas.: R00009392
 Ministrul Securității și Protecției Civile
 d.n.: 1.1.1964
 Pas.: R0003405/R0002505
 d.n.: 15.11.1962
 Ministrul Telecomunicațiilor și Noilor Tehnologii ale Informației
 Locotenent-colonel Aboubacar Sidiki (alias Idi Amin) CAMARA
 d.n.:22.10.1979
 Ministru și secretar permanent al CNDD (destituit din cadrul armatei la 26.1.2009)
 Comandant Oumar BALDÉ
 d.n.: 26.12.1964
 Membru al CNDD
 Comandant Mamadi (alias Mamady) MARA
 d.n.: 1.1.1954
 Comandant Almamy CAMARA
 d.n.: 17.10.1975
 Locotenent Col. Mamadou Bhoye DIALLO
 d.n.: 1.1.1956
 Căpitan Koulako BÉAVOGUI
 Locotenent-colonel de poliție Kandia (alias Kandja) MARA
 Director al siguranței regionale din Labé
 d.n.: 1957
 Director adjunct al Poliției Naționale
 d.n.: 1.1.1949
 Director național al vămilor
 d.n.: 19.2.1962
 Ministrul Comerțului, Industriei și IMM-urilor
 Comandant Kelitigui FARO
 d.n.: 3.8.1972
 Pas.: R0003410
 Ministru secretar general al Președinției Republicii
 d.n.: 7.6.1961
 Pas.: R0003417 /R0002132
 Guvernator al Kindia (fost Ministru al Tineretului, destituit din cadrul armatei la 7.5.2009)
 Comandant Cheick Sékou (alias Ahmed) Tidiane CAMARA
 d.n.: 12.5.1966
 Locotenent Jean-Claude cunoscut sub numele de COPLAN PIVI
 d.n.: 1.1.1960
 Ministru însărcinat cu securitatea prezidențială
 Căpitan Saa Alphonse TOURÉ
 d.n.: 3.6.1970
 d.n. 1.1.1966
 Ministru secretar permanent al CNDD însărcinat cu relațiile cu instituțiile republicane.
 Comandant Bamou LAMA
 Dl Mohamed Lamine KABA
 Căpitan Daman (alias Dama) CONDÉ
 Comandant Aboubacar Amadou DOUMBOUYA
 Comandant Moussa Tiégboro CAMARA
 Ministru al Președinției însărcinat cu serviciile speciale, lupta antidrog și combaterea marelui banditism
 Căpitan Issa CAMARA
 d.n.: 1954
 Guvernator al Mamou
 d.n.: 26.2.1957
 Ministrul Sănătății și Igienei Publice
 d.n.: 28.11.1952
 Slt. Cheikh Ahmed TOURÉ
 Lt. Col. Aboubacar Biro CONDÉ
 d.n.: 15.10.1962
 d.n.: 13.11.1967
 Ministru însărcinat cu comunicarea pe lângă Președinție și Ministerul Apărării
 d.n.: 9.12.1960
 Secretar de stat însărcinat cu misiunile, chestiunile strategice și dezvoltarea durabilă
 Locotenent Aboubacar Chérif (alias Toumba) DIAKITÉ
 d.n.: 1.1.1976
 Consilier special al lui Aboubacar Chérif „Toumba” Diakité
 Slt. Marcel KOIVOGUI
 Adjunct al lui Aboubacar Chérif „Toumba” Diakité
 Dl Papa Koly KOUROUMA
 d.n.: 3.11.1962
 Comandant Nouhou THIAM
 d.n.: 1960
 Purtător de cuvânt al CNDD
 Căpitan de poliție Théodore (alias Siba) KOUROUMA
 d.n.: 13.5.1971
 Pas. de serviciu: R0001204
 Atașat la cabinetul Președinției
 Dl Kabinet (alias Kabiné) KOMARA
 d.n.: 8.3.1950
 Pas.: R0001747
 Capitan Mamadou SANDÉ
 d.n.: 12.12.1969
 Ministru al Președinției însărcinat cu economia și finanțele
 Dl Alhassane (alias Al-Hassane) Siba ONIPOGUI
 d.n.: 31.12.1961
 Ministru al Președinției însărcinat cu controlul de stat
 Dl Joseph KANDUNO
 Ministru însărcinat cu auditurile, transparența și buna guvernanță
 Dl Fodéba (alias Isto) KÉIRA
 d.n.: 4.6.1961
 Ministrul Tineretului, Sporturilor și Promovării Angajării Tinerilor
 d.n.: 1.8.1962
 Ministrul Justiției, „Garde des sceaux”
 Ministrul Administrării Teritoriului și Afacerilor Politice
 Dl Alexandre Cécé LOUA
 pașaport diplomatic: R 0000027
 Ministrul Afacerilor Externe și al Guineenilor din Străinătate
 Dl Mamoudou (alias Mahmoud) THIAM
 d.n.: 4.10.1968
 Dl Boubacar BARRY
 d.n.: 28.5.1964
 Ministru de stat al Președinției însărcinat cu construcțiile, amenajarea teritoriului și patrimoniul construit public
 d.n.: 1.1.1952
 Pas.: permis de ședere FR365845/365857
 Membrul al CNDD, Ambasador extraordinar și plenipotențiar
 Însărcinat cu relațiile între CNDD și guvern
 Dl Mohamed DIOP
 d.n.: 1.1.1963
 Membru du CNDD
 Guvernator al Conakry
 Sergent Mohamed (alias Tigre) CAMARA
 Membru al forțelor de securitate atașate Gărzii prezidențiale « Koundara »
 Dl Habib HANN
 d.n.: 15.12.1950
 Comitetul de audit și de supraveghere a sectoarelor strategice ale statului
 Dl Ousmane KABA
 Dl Alfred MATHOS
 Căpitan Mandiou DIOUBATÉ
 Director al Biroului de presă al Președinției
 d.n.: 23.4.1968
 Membru al forțelor armate
 Director al Serviciilor de Informații și de Investigații din cadrul Ministerului Apărării
 Dl Ibrahima Ahmed BARRY
 d.n.: 11.11.1961
 Director general al radioteleviziunii guineene
 Dl Alhassane BARRY
 Guvernator al Băncii Centrale
 Dl Roda Namatala FAWAZ
 d.n.: 6.7.1947
 Om de afaceri având legături cu CNDD și care a sprijinit financiar CNDD
 KPC Președinte director general al Gui. Co. Pres
 Dl Moustapha ZABATT
 d.n.: 6.2.1965
 Medic și consilier personal al președintelui
 Mișcarea « Dadis Doit Rester »
 Ministrul Muncii, al Reformei Administrative și al Funcției Publice
 Ministrul Informației și Culturii
 Ministrul Agriculturii și Creșterii Animalelor
 Ministrul Descentralizării și Dezvoltării locale
 Site-urile web care conțin informații referitoare la autoritățile competente menționate la articolele 4, 8, 9, 10 alineatul (1), 12 și 17, precum și adresa pentru notificarea Comisiei Europene:
 http://www.bmeia.gv.at/view.php3?f_id=12750& LNG=en&version=
 Telefon +32 22966133 / 2955585


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 Tärkeä oikeudellinen huomautus
 |
 52005SC0646
 Luonnos ETA:n sekakomitean päätös ETA-sopimuksen liitteen XI (Telepalvelut) muuttamisesta - Luonnos yhteisön yhteiseksi kannaksi /* SEK/2005/0646 lopull. */
 [pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |Bryssel 19.5.2005SEK(2005) 646 lopullinenLuonnosETA:N SEKAKOMITEAN PÄÄTÖSETA-sopimuksen liitteen XI (Telepalvelut) muuttamisesta- Luonnos yhteisön yhteiseksi kannaksi - (komission esittämä)PERUSTELUT1. Tarvittavan oikeusvarmuuden ja yhdenmukaisuuden varmistamiseksi ETA:n sekakomitean on otettava kaikki asiaankuuluva yhteisön lainsäädäntö osaksi ETA-sopimusta mahdollisimman pian sen antamisen jälkeen.2. ETA:n sekakomitean olisi tästä syystä muutettava ETA-sopimuksen liite XI (Telepalvelut) tekemällä liitteenä oleva päätös, joka koskee seuraavaa asetusta:- 32004 R 0460: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 460/2004, annettu 10 päivänä maaliskuuta 2004, Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston perustamisesta (EUVL L 77, 13.3.2004, s. 1).3. ETA:n sekakomitean päätösluonnokseen sisältyvät puitteet ETA:n EFTA-valtioiden täysipainoiselle osallistumiselle Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston toimintaan sekä erityisesti säännökset ETA:n EFTA-valtioiden rahoitusosuudesta ja yksityiskohtaiset säännöt niiden osallistumisesta asetuksella säädettyyn johtokuntaan, toisin sanoen täysimääräisestä osallistumisesta ilman äänestysoikeutta.4. ETA-sopimuksen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2894/94 1 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaan neuvosto vahvistaa yhteisön kannan päätöksiin, joiden tavoitteena on yhteisön lainsäädäntöön kuuluvan säännöksen laajentaminen merkittävin muutoksin.5. ETA:n sekakomitean päätösluonnos annetaan neuvoston hyväksyttäväksi, jonka jälkeen komissio esittää yhteisön kannan ETA:n sekakomiteassa mahdollisimman pian.LuonnosETA:N SEKAKOMITEAN PÄÄTÖSETA-sopimuksen liitteen XI (Telepalvelut) muuttamisestaETA:n SEKAKOMITEA, jokaottaa huomioon Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen tarkistamisesta tehdyllä pöytäkirjalla, jäljempänä 'sopimus', ja erityisesti sen 98 artiklan,sekä katsoo seuraavaa:(1) Sopimuksen liite XI muutettiin ... päivänä ...kuuta ... tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o .../... [1].(2) Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston perustamisesta 10 päivänä maaliskuuta 2004 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 460/2004[2] tavoitteena on lisätä yhteisön, jäsenvaltioiden ja viime kädessä yritysten valmiuksia ehkäistä, käsitellä ja torjua verkko- ja tietoturvaongelmia.(3) Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston toiminta saattaa vaikuttaa verkko- ja tietoturvaongelmiin Euroopan talousalueella.(4) Asetus (EY) N:o 460/2004 olisi tämän vuoksi otettava osaksi sopimusta, jotta EFTA-valtiot voisivat osallistua täysipainoisesti Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston toimintaan,ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA:1 artiklaMuutetaan sopimuksen liite XI tämän päätöksen liitteen mukaisesti.2 artiklaAsetuksen (EY) N:o 460/2004 islannin- ja norjankieliset tekstit, jotka julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-täydennysosassa, ovat todistusvoimaisia.3 artiklaTämä päätös tulee voimaan , jos sopimuksen 103 artiklan 1 kohdan mukaiset ilmoitukset on tehty ETA:n sekakomitealle*.4 artiklaTämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisen lehden ETA-osastossa ja ETA-täydennysosassa.Tehty BrysselissäETA:n sekakomitean puolestaPuheenjohtajaETA:n sekakomitean sihteeritLIITEETA:n sekakomitean päätökseen N:o [...]Lisätään sopimuksen liitteessä XI olevan 5cn kohdan (komission päätös 2003/548/EY) jälkeen teksti seuraavasti:”5co. 32004 R 0460: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 460/2004, annettu 10 päivänä maaliskuuta 2004, Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston perustamisesta (EUVL L 77, 13.3.2004, s.1).Tätä sopimusta sovellettaessa asetusta koskevat seuraavat mukautukset:a) Jollei jäljempänä toisin määrätä, ilmaisulla ’jäsenvaltio(t)’ ja muilla julkisiin elimiin viittaavilla ilmaisuilla, jotka esiintyvät asetuksessa, katsotaan tarkoitettavan asetuksen soveltamisalaan kuuluvien valtioiden ja julkisten elinten lisäksi myös EFTA-valtioita ja niiden julkisia elimiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sopimuksen pöytäkirjan 1 määräysten soveltamista. Sovelletaan pöytäkirjassa 1 olevaa 11 kohtaa.b) EFTA-valtioiden osalta virasto avustaa tarvittaessa ja tapauskohtaisesti EFTA:n valvontaviranomaista tai pysyvää komiteaa niiden tehtävissä.c) Lisätään 6 artiklaan kohta seuraavasti:”11. EFTA-valtiot osallistuvat johtokunnan työskentelyyn täysimääräisesti ja niillä on äänioikeutta lukuun ottamatta johtokunnassa samat oikeudet ja velvoitteet kuin EU:n jäsenvaltioilla.”.d) Lisätään 14 artiklaan kohta seuraavasti:”4. ”Tätä asetusta sovellettaessa Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1049/2001 sovelletaan myös kaikkiin EFTA-valtioita koskeviin viraston asiakirjoihin.”.e) Lisätään 15 artiklaan kohta seuraavasti:”12. EFTA-valtiot osallistuvat 1 kohdassa tarkoitettuun yhteisön rahoitusosuuteen. Tätä tarkoitusta varten sopimuksen 82 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja pöytäkirjassa 32 vahvistettuja menettelyjä sovelletaan soveltuvin osin.”.f) Lisätään 19 artiklaan kohta seuraavasti:”3. Poiketen siitä, mitä Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 12 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädetään, EFTA-valtioiden kansalaisia, joilla on täydet kansalaisoikeudet, voidaan ottaa palvelukseen viraston pääjohtajan tekemällä sopimuksella.”.g) Lisätään 20 artiklaan kohta seuraavasti:”2. EFTA-valtiot soveltavat virastoon ja sen henkilöstöön Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehtyä pöytäkirjaa sekä sen nojalla annettuja sääntöjä.”.”[1] EUVL C , , s. ...[2] EUVL L 77, 13.3.2004, s. 1.* [Valtiosäännön asettamista vaatimuksista ei ole ilmoitettu.] [Valtiosäännön asettamat vaatimukset on ilmoitettu.]


type: wikipedia

text:
Vanha Rauma on Raumalla sijaitseva vanha puutalokaupunginosa. Se on Pohjoismaiden laajin, yhtenäisin ja parhaiten säilynyt vanha puukaupunkialue, jonka asemakaava periytyy jo keskiajalta.
 Vanha Rauma valittiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1991. Se on myös yksi Museoviraston määrittelemistä valtakunnallisesti merkittävistä rakennetuista kulttuuriympäristöistä. Vanha Rauma on vilkas kaupankäynnin keskus, jonka katukuvaa värittävät useat pikkuliikkeet sekä kahvilat ja ravintolat. Alue on Rauman tunnetuin ja merkittävin matkailunähtävyys, joka on Unescon maailmanperintöasemansa vuoksi myös ulkomaisten turistien suosiossa.
 Kiistellyn rakennushankkeen vuoksi Vanhan Rauman status maailmanperintökohteena on uhattuna.
 Yleistä
 Vanhan Rauman puutaloalue on noin 29 hehtaarin laajuinen ja se sijaitsee Rauman uudemman kaupunkikeskustan itäpuolella. Asukkaita Vanhassa Raumassa on noin 800 ja sen pääosin 1700- ja 1800-luvuilta peräisin oleva rakennuskanta käsittää kaikkiaan 600 rakennusta. Tontteja kaupunginosassa on 250. Vanhin rakennus on 1500-luvun alussa valmistunut Pyhän Ristin kirkko, vanhimmat asuintalot puolestaan ovat peräisin 1700-luvun alusta.
 Vanhan Rauman ainutlaatuisuus perustuu sen keskiajalta periytyvään katuverkostoon ja tonttijakoon. Pohjoismaiden muiden puukaupunkien tapaan myös Rauma on historiansa aikana palanut useita kertoja. Viimeisin kaupunkipalo Raumalla oli vuonna 1682, kun muista vanhoista puukaupungeista suurin osa on tuhoutunut vielä 1800-luvulla. Näin Rauman puukeskustan vanha rakennuskanta sekä epäsäännöllinen asemakaava ovat säilyneet, eikä alueelle ole laadittu modernia ruutukaavaa. Sen kadut ovat edelleen pääsääntöisesti samoilla paikoilla, jossa ne ovat kulkeneet jo 1400–1500-luvuilta lähtien. Ainoastaan vuoden 1682 palon jälkeen joitakin katuja oikaistiin ja levennettiin.
 Kaupunkikuvaa ja rakennuksia
 Tunnusomaisia Vanhalle Raumalle ovat kapeat ja mutkittelevat kadut sekä epäsäännölliset tontit. Alueella sijaitsee muun muassa Suomen tiettävästi kapein katu Kitukränn, joka on vain noin kolmen metrin levyinen kuja. Vanhan Rauman jokaisella talolla on oma nimensä, jotka on kirjoitettu talon julkisivuun kiinnitettyyn soikeaan kylttiin.
 Kaupunginvaltuusto on vuonna 1982 vahvistanut käytettävät talojen nimet. Ne ovat nyt nominatiivissa, vain Hakkri (nominatiivi Hakkar, vrt. Hakkri Iiro) on raumankielisessä genetiivimuodossa.
 Alueen keskus on 1900-luvun alussa nykyisiin mittoihinsa laajennettu Kauppatori. Pääkatuja ovat Vanhan Rauman halki itä-länsisuunnassa kulkevat Kuninkaankatu ja Kauppakatu, joista ensin mainittu rajaa torin pohjoisen ja jälkimmäinen etelän puolella. Näiden kahden kadun varrella sijaitsee suuri osa alueen lukuisista pienistä erikoisliikkeistä, joita on yhteensä lähes 200. Kauppatorin lisäksi Vanhassa Raumassa on myös kaksi muuta aukiota, Kalatori sekä Hauenguano. Kalatorin ympäristöön syntyi 1400-luvun alussa Rauman vanhin kaupunkiasutus, ja se säilyi kaupankäynnin keskuksena aina 1600-luvun puoliväliin saakka.
 Vanhan Rauman pohjoisosassa virtaavan Raumanjoen partaalla sijaitsevan Pyhän Ristin kirkon lisäksi muita alueen nähtävyyksiä ovat muun muassa vuonna 1776 rakennettu Rauman raatihuone, vuodelta 1795 peräisin olevassa talossa toimiva Rauman taidemuseo, 1400-luvulla rakennetun Pyhän Kolminaisuuden kirkon rauniot sekä laivanvarustajan kotimuseo Marela ja rakennusperinnemuseo Kirstin talo. Kalatorin laidalla sijaitsee 1930-luvun funkistalossa toimiva Hotelli Vanha Rauma. Alueen länsilaidalla Nortamonkadun varrella on kulttuurikeskus Poselli, joka on saneerattu vuonna 1885 valmistuneeseen Suomen Luterilaisen Evankeliumiyhdistyksen entiseen rukoushuoneeseen.
 Suojelu
 Vanhan Rauman suojelemiseen herättiin vasta 1960- ja 1970-lukujen taitteessa. Vielä 1960-luvun alkupuolella kaupungissa suunniteltiin ränsistyneen puukaupunginosan purkamista ja rakennusten korvaamista modernilla rakennuskannalla. Lopulta alueelta purettiin vain yksi rakennus kauppatorin laidalta. Sen tilalle valmistui kaksikerroksinen pankkitalo vuonna 1960. Vuonna 1974 perustettiin alueen rakennusperintöä vaaliva Vanha Rauma Yhdistys ry.
 Ensimmäinen Vanhan Rauman rakennuskantaa suojeleva yleiskaava vahvistettiin 1980-luvun alussa. Nykyään suojelua valvoo ns. Vanhan Rauman erityiselin, johon kuuluu kaupungin lisäksi edustajia myös Museovirastosta. Vanhan Rauman 600 rakennuksesta yhteensä 60 % on suojeltu. 1970-luvun puolivälin jälkeen on rakennettu 32 uudisrakennusta ja vuonna 2008 jäljellä oli enää kolme rakennuspaikkaa. Uudisrakennukset on suurimmaksi osaksi sijoitettu tonttien sisäpihoille. Maailmanperintökohteiden entisöintiin ja hoitoon on mahdollista saada avustusta Museovirastolta.
 Unescon maailmanperintökohde
 Vanha Rauma lisättiin Unescon maailmanperintöluetteloon vuonna 1991 Tunisian Karthagossa järjestetyssä kokouksessa. Se edusti luettelossa Pohjoismaista puutalokaupunkia – samaan aikaan otettiin mukaan myös seitsemän muuta historiallista kaupunkikohdetta eri puolilta maailmaa. Pohjoismaista nimettiin useita eri kohteita yhteisen kulttuuripiirin edustajina ja Suomen osalle tuli muun muassa puukaupunki.
 Vanhan Rauman lisäksi nimityksestä kilpaili Vanha Porvoo. Museovirasto päätyi kuitenkin esittämään Raumaa, koska piti sitä maltillisemmin restauroituna sekä vilkkaan liike-elämänsä ansiosta sosiaalisempana ja Keski-Eurooppaan verrattuna omaleimaisempana ympäristönä. Lisäksi Porvoo ei ollut yhtä yhtenäinen, koska osa keskiajalta periytyvästä kaupunkirakenteesta oli hävitetty ruutukaavoituksessa 1800-luvun lopussa. Vanha Rauma puolestaan oli säilynyt kokonaisena 1600- ja 1700-lukujen tulliaidan rajaaman alueen sisäpuolella.
 Maailmanperintö-statuksella on erittäin suuri merkitys Rauman matkailun kannalta. Kaupungissa muun muassa vierailee vuosittain suuria määriä ulkomaisia turisteja, jotka pyrkivät kiertämään mahdollisimman monta maailmanperintökohdetta eri puolella maailmaa.
 Vanhan Rauman statusta kuitenkin uhkaa hanke rakentaa maailmanperintökohteen suojavyöhykkeelle kauppakeskus. Kauppakeskushankkeella on lainvoimainen asemakaava ja rakennuslupa, ja sen rakentaminen on mahdollista aloittaa syksyllä 2021.
 Kuvia Vanhasta Raumasta
 Lähteet
 Aiheesta muualla
 Vanhan Rauman viralliset kotisivut
 Virtuaalinen Vanha Rauma
 Luettelo Vanhan Rauman rakennuksista
 Viistokuva Vanhasta Raumasta, Fonecta
 Rauman kaupungin viralliset sivut
 Ylen Elävä arkisto: Suomen seitsemän maailmanperintökohdetta
 Ylen Elävä arkisto: Vanha Rauma (21.1.1975)
 Seulonnan keskeiset artikkelit


type: other

text:
Advokaten 9 Interessant dom om kurs- og markedsmanipulation
 Højesteret fandt på den baggrund, at landsretten havde lagt en forkert forståelse af udtrykket ‘værdi i markedet’ til grund og ophævede derfor landsrettens dom og hjemviste sagen til fornyet behandling ved landsretten.
 Markedsmisbrugsforordningen er trådt i kraft med virkning fra 3. juli 2016. Forordningen, der afløser markedsmisbrugsdirektivet og reglerne i værdipapirhandelsloven om markedsmisbrug, er relevant for alle advokater, der rådgiver børsnoterede selskaber. Højesteretsdommen vil få betydning for sager om kursmanipulation efter de hidtidige regler og for sager om markedsmanipulation efter forordningen.
 Af Hans Fogtdal, advokat (H) (M.C.J.), Plesner
 Der har i de senere år været betydeligt mediefokus og politisk bevågenhed omkring kriminalitet begået i forbindelse med børsforhold, og der har ved retterne været behandlet en række sager på området med forskellige resultater.
 Højesteret har siden indførelsen af forbuddet mod insiderhandel i 1991 og efter vedtagelsen af børsreformen i 1995 (Børsreform II), hvor et egentligt forbud mod kursmanipulation blev indført, afsagt i alt otte domme om markedsmisbrug, heraf tre om insiderhandel, en dom om uberettiget videregivelse af intern viden og fire om kursmanipulation. Der er dermed afsagt et relativt stort antal højesteretsdomme inden for dette relativt begrænsede, men absolut ikke ukomplicerede retsområde.
 Reglerne om markedsmisbrug har siden deres vedtagelse i dansk ret haft en noget omskiftelig historie, hvor reglerne fra alene at være baseret på dansk ret, fra 2004 har været baseret på et EU-direktiv – markedsmisbrugsdirektivet – og senest fra juli 2016 fremgår direkte af markedsmisbrugsforordningen. Forordningen får direkte virkning i Danmark og skal altså ikke implementeres nationalt.
 Principiel dom om kursmanipulation
 Efter forordningens ikrafttræden har Højesteret afsagt en principiel dom om kursmanipulation.
 Et aktieselskab, der havde en portefølje bestående af værdipapirer, og dets ejer blev tiltalt for kursmanipulation efter den skærpede strafhjemmel i straffelovens § 299 d. Desuden blev en bank og dens finanschef principalt tiltalt for medvirken til overtrædelse efter samme bestemmelse og subsidiært tiltalt for manglende underretning til Finanstilsynet om mistænkeligt forhold.
 Selskabsejeren og finanschefen havde telefonisk drøftet mulighederne for at handle en ejendomsobligation, som selskabsejeren i forvejen ejede en betydelig portefølje af. Efterfølgende afgav selskabsejeren på vegne af sit selskab og gennem banken en købsordre på obligationen på kurs 35 (som siden annulleredes) og senere en købsordre på kurs 30, selvom obligationen sidst var handlet til 1,1, hvilket efterfølgende blev matchet af en modsatrettet salgsordre, hvorved markedskursen på årets sidste handelsdag steg til en lukkekurs på 30.
 Et flertal i byretten frifandt de tiltalte for alle tiltaler og henviste til, at obligationen var illikvid og dermed svær at prisfastsætte, hvorfor de tiltaltes forklaring om værdiansættelse ikke kunne tilsidesættes. Derudover henviste flertallet til, at de tiltaltes budafgivning lå inden for spreadet, det vil sige inden for intervallet mellem udbuds- og budkurs. Der blev i byretten afgivet dissens, idet én voterende fandt selskabsejeren og hans selskab skyldige i kursmanipulation, dog ikke efter straffelovens skærpede strafhjemmel i § 299 d, men efter den almindelige strafhjemmel i værdipapirhandelsloven. Denne dommer fandt endvidere banken og finanschefen skyldige efter den subsidiære tiltale om manglende opfyldelse af den almindelige pligt til indberetning af mistænkelige transaktioner til finanstilsynet.
 Landsretten stadfæstede frifindelsen og anførte i præmisserne: “Det kan lægges til grund, at der på Nasdaq OMX (børsen) alene var begrænset antal bud og udbud med hensyn til den pågældende obligation i de sidste måneder af 2011, og at der var en meget betydelig afvigelse (spread) mellem bud- og udbudskurser. Dette spread må ses som udtryk for, at de pågældende bydere og udbydere havde en åbenlyst forskellig opfattelse af obligationens værdi. Det kan videre lægges til grund, at obligationen i de sidste måneder af 2011 kun blev handlet på børsen meget få gange og til ganske forskellige kurser, og at disse handeler alene omfattede mindre antal. Det er herefter ikke blot ved disse forudgående handeler – eller i øvrigt på anden måde – godtgjort, at værdien i markedet afveg fra den kurs på først 35 og dernæst 30, som [...] tilbød at købe en obligation til den 30. december 2011. Landsretten har herved også lagt vægt på, at disse købstilbud lå inden for det spread, der den pågældende dag var på børsen for den omhandlede obligation. Som sagen er forelagt for landsretten, er det herefter ikke bevist, at afgivelsen af de to købsordrer, der er beskrevet i tiltalen, har været egnede til at påvirke kursen på obligationen i en retning, der afveg fra dennes værdi i markedet. Der foreligger derfor ikke en overtrædelse af værdipapirhandelslovens § 38, stk. 1, nr. 2, eller nr. 4, og landsretten tiltræder, at de tiltalte er frifundet for den principale tiltale.”
 Landsretten tiltrådte også, at den tiltalte bank og finanschef blev frifundet for den subsidiære tiltale for overtrædelse af værdipapirhandelslovens bestemmelse om pligt til indberetning til finanstilsynet.
 Efter anken til Højesteret anmodede forsvarerne i sagen om en præjudiciel afgørelse om fortolkningen af bestemmelserne om kursmanipulation. Forsvarerne gjorde gældende, at sagen indeholdt EU-retlige fortolkningsproblemer, som kunne begrunde en forelæggelse for EU-Domstolen, herunder at det var væsentligt for afgørelsen af den konkrete sag, om der i medfør af EU-retten skal foretages en helhedsvurdering af de konkrete forhold for det enkelte værdipapir (de tiltaltes synspunkt), eller hvorvidt den senest noterede kurs på værdipapiret er det eneste afgørende kriterium ved bedømmelsen af sagens faktiske forhold (anklagemyndighedens synspunkt).
 Højesteret traf ved en kendelse af 30. juni 2016 afgørelse om ikke at tage forsvarernes anmodning om en præjudiciel afgørelse i sagen til følge. Højesteret anførte, at markedsmisbrugsdirektivets regler om kursmanipulation med videre efter deres ordlyd, formål og den foreliggende praksis fra EU-Domstolen, ikke gav anledning til en sådan tvivl om fortolkningen af EU-retten, at der var grundlag for en præjudiciel forelæggelse for EU-Domstolen, inden Højesteret skulle tage stilling til hovedspørgsmålet i sagen. Højesteret tog derfor ikke anmodningen om præjudiciel forelæggelse til følge.
 Højesterets afgørelse af 24. august 2016
 Højesteret traf afgørelse i selve sagen 24. august 2016 ved at ophæve landsrettens dom og hjemvise sagen til fornyet behandling ved landsretten. For Højesteret var spørgsmålet, om der var grundlag for at ophæve landsrettens dom og hjemvise sagen, fordi landsretten ved vurderingen af, om de to købsordrer afveg fra obligationens ‘værdi i markedet’, havde anvendt værdipapirhandelslovens § 38, stk. 1, urigtigt, jf. retsplejelovens § 933, stk. 2, jf. § 912, stk. 1, nr. 3.
 Efter at have henvist til en tidligere dom om kursmanipulation UfR 2001.578H, der drejede sig om illikvide værdipapirer, hvor det blev afgjort, at der med udtrykket ‘disses værdi i markedet’, forstås den børsnoterede kurs, til forarbejderne til lovændringerne i 2004 og hensynene bag bestemmelserne, fandt Højesteret ikke, at lovændringen i 2004 gav anledning til en ændring i Højesterets tidligere forståelse af begrebet. Højesteret henviste herved også til de almindelige bemærkninger til lovændringerne i forbindelse med forordningen i 2016.
 Højesteret fandt således ikke, at det forhold, at der er en meget betydelig afvigelse (spread) mellem bud- og udbudskurser til stede, er en relevant omstændighed at lægge vægt på ved vurderingen af, om en handling har været egnet til at påvirke værdien af et værdipapir i markedet.
 Udgangspunktet ved handel med finansielle instrumenter må være, at en køber ønsker at købe til en så lav kurs som muligt, mens en sælger ønsker at sælge til en så høj kurs som muligt. Det forhold, at der er en betydelig afvigelse mellem bud og udbud, siger ikke i sig selv noget om værdien af det pågældende værdipapir. Det afgørende for værdien af et værdipapir i markedet må være den kurs, hvor en køber og en sælger har kunnet mødes i en handel.
 Højesteret anførte, at udtrykket ‘værdi i markedet’ i den dagældende værdipapirhandelslovs § 38, stk. 1 – også når det gælder illikvide værdipapirer – må forstås som den senest noterede børskurs, hvor kursen er resultat af en handel mellem uafhængige parter med modsatrettede interesser, det vil sige en handel, hvor sælger ønsker at opnå højest mulig kurs, mens køber ønsker at købe billigst muligt.
 Højesteret gav dog udtryk for en snæver modifikation hertil, idet børskursen må kunne fraviges, hvis den ikke kan anses for et retvisende udtryk for værdipapirets værdi i markedet. Noget sådant ville efter Højesterets opfattelse efter omstændighederne kunne være tilfældet, hvis der efter den senest noterede børskurs er indtrådt generelle ændringer i markedet, f.eks. renteændringer, eller hvis udstederen af værdipapiret i en selskabsmeddelelse eller på lignende måde har givet oplysninger, der har betydning for værdien af papiret.
 Højesteret understregede, at den kurs, som er angivet for eksempel i en salgsordre, men som ikke fører til en handel, derimod ikke i sig selv viser, at den senest noterede børskurs ikke kan anses for retvisende. Højesteret fandt, at landsrettens præmisser måtte forstås således, at landsretten ikke havde anvendt den senest noterede børskurs fra 28. december 2011 ved vurderingen af obligationens værdi i markedet 30. december 2011, da købsordrerne blev afgivet. Landsretten havde henvist til, at der er tale om en illikvid obligation, og at der var en meget betydelig afvigelse (spread) mellem bud- og udbudskurser.
 Betydningen af højesteretsdommen i sager om kursmanipulation eller markedsmanipulation
 Højesteretsdommen vil utvivlsomt få meget stor betydning for sager om kursmanipulation med et gerningstidspunkt før juli 2016, så længe der i retssystemet i en rum tid endnu verserer sådanne sager.
 For så vidt angår sager om markedsmanipulation med et gerningstidspunkt efter markedsmisbrugsforordningens ikrafttræden er det værd at bemærke, at det ikke længere er en betingelse for at kunne straffe for markedsmanipulation, at de foretagne handlinger har været egnet til at påvirke kursen i en retning, der afviger fra værdipapirets værdi i markedet, og Højesterets afgørelse vil i hvert tilfælde ikke på dette punkt længere have konkret betydning.
 Helt overordnet vil højesteretsdommen dog også efter markedsmisbrugsforordningen kunne få betydning, idet den adfærd, der efter den tidligere værdipapirhandelslov var omfattet af forbuddet mod kursmanipulation, også fremover – som udgangspunkt – vil være strafbar som markedsmanipulation. Det fremgår således direkte af forarbejderne til lov om ændring af værdipapirhandelsloven som følge af markedsmisbrugsforordningen, at det strafbare område for kursmanipulation efter de tidligere regler videreføres efter forordningen.
 Advokat (H) (M.C.J.), hos Plesner, rådgiver om corporate compliance, myndighedshåndtering, økonomisk kriminalitet, strafferet, efterforskning og advokatundersøgelser.
 Tidligere vicestatsadvokat hos Statsadvokaten for Særlig International og Økonomisk Kriminalitet, hvor han var fagleder i børs- og finanssager, og hos Rigsadvokaten. Er forfatter til bogen ‘Børskriminalitet’ fra 2015 og medforfatter på bogen ‘Politiklageordningen’ 2012, begge fra Jurist- og Økonomforbundets Forlag.
 Hans Fogtdal er endvidere ekstern lektor ved Københavns Universitet i faget Børskriminalitet.