type: wikipedia

text:
Krupina je mesto ležiace v Banskobystrickom kraji.
 Polohopis
 Mesto leží v údolí rieky Krupinica, na rozhraní Krupinskej planiny a Štiavnických vrchov. Prechádza ním cesta I/66 a železničná trať Zvolen – Čata. Vzdialené je južne od Zvolena, juhovýchodne od Banskej Štiavnice a severozápadne od Veľkého Krtíša.
 Vodné toky
 Cez Krupinu tečie rieka Krupinica, ktorá pramení v Javorí na úpätí vrchu Veľký Lysec (), pri osade Podlysec na katastrálnom území Zaježová (v súčasnosti časť obce Pliešovce), v nadmorskej výške cca Pri Šahách sa vlieva do Ipľa.
 Dejiny
 Na základe archeologických nálezísk v okolí Krupiny možno predpokladať, že okolie Krupiny bolo osídlené už v mezolite. Evidované sú nálezy kamenných mlatov a sekier v Dobrej Nive, početné nálezy z mladšej kamennej doby z Hontianskych Nemiec, Ladzian a Sebechlieb. O kontinuite osídlenia okolia Krupiny svedčia aj nálezy medených sekier a dlátok zo staršej bronzovej doby v Hontianskych Nemciach, Lišove a Domaníkách. Ozdobné predmety zo strednej bronzovej doby sa našli v Horných Rykynčiciach, v Cerove, v Čabradskom Vrbovku, na Čabradskom hrade a v Domanikách. V okolí Krupiny sú aj nálezy z mladšej bronzovej doby. Hoci sa na území samotného mesta Krupiny našlo málo nálezov svedčiacich o jeho osídlení, z pomerne hustého osídlenia jeho blízkeho okolia v tomto období možno predpokladať, že na území dnešného mesta sídlil človek už v praveku. Plnohodnotné stredoveké mesto vytvorili nemeckí kolonisti, ktorí prišli do tejto oblasti koncom 12. a začiatkom 13. storočia. O kontinuite osídlenia svedčí aj samotný slovansko-slovenský názov Krupina (v latinskej listine z roku 1135 Corpona). Krupina spoločne s Trnavou, Zvolenom a Banskou Štiavnicou patrí medzi najstaršie mestá na Slovensku. Mestské práva dostala pravdepodobne v roku 1238. V období tureckého nebezpečenstva tu bola postavená strážna veža – Vartovka, kultúrna pamiatka, dnes používaná ako rozhľadňa.
 Sociálne a zdravotné ustanovizne v Krupine
 V najstaršom období plnili o. i. sociálne a čiastočne zdravotné úlohy kláštory. V súvislosti so vznikom mestského organizmu zdravotnú funkciu preberalo na seba mesto. Priamo v Krupine bol kedysi špitál s kostolom a podobne ako aj v iných stredovekých mestách, bolo úlohou správcu špitála starať sa o chudobných a chorých ľudí v meste a poskytovať im duchovnú, sociálnu a pravdepodobne aj zdravotnú starostlivosť. Najstaršia písomná zmienka o špitáli v Krupine je v listinách z rokov 1413 a 1415, kedy sa spomína správca Ján z Prievidze a neskôr v roku 1437, kde sa priamo spomína špitál sv. Alžbety za hradbami mesta. Za jeho správcu bol Ostrihomskou kapitulou ustanovený Ján Martiny z Dvorník.
 Keďže špitál za hradbami bol ohrozovaný tureckými vpádmi, pravdepodobne sa presťahoval na predmestie (dnes Námestie SNP a blízke ulice na sever), o čom svedčia správy zo 17. storočia. Mestský špitál s 12 posteľami sa spomína aj v r. 1703. Zmienka o špitáli je aj z roku 1787, kedy sa zriaďuje mestský chudobinec. Zároveň sa zdravotná starostlivosť čoraz viac vyčleňuje od sociálne orientovaného chudobinca. Od 18. storočia v meste začínajú pôsobiť prví lekárnici a postupne sa etabluje miestna lekáreň, v tradícii ktorej pokračovala známa lekárnická rodina Eiserthovcov.
 Zdravotnú funkciu v meste v 19. – zač. 20. storočia vykonávali mestskí prípadne okresní lekári. V Krupine v období I. ČSR pôsobila Okresná sociálna poisťovňa. V meste pôsobilo niekoľko lekárov prevažne židovského pôvodu, zubárom bol MUDr. František Balassa. Osud židovských lekárov spečatil holokaust. Po II. svetovej vojne sa prevažne poľnohospodárska krajina stáva obeťou kolektivizácie, znárodňovania a intenzívneho potláčania národného povedomia v rámci boľševickej internacionalizácie. Mesto stráca postavenie okresného sídla. Zdravotná starostlivosť je (ako všetko ostatné) regulovaná štátom a komunistickou stranou. V roku 1953 zaniká Okresná sociálna poisťovňa a v budove Ústavu národného zdravia je otvorená pôrodnica. Prvým tu narodeným občanom bol Peter Bogdan. 1. januára 1956 je administratívne zriadená Nemocnica s poliklinikou Krupina v rámci Okresného ústavu národného zdravia vo Zvolene (OÚNZ).
 Ale reálne nemocnica vzniká po vyše 10 rokoch, otvorená je 27. februára 1966 prebudovaním bývalých úradov (daňového úradu, geodézie). Po obnovení okresu Krupina v roku 1996 sa aj krupinská nemocnica odčleňuje od OÚNZ Zvolen. Napriek tomu sa nepodarí zabezpečiť dostatok financií, čím dochádza k zrušeniu detského oddelenia. Od 1. januára 2003 transformáciou nemocníc tzv. I. typu zo zriaďovateľskej pôsobnosti Ministerstva zdravotníctva SR pod obce a mestá vzniká MESTSKÁ NEMOCNICA S POLIKLINIKOU Krupina, n.o. Nemocnica je naďalej vystavovaná tlaku zdravotných poisťovní a keď najväčšia (štátna) Všeobecná zdravotná poisťovňa Zvolen obmedzuje svoje zmluvné výdavky, obmedzuje sa v Krupine činnosť chirurgického oddelenia. Napriek modernizácii realizovanej v rámci európskych fondov je ďalší osud nemocnice, ktorá pokrýva spádovú oblasť s vyše 30 000 obyvateľmi nejasný. Momentálne je nemocnica súčasťou Nemocnice vo Zvolene – pracovisko Krupina, člen skupiny Agel.sk
 Obyvateľstvo
 Etnické zloženie obyvateľstva
 Slováci – 97,63 %
 Rómovia – 1,14 %
 Česi – 0,38 %
 Maďari – 0,34 %
 Ukrajinci – 0,03 %
 a iní
 Náboženské zloženie obyvateľstva
 katolícka cirkev – 70,32 % (5 619)
 evanjelická cirkev augsburského vyznania – 17,86 % (1 427)
 bez vyznania – 9,27 % (741)
 cirkev adventistov siedmeho dňa – 0,39 % (31)
 apoštolská cirkev – 0,1 % (8)
 Jehovovi svedkovia – 0,09 % (7)
 iné – 0,08 % (6)
 gréckokatolíci – 0,06 % (5)
 evanjelická cirkev metodistická – 0,05 % (4)
 reformovaná kresťanská cirkev – 0,03 % (2)
 pravoslávna cirkev – 0,03 % (2)
 bratská jednota baptistov – 0,03 % (2)
 starokatolícka cirkev – 0,03 % (2)
 cirkev československá husitská – 0,03 % (2)
 židia – 0,01 % (1)
 kresťanské zbory – 0,01 % (1)
 nezistené – 1,64 % (131)
 Kultúra a zaujímavosti
 Pamiatky
 Sakrálne pamiatky
 Rímskokatolícky kostol Narodenia Panny Márie, ide o pôvodne románsku trojloďovú baziliku, ktorá vznikla v období okolo roku 1238. Stavbu vybudovali nemeckí kolonisti. Bazilika má polygonálne zakončené presbytérium a západne orientovanú vežu. Z románskeho obdobia sa dochovali segmentové portály a južná apsida. V roku 1415 došlo ku gotickej prestavbe románskeho kostola, vzniklo nové presbytérium a k južnej lodi bola pristavaná nová kaplnka. V tomto období bol inštalovaný aj nový mobiliár, z ktorého sa dochoval hodnotný gotický oltár Blahoslavenej Panny Márie. Bazilika bola opevnená okolo roku 1440 v súvislosti s prítomnosťou vojska Jána Jiskru z Brandýsa. Kostol slúžil od reformácie evanjelikom až do roku 1673. O tri roky neskôr postihol stavbu ničivý požiar, ktorého následky boli kompletne odstránené až v roku 1711. Baroková prestavba obnášala prístavbu veže a nové zaklenutie kostola krížovými klenbami. Ďalšie, tentoraz klasicistické úpravy nasledovali v roku 1820, kedy bol kostol prefasádovaný. Posledné zásahy, ktoré mali za následok odstránenie mnoho románskych detailov sa uskutočnili na začiatku 20. storočia.
 Evanjelický kostol, klasicistická tolerančná stavba z rokov 1784 – 1786. Ide o sieňovú stavbu s voľne stojacou zvonicou, postavenou v rokoch 1824 až 1829. Päťosové priečenie kostola, členené pilastrami a výrazným trojuholníkovým štítom s tympanónom pochádza z prestavby v roku 1841. Portál je stvárnený ako klasicistický portikus s trojuholníkovým štítom. Interiér kostola je zakenutý valenou klenbou s lunetami. Nachádza sa tu murovaná empora. Organ pochádza z roku 1889. Oltárny obraz namaľoval banskobystrický maliar Letač.
 Ostatné pamiatky
 Vartovka, protiturecká pozorovacia veža z roku 1564. Ide o kamennú stavbu na pôdoryse obdĺžnika s drevenou ochodzou nesenou kamennými konzolami. Nachádza na vyvýšenej polohe juhovýchodne od mesta, na ktoré je z veže výborný výhľad. Úlohou asi vysokej veže bolo pozorovať prípadné blížiace sa vojenské nebezpečenstvo v období tureckých vojen a stavovských povstaní. Svoje opodstatnenie stratila na začiatku 18. storočia. Veža bola obnovená v druhej polovici 20. storočia.
 Trojičný stĺp, neskorobarokové súsošie z roku 1752 od kremnického sochára Dionýza Ignáca Stanetiho. Ide o trojhranný podstavec z ktorého vyrastá trojhranný stĺp s volútovou hlavicou na ktorej sú umiestnené sochy Otca, Syna a Ducha Svätého. Pri podnoži stĺpa sú umiestnené sochy Immaculaty, sv. Urbana, sv. Floriána a na severnej strane sv. Róchus. Stĺp je vytesaný z miestneho krupinského tufu.
 Radnica, novorenesančná budova z roku 1901. Vznikla na mieste stredovekého mestského domu. Autorom stavby je J. Cajhán, stavbu realizovala zvolenská firma Bratia Kondorossy. Hlavné priečelie radnice je členené troma rizalitmi, stredný trojosový lemujú polstĺpy, je ukončený manzardovou strechou. Prízemie je dekorované bosážou, vstup je stvárnený ako portikus. Okná radnice sú segmentovo ukončené.
 Mestské opevnenie, dochované úseky hradobných múrov a bastiónov protitureckého opevnenia z rokov 1551 – 1564. Mestské brány sa už žiaľ nedochovali, posledná Dolná brána bola zbúraná v roku 1942.
 Múzeum Andreja Sládkoviča, rodný dom spisovateľa. Ide o dvojpodlažnú, pravdepodobne renesančnú stavbu. Fasáde dominuje predstavaný arkier. Portál domu je tvorený kamenným profiovaným ostením v tvare oblúka. Múzeum prestavuje expozície o dejinách mesta a osobnostiach tu narodených.
 Osobnosti mesta
 Rodáci
 Samuel Hruškovic (* 1694 – † 1748), evanjelický kňaz, cirkevný hodnostár a náboženský spisovateľ, prekladateľ a editor
 Andrej Sládkovič (* 1820 – † 1872), básnik, evanjelický kňaz
 Elena Maróthy-Šoltésová (* 1855 – † 1939), prozaička, redaktorka, publicistka a priekopníčka emancipačného hnutia
 Juraj Špitzer (* 1919 – † 1995), spisovateľ, scenárista
 Viliam Polónyi (* 1928 – † 2012), slovenský herec
 Ivan Galád (* 1963), futbalový tréner
 Peter Celec (* 1979), vedec (molekulárna biomedicína), vysokoškolský pedagóg
 Miloš Bátovský (* 1979), olympijský reprezentant v chôdzi
 Pôsobili tu
 Ondrej Braxatoris (* 1782 – † 1845), publicista, učiteľ, organista a historik
 Rudolf Geschwind (* 1829 – † 1910), svetoznámy šľachtiteľ ruží
 Jozef Cíger-Hronský (* 1896 – † 1960), významný slovenský spisovateľ a redaktor
 Eugen Suchoň (* 1908 – † 1993), skladateľ, pedagóg a teoretik
 Partnerské mestá
 Nepomuk, Česko
 Krapinske Toplice, Chorvátsko
 Referencie
 Literatúra
 LUKÁČ, M. a kol.: Krupina. Monografia mesta. Banská Bystrica: Štúdio HARMONY, 2006, 2014 (2. vydanie).
 ZREBENÝ, A.: Z feudálnych dejín Krupiny. Martin: OSVETA, 1974.
 SLIAČAN, J.: Krupina. Krupina, 1944.
 Pohľady do minulosti Krupiny. Zost. Milan Gajdoš. Zborník z konferencie. Zvolen - Krupina: Vlastivedné múzeum a Mestský úrad v Krupine, 1995.
 SUCHÁR, M. – JÚDA, V.: Krupina. Turistický sprievodca. Banská Bystrica: Abartrpres, 1993.
 Rudolf Geschwind 1829 – 2009 (1910 – 2010). Zborník z Medzinárodného sympózia... Ed.: Miroslav Lukáč. Krupina : Mesto Krupina v spolupráci s Kultúrnym centrom a Múzeom Andreja Sládkoviča v Krupine, 2011.
 Osemstopäťdesiatročná obec Bzovík 1135 – 1985. Bzovík, 1985.
 Matunák, M.: Korpona szabad királyi város birái és polgármesterei 1266-1898. Ipolyság, 1898.
 MATUNÁK, M.: Krupinskí hradní kapitáni. (Z maďarčiny preložila L. Ridegová). Ed. M. Lukáč. Krupina : KCaMAS v spolupráci s Mestom Krupina, 2011.
 Pozri aj
 Zoznam kultúrnych pamiatok v Krupine
 Iné projekty
 Externé odkazy
 Oficiálna stránka mesta
 Najkrajší kraj- turistické atrakcie v meste
 Stránka Krupinských novín
 Katalóg knižnice piaristického kláštora v Krupine z r. 1759, rukopis - dostupné v Digitálnej knižnici UKB
 Okres Krupina
 Mestá na Slovensku
 Banské sídla na Slovensku


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Avviż Legali Importanti
 |
 22000D1123(25)
 Official Journal L 296 , 23/11/2000 P. 0079 - 0080
 Deċiżjoni tal-Kumitat Konġunt taż-ŻEENru 100/1999tat-30 ta' Lulju 1999li temenda l-Protokoll 31 għall-Ftehim taż-ŻEE, dwar il-kooperazzjoni fl-oqsma speċifiċi barra l-erba' libertajietIL-KUMITAT KONĠUNT TAŻ-ŻEE,Wara li kkunsidra l-Ftehim dwar iż-Żona Ekonomika Ewropea, kif aġġustat bil-Protokoll li jaġġusta l-Ftehim għaż-Żona Ekonomika Ewropea, minn hawn iżjed 'il quddiem issir referenza għalih bħala l-Ftehim, u b'mod partikolari l-Artikoli 86 u 98 tiegħu,Billi:(1) L-Protokoll 31 għall-Ftehim ġie emendat bid-Deċiżjoni tal-Kumitat Konġunt taż-ŻEE Nru 90/1999 tal-25 ta' Ġunju 1999 [1].(2) Huwa xieraq li l-kooperazzjoni tal-Partijiet Kontraenti għall-Ftehim tiġi estiża sabiex tinkludi l-miżuri esperimentali fir-rigward tal-programm kwadru kulturali fis-sena baġitarja 1999.(3) L-Protokoll 31 għall-Ftehim għandu jiġi emendat sabiex jippermetti li din il-kooperazzjoni estiża sseħħ fl-1999,IDDEĊIEDA KIF ĠEJ:Artikolu 1Il-paragrafu li ġej għandu jiġi miżjud fl-Artikolu 13 tal-Protokoll 31 għall-Ftehim:"5. L-Istati ta' l-EFTA għandhom, sa mill-1 ta' Jannar 1999, jipparteċipaw fl-azzjonijiet tal-Komunità li għandhom x'jaqsmu mal-linja tal-baġit li ġejja, imdaħħla fil-baġit ġenerali ta' l-Unjoni Ewropea għas-sena finanzjarja 1999:- B3-2005: "Miżuri esperimentali fir-rigward tal-programm qafas kulturali"."Artikolu 2Il-kliem "il-paragrafi 1 u 4" fil-paragrafi 2 u 3 ta' l-Artikolu 13 tal-Protokoll 31 għall-Ftehim għandu jiġi mibdul bi "il-paragrafi 1, 4 u 5".Artikolu 3Din id-Deċiżjoni għandha tidħol fis-seħħ nhar il-31 ta' Lulju 1999, sakemm ikunu saru n-notifiki kollha taħt l-Artikolu 103(1) tal-Ftehim lill-Kumitat Konġunt taż-ŻEE.Għandha tapplika mill-1 ta' Jannar 1999.Artikolu 4Din id-Deċiżjoni għandha tiġi ppubblikata fit-Taqsima taż-ŻEE ta', u fis-Suppliment taż-ŻEE għall-Ġurnal Uffiċjali tal-Komunitajiet Ewropej.Magħmula fi Brussel, 30 ta' Lulju 1999.Għall-Kumitat Konġunt taż-ŻEEIl-PresidentN. v. Liechtenstein[1] ĠU L 296, tat-23.11.2000, p. 53.--------------------------------------------------


type: caselaw

text:
 17.11.2014
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 409/36
 Presuda Općeg suda od 8. listopada 2014. – Laboratoires Polive protiv OHIM-a – Arbora & Ausonia (DODIE)
 (Predmet T-77/13) (1)
 ((„Žig Zajednice - Postupak povodom prigovora - Prijava verbalnog žiga Zajednice DODIE - Raniji nacionalni verbalni žig DODOT - Relativni razlog za odbijanje - Nepostojanje vjerojatnosti dovođenja u zabludu - Članak 8. stavak 1. točka (b) Uredbe (EZ) br. 207/2009 - Ovlast izmjene”))
 2014/C 409/51
 Jezik postupka: engleski
 Stranke
 Tužitelj: Laboratoires Polive (Levallois-Perret, Francuska) (zastupnik: A. Sion, odvjetnik)
 Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: P. Geroulakos, agent)
 Druga stranka u postupku pred žalbenim vijećem OHIM-a, intervenijent u postupku pred Općim sudom: Arbora & Ausonia, SL (Barcelona, Španjolska) (zastupnik: R. Guerras Mazón, odvjetnik)
 Predmet
 Tužba protiv odluke drugog žalbenog vijeća OHIM-a od 31. listopada 2012. (predmet R 1949/2011-2), koja se odnosi na postupak povodom prigovora između Arbora & Ausonia, SLU i Laboratoires Polive.
 Izreka
 1.
 Poništava se odluka drugog žalbenog vijeća Ureda za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni)(OHIM) od 31. listopada 2012. (predmet R 1949/2011 2).
 2.
 U preostalom dijelu tužba se odbija.
 3.
 OHIM će snositi vlastite troškove kao i troškove Laboratoires Polive-a.
 4.
 Arbora & Ausonia snosit će vlastite troškove.
 (1) SL C 108, 13.4.2013.


type: legislation

text:
 Avis juridique important
 |
 32004L0005
 Directive 2004/5/CE de la Commission du 20 janvier 2004 modifiant la directive 2001/15/CE en vue d'inscrire certaines substances à l'annexe (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
 Journal officiel n° L 014 du 21/01/2004 p. 0019 - 0020
 Directive 2004/5/CE de la Commissiondu 20 janvier 2004modifiant la directive 2001/15/CE en vue d'inscrire certaines substances à l'annexe(Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)LA COMMISSION DES COMMUNAUTÉS EUROPÉENNES,vu le traité instituant la Communauté européenne,vu la directive 89/398/CEE du Conseil du 3 mai 1989 relative au rapprochement des législations des États membres concernant les denrées alimentaires destinées à une alimentation particulière(1), et notamment son article 4, paragraphe 2,après consultation du comité scientifique de l'alimentation humaine ou de l'Autorité européenne de sécurité des aliments,considérant ce qui suit:(1) La directive 2001/15/CE de la Commission du 15 février 2001 relative aux substances qui peuvent être ajoutées dans un but nutritionnel spécifique aux denrées alimentaires destinées à une alimentation particulière(2) fixe certaines catégories de substances et mentionne, pour chacune d'entre elles, les substances chimiques qui peuvent être utilisées lors de la fabrication de denrées alimentaires destinées à une alimentation particulière. Elle prévoit que les États membres sont tenus d'interdire le commerce des produits non conformes à la directive, à partir du 1er avril 2004.(2) Au moment de l'adoption de la directive 2001/15/CE, plusieurs substances chimiques ajoutées dans un but nutritionnel spécifique à certaines denrées alimentaires destinées à une alimentation particulière, qui sont commercialisées dans quelques États membres, n'ont pas pu être inscrites à l'annexe de ladite directive parce qu'elles n'avaient pas été évaluées par le comité scientifique de l'alimentation humaine.(3) Il convient d'inscrire à l'annexe de la directive 2001/15/CE les substances chimiques qui ont été évaluées depuis lors par le comité scientifique de l'alimentation humaine ou par l'Autorité européenne de sécurité des aliments et font l'objet d'une évaluation scientifique favorable.(4) Étant donné que des produits contenant ces substances sont sur le marché dans certains États membres, il est nécessaire de transposer la présente directive avant le 1er avril 2004, afin d'éviter que l'interdiction prévue par la directive 2001/15/CE ne devienne applicable à ces substances pour une période limitée, ce qui provoquerait une désorganisation excessive du marché.(5) Il y a lieu de modifier la directive 2001/15/CE en conséquence.(6) Les mesures prévues par la présente directive sont conformes à l'avis du comité permanent de la chaîne alimentaire et de la santé animale,A ARRÊTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:Article premierL'annexe de la directive 2001/15/CE est modifiée conformément à l'annexe de la présente directive.Article 21. Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive au plus tard le 31 mars 2004. Ils communiquent immédiatement à la Commission le texte de ces dispositions ainsi qu'un tableau de correspondance entre ces dispositions et la présente directive.Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu'ils adoptent dans le domaine couvert par la présente directive.Article 3La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.Article 4Les États membres sont destinataires de la présente directive.Fait à Bruxelles, le 20 janvier 2004.Par la CommissionDavid ByrneMembre de la Commission(1) JO L 186 du 30.6.1989, p. 27. Directive modifiée en dernier lieu par le règlement (CE) n° 1882/2003 du Parlement européen et du Conseil (JO L 284 du 31.10.2003, p. 1).(2) JO L 52 du 22.2.2001, p. 19.ANNEXEL'annexe de la directive 2001/15/CE est modifiée comme suit:1) Dans la section concernant la deuxième catégorie: minéraux, la ligne suivante est ajoutée sous la rubrique CALCIUM:">TABLE>"2) dans la section concernant la troisième catégorie: acides aminés, les lignes suivantes sont ajoutées:">TABLE>"3) dans la section concernant la quatrième catégorie: carnitine et taurine, la ligne suivante est ajoutée:">TABLE>"


text:
 30.8.2008
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 223/10
 Euroopa Kohtu (neljas koda) 17. juuli 2008. aasta otsus — Athinaïki Techniki AE versus Euroopa Ühenduste Komisjon, Athens Resort Casino AE Symmetochon
 (Kohtuasi C-521/06 P) (1)
 (Apellatsioonkaebus - Riigiabi - Abi, mida Kreeka Vabariik andis konsortsiumile Hyatt Regency - Kaebus - Otsus kaebuse menetlemine lõpetada - Määrus (EÜ) nr 659/1999 - Artiklid 4, 13 ja 20 - Mõiste „vaidlustatav akt’ EÜ artikli 230 tähenduses)
 (2008/C 223/15)
 Kohtumenetluse keel: prantsuse
 Pooled
 Hageja: Athinaïki Techniki AE (esindaja: dikigoros S. A. Pappas)
 Teised menetlusosalised: Euroopa Ühenduste Komisjon (esindaja: D. Triantafyllou), Athens Resort Casino AE Symmetochon (esindajad: barrister F. Carlin ja dikigoros N. Korogiannakis)
 Kohtuasja ese
 Apellatsioonkaebus, mis on esitatud Esimese Astme Kohtu (teine koda) 26. septembri 2006. aasta määruse peale kohtuasjas T-94/05: Athinaïki Techniki, millega Esimese Astme Kohus jättis vastuvõetamatuse tõttu läbi vaatamata hagi komisjoni 2. detsembri 2004. aasta kirja tühistamiseks, milles teatati hagejale tema kaebuse menetluse lõpetamisest, mille ta oli esitanud Kreeka Vabariigi poolt riigihankemenetluses väidetavalt antud riigiabi kohta — Vaidlustatava akti mõiste EÜ artikli 230 tähenduses
 Resolutiivosa
 1.
 Tühistada Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtu 26. septembri 2006. aasta määrus kohtuasjas T-94/05: Athinaïki Techniki vs. komisjon.
 2.
 Jätta Euroopa Ühenduste Komisjoni poolt Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtus esitatud vastuvõetamatuse vastuväide rahuldamata.
 3.
 Saata kohtuasi tagasi Euroopa Ühenduste Esimese Astme Kohtusse, et ta otsustaks Athinaïki Techniki AE nõude üle tühistada Euroopa Ühenduste Komisjoni 2. juuni 2004. aasta otsus lõpetada menetlus Athinaïki Techniki kaebuse osas, mis puudutab Hyatt Regency konsortsiumile Kreeka Vabariigi poolt väidetavalt antud riigiabi riigihankemenetluses 49 % osaluse loovutamiseks kasiino Mont Parnèsi kapitalis.
 4.
 Kohtukulude kandmine otsustatakse edaspidi.
 (1) ELT C 42, 24.2.2007.


type: other

text:
O nás | Rozhodcovský súd Slovenskej živnostenskej komory O nás – Rozhodcovský súd Slovenskej živnostenskej komory
 048/4195386
 Rozhodcovský súd SŽK, IČO: 36 145 581, Horná ulica 13, 974 01 Banská Bystrica
 je mi cťou a potešením k Vám prehovoriť v mene Rozhodcovského súdu Slovenskej živnostenskej komory, ktorý vznikol 13.04.2018 v súlade so zákonom č. 244/2002 Z.z. o rozhodcovskom konaní.
 Naše služby ponúkame širokej verejnosti, fyzickým aj právnickým osobám ako spôsob alternatívneho riešenia sporov nakoľko Rozhodcovský súd Slovenskej živnostenskej komory bol zriadený ako súkromná a nezávislá inštitúcia pričom jeho rozhodcovia nerozhodujú ako zástupcovia štátnej moci, ale ako nezávislé osoby.
 Predmetom činnosti Rozhodcovského súdu Slovenskej živnostenskej komory je rozhodovanie majetkových sporov vzniknutých z tuzemských a medzinárodných občianskoprávnych a obchodnoprávnych sporov. Rozhodcovský súd Slovenskej živnostenskej komory rozhoduje výlučne spory, ktoré by v konaní pred všeobecným súdom mohli skončiť dohodou o urovnaní vrátane sporov o určenie, či tu právo alebo právny vzťah je alebo nie je. To znamená, že nie je možné rozhodovať spory o vzniku, zmene alebo zániku vlastníckeho práva alebo iných vecných práv k nehnuteľnostiam, o osobnom stave, prípadne spory súvisiace s núteným výkonom rozhodnutí alebo spory vzniknuté v priebehu konkurzného a reštrukturalizačného konania.
 Rozhodovanie sporov pred Rozhodcovským súdom Slovenskej živnostenskej komory je možné na základe písomného súhlasu strán sporu pred vznikom sporu (napr. rozhodcovská doložka, ktorá je súčasťou zmluvy medzi partnermi alebo formou samostatnej rozhodcovskej zmluvy medzi partnermi) alebo po vzniku sporu (napr. ako dodatok ku platnej zmluve alebo formou vyhlásenia). Rozhodcovská zmluva sa považuje za písomne uzavretú v rozsahu predmetu podanej žaloby aj vtedy, ak je jej existencia tvrdená v žalobe a žalovaný v žalobnej odpovedi doručenej rozhodcovskému súdu jej existenciu nenamietne.
 Rozhodcovský súd Slovenskej živnostenskej komory vykonáva len dôkazy navrhnuté účastníkmi rozhodcovského konania
 V zozname rozhodcov Rozhodcovského súdu Slovenskej živnostenskej komory sú zapísaní kvalifikovaní a skúsení odborníci z viacerých oblastí (právo, ekonómia...) ktorých praktické skúsenosti a odbornosť zaručujú objektívne a spravodlivé rozhodovanie sporu. Rozhodcovia sú nezávislí a nestranní, čo garantuje spravodlivé vyriešenie sporu.
 Rozhodcovské konanie pred Rozhodcovským súdom Slovenskej živnostenskej komory je neverejné, čo môže predstavovať výhodu ak účastníci konania chcú byť chránení pred únikom rôznych dôverných informácií o ich občianskoprávnych a obchodnoprávnych vzťahoch. Táto skutočnosť je podporená aj tým, že rozhodcovia sú povinní aj po skončení svojej funkcie zachovávať mlčanlivosť o všetkých skutočnostiach, ktoré sa dozvedeli pri výkone svojej funkcie alebo v súvislosti s ňou.
 Celý priebeh rozhodcovského konania pred Rozhodcovským súdom Slovenskej živnostenskej komory je podrobne upravený v rokovacom poriadku Rozhodcovského súdu Slovenskej živnostenskej komory a v zákone o rozhodcovskom konaní.
 Právoplatný a vykonateľný rozhodcovský rozsudok Rozhodcovského súdu Slovenskej živnostenskej komory má rovnaké účinky ako právoplatný rozsudok všeobecného súdu, čo znamená, že je exekučným titulom, na základe ktorého je možné viesť exekúciu voči účastníkovi rozhodcovského konania, ktorému bola rozhodcovským rozsudkom uložená povinnosť.
 Vzhľadom na to, že Slovenská republika je účastníkom Dohovoru o uznaní a výkone cudzích rozhodcovských rozhodnutí podpísanom v New Yorku 10.06.1958 (uverejnený v Zbierke zákonov č. 74/1959 Zb.), je rozhodcovský rozsudok Rozhodcovského súdu Slovenskej živnostenskej komory bez komplikácií vykonateľný vo viac ako 140 štátoch, ktoré pristúpili k tomuto Dohovoru.
 Radi by sme Vám poďakovali za vašu dôveru a uistili vás, že pre nás predstavujete veľkú motiváciu a záväzok. Našim hlavným cieľom a charakteristikou je individuálna starostlivosť o klienta, rozvoj pozitívnych obchodných vzťahov a neustále sa zvyšujúca kvalita služieb.
 ©2018 Rozhodcovský súd SŽK - Všetky práva vyhradené. Web od MERC Design - reklamná agentúra


text:
 Avis juridique important
 |
 52004PC0742
 Propuesta de decisión del Consejo por la que se autoriza al Reino Unido para aplicar una exención a la tasa de cambio climático para los combustibles sólidos de bajo valor de conformidad con el artículo 19 de la Directiva 2003/96/CE /* COM/2004/0742 final */
 Bruselas, 09.11.2004COM(2004) 742 finalPropuesta deDECISIÓN DEL CONSEJOpor la que se autoriza al Reino Unido para aplicar una exención a la tasa de cambio climático para los combustibles sólidos de bajo valor de conformidad con el artículo 19 de la Directiva 2003/96/CE(presentada por la Comisión)EXPOSICIÓN DE MOTIVOS1. PRESENTACIÓN DE LA SOLICITUDMediante carta del 18 de junio de 2004, las autoridades británicas solicitaron de la Comisión una excepción para poder seguir aplicando una exención a la tasa de cambio climático (TCC) para los combustibles sólidos de bajo valor, de conformidad con el artículo 19 de la Directiva 2003/96/CE[?]. Con objeto de obtener la información necesaria para evaluar la petición, la Comisión envió preguntas adicionales en carta fechada el 13 de julio, a la que las autoridades británicas contestaron el 10 de agosto de 2004.El Reino Unido introdujo la TCC el 1 de abril de 2001. Según las autoridades británicas, el objeto de la tasa es fomentar el rendimiento energético y las tecnologías con bajas emisiones de carbono en el sector no nacional. Se aplica al gas, el carbón, la electricidad y el gas de petróleo licuado (para calefacción) utilizados por las empresas y el sector público. Hay varias exenciones de la tasa para fomentar las buenas prácticas ambientales. Los combustibles sólidos2 con un valor inferior a 15 libras esterlinas por tonelada, tal como la mezcla de barreduras y desechos de la explotación minera del carbón y el coque, han quedado exentos de la tasa. Esto supone una exención muy reducida, que se aplicó en el momento de la introducción de la tasa, en abril de 2001, por razones ambientales, es decir, para fomentar el uso del combustible sólido de calidad inferior, que podía de otro modo enviarse como desecho a los vertederos.Con la entrada en vigor de la Directiva 2003/96/CE, se requiere de los Estados miembros que no gravan esos combustibles que introduzcan ese tipo de tasas.Las autoridades británicas consideran que si se elimina la exención el resultado sería que se gravaría el carbón y el coque con un impuesto al mismo tipo que la TCC (11, 70 libras esterlinas por tonelada). El carbón de valor inferior se vende a un promedio de 2 libras esterlinas por tonelada para el carbón de calidad normal. El imponer la TCC al tipo pleno multiplicaría el precio más de seis veces, y el carbón de valor inferior quedaría excluido del mercado a causa de su precio y se enviaría al vertedero como desecho. Incluso aplicando un tipo reducido y gravando con la tasa TCC al tipo mínimo DPMA se duplicaría con creces el precio de los desechos de combustibles sólidos, lo que seguiría dejándolos excluidos del mercado y haciendo que fueran al vertedero como desecho. Este material ha quedado exento de la tasa de descarga en vertederos del Reino Unido desde que ésta se introdujo.Cualquier otro productor en cualquier Estado miembro puede importar esos productos y beneficiarse de la exención.Esta política se basa en principios objetivos y se aplica por medio de un marco estructurado y, consiguientemente, forma parte del sistema general. Dejar exentos a productos de tan poco valor calórico concuerda específicamente con la naturaleza y la lógica de la tasa (que es un impuesto sobre la energía). Los tipos de TCC se basan en el contenido energético de los combustibles, y los combustibles sólidos de desecho tienen un contenido energético mucho más bajo que los combustibles sólidos normales. También corresponde a la naturaleza de los objetivos medioambientales de la tasa fomentar la utilización de este material en lugar de fomentar su utilización como descarga de desechos.La exención se limita a los que venden esos combustibles sólidos de bajo valor y pudiera tener un pequeño impacto en la competencia y en el comercio. Las autoridades del Reino Unido opinan que sólo hay un puñado de empresas (menos de 10) que vendan ese material, y que todas ellas se benefician de la exención. El coste anual para el tesoro público del Reino Unido de la actual exención en la totalidad del sector es de aproximadamente 100.000 libras esterlinas. Además, cualquier procedimiento selectivo que se aplicara a tal exención sería coherente con la naturaleza del sistema británico. Las autoridades del Reino Unido opinan, para concluir, que la medida no es una ayuda estatal.2. EVALUACIÓN POR PARTE DE LA COMISIÓNEn virtud de lo dispuesto en el apartado 1 del artículo 19 de la Directiva 2003/96/CEE, el Consejo, por unanimidad y a propuesta de la Comisión, puede autorizar a un Estado miembro a que introduzca exenciones o reducciones suplementarios del impuesto especial por motivos de políticas específicas.El examen de las exenciones solicitadas con arreglo al artículo 19 de la Directiva 2003/96/CE debe partir de un análisis global de su conformidad con las políticas comunitarias.La exención fiscal apoya el uso de combustible sólido de bajo valor para la producción de energía en lugar de la descarga en vertederos. Pero, desde un punto de vista de política ambiental, un enfoque correcto que se ajustara al principio de "quien contaminan paga" consistiría en aplicar un tipo más bajo de impuesto a ese combustible sólido según su contenido energético. Por lo tanto, no entra dentro de la lógica del sistema una exención total. Dada la variedad de calidad y de contenido energético del material y las consiguientes dificultades para establecer un tipo de impuesto exacto, además de la insignificancia de las cantidades de que se trata, puede aceptarse una exención total como medida temporal.La medida solicitada debe pues tener una duración limitada. El apartado 2 del artículo 19 de la Directiva 2003/96/CE establece que tales autorizaciones se concederán por un período máximo de 6 años. La exención en favor del combustible sólido de bajo valor podría por lo tanto estar vigente hasta 2010. Ese plazo da también a las autoridades británicas la `posibilidad se evaluar de nuevo la utilidad de la exención del impuesto de descarga en vertederos a la luz del objetivo político, es decir, fomentar la utilización de los combustibles sólidos de bajo valor para producir energíaPor lo que se refiere a las normas sobre ayudas estatales, hay que recordar que se aplican con independencia de que se haya aprobado o no una exención del impuesto especial. Teniendo en cuenta que el valor total calculado de la exención para todos los beneficiarios juntos es de 100.000 libras esterlinas, en cualquier caso es poco probable que el valor de la exención para cualquier beneficiario particular exceda el límite identificado en el Reglamento (CE) n° 69/2001de la Comisión, de 12 de enero de 2001, relativo a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado CE a las ayudas de minimis.[?]3. DECISIÓNLa Comisión propone que, de conformidad con el artículo 19 de la Directiva 2003/96/CE, el Consejo autorice al Reino Unido para aplicar hasta el 1 de enero de 2010 una exención fiscal a favor del combustible sólido de bajo valorPropuesta deDECISIÓN DEL CONSEJOpor la que se autoriza al Reino Unido para aplicar una exención a la tasa de cambio climático para los combustibles sólidos de bajo valor de conformidad con el artículo 19 de la Directiva 2003/96/CE(El texto en lengua inglesa es el único auténtico)EL CONSEJO DE LA UNIÓN EUROPEA,Visto el Tratado constitutivo de la Comunidad Europea,Vista la Directiva 2003/96/CE del Consejo, de 27 de octubre de 2003, por la que se reestructura el régimen comunitario de imposición de los productos energéticos y de la electricidad[?] y, en particular, el apartado 1 de su artículo 19,Vista la propuesta de la Comisión,[?]Considerando lor siguiente:(1) Mediante carta del 18 de junio de 2004, las autoridades británicas solicitaron de la Comisión una excepción para poder seguir aplicando una exención a la tasa de cambio climático (TCC) para los combustibles sólidos de bajo valor, de conformidad con el artículo 19 de la Directiva 2003/96/CE.(2) El Reino Unido tiene el propósito de fomentar el rendimiento energético y las tecnologías con bajas emisiones de carbono en el sector no nacional. La tasa se aplica al gas, el carbón, la electricidad y el gas de petróleo licuado utilizados para calefacción por las empresas y el sector público.(3) Las exenciones de la TCC se introdujeron a partir de 2001 para fomentar la buena práctica ambiental. Los combustibles sólidos de un valor inferior a 15 libras esterlinas por tonelada, tal como las barreduras y residuos dejados por la explotación minera del carbón y el coque, han quedado exentos de la tasa.(4) Con la entrada en vigor de la Directiva 2003/96/CE, los Estados miembros que no gravaban esos combustibles tendrán que introducir esa tasa.Una exención fiscal fomentaría el uso de combustibles sólidos de bajo valor para la producción energética en lugar de la descarga en vertederos. Lo primero es preferible a lo segundo desde un punto de vista de política ambiental, y el principio de que "quien contamina paga" llevaría a aplicar un tipo de impuesto más reducido a tal combustible sólido de bajo valor, según su contenido de energía. Dado la variedad de calidad y de contenido de energía de ese material y las consiguientes dificultades para fijar un tipo impositivo exacto, así como la insignificancia de las cantidades de que se trata, podría aceptarse una exención completa como medida provisional. Por lo tanto, la exención deberá concederse por un plazo limitado.(5) El coste anual para el tesoro público británico de la actual exención en la totalidad del sector asciende a aproximadamente 100.000 libras esterlinas. En la medida en que la exención constituye una ayuda estatal, se aplica la normativa habitual. Parece que la exención está cubierta por el Reglamento (CE) n° 69/2001de la Comisión, de 12 de enero de 2001, relativo a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado CE a las ayudas de minimis[?]. Sin embargo, si el beneficio a cualquier empresa particular excede el techo fijado en ese reglamento, debe notificarse a la Comisión de conformidad con el Reglamento (CE) no 659/1999 del Consejo, de 22 de marzo de 1999, por el que se establecen disposiciones de aplicación del artículo 93 del Tratado CE[?].(6) La Comisión examina periódicamente las reducciones y las exenciones, para cerciorarse de que no provocan distorsiones de la competencia, crean obstáculos para el funcionamiento del mercado interior, ni son incompatibles con las políticas comunitarias de protección del medio ambiente, energía y transportes,HA ADOPTADO LA PRESENTE DECISIÓN:Artículo 1Se autoriza al Reino Unido para aplicar una exención de impuestos especiales en favour del combustible sólido de valor inferior a 15 libras esterlinas por tonelada.Artículo 2La presente Decisón expirará el 31 de diciembre de 2009.Artículo 3El destinatario de la presente Decisón sera el Reino Unido de Gran Bretaña e Irlanda del Norte.This Decision is addressed to the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland.Hecho en Bruselas, elPor el ConsejoEl Presidente[1] DO L283, 31.10.2003, p.51. Directiva cuya última modificación la constituye la Directiva 2004/75/CE (DO L125 de 30.04.1996, p.100)[2] "Combustibles sólidos" se refiere únicamente al carbón y el lignito; al coque y el semicoque de carbón o de lignito y al coque de petróleo[3] Reglamento (CE) no 69/2001 de la Comisión, de 12 de enero de 2001, relativo a la aplicación de los artículos 87 y 88 del Tratado CE a las ayudas de minimis (DO L10 de 13.01.2001, p.24).[4] DO L283 de 31.10.2003, p.51. Directiva modificada en último lugar por la Directiva 2004/75/CE (DO L157 de 30.04.2004, p.100).[5] DO C [...] de [...], p. [...9[6] DO L10 de 13.1.2001, p.30.[7] DO L83 de 27.3.1999, p.1-9.


text:
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 12.5.2020
 COM(2020) 192 final
 2020/0076(NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, v souvislosti s přijetím postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců
 DŮVODOVÁ ZPRÁVA
 1.Předmět návrhu
 Tento návrh se týká rozhodnutí o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie (dále jen „Unie“) ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda“)
 1
 , v souvislosti se zamýšleným přijetím postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců.
 2.Souvislosti návrhu
 2.1.Prozatímní dohoda o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny a Evropskou unií
 Cílem dohody je vytvořit výchozí rámec pro dohodu o hospodářském partnerství v souladu s dohodou z Cotonou. Dohoda je prozatímně prováděna ode dne 3. září 2016.
 2.2.Výbor dohody o hospodářském partnerství
 Výbor dohody o hospodářském partnerství je společný institucionální orgán dohody. Článek 73 dohody stanoví, že Výbor dohody o hospodářském partnerství odpovídá za správu všech oblastí, jichž se dohoda týká, a za realizaci všech úkolů v dohodě uvedených. Výbor dohody o hospodářském partnerství přijímá svá rozhodnutí na základě konsensu. Fungování Výboru dohody o hospodářském partnerství je popsáno v jeho jednacím řádu
 2
 .
 2.3.Zamýšlený akt Výboru dohody o hospodářském partnerství
 Výbor dohody o hospodářském partnerství má na svém pátém zasedání dne [datum] přijmout rozhodnutí týkající se postupů řešení sporů (dále jen „zamýšlený akt“).
 V čl. 59 odst. 1 dohody se stanoví, že postupy řešení sporů se řídí jednacím řádem, který přijme Výbor dohody o hospodářském partnerství.
 Účelem zamýšleného aktu je stanovit pravidla a postupy pro provádění opatření stanovených v hlavě V dohody k řešení sporů, které mohou vzniknout mezi stranami. Přijetí těchto pravidel je zásadní pro dokončení operačního rámce ustanovení dohody týkajících se řešení sporů.
 3.Postoj, který má být zaujat jménem Unie
 Tento návrh rozhodnutí Rady stanoví postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, v souvislosti se stanovením postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců.
 Strany dohody schválily tento návrh rozhodnutí, parafovaly jej na čtvrtém zasedání Výboru dohody o hospodářském partnerství ve dnech 27. a 28. listopadu 2019 a s výhradou postupů rozhodování Evropské unie by jej měly přijmout na příštím zasedání Výboru dohody o hospodářském partnerství, které by se mělo uskutečnit na konci roku 2020.
 Toto rozhodnutí je zásadní pro uvedení ustanovení hlavy V dohody týkajících se předcházení sporům a jejich řešení v účinnost, a tudíž pro zajištění hladkého provádění dohody.
 4.Právní základ
 4.1.Procesněprávní základ
 4.1.1Zásady
 Ustanovení čl. 218 odst. 9 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU) zavádí rozhodnutí, kterými se stanoví „postoje, které mají být jménem Unie zaujaty v orgánu zřízeném dohodou, má-li tento orgán přijímat akty s právními účinky, s výjimkou aktů, které doplňují nebo pozměňují institucionální rámec dohody“.
 Pojem „akty s právními účinky“ zahrnuje akty, které mají právní účinky na základě pravidel mezinárodního práva, kterým se řídí dotyčný orgán. Zahrnuje rovněž nástroje, které podle mezinárodního práva nemají závazný účinek, ale „mohou rozhodujícím způsobem ovlivnit obsah právní úpravy přijaté zákonodárcem Unie“
 3
 .
 4.1.2Uplatnění na tento případ
 Výbor dohody o hospodářském partnerství je orgánem zřízeným dohodou, konkrétně Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé.
 Akt, který má Výbor dohody o hospodářském partnerství přijmout, představuje akt s právními účinky. Zamýšlený akt bude závazným podle mezinárodního práva v souladu s články 59 a 67 dohody.
 Zamýšlený akt nedoplňuje ani nepozměňuje institucionální rámec dohody.
 Procesněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je tudíž čl. 218 odst. 9 SFEU.
 4.2.Hmotněprávní základ
 4.2.1Zásady
 Hmotněprávní základ rozhodnutí podle čl. 218 odst. 9 SFEU závisí především na cíli a obsahu zamýšleného aktu, k němuž se postoj jménem Unie zaujímá. Má‐li zamýšlený akt dvojí účel nebo má-li dvě složky a lze-li jeden z těchto účelů nebo jednu z těchto složek označit jako hlavní, zatímco druhý účel či druhá složka je pouze vedlejší, musí být rozhodnutí přijaté na základě čl. 218 odst. 9 SFEU založeno na jediném hmotněprávním základě, a sice na tom, který si žádá hlavní nebo převažující účel či složka.
 4.2.2Uplatnění na tento případ
 Cíl a obsah zamýšleného aktu se týkají zejména společné obchodní politiky. Hmotněprávním základem navrhovaného rozhodnutí je proto článek 207 SFEU.
 4.3.Závěr
 Právním základem navrhovaného rozhodnutí by měl být čl. 207 odst. 4 první pododstavec SFEU ve spojení s čl. 218 odst. 9 SFEU.
 5.ZVEŘEJNĚNÍ ZAMÝŠLENÉHO AKTU
 Vzhledem k tomu, že rozhodnutí Výboru dohody o hospodářském partnerství změní dohodu, je namístě tento akt po jeho přijetí zveřejnit v Úředním věstníku Evropské unie.
 2020/0076 (NLE)
 Návrh
 ROZHODNUTÍ RADY
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, v souvislosti s přijetím postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců
 RADA EVROPSKÉ UNIE,
 s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 207 odst. 4 první pododstavec ve spojení s čl. 218 odst. 9 této smlouvy,
 s ohledem na návrh Evropské komise,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)Prozatímní dohoda o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda“)
 4
 byla podepsána jménem Unie na základě rozhodnutí Rady 2009/156/ES
 5
 . Prozatímně se provádí ode dne 3. září 2016.
 (2)V souladu s čl. 59 odst. 1 dohody musí Výbor dohody o hospodářském partnerství přijmout jednací řád a kodex chování, kterými se řídí postupy řešení sporů.
 (3)Výbor dohody o hospodářském partnerství má na svém příštím výročním zasedání přijmout rozhodnutí, kterým se stanoví postupy řešení sporů a kodex chování rozhodců.
 (4)Je vhodné stanovit postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství k přijetí navrhovaného rozhodnutí, neboť uvedené rozhodnutí bude pro Unii závazné.
 (5)Postoj Unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství by proto měl vycházet z připojeného návrhu rozhodnutí,
 PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 Postoj, který má být zaujat jménem Unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, vychází z návrhu rozhodnutí Výboru dohody o hospodářském partnerství o přijetí postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců, který je připojen k tomuto rozhodnutí.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem přijetí.
 V Bruselu dne
 Za Radu
 předseda/předsedkyně
 (1)
 Úř. věst. L 59, 3.3.2009, s. 3.
 (2)
 Úř. věst. L 194, 31.7.2018, s. 158.
 (3)
 Rozsudek Soudního dvora ze dne 7. října 2014, Německo v. Rada, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, body 61 až 64.
 (4)
 Úř. věst. L 59, 3.3.2009, s. 3.
 (5)
 Rozhodnutí Rady 2009/156/ES ze dne 21. listopadu 2008 o podpisu a prozatímním provádění Prozatímní dohody o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (Úř. věst. L 59, 3.3.2009, s. 1).
 ---documentbreak---
 EVROPSKÁ KOMISE
 V Bruselu dne 12.5.2020
 COM(2020) 192 final
 PŘÍLOHA
 návrhu rozhodnutí Rady
 o postoji, který má být zaujat jménem Evropské unie ve Výboru dohody o hospodářském partnerství, zřízeném Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé, v souvislosti s přijetím postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců
 NÁVRH
 ROZHODNUTÍ č. 1/2020 VÝBORU DOHODY O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ
 zřízeného Prozatímní dohodou o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé
 ze dne ...
 o přijetí postupů řešení sporů a kodexu chování rozhodců
 VÝBOR DOHODY O HOSPODÁŘSKÉM PARTNERSTVÍ,
 s ohledem na Prozatímní dohodu o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropským společenstvím a jeho členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda“), podepsanou v Bruselu dne 26. listopadu 2008 a prozatímně prováděnou ode dne 3. září 2016, a zejména na čl. 59 odst. 1 a článek 73 této dohody,
 vzhledem k těmto důvodům:
 (1)V čl. 59 odst. 1 dohody se stanoví, že postupy stanovené v kapitole 3 (Postupy řešení sporů) hlavy V (Předcházení sporům a jejich řešení) dohody se řídí jednacím řádem, který přijme Výbor dohody o hospodářském partnerství.
 (2)Článek 73 dohody stanoví, že Výbor dohody o hospodářském partnerství odpovídá za správu všech oblastí, jichž se dohoda týká, a za realizaci všech úkolů v dohodě uvedených,
 PŘIJAL TOTO ROZHODNUTÍ:
 Článek 1
 1.Postupy řešení sporů a kodex chování rozhodců jsou stanoveny v příloze.
 2.Těmito postupy a kodexem chování nejsou dotčena žádná zvláštní pravidla stanovená v dohodě ani pravidla, o kterých případně rozhodne Výbor dohody o hospodářském partnerství.
 Článek 2
 Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dnem podpisu.
 V [místo] dne [datum].
 Za Republiku Pobřeží slonoviny
 Za Evropskou unii
 PŘÍLOHA
 POSTUPY ŘEŠENÍ SPORŮ
 Článek 1
 Definice
 Pro účely tohoto jednacího řádu se rozumí:
 poradcem: fyzická osoba, kterou si smluvní strana najala, aby jí radila nebo pomáhala v souvislosti s rozhodčím řízením;
 rozhodčím tribunálem: tribunál ustavený podle článku 50 dohody;
 rozhodcem: člen rozhodčího tribunálu ustaveného podle článku 50 dohody;
 asistentem: fyzická osoba, která v souladu s mandátem rozhodce provádí pro tohoto rozhodce šetření nebo je rozhodci nápomocna při plnění jeho úkolů;
 dnem: kalendářní den;
 dnem pracovního klidu: sobota, neděle a kterýkoli jiný den, který smluvní strana pro účely provádění těchto pravidel označí jako den pracovního klidu;
 zástupcem smluvní strany: zaměstnanec nebo jakákoli fyzická osoba jmenovaná ministerstvem nebo vládním orgánem nebo jakýmkoli jiným veřejným subjektem smluvní strany, která zastupuje tuto stranu ve sporu, jenž souvisí s touto dohodou;
 žalovanou stranou: smluvní strana, která údajně porušila ustanovení uvedená v článku 46 dohody;
 žalující stranou: smluvní strana, která požaduje ustavení rozhodčího tribunálu podle článku 49 dohody.
 Článek 2
 Oblast působnosti
 1.Ustanovení této přílohy doplňují a upřesňují Prozatímní dohodu o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropskou unií a jejími členskými státy na straně druhé (dále jen „dohoda“), zejména článek 49 dohody a následující články týkající se rozhodčích řízení.
 2.Cílem tohoto jednacího řádu je umožnit smluvním stranám řešit spory, které mezi nimi mohou vzniknout, nalezením vzájemně přijatelného řešení prostřednictvím mechanismu rozhodčího řízení.
 3.Kterákoli smluvní strana může využít rozhodčího řízení v souvislosti s prováděním Prozatímní dohody o hospodářském partnerství mezi Pobřežím slonoviny na jedné straně a Evropskou unií a jejími členskými státy na straně druhé k řešení sporů, které mezi nimi mohou vzniknout.
 Článek 3
 Zahájení rozhodčího řízení a oznámení
 1.Rozhodčí řízení se považuje za zahájené ode dne, kdy žalovaná strana a Výbor dohody o hospodářském partnerství obdrží žádost o ustavení rozhodčího tribunálu v souladu s čl. 49 odst. 2 dohody.
 2.Podle tohoto jednacího řádu se „oznámením“ rozumí jakákoli žádost, oznámení, písemné podání nebo jiný dokument, jež se týkají rozhodčího řízení a které splňují následující požadavky:
 a)veškerá oznámení od rozhodčího tribunálu se zasílají současně oběma smluvním stranám;
 b)veškerá oznámení od smluvní strany, která jsou určena rozhodčímu tribunálu, se zasílají v kopii současně druhé smluvní straně a
 c)veškerá oznámení od smluvní strany, která jsou určena druhé smluvní straně, se zasílají v kopii současně rozhodčímu tribunálu, je-li to relevantní.
 3.Veškerá oznámení se zasílají e-mailem nebo případně jinými telekomunikačními prostředky, které umožňují prokázat zaslání dokumentu. Není-li prokázáno jinak, takové oznámení se považuje za doručené v den odeslání.
 4.Veškerá oznámení se zasílají Generálnímu ředitelství pro obchod Evropské komise a koordinačnímu subjektu, který určí Pobřeží slonoviny.
 5.Drobné chyby, jako jsou překlepy v oznámeních souvisejících s rozhodčím řízením, mohou být opraveny doručením nového dokumentu s jasně označenými změnami, které byly učiněny.
 6.Pokud poslední den pro doručení oznámení připadne na den pracovního klidu ve smluvní straně Pobřeží slonoviny nebo v Evropské unii, může být oznámení doručeno následující pracovní den. Žádné oznámení nebo žádost bez ohledu na jejich povahu nelze považovat za doručené v den pracovního klidu.
 7.V závislosti na povaze otázek, které jsou předmětem sporu, se kopie všech žádostí a oznámení adresovaných Výboru dohody o hospodářském partnerství podle tohoto jednacího řádu zasílají také ostatním příslušným institucionálním orgánům.
 Článek 4
 Jmenování rozhodců
 1.Pokud je podle článku 50 dohody rozhodce vybírán losem, předseda Výboru dohody o hospodářském partnerství neprodleně informuje smluvní strany o datu, času a místě losování.
 2.Smluvní strany smí být losování přítomny a výběr losem se uskuteční za účasti přítomných smluvních stran.
 3.Předseda Výboru dohody o hospodářském partnerství písemně informuje každou vybranou osobu o jejím jmenování do funkce rozhodce. Každá osoba oběma smluvním stranám do pěti dnů následujících po dni, kdy byla o svém jmenování informována, potvrdí, že funkci rozhodce může zastávat.
 4.Rozhodci se vybírají losem z řad osob, které byly formálně navrženy jednou či oběma smluvními stranami, pokud nebyl sestaven seznam rozhodců podle článku 64 dohody nebo pokud tento seznam v okamžiku, kdy je předložena žádost podle čl. 50 odst. 2 dohody, neobsahuje dostatečný počet jmen.
 Článek 5
 Konzultace mezi smluvními stranami a rozhodčím tribunálem
 1.Nedohodnou-li se smluvní strany jinak, svolají schůzi s rozhodčím tribunálem do sedmi dnů od jeho zřízení, aby rozhodly o otázkách, které smluvní strany nebo rozhodčí tribunál považují na vhodné, včetně:
 a)odměn a výdajů, které budou vyplaceny rozhodcům, a to v souladu s normami WTO;
 b)odměn, které budou vyplaceny každému asistentovi rozhodce, jejichž celková částka nesmí překročit 50 % celkových odměn vyplacených danému rozhodci;
 c)harmonogramu řízení.
 2.Rozhodci a zástupci smluvních stran se tohoto jednání mohou zúčastnit prostřednictvím telefonu nebo videokonference.
 3.Pokud se smluvní strany do pěti dnů ode dne zřízení rozhodčího tribunálu nedohodnou jinak, je jeho mandátem:
 „S ohledem na příslušná ustanovení dohody přezkoumat záležitost uvedenou v žádosti o ustavení rozhodčího tribunálu, rozhodovat o slučitelnosti daného opatření s ustanoveními článku 46 dohody a přijmout rozhodnutí v souladu s články 52, 62 a 63 dohody.“
 4.Smluvní strany rozhodčímu tribunálu oznámí dohodnutý mandát do tří dnů následujících po dni, kdy se na mandátu dohodly.
 Článek 6
 Písemná podání
 Žalující strana učiní své úvodní písemné podání nejpozději dvacet dnů ode dne zřízení rozhodčího tribunálu. Žalovaná strana učiní písemné protipodání nejpozději dvacet dnů ode dne úvodního písemného podání.
 Článek 7
 Činnost rozhodčích tribunálů
 1.Předseda rozhodčího tribunálu předsedá všem jeho jednáním. Rozhodčí tribunál může svého předsedu zmocnit k přijímání správních a procesních rozhodnutí v dané oblasti.
 2.V souladu s článkem 9 tohoto jednacího řádu se ústního jednání účastní rozhodci a předvolané osoby. Není-li v dohodě ani v tomto jednacím řádu stanoveno jinak a aniž je dotčen čl. 9 odst. 5 tohoto jednacího řádu, může rozhodčí tribunál své činnosti provádět prostřednictvím telefonu, faxu nebo jakýmikoli dalšími prostředky, včetně počítačového spojení.
 3.Porad rozhodčího tribunálu se smí účastnit pouze rozhodci, rozhodčí tribunál však může povolit svým asistentům, aby byli na těchto poradách přítomni.
 4.Vypracovávání veškerých rozhodnutí přísluší výlučně rozhodčímu tribunálu a tuto příslušnost nelze delegovat.
 5.Zjištění, závěry a doporučení rozhodčího tribunálu podle článků 51 a 52 dohody by měly být přijímány pokud možno na základě konsensu; není-li konsensus možný, přijmou se většinou jeho členů. Rozhodci nesmí vydávat vlastní stanoviska k otázkám, u nichž nebylo dosaženo konsensu.
 6.Pokud vyvstane procesní otázka, která není upravena v hlavě V dohody (Předcházení sporům a jejich řešení), může rozhodčí tribunál po konzultaci se smluvními stranami přijmout odpovídající postup, který je slučitelný s uvedenou hlavou a který smluvním stranám zaručuje rovné zacházení.
 7.Pokud se rozhodčí tribunál domnívá, že je nezbytné změnit jakékoli lhůty pro řízení, kromě lhůt stanovených v hlavě V dohody (Předcházení sporům a jejich řešení), nebo učinit jakoukoli jinou procesní nebo správní úpravu, informuje písemně smluvní strany o důvodech provedené změny nebo úpravy a uvede, jaká lhůta nebo jaká úprava jsou nutné. Rozhodčí tribunál smí po konzultaci se smluvními stranami takové změny nebo úpravy přijmout.
 8.Jakoukoli lhůtu stanovenou v tomto jednacím řádu lze po vzájemné dohodě smluvních stran změnit. Rozhodčí tribunál může na žádost jedné ze smluvních stran změnit lhůty použitelné v řízení.
 9.Na společnou žádost smluvních stran rozhodčí tribunál kdykoli pozastaví řízení na dobu, na které se smluvní strany dohodnou a která nepřesáhne dvanáct po sobě následujících měsíců.
 10.V případě pozastavení se příslušné lhůty prodlouží o dobu, která odpovídá období, na které bylo řízení před rozhodčím tribunálem pozastaveno. Rozhodčí tribunál obnoví řízení kdykoli na základě společné písemné žádosti smluvních stran nebo na konci dohodnuté doby pozastavení na písemnou žádost jedné ze smluvních stran. Žádost se oznámí předsedovi rozhodčího tribunálu a případně druhé smluvní straně. Pokud bylo řízení před rozhodčím tribunálem pozastaveno na více než dvanáct po sobě následujících měsíců, nárok na zřízení rozhodčího tribunálu zanikne a jeho řízení se ukončí. Smluvní strany se mohou kdykoli dohodnout, že řízení před rozhodčím tribunálem ukončí. Tuto dohodu smluvní strany společně oznámí předsedovi tribunálu.
 11.Ukončením činnosti rozhodčího tribunálu nejsou dotčena práva smluvních stran v jiném řízení podle hlavy V dohody (Předcházení sporům a jejich řešení) týkajícím se téže otázky.
 Článek 8
 Nahrazení rozhodce
 1.Pokud se rozhodce nemůže účastnit řízení, odstoupí nebo musí být nahrazen, vybere se náhradník v souladu s článkem 50 dohody.
 2.Pokud se některá ze smluvních stran domnívá, že rozhodce neplní požadavky kodexu chování rozhodců, a měl by být proto nahrazen, oznámí tato smluvní strana tuto skutečnost druhé smluvní straně do patnácti dnů ode dne, kdy se dozvěděla o okolnostech zakládajících údajné porušení kodexu chování rozhodcem.
 3.Smluvní strany se konzultují do patnácti dnů ode dne učinění oznámení uvedeného v odstavci 2. Smluvní strany vyrozumí rozhodce o jeho údajném neplnění požadavků a mohou ho požádat, aby přijal opatření k nápravě situace. Na základě vzájemné dohody mohou smluvní strany rovněž rozhodce odvolat a vybrat nového rozhodce postupem stanoveným v čl. 50 odst. 2, případně v čl. 50 odst. 3 dohody.
 4.Pokud se smluvní strany neshodnou na nutnosti nahradit rozhodce, s výjimkou předsedy rozhodčího tribunálu, může kterákoli smluvní strana požádat, aby byla záležitost postoupena předsedovi rozhodčího tribunálu, proti jehož rozhodnutí nelze podat opravný prostředek.
 5.Pokud v souladu s žádostí předseda konstatuje, že rozhodce neplní požadavky kodexu chování, vybere se nový rozhodce v souladu s čl. 50 odst. 3 dohody.
 6.Domnívá-li se některá ze smluvních stran, že předseda rozhodčího tribunálu nesplňuje požadavky kodexu chování rozhodců, strany se poradí, a pokud se na tom dohodnou, předsedu odvolají a vyberou náhradníka postupem stanoveným v článku 50 dohody.
 7.Pokud se smluvní strany neshodnou na nutnosti nahradit předsedu, může kterákoli smluvní strana požádat, aby byla záležitost postoupena jedné z osob, které jsou uvedeny na seznamu osob vybraných pro funkci předsedy rozhodčího tribunálu, sestaveném podle článku 64 dohody. Jméno této osoby vylosuje předseda Výboru dohody o hospodářském partnerství. Takto vybraná osoba rozhodne o tom, zda předseda splňuje požadavky stanovené v kodexu chování rozhodců, či nikoli. Proti jejímu rozhodnutí nelze podat opravný prostředek.
 8.Je-li rozhodnuto o tom, že předseda nesplňuje požadavky stanovené v kodexu chování, vybere se nový předseda postupem stanoveným v čl. 50 odst. 3 dohody.
 Článek 9
 Slyšení
 1.Na základě harmonogramu určeného podle čl. 5 odst. 1 a po konzultacích se smluvními stranami a dalšími rozhodci oznámí předseda rozhodčího tribunálu smluvním stranám datum, čas a místo konání slyšení. Tyto informace smluvní strana odpovědná za logistické zabezpečení řízení zpřístupní veřejnosti s výhradou dodržení článku 11.
 2.Nedohodnou-li se smluvní strany jinak, koná se slyšení v Bruselu, je-li žalující stranou smluvní strana Pobřeží slonoviny, a v Abidjanu, je-li žalující stranou Evropská unie.
 3.Pokud s tím smluvní strany souhlasí, může rozhodčí tribunál svolat další slyšení.
 4.Všichni rozhodci jsou přítomni po celou dobu slyšení.
 5.Nezávisle na tom, zda je řízení přístupné veřejnosti, se ho mohou zúčastnit tyto osoby:
 a)zástupci smluvních stran;
 b)poradci smluvních stran;
 c)administrativní pracovníci, tlumočníci, překladatelé a soudní zapisovatelé;
 d)asistenti rozhodců;
 e)znalci vybraní rozhodčím tribunálem podle článku 60 dohody.
 6.Nejpozději pět dnů před datem slyšení doručí každá smluvní strana rozhodčímu tribunálu a druhé smluvní straně jmenný seznam fyzických osob, které jejím jménem přednesou při slyšení argumenty nebo prezentace, a dalších zástupců nebo poradců, kteří se slyšení zúčastní.
 7.Rozhodčí tribunál vede slyšení následujícím způsobem, přičemž zajistí, aby žalující i žalovaná strana měly k dispozici stejnou dobu k argumentaci:
 Argumenty
 a)argumentace žalující strany;
 b)argumentace žalované strany.
 Protiargumenty
 a)replika žalující strany;
 b)duplika žalované strany.
 8.Rozhodčí tribunál může kdykoli během slyšení klást otázky kterékoli straně.
 9.Rozhodčí tribunál zajistí pořízení protokolu z každého slyšení a jeho doručení smluvním stranám do patnácti dnů po slyšení. Smluvní strany se mohou k protokolu vyjádřit do pěti dnů po jeho doručení a rozhodčí tribunál může toto vyjádření zohlednit.
 10.Každá smluvní strana může do deseti dnů ode dne slyšení předložit rozhodcům a druhé smluvní straně doplňující písemné podání ohledně jakékoli otázky vznesené během slyšení.
 Článek 10
 Písemné dotazy
 1.Rozhodčí tribunál může kdykoli během řízení adresovat písemné dotazy jedné nebo oběma stranám. Obě strany obdrží kopie všech otázek rozhodčího tribunálu.
 2.Každá strana rovněž poskytne druhé straně kopii svých písemných odpovědí na dotazy rozhodčího tribunálu. Každá strana dostane příležitost předložit písemné vyjádření k odpovědi druhé strany do pěti dnů od uvedené odpovědi.
 Článek 11
 Transparentnost a důvěrnost
 1.Každá smluvní strana a rozhodčí tribunál dbají na to, aby zaručily důvěrnost všech informací, které druhá smluvní strana předložila rozhodčímu tribunálu a označila za důvěrné. Pokud podání, které smluvní strana předloží rozhodčímu tribunálu, obsahuje důvěrné informace, poskytne tato smluvní strana do patnácti dnů od doručení tohoto oznámení také nedůvěrnou verzi podání, která může být zveřejněna.
 2.Tento jednací řád nijak nebrání smluvní straně zveřejnit prohlášení o svých vlastních postojích, pokud při odkazování na informace podané druhou stranou nezveřejní žádné informace, které druhá strana označila za důvěrné.
 3.Rozhodčí tribunál jedná na uzavřeném zasedání v případech, kdy podání a argumenty jedné ze smluvních stran obsahují důvěrné obchodní informace. Strany jsou povinny zachovat důvěrnost slyšení rozhodčího tribunálu, probíhá-li slyšení na uzavřeném zasedání.
 Článek 12
 Jednostranné kontakty
 1.Rozhodčí tribunál se nesejde s jednou smluvní stranou ani ji nekontaktuje v nepřítomnosti druhé smluvní strany.
 2.Rozhodci nesmí hovořit o žádných aspektech záležitosti, která je předmětem řízení, se smluvní stranou nebo s oběma smluvními stranami v nepřítomnosti ostatních rozhodců.
 Článek 13
 Podání amicus curiae
 1.Nevládní subjekty usazené na území některé ze smluvních stran jsou oprávněny v souladu s odstavci 2 až 5 předkládat rozhodčímu tribunálu podání amicus curiae.
 2.Pokud se smluvní strany do pěti dnů ode dne zřízení rozhodčího tribunálu nedohodnou jinak, smí rozhodčí tribunál přijímat nevyžádaná písemná podání za předpokladu, že jsou předložena do deseti dnů ode dne zřízení rozhodčího tribunálu, že přímo souvisejí s otázkou, kterou se rozhodčí tribunál zabývá, a že v žádném případě nepřesahují patnáct stran strojopisu.
 3.V každém podání musí být uvedena fyzická či právnická osoba, která je předkládá, včetně povahy její činnosti a zdroje jejího financování, a musí specifikovat povahu zájmu, který tato osoba má na rozhodčím řízení. Podání musí být vyhotoveno v jazycích vybraných stranami v souladu s čl. 16 odst. 1 a 2 tohoto jednacího řádu.
 4.Podání oznámí rozhodčí tribunál smluvním stranám k vyjádření. Smluvní strany mohou rozhodčímu tribunálu předložit své připomínky do deseti dnů od doručení podání.
 5.Rozhodčí tribunál uvede ve svém rozhodnutí seznam všech podání, která obdržel a která splňují náležitosti podle tohoto jednacího řádu. Rozhodčí tribunál není povinen se ve svém rozhodnutí zabývat argumenty uvedenými v těchto podáních. Rozhodčí tribunál předloží veškerá podání, která obdrží, smluvním stranám k vyjádření připomínek.
 Článek 14
 Naléhavé případy
 V naléhavých případech uvedených v čl. 52 odst. 2 dohody rozhodčí tribunál po konzultaci se smluvními stranami podle svého uvážení upraví lhůty stanovené v tomto jednacím řádu a tyto úpravy smluvním stranám oznámí.
 Článek 15
 Náklady
 1.Každá smluvní strana nese své náklady spojené s účastí na rozhodčím řízení.
 2.Žalovaná strana je odpovědná za logistické zabezpečení rozhodčího řízení, zejména za organizaci slyšení, a nese veškeré náklady vyplývající z logistického zabezpečení tohoto slyšení. Smluvní strany však společně a rovným dílem nesou ostatní správní náklady rozhodčího řízení, jakož i odměny a výdaje rozhodců a odměny a výdaje jejich asistentů.
 Článek 16
 Pracovní jazyk řízení, překlady a tlumočení
 1.Během konzultací uvedených v čl. 50 odst. 2 dohody a nejpozději na schůzi uvedené v čl. 5 odst. 1 tohoto jednacího řádu se smluvní strany snaží dohodnout na společném pracovním jazyce pro řízení před rozhodčím tribunálem.
 2.Pokud se smluvní strany nedokáží dohodnout na společném pracovním jazyce, každá smluvní strana zajistí překlad svých písemných podání do jazyka, který si zvolí druhá smluvní strana, nejsou-li tato podání vyhotovena v jednom z pracovních jazyků WTO. Žalovaná strana zajistí tlumočení ústních podání do jazyků, které si strany zvolí.
 3.Zprávy a rozhodnutí rozhodčího tribunálu se vyhotovují v jazyce nebo jazycích, které si smluvní strany zvolily. Pokud se smluvní strany nedohodly na společném pracovním jazyce, předloží se průběžná a závěrečná zpráva rozhodčího tribunálu v jednom z pracovních jazyků WTO.
 4.Veškeré náklady na překlad rozhodnutí rozhodčího tribunálu do jazyka nebo jazyků zvolených smluvními stranami ponesou obě smluvní strany rovným dílem.
 5.Kterákoli smluvní strana může předložit připomínky k přesnosti překladu dokumentu, který byl vyhotoven podle tohoto jednacího řádu.
 6.Každá smluvní strana nese náklady na překlad svých písemných podání. Veškeré náklady na překlad rozhodnutí rozhodčího tribunálu ponesou obě smluvní strany rovným dílem.
 Článek 17
 Výpočet lhůt
 Všechny lhůty uvedené v hlavě V (Předcházení sporům a jejich řešení) dohody a v tomto jednacím řádu, včetně lhůt pro oznamování rozhodnutí rozhodčích tribunálů, mohou být změněny po vzájemné dohodě smluvních stran a počítají se v kalendářních dnech ode dne následujícího po úkonu nebo skutečnosti, na kterou odkazují, není-li stanoveno jinak.
 Článek 18
 Jiné postupy
 Lhůty uvedené v tomto jednacím řádu se upraví v souladu se zvláštními lhůtami stanovenými pro přijetí rozhodnutí rozhodčího tribunálu v řízeních podle článků 54 až 57 dohody.
 Příloha postupů řešení sporů
 KODEX CHOVÁNÍ ROZHODCŮ
 Článek 1
 Definice
 Pro účely tohoto kodexu chování se rozumí:
 –„rozhodcem“: člen rozhodčího tribunálu ustaveného podle článku 50 dohody;
 –„asistentem“: fyzická osoba, která v souladu s mandátem rozhodce provádí pro tohoto rozhodce šetření nebo je rozhodci nápomocna při plnění jeho úkolů;
 –„kandidátem“: osoba, jejíž jméno je uvedeno na seznamu rozhodců podle článku 64 dohody a která připadá v úvahu pro výběr rozhodce podle článku 50 dohody;
 –„prostředníkem“: fyzická osoba, která vede zprostředkování v souladu s článkem 48 dohody;
 –„pracovníky“: ve vztahu k rozhodci – fyzické osoby, které tento rozhodce řídí a kontroluje, s výjimkou asistentů.
 Článek 2
 Hlavní zásady
 1.Za účelem zachováni nedotknutelnosti a nestrannosti mechanismu pro řešení sporů je každý kandidát a rozhodce povinen:
 a)obeznámit se s tímto kodexem chování;
 b)být nezávislý a nestranný;
 c)vyvarovat se přímého i nepřímého střetu zájmů;
 d)vyvarovat se nevhodného chování a jakéhokoli jednání, které by mohlo vyvolávat dojem nevhodného chování nebo podjatosti;
 e)dodržovat přísné normy chování; a
 f)nenechat se ovlivnit vlastními zájmy, vnějším tlakem, politickými zřeteli, požadavky veřejnosti, loajalitou vůči některé smluvní straně ani obavami z kritiky.
 2.Rozhodce se přímo ani nepřímo nezaváže ani nepřijme žádné výhody, které by narušovaly řádný výkon jeho povinností nebo by vyvolávaly dojem narušení řádného výkonu jeho povinností.
 3.Rozhodce nevyužije své funkce v rozhodčím tribunálu k prosazování jakýchkoli osobních nebo soukromých zájmů. Rozhodce se vyvaruje veškerého jednání, které by mohlo vyvolat domněnku, že jiné osoby jsou ve zvláštním postavení, ve kterém ho mohou ovlivnit.
 4.Rozhodce nesmí umožnit, aby jeho jednání nebo úsudek ovlivňovaly dřívější či současné finanční, obchodní, profesionální, osobní nebo sociální vztahy nebo odpovědnost.
 5.Rozhodce se musí vyvarovat toho, aby mu vznikl jakýkoli finanční zájem nebo aby vstupoval do jakýchkoli vztahů, u nichž je pravděpodobné, že by ovlivňovaly jeho nestrannost, nebo které by mohly vyvolat domněnku nevhodného jednání nebo podjatosti.
 Článek 3
 Oznamovací povinnosti
 1.Než je potvrzen výběr kandidáta za rozhodce podle článku 50 dohody, poskytne tento kandidát informace o veškerých zájmech, vztazích nebo záležitostech, které mohou mít vliv na jeho nezávislost či nestrannost nebo které by mohly vyvolávat domněnku nevhodného jednání nebo podjatosti během řízení.
 2.Za tímto účelem kandidát vyvine veškeré možné úsilí, aby si byl všech takových zájmů, vztahů nebo záležitostí, včetně finančních, profesních, pracovních či rodinných, vědom.
 3.Vzhledem k tomu, že oznamovací povinnost, která je stanovena v odstavci 1 tohoto článku, je trvalou povinností, vyžaduje, aby rozhodce poskytoval informace o všech takových zájmech, vztazích nebo záležitostech, které mohou vzniknout v průběhu kterékoli fáze řízení.
 4.Kandidát nebo rozhodce sdělí veškeré záležitosti týkající se skutečného nebo možného porušení tohoto kodexu chování Výboru dohody o hospodářském partnerství, aby je mohly smluvní strany zvážit, a to co nejdříve poté, co se o nich dozví.
 Článek 4
 Povinnosti rozhodců
 1.Poté, co rozhodce přijme své jmenování, musí být k dispozici pro plnění svých povinností, které plní po celou dobu řízení důsledně, efektivně, poctivě a pečlivě.
 2.Rozhodce se zabývá pouze otázkami, které byly vzneseny v rámci řízení a jsou nezbytné pro přijetí rozhodnutí, a tuto povinnost nesmí delegovat na žádnou jinou osobu.
 3.Rozhodce podnikne všechny kroky nezbytné k tomu, aby zajistil, že jeho asistent a pracovníci znají články 2, 3, 4 a 6 tohoto kodexu chování a že tyto články dodržují.
 Článek 5
 Povinnosti bývalých rozhodců
 Všichni bývalí rozhodci se musí zdržet jednání, které by mohlo vyvolávat domněnku, že byli při vykonávání svých povinností podjatí nebo že z rozhodnutí rozhodčího tribunálu získali výhody.
 Článek 6
 Důvěrnost informací
 1.Rozhodce ani bývalý rozhodce nikdy nezpřístupní ani nevyužije žádné neveřejné informace týkající se řízení nebo získané v průběhu řízení s výjimkou případů, kdy je to pro účely tohoto řízení, a v žádném případě takové informace nezpřístupní ani nevyužije k získání osobních výhod nebo výhod pro jiné osoby ani k poškození zájmů jiných osob.
 2.Rozhodce nezpřístupní rozhodnutí ani část rozhodnutí rozhodčího tribunálu před jeho zveřejněním v souladu s článkem 63 dohody.
 3.Rozhodce nebo bývalý rozhodce nikdy nezpřístupní informace o poradách rozhodčího tribunálu ani o názorech kteréhokoli rozhodce.
 Článek 7
 Výdaje
 Každý rozhodce zaznamenává čas, který věnoval řízení, a své výdaje, jakož i vynaložený čas a výdaje svého asistenta a předkládá smluvním stranám konečný výkaz.
 Článek 8
 Prostředníci
 Tento kodex chování se použije obdobně pro prostředníky.