type: contracts

text:
 02/Sv. 16
 HR
 Službeni list Europske unije
 85
 21998A0113(03)
 L 007/38
 SLUŽBENI LIST EUROPSKE UNIJE
 SPORAZUM
 između Europske zajednice i Kanade o carinskoj suradnji i uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima
 EUROPSKA ZAJEDNICA I VLADA KANADE,
 dalje u tekstu „ugovorne strane”,
 OSLANJAJUĆI SE na privilegirani odnos utvrđen Okvirnim sporazumom za trgovinsku i gospodarsku suradnju između Europskih zajednica i Kanade potpisanim u Ottawi 6. srpnja 1976.,
 VODEĆI RAČUNA o deklaraciji od 22. studenoga 1990. o odnosima između Europske zajednice i Kanade,
 PREPOZNAJUĆI Zajedničku deklaraciju o odnosima između Europske unije i Kanade koja je potpisana u Ottawi 17. prosinca 1996.,
 SMATRAJUĆI da djela protivna carinskom zakonodavstvu nanose štetu njihovim gospodarskim, fiskalnim, društvenim, kulturnim i komercijalnim interesima,
 VJERUJUĆI DA se treba preuzeti obveza razvoja carinske suradnje najšireg mogućeg opsega u pitanjima koja, između ostalog, uključuju pojednostavljivanje i usklađivanje carinskih postupaka,
 UZIMAJUĆI U OBZIR važnost točnog izračuna carina i poreza prikupljenih prilikom uvoza ili izvoza te osiguranja pravilne provedbe mjera zabrane, ograničenja i provjere,
 PREPOZNAJUĆI potrebu za međunarodnom suradnjom u pitanjima koja se odnose na primjenu i provedbu njihovih carinskih zakona,
 UVJERENI da aktivnosti protiv djela protivnih carinskomu zakonodavstvu mogu biti učinkovitije uz pomoć bliske suradnje između njihovih carinskih tijela,
 UZIMAJUĆI U OBZIR odgovarajuće instrumente Vijeća za carinsku suradnju, a posebno preporuku o uzajamnoj administrativnoj pomoći od 5. prosinca 1953.,
 UZIMAJUĆI TAKOĐER U OBZIR međunarodne konvencije koje sadrže zabrane, ograničenja i posebne mjere provjere u vezi s specifičnom robom,
 SPORAZUMJELE SU SE:
 GLAVA I.
 OPĆE ODREDBE
 Članak 1.
 Definicije
 Za potrebe ovoga Sporazuma,
 1.
 „carinsko tijelo” znači:
 —
 u Europskoj zajednici: nadležna služba Komisije Europskih zajednica i carinska tijela država članica Europske zajednice,
 —
 u Kanadi: nadležna služba Ministarstva nacionalnih prihoda (Department of National Revenue);
 2.
 „carinsko zakonodavstvo” znači:
 —
 za Europsku zajednicu: odredbe koje je donijela Europska zajednica, a kojima se uređuje uvoz, izvoz, provoz robe i njihovo stavljanje u bilo koji carinski postupak, uključujući mjere zabrane, ograničenja i provjere;
 —
 za Kanadu: zakonske i regulatorne odredbe o uvozu, izvozu, provozu robe i njezinom stavljanju u bilo koji carinski postupak, uključujući mjere zabrane, ograničenja i provjere, za čije je upravljanje i provedbu izričito zaduženo carinsko tijelo te sve propise koje je carinsko tijelo donijelo u okviru svojih zakonskih ovlasti;
 3.
 „povreda carinskoga zakonodavstva” znači svako kršenje ili pokušaj kršenja carinskoga zakonodavstva;
 4.
 „informacije” znači svi podaci, dokumenti, izvješća, njihove ovjerene ili vjerodostojne preslike ili ostala priopćenja, uključujući obrađene ili analizirane podatke koji pružaju navode bitne za povrede carinskoga zakonodavstva;
 5.
 „osoba” znači fizička ili pravna osoba;
 6.
 „osobni podaci” znači sve informacije koje se odnose na pojedinca čiji je identitet utvrđen ili ga je moguće utvrditi;
 7.
 „tijelo kojem se upućuje zahtjev” znači nadležno carinsko tijelo od kojeg se pomoć traži;
 8.
 „tijelo koje je podnositelj zahtjeva” znači nadležno carinsko tijelo koje traži pomoć.
 GLAVA II.
 CARINSKA SURADNJA
 Članak 2.
 Opseg suradnje
 1. Ugovorne strane obvezuju se razvijati carinsku suradnju najširega mogućeg opsega.
 2. Na temelju ovog Sporazuma, carinska suradnja obuhvaća sva pitanja koja se odnose na primjenu carinskoga zakonodavstva.
 Članak 3.
 Tehnička pomoć trećim zemljama
 Ugovorne strane, prema potrebi, obavješćuju jedna drugu o aktivnostima koje su poduzete ili se trebaju poduzeti s trećim zemljama u vezi s tehničkom pomoći u području carina radi unapređenja tih aktivnosti.
 Članak 4.
 Pojednostavnjenje i usklađivanje
 Ugovorne strane sporazumne su težiti pojednostavnjenju i usklađivanju svojih carinskih postupaka uzimajući u obzir posao koji su s tim u vezi obavile međunarodne organizacije. One su također sporazumne tražiti načine i metode rješavanja bilo koje teškoće koja je povezana s carinama, a do koje može među njima doći.
 Članak 5.
 Razmjena osoblja
 Carinska tijela mogu razmjenjivati osoblje, ako je to obostrano korisno, radi poboljšanja razumijevanja carinskih tehnika i postupaka te računalnih sustava druge ugovorne strane.
 Članak 6.
 Uvođenje računalne tehnologije
 Ugovorne strane surađuju na uvođenju računalne tehnologije u carinske postupke i službene postupke radi olakšavanja međusobne trgovine.
 GLAVA III.
 UZAJAMNA POMOĆ
 Članak 7.
 Opseg pomoći
 1. Carinska tijela pomažu jedna drugima, bilo na zahtjev ili na vlastitu inicijativu, pružajući odgovarajuće informacije, što pomaže osiguranju pravilne primjene carinskoga zakonodavstva te sprečavanju, istrazi i suzbijanju svake povrede carinskoga zakonodavstva.
 2. Svaka pomoć na temelju ove glave od strane bilo koje ugovorne strane provodi se u skladu s njezinim relevantnim zakonima, propisima i ostalim pravnim instrumentima te u granicama nadležnosti i raspoloživih sredstava njezinog carinskog tijela.
 3. Ova je glava isključivo namijenjena uzajamnoj administrativnoj pomoći između ugovornih stranaka; odredbe ove glave ne daju pravo bilo kojoj fizičkoj osobi da primi informacije, da primi, spriječi ili isključi bilo koji dokazni materijal ili da ometa rješavanje zahtjeva.
 4. Ovom se glavom ne dovode u pitanje propisi kojima se uređuje uzajamna pomoć u kaznenim djelima. Ona se također ne primjenjuje na informacije dobivene na zahtjev sudskih tijela na temelju njihovih ovlasti, osim ako priopćenje takve informacije nema prethodno odobrenje navedenog sudskog tijela kojeg se u ovu svrhu savjetovalo na temelju pojedinačnoga slučaja.
 Članak 8.
 Informacije o metodama, trendovima i radnjama
 1. Svako carinsko tijelo priopćava, na zahtjev ili na vlastitu inicijativu, sve raspoložive informacije koje se odnose na:
 (a)
 nove tehnike za provedbu carinskih zakona koje su dokazale svoju učinkovitost;
 (b)
 nove trendove, načine ili metode činjenja djela protivnih carinskom zakonodavstvu.
 2. Carinska tijela pružaju jedno drugom, bilo na zahtjev ili na vlastitu inicijativu, informacije o dovršenim ili planiranim radnjama koje predstavljaju ili se čini da predstavljaju povredu carinskoga zakonodavstva na području druge ugovorne strane.
 Članak 9.
 Pomoć na zahtjev
 1. Tijelo kojem se upućuje zahtjev, na zahtjev, obavješćuje tijelo koje je podnositelj zahtjeva o carinskome zakonodavstvu i postupcima koji se primjenjuju u toj ugovornoj stranci, a koji su bitni za istrage koje se odnose na povrede carinskoga zakonodavstva.
 2. Tijelo kojem se upućuje zahtjev, na zahtjev, tijelu koje je podnositelj zahtjeva pruža posebno informacije o tome:
 (a)
 je li roba koja je uvezena na područje ugovorne strane koja je zahtjev podnijela bila zakonski izvezena iz područja ugovorne strane koja je zahtjev primila i navodeći, prema potrebi, carinski postupak koji se na robu primijenio;
 (b)
 je li roba koja je izvezena iz područja ugovorne strane koja je zahtjev podnijela bila zakonski uvezena na područje ugovorne strane koja je zahtjev primila i navodeći, prema potrebi, carinski postupak koji se na robu primijenio.
 3. Na zahtjev i sukladno posebnim odredbama na temelju članka 13., tijelo kojem se upućuje zahtjev pruža informacije o i izvršava poseban nadzor nad:
 (a)
 osobama za koje tijelo koje je podnositelj zahtjeva zna da su počinile djelo protivno carinskom zakonodavstvu ili za koje sumnja da su to učinile;
 (b)
 robom, bilo u provozu ili uskladištenom, za koju prema navodima tijela koje je podnositelj zahtjeva postoji sumnja o nedopuštenoj trgovini;
 (c)
 prijevoznim sredstvima za koja tijelo koje je podnositelj zahtjeva sumnja da se koriste u djelima protivnima carinskom zakonodavstvu;
 (d)
 prostorijama za koje tijelo koje je podnositelj zahtjeva sumnja da se koriste u djelima protivnima carinskom zakonodavstvu.
 Članak 10.
 Spontana pomoć
 U ozbiljnim slučajevima, koji bi mogli uključivati značajnu štetu za gospodarstvo, javno zdravlje, javnu sigurnost ili bilo koji drugi ključni interes jedne ugovorne strane, carinsko tijelo druge ugovorne strane, u mjeri u kojoj je to moguće, dostavlja informacije na vlastitu inicijativu.
 Članak 11.
 Oblik u kojem se informacije priopćavaju
 1. Tijelo kojem se upućuje zahtjev priopćava tijelu koje je podnositelj zahtjeva odgovarajuće informacije u obliku dokumenata, ovjerenih preslika dokumenata, izvješća ili njihovih elektroničkih verzija. Svaka informacija bitna za tumačenje ili korištenje te informacije dostavlja se istodobno s gore navedenim.
 2. Izvornici evidencija, dokumenata i ostalih materijala zahtijevaju se samo u slučajevima kada preslike ne bi bile dostatne. Na poseban zahtjev, preslike takvih evidencija, dokumenata i ostalih materijala primjereno se ovjeravaju.
 3. Poslani izvornici evidencija, dokumenata i ostalih materijala vraćaju se u najkraćem mogućem roku; prava tijela kojem se upućuje zahtjev ili trećih stranaka, koja se odnose na izvornike, ostaju nedirnuta.
 Članak 12.
 Stručnjaci i svjedoci
 1. Carinsko tijelo jedne ugovorne strane može ovlastiti svoje zaposlenike, na zahtjev carinskog tijela druge ugovorne strane, da se pojave kao svjedoci ili stručnjaci u sudskim ili upravnim postupcima na području druge ugovorne strane te da predoče evidencije, dokumente ili ostale materijale, ili njihove vjerodostojne preslike koje se mogu smatrati značajnima za postupke.
 2. Pri pojavljivanju u sudskim ili upravnim postupcima u okolnostima predviđenima stavkom 1., svjedocima ili stručnjacima pruža se potpuna zaštita prema zakonu ugovorne strane koja je zahtjev podnijela, a koja se odnosi na svjedočenje privilegirane ili povjerljive naravi koje se može zaštiti od otkrivanja na temelju toga zakona.
 3. U zahtjevima, sukladno stavku 1., potrebno je posebno naznačiti o kojim se pitanjima i na temelju kojeg naslova ili ovlasti navedeni službenik ispituje.
 Članak 13.
 Priopćavanje zahtjeva
 1. Zahtjevi za pomoć na temelju ove glave dostavljaju se u pisanom obliku i prilažu im se svi dokumenti koji se smatraju korisnima. Ako okolnosti to zahtijevaju, zahtjevi se mogu podnijeti i usmenim putem. Takvi se zahtjevi odmah potvrđuju u pisanom obliku. Pisani zahtjevi mogu se napraviti i u elektroničkom obliku na temelju kojeg se može izraditi papirni zapis.
 2. Zahtjevi sukladno stavku 1. uključuju sljedeće informacije:
 (a)
 tijelo koje je podnositelj zahtjeva;
 (b)
 zatraženu mjeru;
 (c)
 predmet i razlog za zahtjev;
 (d)
 zakone, pravila i ostale pravne elemente s tim u vezi;
 (e)
 što je moguće točnije i podrobnije informacije o osobama koje su predmet istražnih postupaka; i
 (f)
 sažetak bitnih činjenica i već obavljenih istraga, uključujući carinska tijela koja su uključena u trenutku podnošenja zahtjeva.
 3. Tijelo kojem se upućuje zahtjev suglasno je slijediti određeni postupak u odgovoru na zahtjev, ako taj postupak nije u suprotnosti s pravnim i upravnim odredbama ugovorne strane koja je zahtjev primila.
 4. Informacije iz ove glave priopćavaju se samo službenicima koje su oba carinska tijela posebno ovlastila u tu svrhu. Popis tako ovlaštenih službenika razmjenjuje se u skladu s člankom 19. stavkom 3.
 5. Zahtjevi se podnose na službenom jeziku tijela kojem se upućuje zahtjev ili na jeziku koji je tom tijelu prihvatljiv.
 6. Ako zahtjev ne udovoljava formalnim uvjetima, tijelo kojem se upućuje zahtjev može tražiti njegov ispravak ili dopunu. Tijelo kojem se upućuje zahtjev može poduzeti privremene mjere.
 Članak 14.
 Rješavanje zahtjeva
 1. Ako tijelo kojem se upućuje zahtjev ne posjeduje zatraženu informaciju, ono u skladu sa svojim zakonodavstvom:
 (a)
 pokreće istrage kako bi tu informaciju dobilo;
 (b)
 odmah dostavlja zahtjev nadležnoj agenciji; ili
 (c)
 navodi koja su tijela za to mjerodavna.
 2. Svaka istraga na temelju stavka 1. točke (a) može uključivati uzimanje iskaza od osoba od kojih se zahtijeva informacija u vezi s povredom carinskoga zakonodavstva te od svjedoka i stručnjaka.
 Članak 15.
 Dužnosti službenika
 1. Službenici koje je tijelo koje je podnositelj zahtjeva posebno ovlastilo mogu biti, na pisani zahtjev te uz ovlaštenje tijelo kojem se upućuje zahtjev i podložno uvjetima koje tijelo kojem se upućuje zahtjev može nametnuti radi istrage povreda carinskoga zakonodavstva, prisutni u istrazi koju provodi tijelo kojem se upućuje zahtjev na području ugovorne strane koja je zahtjev primila, a koja je od važnosti tijelu koje je podnositelj zahtjeva.
 2. Ako su službenici tijela koje je podnositelj zahtjeva prisutni na području druge ugovorne strane u okolnostima predviđenima stavkom 1., oni moraju moći u svakom trenutku predočiti dokaz svoje službene dužnosti.
 3. Propisno ovlašteni službenici ugovorne strane mogu, uz suglasnost druge ugovorne strane i u okviru uvjeta koje ona utvrdi, dobiti od službenika tijela kojem se upućuje zahtjev ili drugoga tijela za koje je tijelo kojem se upućuje zahtjev odgovorno, informaciju koja se odnosi na povredu carinskoga zakonodavstva, a koju tijelo koje je podnositelj zahtjeva treba za potrebe ove glave.
 Članak 16.
 Povjerljivost informacija
 1. Svaka informacija primljena na temelju ove glave smatra se povjerljivom i uživa najmanje istu zaštitu i povjerljivost kakvu ista informacija ima na temelju zakona koji se primjenjuju u ugovornoj stranci koja je informaciju primila.
 2. Primljene informacije koriste se isključivo za potrebe ove glave. Ako jedna od ugovornih stranaka zahtijeva uporabu takve informacije u ostale svrhe, ona dobiva prethodni pisani pristanak carinskog tijela koje je informacije dostavilo. Takva uporaba tada podliježe bilo kojem ograničenju koje to tijelo utvrdi.
 3. Stavkom 2. ne sprečava se uporaba informacija u sudskim ili upravnim postupcima koji su naknadno pokrenuti zbog nepoštovanja carinskoga zakonodavstva. Ugovorne strane mogu, u svojim evidencijama o dokazima, izvješćima i svjedočenjima te u postupcima i optužbama iznesenima pred sudom, koristiti dokazni materijal primljen u skladu s odredbama ove glave. Nadležno tijelo koje je taj dokazni materijal dostavilo unaprijed se obavještava o takvoj uporabi.
 4. Osobni podaci mogu se razmjenjivati samo ako se ugovorna strana koja te podatke primi obveže zaštititi takve podatke na način koji je u najmanju ruku jednak onom koji se primjenjuje na taj dotični slučaj u ugovornoj stranci koja je podatke dostavila.
 5. Pružanje informacija među carinskim tijelima unutar svake ugovorne strane događa se samo u nužnom slučaju. Ako se informacije razmjenjuju sukladno ovome stavku, ugovorna strana koja je informacije dostavila unaprijed se obavještava o razmjeni tih informacija.
 Članak 17.
 Izuzeci od obveze pružanja pomoći
 1. U slučajevima kada bi pomoć na temelju ove glave dovela u pitanje suverenitet država članica Europske zajednice ili Kanade, ili bi dovela u pitanje sigurnost, opći interes ili neki drugi bitan interes (kao što je onaj iz članka 16. stavka 4.) ugovorne strane, ili bi uključivala kršenje industrijske, poslovne ili profesionalne tajne, ili bi bila protivna njezinom zakonodavstvu, tada se pomoć može odbiti ili biti predmetom udovoljavanja određenim uvjetima ili zahtjevima.
 2. Ako tijelo koje je podnositelj zahtjeva ne može udovoljiti zahtjevu, u slučaju kada bi tijelo kojem se upućuje zahtjev podnijelo sličan zahtjev, ono na tu činjenicu upozorava u svome zahtjevu. Udovoljavanje takvome zahtjevu u nadležnosti je tijela kojem se upućuje zahtjev.
 3. Tijelo kojem se upućuje zahtjev može odgoditi pomoć na temelju toga da ona utječe na istragu, progon ili postupak u tijeku. U takvom se slučaju tijelo kojem se upućuje zahtjev savjetuje s tijelom koje je podnositelj zahtjeva kako bi odredili može li se pomoć pružiti sukladno odredbama ili uvjetima koje tijelo kojem se upućuje zahtjev može postaviti.
 4. Ako se pomoć odbije ili odgodi, razlozi za odbijanje ili odgađanje trebaju se navesti bez odgode.
 Članak 18.
 Troškovi
 1. Carinska tijela odriču se svih potraživanja za nadoknadu troškova nastalih u provedbi ove glave.
 2. Ako su troškovi potrebni za rješavanje zahtjeva značajne ili izvanredne naravi, ili će to postati, ugovorne strane savjetuju se kako bi utvrdile odredbe i uvjete na temelju kojih se zahtjev rješava kao i način na koji će se snositi troškovi.
 GLAVA IV.
 ZAVRŠNE ODREDBE
 Članak 19.
 Provedba Sporazuma
 1. Upravljanje ovim Sporazumom povjerava se nadležnim službama Komisije Europskih zajednica i, prema potrebi, carinskim tijelima država članica i carinskim tijelima Kanade.
 2. Carinska tijela poduzimaju mjere kako bi njihovi službenici odgovorni za istragu ili suzbijanje djela protivnih carinskom zakonodavstvu održavali osobne i neposredne odnose jedni s drugima.
 3. Carinska tijela odlučuju o podrobnim rješenjima kako bi olakšala provedbu ovog Sporazuma.
 4. Carinska tijela nastoje riješiti svaki problem ili sumnju koja nastaje iz tumačenja ili primjene ovog Sporazuma.
 Članak 20.
 Zajednički odbor za carinsku suradnju
 1. Ovime se osniva Zajednički odbor za carinsku suradnju koji se sastoji od predstavnika carinskih tijela ugovornih stranaka. Mjesto, vrijeme i dnevni red zasjedanja Zajedničkog odbora za carinsku suradnju utvrđuje se uzajamnim dogovorom.
 2. Zajednički odbor za carinsku suradnju brine o pravilnoj provedbi ovog Sporazuma i proučava sva pitanja koja proizlaze iz njegove primjene. U ispunjavanju svoje uloge, njegove su glavne zadaće:
 (a)
 poduzimanje mjera potrebnih za carinsku suradnju u skladu s ciljevima ovog Sporazuma i za proširenje ovog Sporazuma radi povišenja stupnja carinske suradnje te njegove dopune u specifičnim sektorima ili pitanjima;
 (b)
 razmjena stajališta o svim pitanjima od zajedničkoga interesa u vezi s carinskom suradnjom, uključujući buduće mjere i sredstva za njih;
 (c)
 općenito, davanje preporuka za rješenja usmjerena na ispunjavanje ciljeva ovog Sporazuma.
 3. Zajednički odbor za carinsku suradnju usvaja svoj poslovnik.
 Članak 21.
 Obveze nametnute na temelju drugih sporazuma
 1. Uzimajući u obzir nadležnosti Europske zajednice i država članica, odredbe ovog Sporazuma:
 —
 ne utječu na obveze ugovornih strana na temelju bilo kojega međunarodnog sporazuma ili konvencije,
 —
 smatraju se komplementarnima sporazumima o carinskoj suradnji i uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima koji su, ili mogu biti, sklopljeni između pojedinačnih država članica Europske unije i Kanade, i
 —
 ne utječu na odredbe kojima se uređuje razmjena informacija dobivenih na temelju ovog Sporazuma, a koje mogu biti od interesa za Europsku zajednicu, između nadležnih službi Komisije i carinskih tijela država članica u nužnom slučaju.
 2. Neovisno o odredbama stavka 1., odredbe ovog Sporazuma imaju prvenstvo pred odredbama dvostranih sporazuma o carinskoj suradnji i uzajamnoj pomoći u carinskim pitanjima koji su, ili mogu biti, sklopljeni između pojedinačnih država članica Europske unije i Kanade, ako odredbe dvostranih sporazuma nisu u skladu s onima iz ovog Sporazuma.
 3. U pogledu pitanja koja se odnose na primjenjivost ovoga Sporazuma, ugovorne strane međusobno se savjetuju kako bi riješile pitanja u okviru Zajedničkog odbora osnovanog na temelju članka 20.
 Članak 22.
 Teritorijalna primjena
 Ovaj se Sporazum primjenjuje, s jedne strane, na područja u kojima se primjenjuje Ugovor o osnivanju Europske zajednice i pod uvjetima utvrđenima tim Ugovorom i, s druge strane, na područje Kanade sukladno uvjetima utvrđenima kanadskim zakonom.
 Članak 23.
 Budući razvoj suradnje
 Ugovorne strane mogu, uz obostranu suglasnost, proširiti ovaj Sporazum radi povećanja i dopune carinske suradnje u skladu sa svojim carinskim zakonodavstvima putem sporazumâ o specifičnim područjima ili pitanjima.
 Članak 24.
 Stupanje na snagu i ukidanje
 1. Ovaj Sporazum stupa na snagu prvoga dana mjeseca koji slijedi nakon dana kada su ugovorne strane obavijestile jedna drugu o okončanju postupaka potrebnih u tu svrhu.
 2. Ovaj je Sporazum neodređenog trajanja, ali ga svaka ugovorna strana može ukinuti u bilo kojem trenutku slanjem obavijesti diplomatskim putem.
 3. Otkazivanje proizvodi učinak mjesec dana od dana obavijesti o ukidanju drugoj ugovornoj strani. Postupci u tijeku u trenutku ukidanja dovršavaju se bez obzira na ukidanje u skladu s odredbama ovog Sporazuma.
 EN FE DE LO CUAL, los abajo firmantes, debidamente autorizados, suscriben el presente Acuerdo.
 TIL BEKRÆFTELSE HERAF har undertegnede, der er behørigt beføjede hertil, undertegnet denne aftale.
 ZU URKUND DESSEN haben die hierzu gehörig befugten Unterzeichneten ihre Unterschrift unter dieses Abkommen gesetzt.
 ΣΕ ΠΙΣΤΩΣΗ ΤΩΝ ΑΝΩΤΕΡΩ, οι υπογεγραμμένοι πληρεξούσιοι έθεσαν την υπογραφή τους κάτω από την παρούσα συμφωνία.
 IN WITNESS whereof the undersigned, being duly authorised thereto, have signed this Agreement.
 EN FOI DE QUOI les soussignés, dûment autorisés, ont signé le présent accord.
 IN FEDE di che i sottoscritti, debitamente autorizzati, hanno apposto le loro firme in calce al presente accordo.
 TEN BLIJKE WAARVAN de ondergetekenden, daartoe naar behoren gemachtigd, deze overeenkomst hebben ondertekend.
 EM FÉ DO QUE, os abaixo-assinados, devidamente autorizados para o efeito, apuseram a. s. suas assinaturas no presente acordo.
 TÄMÄN VAKUUDEKSI allekirjoittaneet asianmukaisesti valtuutetut edustajat ovat allekirjoittaneet tämän sopimuksen.
 TILL BEVIS HÄRPÅ har undertecknade undertecknat detta avtal.
 Hecho en Ottawa, el cuatro de diciembre de mil novecientos noventa y siete, en doble ejemplar en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y sueca, siendo cada uno de estos textos igualmente auténtico.
 Udfærdiget i Ottawa den fjerde december nitten hundrede og syvoghalvfems i to eksemplarer på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.
 Geschehen zu Ottawa am vierten Dezember neunzehnhundertsiebenundneunzig in zwei Urschriften in dänischer, deutscher, englischer, finnischer, französischer, griechischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, schwedischer und spanischer Sprache, wobei jeder Wortlaut gleichermaßen verbindlich ist.
 Η παρούσα συμφωνία έγινε στην Οτάβα, στις τέσσερις Δεκεμβρίου χίλια εννιακόσια ενενήντα επτά, σε δύο αντίτυπα στην αγγλική, γαλλική, γερμανική, δανική, ελληνική, ισπανική, ιταλική, ολλανδική, πορτογαλική, σουηδική και φινλανδική γλώσσα όλα τα κείμενα είναι εξίσου αυθεντικά.
 Done at Ottawa on the fourth day of December in the year one thousand nine hundred and ninety-seven, in two copies in the Danish, Dutch, English, Finnish, French, German, Greek, Italian, Portuguese, Spanish and Swedish languages, each text being equally authentic.
 Fait à Ottawa, le quatre décembre mil neuf cent quatre-vingt-dix-sept, en double exemplaire en langues allemande, anglaise, danoise, espagnole, finlandaise, française, grecque, italienne, néerlandaise, portugaise et suédoise, chaque texte faisant également foi.
 Fatto a Ottawa, addì quattro dicembre millenovecentonovantasette. Il presente accordo è redatto in duplice esemplare in lingua danese, finnica, francese, greca, inglese, italiana, olandese, portoghese, spagnola, svedese e tedesca, tutti i testi facenti ugualmente fede.
 Gedaan te Ottawa, de vierde december negentienhonderd zevenennegentig in twee exemplaren in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek.
 Feito em Otava, em quatro de Dezembro de mil novecentos e noventa e sete, em duplo exemplar, nas línguas alemã, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa e sueca, fazendo igualmente fé todos os textos.
 Tehty Ottawassa neljäntenä päivänä joulukuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäseitsemän kahtena kappaleena englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielillä kaikkien tekstien ollessa yhtä todistusvoimaiset.
 Som skedde i Ottawa den fjärde december nittonhundranittiosju i två exemplar på danska, engelska, finska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska, vilka samtliga texter är lika giltiga.
 Por la Comunidad Europea
 For Det Europæiske Fællesskab
 Für die Europäische Gemeinschaft
 Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
 For the European Community
 Pour la Communauté européenne
 Per la Comunità europea
 Voor de Europese Gemeenschap
 Pela Comunidade Europeia
 Euroopan yhteisön puolesta
 På Europeiska gemenskapens vägnar
 For the Government of Canada
 Pour le gouvernement du Canada


type: wikipedia

text:
Η Μαρίκα Μητσοτάκη (29 Νοεμβρίου 1930 - 6 Μαΐου 2012), το γένος Γιαννούκου, ήταν σύζυγος του Κωνσταντίνου Μητσοτάκη, πρώην Πρωθυπουργού και επίτιμου προέδρου του κόμματος της Νέας Δημοκρατίας. Ήταν μητέρα της Δημάρχου Αθηναίων και Υπουργού Εξωτερικών, Ντόρας Μπακογιάννη, καθώς και του Πρωθυπουργού, Κυριάκου Μητσοτάκη.
 Ήταν γόνος της ευκατάστατης οικογένειας Γιαννούκου και σύζυγος του Κωνσταντίνου Μητσοτάκη από το 1953. Κατά τη διάρκεια της πρωθυπουργίας του συζύγου της (1990-1993) απασχόλησε πολλές φορές την κοινή γνώμη μέσα από δημοσιεύματα του τύπου καθώς θεωρούνταν ότι η επιρροή που ασκούσε στο σύζυγό της επεκτεινόταν, ως μη ώφειλε, και σε θέματα θεσμικά, όπως την επιλογή ή απομάκρυνση υπουργών. Χαρακτηριστική ήταν η σύγκρουσή της το 1991 με τον τότε Υπουργό Βιομηχανίας Σταύρο Δήμα.
 Η Μαρίκα Μητσοτάκη μαζί με το σύζυγο της ήταν κάτοχοι μιας ιδιαιτέρως πλούσιας αρχαιολογικής συλλογής. Η συλλογή αυτή επέστρεψε οριστικά στο κράτος από το ζεύγος Μητσοτάκη και τοποθετήθηκε στο Μουσείο Χανίων το 2000, αν και κάποια κομμάτια της είχαν ήδη επιστρέψει νωρίτερα από τους κατόχους τους.
 Στις 17 Απριλίου 2012 η Μαρίκα Μητσοτάκη εισήχθη στο Ευγενίδιο Θεραπευτήριο λόγω σοβαρών προβλημάτων υγείας που αντιμετώπιζε, πέρα από τα κινητικά λόγω της πολυομυελίτιδας, από την οποία προσεβλήθη σε νεαρή ηλικία. Απεβίωσε στις 6 Μαΐου του 2012, ανήμερα των βουλευτικών εκλογών στην Ελλάδα.
 Παραπομπές
 Βιβλιογραφία
 Συνταγές... με ιστορία, εκδ. Λιβάνη, 2011, σσ. 168, ISBN 978-960-14-2474-3
 Εξωτερικοί σύνδεσμοι
 «Μαρίκα Μητσοτάκη: Το αλάτι και πιπέρι μιας πετυχημένης ζωής»
 Έλληνες συγγραφείς
 Σύζυγοι Ελλήνων Πρωθυπουργών
 Οικογένεια Βενιζέλου
 Μαρικα


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 12.5.2014
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 142/33
 Presuda Općeg suda od 26. ožujka 2014. – Still protiv OHIM-a (Fleet Data Services)
 (Spojeni predmeti T-534/12 i 535/12) (1)
 ((„Žig Zajednice - Prijave figurativnih žigova Zajednice Fleet Data Services i Truck Data Services - Apsolutni razlog za odbijanje - Opisni karakter - Nepostojanje razlikovnog karaktera - Članak 7. stavak 1. točke (b) i (c) Uredbe br. 207/2009 - Pravo na saslušanje - Članak 75. druga rečenica Uredbe br. 207/2009”))
 2014/C 142/42
 Jezik postupka: njemački
 Stranke
 Tužitelj: Still GmbH (Hamburg, Njemačka) (zastupnik: S. Waller, odvjetnik)
 Tuženik: Ured za usklađivanje na unutarnjem tržištu (žigovi i dizajni) (zastupnik: A. Poch, agent)
 Predmet
 Dvije tužbe protiv dvije odluke prvog žalbenog vijeća OHIM-a od 10. rujna 2012. (predmet R 130/2012-1 i predmet R 4/2012-1) koje se odnose na prijave za registraciju kao žigova Zajednice figurativnog znaka Fleet Data Services, s jedne strane, i figurativnog znaka Truck Data Services, s druge strane.
 Izreka
 1.
 Tužbe se odbijaju.
 2.
 Still GmbH nalaže se snošenje troškova.
 (1) SL C 32, 2.2.2013.


type: other

text:
39/1976 Zb. Vyhláška ministra zahraničných vecí o Dohode o všeobecných podmienkach medzinárodných prepráv cestuj... | Aktuálne znenie
 Vyhláška č. 39/1976 Zb.Vyhláška ministra zahraničných vecí o Dohode o všeobecných podmienkach medzinárodných prepráv cestujúcich autobusmi
 Čiastka 7/1976
 Platnosť od 23.04.1976
 Účinnosť od 23.04.1976
 Aktuálne znenie 23.04.1976
 o všeobecných podmienkach medzinárodných prepráv cestujúcich autobusmi
 1. Medzinárodné prepravy cestujúcich autobusmi uskutočňované príslušnými organizáciami a podnikmi zmluvných strán medzi ich územiami alebo tranzitom po ich území sa vykonávajú podľa priložených „Všeobecných podmienok medzinárodných prepráv cestujúcich autobusmi“, ďalej len „Všeobecné podmienky“, ktoré sú neoddeliteľnou časťou tejto Dohody.
 2. Zúčastnené zmluvné strany sa môžu dohodnúť aj o iných podmienkach vykonávania vyššie uvedených medzinárodných prepráv uskutočňovaných medzi susediacimi pohraničnými oblasťami ich štátov.
 1. Otázky neupravené touto dohodou a spojené s vykonávaním medzinárodnej prepravy cestujúcich autobusmi na území druhej zmluvnej strany sa spravujú právnymi predpismi platnými na tomto území.
 2. Otázky vyplývajúce zo zmluvy o preprave cestujúcich autobusmi, ktoré nie sú upravené touto Dohodou, sa spravujú právnymi predpismi štátu dopravcu.
 1. Za účelom výmeny skúseností pri vykonávaní tejto Dohody a na riešenie otázok, ktoré môžu vzniknúť pri jej praktickom použití, sa budú zvolávať porady predstaviteľov príslušných orgánov alebo organizácií zmluvných strán.
 2. Depozitár tejto Dohody zvoláva tieto porady postupne do krajín jednotlivých zmluvných strán podľa abecedného poradia ruskej abecedy do 60 dní odo dňa, keď dostal návrh alebo súhlas najmenej dvoch zmluvných strán.
 3. Prípravu a uskutočnenie uvedených porád obstarávajú za pomoci depozitára tejto Dohody zmluvné strany, na územie ktorých sa porady zvolali.
 1. Táto Dohoda sa môže zmeniť a doplniť so súhlasom všetkých zmluvných strán.
 2. Návrhy na doplnenie a zmeny oznamujú zmluvné strany depozitárovi tejto Dohody, ktorý ich bez prieťahu rozosiela ostatným zmluvným stranám na vyjadrenie.
 3. Zmluvné strany oznámia depozitárovi svoje stanovisko k navrhnutým doplnkom a zmenám do 90 dní odo dňa, čo ich dostali. Depozitár informuje zmluvné strany o názore všetkých ostatných zmluvných strán do 15 dní odo dňa, čo dostal posledné také vyjadrenie.
 4. Dohodnuté doplnky a zmeny musia schváliť zmluvné strany podľa svojich vnútorných právnych predpisov; nadobudnú platnosť spôsobom ustanoveným v článku IX tejto Dohody.
 1. K tejto Dohode môžu so súhlasom všetkých zmluvných strán pristúpiť iné štáty tak, že depozitárovi predložia žiadosť o prístup. O tejto žiadosti depozitár bez prieťahu informuje všetky zmluvné strany.
 2. Depozitár informuje štát, ktorý podal žiadosť o prístup, o tom, ako zmluvné strany rozhodli o jeho žiadosti o prístup k tejto Dohode.
 1. Táto Dohoda musí byť schválená podľa právnych predpisov každej zmluvnej strany.
 2. Dohoda nadobudne platnosť po uplynutí 30 dní odo dňa, keď odovzdali depozitárovi na úschovu dokumenty o jej schválení najmenej tri štáty, ktoré ju podpísali.
 3. Pre každý ďalší štát, ktorý túto Dohodu podpísal, a taktiež pre každý štát, ktorý k nej pristúpil podľa ustanovení článku VIII, nadobudne táto dohoda platnosť po uplynutí 30 dní odo dňa, keď predložil depozitárovi dokument o schválení tejto Dohody podľa odseku 1 tohto článku.
 1. Táto Dohoda sa odovzdáva do úschovy Sekretariátu Rady vzájomnej hospodárskej pomoci, ktorý bude plniť funkciu depozitára tejto Dohody. Overené kópie Dohody rozosiela depozitár všetkým štátom, ktoré ju podpísali, a aj štátom, ktoré k nej pristúpia.
 2. Depozitár bude bez prieťahu informovať všetky štáty, ktoré Dohodu podpísali a ktoré k nej pristúpili, o dni, keď sa dal do úschovy každý dokument o schválení Dohody alebo o prístupe k nej, niektorej zo zmluvných strán z tejto Dohody.
 a) za cestujúceho osoba, ktorá sa prepravuje individuálne alebo v skupine podľa týchto Všeobecných podmienok;
 b) za autobus cestné motorové vozidlo zariadené na prepravu cestujúcich a majúce viac ako deväť miest na sedenie, včítane miesta pre vodiča;
 c) za medzinárodnú autobusovú prepravu cestujúcich (ďalej len „medzinárodná preprava“) preprava cestujúcich autobusom uskutočňovaná najmenej cez jednu štátnu hranicu; za medzinárodnú prepravu sa pokladá taktiež prechod prázdneho autobusu pred alebo po uskutočnení medzinárodnej prepravy;
 d) za dopravcu podnik alebo organizácia splnomocnená príslušnými orgánmi svojho štátu na uskutočňovanie medzinárodných prepráv cestujúcich autobusmi;
 e) za pravidelnú dopravu preprava na autobusovej linke uskutočňovaná podľa zverejnených podmienok zmluvy o preprave, tarify a cestovného poriadku s uvedením miest (zastávok) nástupu a výstupu cestujúcich;
 f) za kyvadlovú dopravu preprava niekoľkých skupín cestujúcich v určených termínoch z územia jedného štátu na miesto dočasného pobytu na území druhého štátu a ďalej preprava tých istých cestujúcich autobusmi toho istého dopravcu späť do štátu, odkiaľ pôvodne vyšli; pri kyvadlových prepravách sa prvá cesta späť a posledná cesta tam spravidla vykonáva naprázdno;
 g) za nepravidelnú dopravu každá medzinárodná preprava cestujúcich, ktorá nie je prepravou v zmysle písmen e) a f) tohto paragrafu.
 1. Podľa týchto všeobecných podmienok môžu medzinárodné prepravy uskutočňovať len dopravcovia bývajúci na území jednej zo zmluvných strán autobusmi evidovanými na tomto území.
 2. Medzinárodné prepravy sa uskutočňujú na cestách a hraničných priechodoch otvorených pre medzinárodnú prepravu.
 1. Pre pravidelné medzinárodné prepravy treba povolenie príslušného orgánu každej zmluvnej strany, po území ktorej autobusová linka vedie.
 2. Kyvadlové a nepravidelné medzinárodné prepravy sa uskutočňujú na základe povolenia príslušného orgánu zmluvnej strany, po území ktorej chce dopravca prepravu uskutočňovať, pokiaľ je také povolenie potrebné z hľadiska právnych predpisov tejto zmluvnej strany. Zmluvné strany sa môžu dvojstranne dohodnúť o uskutočňovaní kyvadlových a nepravidelných medzinárodných prepráv bez povolenia príslušných orgánov.
 3. Nie je dovolené, aby dopravca jednej zmluvnej strany uskutočňoval medzinárodnú prepravu cestujúcich:
 a) medzi dvoma miestami ležiacimi na území druhej zmluvnej strany alebo
 b) z územia druhej zmluvnej strany na územie tretieho štátu alebo c) z územia tretieho štátu na územie druhej zmluvnej strany.
 1. O vydanie povolenia na uskutočňovanie pravidelnej medzinárodnej dopravy musí dopravca požiadať prostredníctvom príslušného orgánu svojho štátu príslušné orgány štátov, na území ktorých chce mať autobusovú linku v prevádzke.
 2. Žiadosť musí obsahovať tieto údaje:
 a) názov a sídlo dopravcu;
 b) určenie autobusovej linky (trať, trasa, priechodové pohraničné body);
 c) zoznam zastávok;
 d) miesta zastávok autobusov za účelom občerstvenia cestujúcich, nocľahu, odpočinku, výletov atď.;
 e) termín (termíny) uskutočnenia prepravy;
 f) cestovný poriadok autobusov s uvedením vzdialeností medzi zastávkami v kilometroch, dňa a hodiny odchodu a príchodu autobusov na miesto zastávok a ďalej na miesto, kde sa vykonáva hraničná a colná kontrola;
 g) tarifné sadzby za prepravu cestujúcich a ich batožín v mene štátov, na území ktorých cestujúci nastupujú a vystupujú;
 h) osobitné podmienky uskutočňovania dopravy;
 i) dátum začatia prevádzky autobusovej linky;
 j) zdôvodnenie účelnosti prevádzky autobusovej linky.
 3. Príslušný orgán štátu dopravcu zašle žiadosť dopravcu príslušnému orgánu každej zmluvnej strany, na území ktorej sa predpokladá autobusová linka.
 4. Zaslanie žiadosti je súčasne osvedčením o tom, že dopravca je oprávnený uskutočňovať vo svojej krajine medzinárodnú dopravu cestujúcich autobusmi.
 1. Príslušný orgán štátu, ktorý dostal žiadosť uvedenú v § 5, vydá povolenie alebo jeho vydanie odmietne v najkratšej možnej lehote, najdlhšie však do dvoch mesiacov odo dňa, keď žiadosť od dopravcu dostal.
 2. Povolenie alebo zamietnutie žiadosti sa dopravcovi oznamuje prostredníctvom príslušného orgánu jeho štátu.
 1. Povolenie na uskutočňovanie pravidelnej medzinárodnej dopravy musí obsahovať:
 b) názov autobusovej linky;
 c) uvedenie trasy autobusovej linky na území štátu vydávajúceho povolenie;
 d) názvy zastávok určených na nástup a výstup cestujúcich na území štátu vydávajúceho povolenie;
 e) termín (termíny) uskutočnenia prepravy a cestovný poriadok autobusov;
 f) tarifné sadzby za prepravu cestujúcich a batožín v prípade, že na území štátu vydávajúceho povolenie sa predpokladajú zastávky, na ktorých môžu cestujúci nastupovať a vystupovať;
 g) povinnosť dopravcu uskutočňovať dopravu podľa Všeobecných podmienok a osobitných podmienok uvedených v povolení;
 h) lehota platnosti povolenia;
 i) dátum začatia prevádzky autobusovej linky.
 2. Povolenie platí pre úsek trati prechádzajúci územím štátu, ktorý ho vydal.
 1. V prípade, keď dvaja alebo viacerí dopravcovia, ktorých sídlo je na území rôznych zmluvných strán, zamýšľajú spoločne uskutočňovať medzinárodnú dopravu na autobusovej linke, musia sa pred podaním príslušných žiadostí navzájom dohodnúť na podmienkach uskutočňovania takejto dopravy.
 2. Vzájomné vzťahy medzi dopravcami uvedenými v odseku 1 vyplývajúce z účasti každého z nich na prevádzke autobusovej linky, včítane nákladov a ziskov z prevádzky linky, sa upravujú zmluvami uzavretými medzi týmito dopravcami.
 3. Zmluvy uvedené v odseku 2 musia obsahovať povinnosť predaja, včítane prepredaja cestovných lístkov každým dopravcom na spoje autobusmi ostatných spolupracujúcich dopravcov.
 4. Dopravcovia uvedení v odseku 1 môžu splnomocniť jedného zo svojho stredu, aby vystupoval v ich mene pri podávaní žiadosti o vydanie povolenia na spoločné uskutočňovanie medzinárodnej dopravy.
 1. Dopravca uskutočňujúci medzinárodnú dopravu na autobusovej linke musí zverejniť najneskoršie dva týždne pred začatím prevádzky na linke podmienky prepravy, tarifu a cestovný poriadok vo všetkých štátoch, na území ktorých sú zastávky pre nástup a výstup cestujúcich.
 2. Povinnosť uvedená v odseku 1 platí pre dopravcu aj v prípade zastavenia, dočasného zastavenia a obnovenia medzinárodnej dopravy a ďalej v prípadoch zmeny prepravných podmienok, tarify a cestovného poriadku.
 3. Údaje uvedené v odsekoch 1 a 2 sa musia zverejniť v každom štáte, na území ktorého sa uskutočňuje vyššie uvedená medzinárodná doprava, v jeho jazyku podľa predpisov platných v tomto štáte.
 1. Ak sa na uskutočňovanie medzinárodnej kyvadlovej dopravy vyžaduje povolenie, musí dopravca podať žiadosť o jeho vydanie príslušnému orgánu štátu, na území ktorého chce dopravu uskutočňovať.
 2. Žiadosť uvedená v odseku 1 musí obsahovať tieto údaje:
 b) názov miest, medzi ktorými chce dopravca dopravu uskutočňovať;
 c) uvedenie trasy kyvadlovej dopravy a hraničných priechodov;
 d) počet skupín cestujúcich a termíny, v ktorých sa predpokladá preprava týchto skupín;
 e) počet spojov.
 1. Príslušný orgán, ktorý dostal žiadosť uvedenú v § 12, rozhodne o povolení alebo o zamietnutí žiadosti v čo najkratšej lehote, ale najneskoršie do 30 dní odo dňa, čo dostal žiadosť.
 2. Povolenie na uskutočňovanie medzinárodnej kyvadlovej dopravy musí obsahovať:
 b) názov miest, medzi ktorými sa povoľuje kyvadlová doprava;
 c) názov hraničných priechodov na prepravnej trase;
 d) počet spojov, ktoré má dopravca právo na základe povolenia uskutočňovať;
 e) dátum začatia a skončenia dopravy;
 f) povinnosť dopravcu uskutočňovať dopravu podľa Všeobecných podmienok a osobitných podmienok uvedených v povolení.
 1. Dopravca zodpovedá za plnenie podmienok prepravnej zmluvy voči cestujúcim a cestujúci voči dopravcovi.
 2. Ak nie je dokázaný opak, je dokladom o uzavretí prepravnej zmluvy dokument zvaný medzinárodný autobusový cestovný lístok; chýbajúci cestovný lístok, jeho nesprávnosť alebo strata nemajú vplyv na existenciu a platnosť prepravnej zmluvy.
 3. Cestovné lístky môžu byť na meno alebo na nositeľa.
 4. Cena cestovného lístku je určená dohodnutou tarifou.
 5. Na cestovných lístkoch sa musí uviesť, že pri preprave platia tieto Všeobecné podmienky.
 6. Cestovné lístky musia byť vytlačené v jazykoch štátov, v ktorých je východisková a konečná zastávka autobusovej linky.
 a) zaistiť cestujúcim bezpečnú a pohodlnú cestu určeným autobusovým spojom podľa cestovného poriadku a podľa podmienok prepravnej zmluvy;
 b) poskytnúť cestujúcim doplnkové služby podľa § 16;
 c) v prípade, že došlo k prerušeniu cesty alebo k nemožnosti pokračovať v nej daným autobusom, zabezpečiť cestujúcemu bez doplnkových výdavkov prepravu do cieľovej zastávky uvedenej na cestovnom lístku a taktiež mu zabezpečiť ďalšie služby, ktoré budú nevyhnutné v dôsledku takého prerušenia cesty.
 1. Cestujúci musí mať cestovný lístok platný na danom autobusovom spoji a predložiť ho na požiadanie dopravného personálu alebo kontrolných orgánov.
 2. Z prepravy sa vylučuje a na najbližšej zastávke môže byť z autobusu vysadený (bez nároku na vrátenie cestovného a prepravného za batožinu) cestujúci,
 a) ktorý nedodržiava podmienky prepravnej zmluvy;
 b) ktorého správanie je neprístojné alebo ktorý obťažuje iných cestujúcich;
 c) ktorý v dôsledku svojej choroby alebo z iných dôvodov je nebezpečný iným cestujúcim.
 a) cestovať autobusovou linkou podľa cestovného lístku;
 b) vziať so sebou bezplatne (alebo so zľavou na cestovnom) deti, ručné batožiny a domáce zvieratá v počte, za podmienok a za cestovné (dovozné) podľa tarify;
 c) na prepravu cestovných batožín v priestore autobusu osobitne na to určenom za osobitný poplatok určený tarifou;
 d) používať počas cesty služby, za ktoré osobitne zaplatil.
 1. Nástup do autobusu a výstup z neho je dovolený len na miestach uvedených v cestovnom poriadku; v nevyhnutných prípadoch aj na iných miestach - na pokyn dopravného personálu podľa predpisov platných na území zmluvnej strany, kde sa autobus nachádza.
 2. Cestujúci zrejme invalidní, ťarchavé ženy a cestujúci s deťmi na rukách majú právo prednostne nastupovať.
 3. Správanie cestujúcich na autobusových staniciach, nástup do autobusu a výstup z neho na zastávkach sú upravené miestnymi predpismi. Cestujúci je povinný dodržiavať tieto predpisy a správať sa podľa pokynov personálu autobusovej stanice.
 1. Po začatí cesty nie je možné cestovný lístok postúpiť inej osobe. Cesta sa pokladá za začatú, len čo cestujúci nastúpil do autobusu s úmyslom uskutočniť cestu. Cesta sa pokladá za ukončenú, len čo autobus prišiel na miesto určenia cestujúceho a cestujúci opustil autobus.
 2. Cestovný lístok neoprávňuje na prerušenie cesty, pokiaľ to na ňom nie je priamo uvedené.
 3. V prípade, že cestujúci je nútený prerušiť cestu podľa rozhodnutia pohraničného, colného alebo iného orgánu štátnej správy alebo z dôvodu zlého zdravotného stavu, má právo do 30 dní, začínajúc dňom dočasného prerušenia cesty, pokračovať v ceste niektorým z ďalších spojov autobusovej linky, ak sú v autobuse voľné miesta. Pritom je povinný predložiť cestovný lístok, na ktorom sú potvrdené dôvody dočasného prerušenia cesty. Tieto dôvody potvrdí na cestovnom lístku dopravný personál, s ktorým cestujúci cestoval v autobuse do prerušenia, alebo cestovná pokladňa na autobusovej zastávke (ak prerušenie vzniklo v čase, keď bol autobus na zastávke, na ktorej je cestovná pokladňa).
 1. V prípade zrušenia cestovného spoja, na ktorý si cestujúci zakúpil cestovný lístok, je dopravca povinný ihneď potom, čo sa spoj zrušil, vrátiť cestujúcemu sumu zaplatenú za cestovný lístok a poplatky za doplnkové služby. Okrem toho je dopravca povinný uhradiť riadne preukázané výdavky, ktoré vznikli cestujúcemu v súvislosti s jeho prípadným príchodom do nástupnej zastávky uvedenej na cestovnom lístku a s jeho návratom z tejto zastávky najlacnejším dopravným prostriedkom, ktorý sa v danom mieste zvyčajne používa.
 2. Ustanovenie odseku 1 sa použije aj vtedy, ak sa pôvodný čas odchodu autobusu, na ktorý si cestujúci zakúpil cestovný lístok, odsúva najmenej o jednu hodinu a cestujúci nemal v tom čase možnosť použiť iný autobus toho istého dopravcu.
 3. Ak je jazda autobusu prerušená, má cestujúci, ktorý nemôže pokračovať v ceste, právo na vrátenie tej sumy cestovného, ktorá zodpovedá neuskutočnenej časti cesty a na vrátenie poplatkov za nevyužité doplnkové služby, ak cestujúci odmietne pokračovať v ceste dopravným prostriedkom, ktorý dopravca pristavil.
 4. V prípadoch uvedených v tomto paragrafe sa cestujúcemu vráti príslušná suma bez akýchkoľvek zrážok po vrátení cestovného lístku.
 1. Batožiny sa prepravujú zároveň s cestujúcimi v tom istom autobuse.
 2. Cestujúci môže vziať so sebou len takú ručnú batožinu, ktorú umiestni na kolene alebo pod svojím sedadlom, na polici alebo v sieťke nad sedadlami. Batožina nesmie prekážať pri vstupe do autobusu. Celková váha ručnej batožiny nesmie prekročiť 20 kg.
 3. Cestujúci je oprávnený okrem ručnej batožiny podať na prepravu cestovné batožiny do celkovej váhy 30 kg.
 4. Dopravný personál autobusu má právo batožiny, ktoré sa nehodia na prepravu vnútri autobusu, umiestniť v priestore vyhradenom na tento účel, pričom dostane majiteľ batožiny batožinový lístok (potvrdenie).
 1. Na každú jednotlivú cestovnú batožinu prijatú na prepravu vydáva dopravca cestujúcemu batožinový lístok (potvrdenie).
 2. V batožinovom lístku sa uvádza suma zaplateného dovozného a miesto určenia.
 3. V batožinovom lístku sa musí uviesť, že preprava sa uskutočňuje podľa Všeobecných podmienok.
 4. Dopravca má právo poznamenať na batožinovom lístku stav batožiny alebo jej obalu; poznámku musí cestujúci potvrdiť. Ak cestujúci odmietne tak urobiť, môže dopravca odmietnuť prevziať batožinu na prepravu.
 5. Ak dopravca prijal cestovnú batožinu bez poznámky, predpokladá sa, že bola prijatá v dobrom stave a v zodpovedajúcom obale.
 a) predmety, ktorých prepravu zakazujú právne predpisy štátov, na území ktorých sa preprava uskutočňuje;
 b) predmety, ktoré môžu spôsobiť škodu ostatným cestujúcim alebo poškodiť a znečistiť autobus;
 c) nebezpečné veci, ako napr. horľaviny, výbušniny, žieraviny, rádioaktívne, otravné a iné látky alebo predmety zhotovené z uvedených materiálov;
 d) predmety vzbudzujúce ošklivosť;
 e) strelné zbrane, sečné a bodné predmety bez obalu;
 f) predmety, ktoré pre svoj objem a tvar nie sú spôsobilé na prepravu autobusom (bicykle, nezložené detské kočíky a pod.).
 1. Pri podaji cestovnej batožiny na prepravu môže cestujúci ohlásiť jej cenu.
 2. Cenu cestovnej batožiny musí cestujúci ohlásiť v mene štátu odoslania a musí sa uviesť v batožinovom lístku. Tarifa určuje hornú hranicu ohlásenej ceny cestovnej batožiny.
 3. Z ohlásenej ceny cestovnej batožiny dopravca má právo vybrať sumu určenú tarifou.
 1. Cestovnú batožinu prevzatú na prepravu vydá dopravca v mieste určenia uvedenom na batožinovom lístku na predloženie tohto lístku, ak cestujúci splnil podmienky určené v § 33.
 2. Ak sa nepreukáže opak, predpokladá sa, že dopravca pri vydaní cestovnej batožiny osobe predkladajúcej batožinový lístok konal v dobrej viere.
 3. Ak batožinový lístok nebol predložený, nie je dopravca povinný vydať cestovnú batožinu, iba ak osoba, ktorá požaduje jej vydanie, dokáže svoje oprávnenie na ňu.
 4. Cestovnú batožinu, ktorá nebola vyzdvihnutá do 24 hodín po príchode na miesto určenia alebo na konečnú zastávku autobusovej linky, uschováva dopravca na bezpečnom mieste po 6 mesiacov na účet cestujúceho.
 5. Ostatné otázky spojené s vydaním a úschovou batožín upravujú právne predpisy štátu, na území ktorého je miesto, kde sa skončila preprava batožiny.
 1. Cestujúci musí mať so sebou doklady pre prechod štátnej hranice a je povinný podrobiť sa colným, finančným, devízovým a iným administratívnym predpisom, ktoré sa týkajú jeho a jeho batožín. Dopravca nezodpovedá za následky postihujúce cestujúceho, ktorý sa týmto predpisom nepodrobil.
 2. Cestujúci je povinný uhradiť dopravcovi náklady, ktoré dopravcovi vznikli v dôsledku porušenia predpisov uvedených v odseku 1.
 1. Dopravca zodpovedá za poškodenie a úplnú alebo čiastočnú stratu cestovnej batožiny, ktorú prevzal od cestujúceho na prepravu, s prihliadnutím na ustanovenie § 36 ods. 2.
 2. Dopravca sa zbaví zodpovednosti, ak poškodenie alebo čiastočná či úplná strata cestovnej batožiny vznikla z viny cestujúceho, na základe jeho dispozícií, ktoré nezavinil dopravca, pre vlastnosť batožiny alebo v dôsledku skutočností, ktoré dopravca nemohol predvídať a následky ktorých nemohol odvrátiť.
 1. Cestovná batožina odovzdaná dopravcovi na prepravu, ktorá nebola vydaná cestujúcemu do 14 dní odo dňa, keď požiadal o jej vydanie, sa pokladá za stratenú.
 2. Ak sa cestovná batožina pokladaná za stratenú nájde do jedného roka odo dňa straty, je dopravca povinný vynaložiť všetko úsilie, aby o tom upovedomil cestujúceho. Cestujúci má právo požadovať do 30 dní odo dňa, čo dostal takúto správu, vydanie batožiny buď v mieste odoslania, alebo v mieste určenia za podmienky, že vráti náhradu, ktorú za batožinu dostal.
 1. Dopravca nahrádza škodu za úplnú alebo čiastočnú stratu cestovnej batožiny, ak za ňu zodpovedá podľa § 34.
 2. Výška tejto náhrady sa určuje podľa ceny batožiny ohlásenej cestujúcim podľa § 30. Ak cena nebola ohlásená, určí sa výška náhrady podľa právnych predpisov štátu dopravcu. Za stratu, úbytok alebo poškodenie peňazí, cenností, cenných papierov a iných obzvlášť cenných predmetov (napr. umelecké výrobky, starožitnosti), ktoré boli v batožine podanej na prepravu, sa poskytne náhrada v rozsahu určenom tarifou, a to len v tom prípade, ak cenu batožiny cestujúci ohlásil.
 1. V prípade poškodenia cestovnej batožiny je dopravca povinný uhradiť sumu, o ktorú sa znížila ohlásená alebo iným preukazným spôsobom určená cena batožiny; náhrada však nemôže prevýšiť sumu náhrady, ktorá by sa priznala pri strate batožiny.
 2. Ak cestujúci prevezme cestovnú batožinu bez výhrady týkajúcej sa zjavných poškodení, predpokladá sa, že batožina sa prevzala úplná a v dobrom stave.
 1. Autobusy používané na medzinárodné prepravy musia byť v dobrom technickom stave, mať náležitý vonkajší vzhľad a zabezpečovať cestujúcim pohodlnú jazdu.
 2. Ak cesta trvá dlhšie ako 2 hodiny, možno cestujúcich prepravovať len na stálych miestach na sedenie.
 3. Ak autobus dopravcu jedného štátu nemôže za cesty po území druhého štátu z akejkoľvek príčiny pokračovať v jazde, príslušné orgány tohto štátu poskytnú na žiadosť dopravného personálu uvedeného autobusu nevyhnutnú pomoc pri organizácii prepravy cestujúcich na účet dopravcu do najbližšieho miesta, z ktorého sa cestujúci môžu ďalej dopraviť.
 1. Dopravný personál autobusu je povinný dodržiavať správne predpisy štátov, na území ktorých sa uskutočňuje medzinárodná preprava.
 2. Za tým účelom musí byť dopravný personál autobusu oboznámený so zodpovedajúcimi predpismi štátov, na území ktorých uskutočňuje prepravy, a to predovšetkým s predpismi týkajúcimi sa pasovej, colnej a devízovej kontroly.
 3. Členovia dopravného personálu autobusov, ktorí nedodržiavajú predpisy uvedené v odseku 1 alebo porušujú všeobecné normy správania, sa nesmú používať na prácu v medzinárodných prepravách.
 1. Dopravný personál autobusov používaných na medzinárodné prepravy na autobusových linkách musí mať služobnú rovnošatu.
 2. Dopravný personál je povinný:
 a) podrobne sa oboznámiť s trasou a cestovným poriadkom autobusovej linky;
 b) vedieť aspoň jeden cudzí jazyk v rozsahu nevyhnutnom na vzájomné dorozumenie na obsluhovanej autobusovej linke, ak jeho rodný jazyk nie je dostatočne známy v štátoch, na území ktorých prechádza trasa autobusu;
 c) poznať Všeobecné podmienky.
 1. Autobusy používané na medzinárodnú dopravu musia byť opatrené nápismi s názvom trasy a týmito ďalšími údajmi:
 a) názov dopravcu (skrátene);
 b) konečné zastávky a podľa možnosti najdôležitejšie priebežné zastávky na autobusovej linke, uvedené v cestovnom poriadku.
 2. Informácie o preprave umiestnené v autobuse musia byť v jazykoch štátov, na území ktorých sú východiskové a konečné zastávky autobusovej linky.


text:
 Události
 březen – Kornélius byl zvolen 21. papežem.
 červen – Gótové porazili Římany v bitvě u Abrittu. Císař Decius a jeho syn Herennius Decius byli zabiti.
 Nástupcem Decia se v Římě stal Hostilianus, zatímco římské vojsko uznalo za císaře Treboniana Galla. Gallus a Hostilianus se následně dohodli na spoluvládě.
 V Římě naplno vypukla morová epidemie, které císař Hostilianus zakrátko podléhá. Epidemie sužovala Řím po dobu 15 let.
 Císař Trebonianus Gallus uzavřel mír s Góty.
 Sásánovský král Šápúr I. zahájil tažení do Arménie.
 Probíhající události
 249–262: Cypriánův mor
 Narození
 Antonín Veliký, egyptský křesťanský světec
 Úmrtí
 červen – Decius, římský císař (zabit v bitvě)
 červen – Herennius Decius, římský císař (zabit v bitvě)
 léto – Hostilianus, římský císař (na mor)
 Svatá Agáta
 Hlavy států
 Papež – Kornélius (251–253) + Novacián, vzdoropapež (251–258)
 Římská říše – Decius (249–251) + Decius mladší, spoluvladař (251) + Hostilianus, spoluvladař (251) » Trebonianus Gallus (251–253) + Volusianus, spoluvladař (251–253)
 Perská říše – Šápúr I. (240/241–271/272)
 Kušánská říše – Vášiška (247–267)
 Kavkazská Iberie – Mirdat II. Iberský (249–265)
 Indie:
 Guptovská říše – Maharádža Šrí Gupta (240–280)
 Externí odkazy
 3. století


text:
Bootanelleus is een geslacht van vliesvleugeligen uit de familie Torymidae. De wetenschappelijke naam van dit geslacht is voor het eerst geldig gepubliceerd in 1915 door Girault.
 Soorten
 Het geslacht Bootanelleus omvat de volgende soorten:
 Bootanelleus aereus (Girault, 1915)
 Bootanelleus ashmeadi (Girault, 1915)
 Bootanelleus auritibiae (Girault, 1915)
 Bootanelleus hyalinus (Girault, 1915)
 Bootanelleus leai (Girault, 1929)
 Bootanelleus longifasciatus (Girault, 1915)
 Bootanelleus nonvitta (Girault, 1938)
 Bootanelleus nympha (Girault, 1937)
 Bootanelleus orientalis (Mathur & Hussey, 1956)
 Bootanelleus pax (Girault, 1915)
 Bootanelleus sanguiniventris (Girault, 1915)
 Bootanelleus victoriae (Girault, 1928)
 Bootanelleus viridiscutellum Girault, 1915
 Torymidae


text:
 22.11.2018
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 297/50
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 39/2017
 от 3 февруари 2017 година
 за изменение на приложение XIII (Транспорт) към Споразумението за ЕИП [2018/1773]
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Директива 2014/82/ЕС на Комисията от 24 юни 2014 г. за изменение на Директива 2007/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на общите професионални знания, медицинските изисквания и изискванията във връзка със свидетелство (1) следа да бъде включена в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Следователно приложение XIII към Споразумението за ЕИП следва да бъде съответно изменено,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 В точка 42ж (Директива 2007/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета) от приложение XIII към Споразумението за ЕИП се добавя следното тире:
 „—
 32014 L 0082: Директива 2014/82/ЕС на Комисията от 24 юни 2014 г. (ОВ L 184, 25.6.2014 г., стр. 11).“
 Член 2
 Текстовете на Директива 2014/82/ЕС на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 4 февруари 2017 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (*1).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 3 февруари 2017 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Claude MAERTEN
 (1) ОВ L 184, 25.6.2014 г., стр. 11.
 (*1) С отбелязани конституционни изисквания.