text:
No Love Vol. 1 – składanka amerykańskiej nowojorskiej grupy hip-hopowej Ruff Ryders wydana w 2003 roku. Występuje na niej mało obecnych członków grupy, tylko Sheek Louch, Infa.Red & Cross. Przeważają utwory Uncle Murdy.
 Lista utworów
 "Faggots" (Uncle Murda)
 "Freestyle" (Sheek Louch)
 "One Round" (20 Grand Pikaso)
 "U Make Me Wanna" (Fiend)
 "Freestyle" (Team Arliss)
 "War" (Styles P & J. Blanco)
 "Freestyle" (Uncle Murda)
 "Dirty Funk" (Drag-On)
 "Freestyle" (Jinx Da Juvy & JFK)
 "Too Rude" (Infa.Red & Cross)
 "Freestyle" (J-Hood)
 "Play No Games" (Fat Joe & Trick Daddy)
 "Freestyle" (Uncle Murda)
 "Your Jaw Droppin" (C-Ganz)
 "Reppin Bk" (Trav)
 "Scratchin and Survivin" (Freeway)
 "Freestyle" (Star Venom)
 "Oh No" (Jin)
 "Xtra Hot" (Benzino ft. Daz)
 "Gettin Money Gangsta" (Uncle Murda)
 "Throw Something" (Chop Dezol)
 "Freestyle" (Gotti Click)
 "Drop Bombs 2 This" (D Boe & Uncle Murda)
 Mix 12"
 Została wydana również składanka zwana "Mix 12"". Zawiera ona sześć utworów z "No Love Vol. 1" i jeden spoza albumu, "Streets" The Lox.
 Lista utworów
 Strona A
 "Streets" (The Lox)
 "To Rude" (Infa.Red & Cross)
 "U Make Me Wanna" (Fiend)
 Strona B
 "Dirty Funk (Edited)" (Drag-On)
 "Oh No" (Jin)
 "Your Jaw Droppin" (C-Ganz)
 "Faggots" (Uncle Murda)
 Albumy muzyczne wydane w roku 2003
 Albumy Ruff Ryders Entertainment


type: other

text:
z dne 4. junija 2009 ( *1 )
 „Predlog za sprejetje predhodne odločbe — Člen 81(1) ES — Pojem ‚usklajeno ravnanje‘ — Vzročna zveza med usklajevanjem in ravnanjem podjetij na trgu — Presoja na podlagi določb nacionalnega prava — Zadostnost enega sestanka ali zahteva po trajnem in rednem usklajevanju“
 V zadevi C-8/08,
 zaradi predloga za sprejetje predhodne odločbe na podlagi člena 234 ES, ki ga je vložilo College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nizozemska) z odločbo z dne 31. decembra 2007, ki je prispela na Sodišče , v postopku
 v sestavi A. Rosas, predsednik senata, A. Ó Caoimh, J. N. Cunha Rodrigues, J. Klučka (poročevalec) in U. Lõhmus, sodniki,
 na podlagi pisnega postopka in obravnave z dne 15. januarja 2009,
 za T-Mobile Netherlands BV I. VerLoren van Themaat in V. H. Affourtit, odvetnika,
 za KPN Mobile NV B. J. H. Braeken in P. Glazener, odvetnika,
 za Vodafone Libertel BV G. van der Klis, odvetnik,
 za Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit A. Prompers, zastopnica,
 za nizozemsko vlado C. Wissels, Y. de Vries in M. de Grave, zastopniki,
 za Komisijo Evropskih skupnosti A. Bouquet in S. Noë, zastopnika,
 po predstavitvi sklepnih predlogov generalne pravobranilke na obravnavi 19. februarja 2009
 Predlog za sprejetje predhodne odločbe se nanaša na razlago člena 81(1) ES.
 To vprašanje je bilo postavljeno v okviru spora med podjetji T-Mobile Netherlands BV (v nadaljevanju: T-Mobile), KPN Mobile NV (v nadaljevanju: KPN), Orange Nederland NV (v nadaljevanju: Orange) in Vodafone Libertel NV (v nadaljevanju: Vodafone) na eni strani in Raad van bestuur van de Nederlandse Mededingingsautoriteit (nizozemskim organom, pristojnim za konkurenco, v nadaljevanju: NMa) na drugi strani v zvezi z globami, ki jih je ta naložil navedenim podjetjem zaradi kršitve člena 81 ES in člena 6(1) zakona o konkurenci (Mededingingswet) v različici, ki izhaja iz zakona o spremembi zakona o konkurenci (Wet houdende wijziging van de Mededingingswet) z dne 9. decembra 2004 (v nadaljevanju: Mw).
 V uvodni izjavi 5 Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 z dne 16. decembra 2002 o izvajanju pravil konkurence iz členov 81 in 82 Pogodbe (UL L 1, str. 1) je navedeno:
 „Za zagotavljanje učinkovitega izvajanja pravil konkurence Skupnosti in hkrati spoštovanja temeljnih pravic do obrambe naj bi ta uredba urejala dokazno breme iz členov 81 in 82 Pogodbe [ES]. [...] Ta uredba ne vpliva niti na nacionalna pravila o dokaznem standardu niti na obveznosti organov, pristojnih za konkurenco, in sodišč v državah članicah, da preverjajo pomembna dejstva o posameznem primeru, pod pogojem, da so taka pravila in obveznosti skladni s splošnimi načeli prava Skupnosti.“
 Člen 2 navedene uredbe z naslovom „Dokazno breme“ določa:
 „V vseh nacionalnih postopkih ali postopkih Skupnosti za uporabo členov 81 in 82 Pogodbe kršitve iz člena 81(1) ali člena 82 Pogodbe dokazuje stranka ali organ, ki kršitev domneva. [...]“
 Člen 3(1) in (2) iste uredbe določa:
 „1. Kadar organi, pristojni za konkurenco v državah članicah, ali nacionalna sodišča uporabljajo nacionalno zakonodajo o konkurenci za sporazume, sklepe podjetniških združenj ali za usklajena ravnanja v smislu člena 81(1) Pogodbe, ki lahko vplivajo na trgovanje med državami članicami v smislu navedene določbe, uporabljajo za te sporazume, sklepe ali usklajena ravnanja tudi člen 81 Pogodbe. [...]
 2. Uporaba nacionalne zakonodaje o konkurenci ne sme voditi k prepovedi sporazumov, sklepov podjetniških združenj ali usklajenih ravnanj, ki lahko vplivajo na trgovanje med državami članicami, a ne omejujejo konkurence v smislu člena 81(1) Pogodbe [...]“
 V skladu s členom 1(h) Mw se za „usklajeno ravnanje“ šteje vsako usklajeno ravnanje v smislu člena 81(1) ES.
 V skladu s členom 6(1) Mw so prepovedani vsi sporazumi med podjetji, vsi sklepi podjetniških združenj in vsako usklajeno ravnanje, katerih cilj oziroma posledica je preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence na celotnem nizozemskem trgu ali na njegovem delu.
 NMa je na podlagi člena 88 Mw pooblaščen, da uporablja člen 81 ES.
 Dejansko stanje v sporu o glavni stvari
 Iz predložitvene odločbe je razvidno, da so se predstavniki operaterjev, ki ponujajo mobilne telekomunikacijske storitve na nizozemskem trgu, sestali 13. junija 2001.
 Takrat je imelo pet operaterjev na Nizozemskem lastno mobilno telefonsko omrežje, in sicer podjetja Ben Nederland BV (v nadaljevanju: Ben, zdaj T-Mobile), KPN, Dutchtone NV (v nadaljevanju: Dutchtone, zdaj Orange), Libertel-Vodafone NV (v nadaljevanju: Libertel-Vodafone, zdaj Vodafone) in Telfort Mobiel BV (pozneje O2 (Netherlands) BV, v nadaljevanju: O2 (Netherlands), in zdaj Telfort). Leta 2001 so tržni deleži teh petih operaterjev znašali 10,6%, 42,1%, 9,7%, 26,1% oziroma 11,4%. Šesto mobilno telefonsko omrežje ni bilo predvideno, ker ni bilo izdano nobeno novo dovoljenje. Dostop na trg mobilnih telekomunikacijskih storitev je bil torej mogoč le s sklenitvijo pogodbe z enim ali več od teh petih operaterjev.
 Ponudbo mobilnih telekomunikacijskih storitev sestavljajo predplačniški paketi in naročniške pogodbe. Značilnost predplačniških paketov je, da stranka ceno pogovorov plača vnaprej. Z nakupom predplačniške kartice oziroma z napolnitvijo računa pridobi stranka dobroimetje pogovornega časa, za katerega lahko telefonira. Pri naročniških pogodbah pa se, nasprotno, minute pogovora v določenem obdobju naknadno zaračunajo stranki, ki poleg tega plača fiksno naročnino, v katero je lahko všteto tudi dobroimetje pogovornega časa.
 13. junija 2001 je potekal sestanek predstavnikov operaterjev, ki ponujajo mobilne telekomunikacijske storitve na nizozemskem trgu. Ta se je nanašal zlasti na znižanje standardnih provizij pogodbenih trgovcev za naročniške pogodbe, in sicer od ali od približno tega datuma dalje. Kot je razvidno iz predložitvene odločbe, so se udeleženci tega sestanka sklicevali tudi na več zaupnih informacij.
 NMa je z odločbo z dne 30. decembra 2002 ugotovil, da so podjetja Ben, Dutchtone, KPN, O2 (Netherlands) in Libertel-Vodafone med seboj sklenila sporazume oziroma da so usklajevala svoje ravnanje. NMa je tem podjetjem ob upoštevanju, da so občutno omejevala konkurenco in s tem kršila prepoved iz člena 6(1) Mw, naložil globe.
 Navedena podjetja so zoper to odločbo NMa vložila pritožbo.
 NMa je z odločbo z dne 27. septembra 2004 odločil, da so bili pritožbeni razlogi podjetij T-Mobile, KPN, Orange, Libertel-Vodafone in O2 (Netherlands) delno utemeljeni, in ugotovil, da ravnanje, opisano v odločbi z dne , ne pomeni le kršitve člena 6 Mw, ampak tudi člena 81(1) ES. Zato je NMa vse globe, naložene navedenim podjetjem, ohranil, vendar jih je zmanjšal.
 Podjetja T-Mobile, KPN, Orange, Vodafone in Telfort so pri Rechtbank te Rotterdam (sodišče v Rotterdamu) vložila tožbo zoper odločbo z dne 27. septembra 2004. To sodišče je s sodbo z dne navedeno odločbo razglasilo za nično in zadevo poslalo NMa v ponovno odločanje.
 Podjetja T-Mobile, KPN, Orange in Vodafone (v nadaljevanju: zadevni operaterji) so na navedeno sodbo vložila pritožbo pri College van Beroep voor het bedrijfsleven, ki mora presoditi, ali je bila glede pojma usklajenega ravnanja podana pravilna razlaga glede na ustaljeno sodno prakso Sodišča na tem področju.
 Stališče predložitvenega sodišča
 College van Beroep voor het bedrijfsleven meni, da je treba ugotoviti, prvič, ali je bilo posredovanje informacij o naročniških pogodbah na sestanku 13. junija 2001 namenjeno omejevanju konkurence in ali NMa utemeljeno ni preučil posledic usklajenega ravnanja ter, drugič, ali obstaja vzročna zveza med tem usklajevanjem in ravnanjem zadevnih operaterjev na trgu.
 Predložitveno sodišče najprej pojasnjuje, da se zadevno usklajeno ravnanje v postopku v glavni stvari ne nanaša niti na potrošniške cene, ki jih uporabljajo zadevna podjetja, niti na tarife naročniških pogodb, ki jih navedeni operaterji zaračunajo končnim uporabnikom. Dejansko se nanaša na provizijo, ki jo nameravajo ti operaterji plačati za storitve, ki jih zanje opravljajo pogodbeni trgovci. Zato navedeno sodišče poudarja, da ni mogoče šteti, da je neposredni cilj usklajenega ravnanja določitev cen naročniških pogodb na maloprodajnem trgu.
 Dalje, College van Beroep voor het bedrijfsleven dvomi, da bi bilo mogoče šteti, da je cilj usklajenega ravnanja zadevnih operaterjev, ki se nanaša na provizije pogodbenim trgovcem za sklenitev naročniških pogodb, preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence v smislu člena 81(1) ES. Zatrjuje namreč, da bi bilo treba sodno prakso Sodišča na področju konkurence razlagati tako, da je namen sporazuma ali usklajenega ravnanja omejevanje konkurence, če izkušnje kažejo, da je učinek tega sporazuma ali te prakse vedno ali skoraj vedno preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence, neodvisno od ekonomskih okoliščin. Po mnenju predložitvenega sodišča je tako, kadar so dejanske škodljive posledice neizogibne in bodo nastale ne glede na značilnosti zadevnega trga. Po njegovem mnenju bi bilo treba – da se za neko ravnanje ne bi štelo, da ima za cilj omejevanje konkurence, čeprav očitno ni imelo omejujočih posledic – torej vedno preučiti posledice usklajenega ravnanja.
 Nazadnje, predložitveno sodišče glede vzročne zveze med usklajevanjem in ravnanjem operaterjev na trgu dvomi o upoštevnosti domneve iz sodb z dne 8. julija 1999 v zadevi Komisija proti Anic Partecipazioni (C-49/92 P, Recueil, str. I-4125) in v zadevi Hüls proti Komisiji (C-199/92 P, Recueil, str. I-4287), in sicer da – ob pridržku nasprotnega dokaza, ki ga morajo predložiti zainteresirani gospodarski subjekti – podjetja, ki so sodelovala pri usklajevanju in so ostala dejavna na trgu, pri določitvi svojega ravnanja na tem trgu upoštevajo informacije, izmenjane s konkurenti. To velja toliko bolj, če se je usklajevanje dogajalo redno v daljšem obdobju. Navedeno sodišče se sprašuje, ali je v skladu s pravom Skupnosti dolžno uporabiti to domnevo kljub različnim nacionalnim določbam na področju izvedbe dokazov in ali se taka domneva uporabi v situacijah, ko je podlaga za dogovor samo en sestanek.
 V teh okoliščinah je College van Beroep voor het bedrijfsleven prekinilo odločanje in Sodišču v predhodno odločanje predložilo ta vprašanja:
 Katera merila je treba upoštevati pri uporabi člena 81(1) ES za presojo, ali je cilj usklajenega ravnanja preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence na skupnem trgu?
 Ali je člen 81 ES treba razlagati tako, da je pri uporabi te določbe s strani nacionalnega sodišča vzročno zvezo med usklajevanjem in ravnanjem na trgu treba dokazati in presojati po pravilih nacionalnega prava, če ta pravila niso manj ugodna od tistih, ki veljajo za podobne nacionalne zahteve, in če zaradi njih izvrševanje pravic, zagotovljenih s pravom Skupnosti, v praksi ni onemogočeno ali skrajno oteženo?
 Ali pri uporabi pojma usklajeno ravnanje iz člena 81 ES domneva vzročne zveze med usklajevanjem in ravnanjem na trgu velja tudi, če je uskladitev enkratna in gospodarski subjekt, ki je udeležen pri usklajevanju, ostane dejaven na trgu, ali se ta domneva uporabi samo v tistih primerih, ko se usklajevanje dogaja redno v daljšem obdobju?“
 Najprej je treba poudariti, da pojmi „sporazum“, „sklepi podjetniških združenj“ in „usklajeno ravnanje“ s subjektivnega vidika zajemajo oblike usklajevanja, ki so iste vrste in se razlikujejo le po intenzivnosti in izraznih oblikah (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Komisija proti Anic Partecipazioni, točka 131).
 Zato, kot je v bistvu poudarila generalna pravobranilka v točki 38 sklepnih predlogov, se merila – ki jih je postavilo Sodišče za presojo, ali je cilj ali posledica nekega ravnanja preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence – uporabljajo ne glede na to, ali gre za sporazum, sklep ali usklajeno ravnanje.
 V zvezi s tem je treba poudariti, da je Sodišče že določilo merila, ki omogočajo presojo, ali je sporazum, sklep oziroma usklajeno ravnanje protikonkurenčno.
 Glede opredelitve usklajenega ravnanja je treba navesti, da je Sodišče presodilo, da gre pri takem ravnanju za obliko usklajevanja med podjetji, ki se sicer ne nadaljuje do sklenitve pogodbe v pravem pomenu, vendar ima za posledico, da se konkurenca, ki je povezana s tveganji, zavestno nadomesti s praktičnim sodelovanjem (glej sodbi z dne 16. decembra 1975 v združenih zadevah Suiker Unie in drugi proti Komisiji, od 40/73 do 48/73, 50/73, od 54/73 do 56/73, 111/73, 113/73 in 114/73, Recueil, str. 1663, točka 26, in z dne v združenih zadevah Ahlström Osakeyhtiö in drugi proti Komisiji, C-89/85, C-104/85, C-114/85, C-116/85, C-117/85 in od C-125/85 do C-129/85, Recueil, str. I-1307, točka 63).
 Glede presoje protikonkurenčnosti usklajenega ravnanja se je treba navezati zlasti na cilje, ki jih skuša doseči, in na gospodarski in pravni okvir, v katerega je umeščeno (glej v tem smislu sodbo z dne 8. novembra 1983 v zadevi IAZ International Belgium in drugi proti Komisiji, od 96/82 do 102/82, 104/82, 105/82, 108/82 in 110/82, Recueil, str. 3369, točka 25, in z dne v zadevi Beef Industry Development Society in Barry Brothers, C-209/07, ZOdl., str. I-8637, točki 16 in 21). Poleg tega, čeprav namen strank ni nujni dejavnik za opredelitev omejujoče narave usklajenega ravnanja, ga Komisija Evropskih skupnosti ali sodišča Skupnosti vseeno upoštevajo (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo IAZ International Belgium in drugi proti Komisiji, točke od 23 do 25).
 Glede razmejitve med usklajenim ravnanjem, ki ima protikonkurenčni cilj, in takim, ki imajo protikonkurenčno posledico, je treba opozoriti, da protikonkurenčni cilj in posledica nista kumulativna pogoja, ampak alternativi za presojo, ali ravnanje spada pod prepoved iz člena 81(1) ES. Na podlagi ustaljene sodne prakse od sodbe z dne 30. junija 1966 v zadevi LTM (56/65, Recueil, str. 337, 359) dalje je zaradi možnosti izbire, ki jo vsebuje ta pogoj in označuje veznik „oziroma“, treba najprej preučiti sam cilj sporazuma in pri tem upoštevati gospodarski okvir, v katerem ga je treba izvajati. Če pa analiza določb tega sporazuma ne izkaže zadostne škodljivosti za konkurenco, je treba preučiti njegove posledice; prepovedati ga je mogoče le na podlagi dejavnikov, ki izkazujejo, da je bila konkurenca dejansko preprečena ali znatno omejena oziroma izkrivljena (glej v tem smislu zgoraj navedeno sodbo Beef Industry Development Society in Barry Brothers, točka 15).
 Poleg tega je treba poudariti, da je za presojo, ali je neko usklajeno ravnanje prepovedano s členom 81(1) ES, upoštevanje njegovih konkretnih posledic odveč, če se izkaže, da je cilj tega ravnanja omejevanje ali izkrivljanje konkurence na skupnem trgu (glej v tem smislu sodbi z dne 13. julija 1966 v združenih zadevah Consten in Grundig proti Komisiji, 56/64 in 58/64, Recueil, str. 429, 496, in z dne v zadevi Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch Gebied proti Komisiji, C-105/04 P, ZOdl., str. I-8725, točka 125, ter zgoraj navedeno sodbo Beef Industry Development Society in Barry Brothers, točka 16). Razlika med „kršitvami zaradi cilja“ in „kršitvami zaradi posledice“ se nanaša na dejstvo, da je mogoče nekatere oblike dogovorov med podjetji že zaradi njihove narave obravnavati kot škodljive za dobro delovanje običajnega konkurenčnega trga (glej zgoraj navedeno sodbo Beef Industry Development Society in Barry Brothers, točka 17).
 V teh okoliščinah v nasprotju s trditvijo predložitvenega sodišča ni treba preučiti posledic usklajenega ravnanja, če je njegov protikonkurenčni cilj dokazan.
 Glede presoje protikonkurenčnega cilja usklajenega ravnanja, kakršno je to v sporu o glavni stvari, je treba opozoriti, prvič, da – kot je poudarila generalna pravobranilka v točki 46 sklepnih predlogov – za to, da ima usklajeno ravnanje protikonkurenčni cilj, zadošča, da ima lahko negativne posledice za konkurenco. Z drugimi besedami, biti mora dejansko le takšno, da lahko ob upoštevanju pravnega in gospodarskega okvira, v katerega je umeščeno, preprečuje, omejuje ali izkrivlja konkurenco na skupnem trgu. Vprašanje, ali in koliko se dejansko pojavi taka posledica, je lahko pomembno le pri izračunu glob in presoji upravičenosti do odškodnine.
 Drugič, glede izmenjave informacij med konkurenti je treba opozoriti, da je merila usklajevanja in sodelovanja, ki pomenita usklajeno ravnanje, treba razumeti glede na zasnovo določb Pogodbe ES v zvezi s konkurenco, v skladu s katero mora vsak gospodarski subjekt samostojno določiti politiko, ki jo namerava voditi na skupnem trgu (glej zgoraj navedeno sodbo Suiker Unie in drugi proti Komisiji, točka 173; sodbo z dne 14. julija 1981 v zadevi Züchner, 172/80, Recueil, str. 2021, točka 13, zgoraj navedeno sodbo Ahlström Osakeyhtiö in drugi proti Komisiji, točka 63, in sodbo z dne v zadevi Deere proti Komisiji, C-7/95 P, Recueil, str. I-3111, točka 86).
 Čeprav ta zahteva po samostojnosti ne izključuje pravice gospodarskih subjektov, da se razumno prilagodijo ugotovljenemu ali pričakovanemu ravnanju konkurentov, pa vendar močno nasprotuje vsakemu neposrednemu ali posrednemu stiku med temi subjekti, ki bi bodisi vplival na ravnanje dejanskega ali potencialnega konkurenta na trgu bodisi bi takemu konkurentu razkril ravnanje na trgu, za katero se je podjetje odločilo ali ki se ga namerava držati, kadar je cilj ali končna posledica teh stikov – upoštevajoč naravo proizvodov ali ponujenih storitev, velikost in število podjetij ter tudi velikost trga – vzpostavitev konkurenčnih razmer, ki ne ustrezajo normalnim razmeram na zadevnem trgu (glej v tem smislu zgoraj navedeni sodbi Unie in drugi proti Komisiji, točka 174, Züchner, točka 14, in Deere proti Komisiji, točka 87).
 Sodišče je tako v zgoraj navedeni sodbi Deere proti Komisiji, točka 88 in naslednje, presodilo, da na močno skoncentriranem oligopolnem trgu, kakršen je zadevni trg v postopku v glavni stvari, izmenjava informacij podjetjem omogoča, da se seznanijo s položajem na trgu in poslovno strategijo konkurentov in tako občutno spremenijo konkurenco med gospodarskimi subjekti.
 Iz tega sledi, da bi bila lahko izmenjava informacij med konkurenti v nasprotju s pravili konkurence, če zmanjšuje ali odpravlja stopnjo negotovosti pri delovanju zadevnega trga, zaradi česar bi bila omejena konkurenca med podjetji (glej zgoraj navedeno sodbo Deere proti Komisiji, točka 90, in sodbo z dne 2. oktobra 2003 v zadevi Thyssen Stahl proti Komisiji, C-194/99 P, Recueil, str. I-10821, točka 81).
 Tretjič, glede možnosti, da bi šteli, da ima usklajeno ravnanje protikonkurenčni cilj, čeprav to ravnanje nima neposredne zveze s potrošniškimi cenami, je treba poudariti, da besedilo člena 81(1) ES ne dopušča ugotovitve, da je prepovedano le usklajeno ravnanje, ki ima neposreden vpliv na cene, ki jih plačajo končni uporabniki.
 Nasprotno, iz navedenega člena 81(1)(a) ES je razvidno, da ima usklajeno ravnanje lahko protikonkurenčni cilj, če „neposredno ali posredno določ[a] nakupne ali prodajne cene ali druge pogoje poslovanja“. V postopku v glavni stvari, kot zatrjuje nizozemska vlada v pisnih stališčih, so pri naročniških pogodbah provizije pogodbenih trgovcev odločilen dejavnik glede določanja cene, ki jo plača končni uporabnik.
 V vsakem primeru, kot je poudarila generalna pravobranilka v točki 58 sklepnih predlogov, člen 81 ES tako kot druga pravila konkurence iz Pogodbe ni namenjen le varstvu neposrednih interesov konkurentov ali potrošnikov, ampak tudi strukturi trga in s tem konkurenci kot taki.
 Zato – v nasprotju z mnenjem predložitvenega sodišča – obstoj protikonkurenčnega cilja usklajenega ravnanja ne more biti odvisen od obstoja neposredne zveze med tem ravnanjem in potrošniškimi cenami.
 Četrtič, glede trditve podjetja Vodafone, da zadevno usklajeno ravnanje, obravnavano v postopku v glavni stvari, nima cilja omejevanja konkurence, ker bi morale biti standardne provizije pogodbenih trgovcev vsekakor zmanjšane zaradi razmer na trgu, je iz točke 33 te sodbe sicer res razvidno, da zahteva po samostojnosti gospodarskih subjektov ne izključuje njihove pravice, da se razumno prilagodijo ugotovljenemu ali pričakovanemu ravnanju konkurentov.
 Vendar – kot je poudarila generalna pravobranilka v točkah od 66 do 68 sklepnih predlogov – čeprav je res, da vzporedno ravnanje konkurenčnih podjetij ne pomeni nujno dogovarjanja, ki je v nasprotju s konkurenco, je treba šteti, da ima izmenjava informacij, ki lahko odpravi negotovost pri zainteresiranih osebah glede datuma, obsega in načinov prilagajanja, ki ga mora opraviti zadevno podjetje, tudi če tako kot v obravnavani zadevi prilagajanje vključuje znižanje standardne provizije pogodbenim trgovcem, protikonkurenčni cilj.
 Predložitveno sodišče mora preveriti, ali bi v sporu o glavni stvari, informacije, izmenjane na sestanku 13. junija 2001, lahko odpravile tako negotovost.
 Glede na vse zgoraj navedeno je treba na prvo vprašanje odgovoriti, da ima usklajeno ravnanje protikonkurenčni cilj v smislu člena 81(1) ES, če bi zaradi vsebine in namena ter upoštevajoč pravni in gospodarski okvir, v katerega je umeščeno, lahko dejansko preprečevalo, omejevalo ali izkrivljalo konkurenco na skupnem trgu. Ni nujno, da je konkurenca dejansko preprečena, omejena ali izkrivljena niti da obstaja neposredna zveza med tem usklajenim ravnanjem in potrošniškimi cenami. Izmenjava informacij med konkurenti ima protikonkurenčni cilj, če je na njeni podlagi mogoče odpraviti negotovost glede predvidenega ravnanja zadevnih podjetij.
 Predložitveno sodišče z drugim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali mora nacionalno sodišče v okviru preizkusa vzročne zveze med usklajevanjem in ravnanjem na trgu podjetij, ki sodelujejo pri usklajevanju, torej zveze, ki je potrebna za dokaz usklajenega ravnanja v smislu člena 81(1) ES, uporabiti domnevo vzročnosti, ki izhaja iz sodne prakse Sodišča in na podlagi katere ta podjetja, kadar ostanejo dejavna na trgu, upoštevajo informacije, ki so si jih izmenjala s konkurenti, ali pa lahko glede dokaznega bremena uporablja nacionalna pravila.
 Kot je poudarila generalna pravobranilka v točki 76 sklepnih predlogov, se to vprašanje nanaša na pojasnitev, ali domneva, ki jo uporabljajo sodišča Skupnosti, zavezuje tudi nacionalne organe in sodišča, ko uporabljajo člen 81(1) ES.
 Predložitveno sodišče meni, da če je navedena domneva zajeta v pojem usklajenega ravnanja iz člena 81(1) ES, jo mora nacionalno sodišče uporabiti. Nasprotno, trdi, da če bi bilo to domnevo treba šteti za postopkovno pravilo, bi bilo mogoče, da je nacionalno sodišče v skladu z načelom procesne avtonomije držav članic ne bi uporabilo.
 Podjetja Vodafone, T-Mobile in KPN menijo, da v členu 81 ES ali sodni praksi Sodišča ni ničesar, na kar bi bilo mogoče opreti ugotovitve, da je domneva vzročnosti sestavni del pojma usklajenega ravnanja iz navedenega člena 81(1) ES. Menijo torej, da mora v skladu z ustaljeno sodno prakso, kadar na nekem področju ni predpisov Skupnosti, pravni red vsake države članice določiti pristojna sodišča in podrobneje urediti procesna pravila pravnih sredstev, katerih namen je varstvo pravic, ki jih imajo upravičenci na podlagi prava Skupnosti, če ta pravila niso manj ugodna od tistih, ki veljajo za podobna nacionalna pravna sredstva (načelo enakovrednosti), in če v praksi ne onemogočajo ali znatno otežujejo uveljavljanja pravic, ki jih daje pravni red Skupnosti (načelo učinkovitosti).
 Po drugi strani nizozemska vlada in Komisija menita, da je bila domneva vzročnosti vzpostavljena kot sestavni del pojma usklajenega ravnanja v smislu člena 81(1) ES, in ne kot neodvisno procesno pravilo tega pojma, tako da ta domneva zavezuje nacionalna sodišča.
 V zvezi s tem je treba takoj opozoriti, da člen 81 ES na eni strani povzroča neposredne učinke v odnosih med posamezniki in za zadevne posameznike ustvarja pravice, ki jih morajo nacionalna sodišča varovati, ter da na drugi strani pomeni določbo javnega reda, ki je neizogibna za izpolnitev nalog, zaupanih Skupnosti, ki jo morajo nacionalna sodišča uporabljati po uradni dolžnosti (glej v tem smislu sodbi z dne 1. junija 1999 v zadevi Eco Swiss, C-126/97, Recueil, str. I-3055, točki 36 in 39, in z dne v združenih zadevah Manfredi in drugi, od C-295/04 do C-298/04, ZOdl., str. I-6619, točki 31 in 39).
 Zato je pri uporabi člena 81 ES razlaga, ki jo je glede tega podalo Sodišče, zavezujoča za vsa nacionalna sodišča držav članic.
 Glede domneve vzročnosti, ki jo je Sodišče oblikovalo v okviru razlage člena 81(1) ES, je treba najprej opozoriti, da je Sodišče presodilo, da – kot je to razvidno tudi iz te določbe – pojem usklajenega ravnanja poleg usklajevanja med zadevnimi podjetji zajema temu usklajevanju ustrezno ravnanje na trgu in dejansko vzročno zvezo med tema elementoma. Sodišče je dalje menilo, da se vseeno – razen če zadevna podjetja dokažejo nasprotno – domneva, da podjetja, ki so udeležena pri usklajevanju in so še naprej dejavna na trgu, pri odločanju, kako bodo ravnala na trgu, upoštevajo informacije, ki so jih izmenjala s konkurenti. To velja toliko bolj, če se je usklajevanje dogajalo redno v daljšem obdobju. Nazadnje, Sodišče je ugotovilo, da takšno usklajeno ravnanje spada pod člen 81(1) ES, tudi če ni protikonkurenčnih posledic na trgu (glej zgoraj navedeno sodbo Hüls, točke od 161 do 163).
 V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da domneva vzročnosti izhaja iz člena 81(1) ES, kot ga razlaga Sodišče, in da je zato sestavni del prava Skupnosti, ki ga je treba uporabiti.
 Glede na zgoraj navedeno je treba na drugo vprašanje odgovoriti, da nacionalno sodišče v okviru preizkusa vzročne zveze med usklajevanjem in ravnanjem na trgu podjetij, ki so udeležena pri usklajevanju, torej zveze, ki je potrebna za dokaz usklajenega ravnanja v smislu člena 81(1) ES, mora – če zadevna podjetja ne dokažejo nasprotno – uporabiti domnevo vzročnosti, ki izhaja iz sodne prakse Sodišča in v skladu s katero navedena podjetja, če ostanejo dejavna na tem trgu, upoštevajo informacije, ki so jih izmenjala s konkurenti.
 Predložitveno sodišče s tretjim vprašanjem v bistvu sprašuje, ali se pri uporabi pojma usklajenega ravnanja iz člena 81(1) ES domneva vzročne zveze med usklajevanjem in ravnanjem zadevnih podjetij na trgu uporablja v vseh primerih, tudi če usklajevanje temelji le na enem sestanku.
 Podjetja Vodafone, T-Mobile in KPN v bistvu menijo, da na podlagi zgoraj navedenih sodb Komisija proti Anic Partecipazioni in Hüls ni mogoče sklepati, da bi se domneva vzročnosti uporabila v vseh primerih. Po njihovem mnenju bi morala njena uporaba ostati omejena na primere, v katerih so dejstva in okoliščine enake tistim iz navedenih sodb. V bistvu trdijo, da je le v primeru, da se podjetja redno sestajajo, pri čemer vedo, da so si zaupne informacije izmenjala na prejšnjih sestankih, mogoče domnevati, da so ta podjetja ravnanje na trgu oblikovala na podlagi usklajevanja. Poleg tega menijo, da ne bi bilo razumno meniti, da lahko podjetje svoje ravnanje na trgu opre na informacije, izmenjane na samo enem sestanku, in to še toliko bolj, kadar je namen sestanka zakonit, kot je bilo v postopku v glavni stvari.
 Nizozemska vlada in Komisija nasprotno trdita, da je iz sodne prakse, zlasti iz zgoraj navedenih sodb Komisija proti Anic Partecipazioni in Hüls, jasno razvidno, da domneva vzročnosti ni odvisna od števila sestankov, ki so bili podlaga za usklajevanje. Menita, da je navedena domneva upravičena, če bi stiki, do katerih je prišlo, glede na okvir, vsebino in pogostost lahko preprečevali, omejevali ali izkrivljali konkurenco v smislu člena 81(1) ES in če so poleg tega zadevna podjetja ostala dejavna na trgu.
 Po mnenju nizozemske vlade je zadeva v glavni stvari odličen prikaz dejstva, da je en sestanek dovolj, da pride do usklajevanja. Prvič, sestanek 13. junija 2001 je zadevnim subjektom omogočil, da se uskladijo glede znižanja provizij pogodbenim trgovcem. Drugič, ta sestanek je prav tako omogočil odpravo negotovosti glede vprašanj, kateri operater naj bi znižal svoje stroške zaposlovanja ter kdaj in koliko naj bi to naredil, in glede obdobja, v katerem naj bi drugi zadevni operaterji ravnali enako.
 V zvezi s tem je treba poudariti, da je iz zgoraj navedenih sodb Hüls, točka 162, in Komisija proti Anic Partecipazioni, točka 121, razvidno, da je Sodišče uporabo navedene domneve povezalo zgolj z obstojem usklajevanja in dejstvom, da je podjetje ostalo dejavno na trgu. Dodatek „to velja toliko bolj, če se je usklajevanje dogajalo redno v daljšem časovnem obdobju“, ki nikakor ne podpira trditve, da se domneva vzročnosti uporabi le, če se podjetja sestajajo redno, je treba nujno razlagati tako, da je ta domneva še toliko trdnejša, če so podjetja svoje ravnanje usklajevala redno v daljšem obdobju.
 Vsaka druga razlaga bi v bistvu pripeljala do stališča, da na podlagi enkratne izmenjave informacij med konkurenti nikakor ne bi moglo priti do usklajevanja v nasprotju s pravili konkurence, ki so navedena v Pogodbi. Vendar v skladu s strukturo trga ni izključeno, da lahko zgolj en stik, kakršen je bil zadevni v sporu o glavni stvari, načeloma zadošča, da zadevna podjetja uskladijo svoje ravnanje na trgu in tako dosežejo dejansko sodelovanje, ki nadomešča konkurenco in tveganja, ki jih ta prinaša.
 Kot sta nizozemska vlada in generalna pravobranilka v točkah 104 in 105 sklepnih predlogov pravilno poudarili, je pogostost, intervale in način, kako konkurenti navezujejo stik drug z drugim za uskladitev svojega ravnanja na trgu, treba presojati ob upoštevanju tako namena usklajevanja kot tudi okoliščin, povezanih s trgom. Če namreč zadevna podjetja izvajajo omejevalni sporazum, ki vključuje kompleksno usklajevanje glede številnih vidikov njihovega ravnanja na trgu, bodo potrebovala redne stike v daljšem obdobju. Če pa je kot v postopku v glavni stvari usklajevanje natančno določeno in je namenjeno poenotenju ravnanja na trgu glede zgolj enega vidika konkurence, bo lahko samo en stik zadoščal za uresničenje protikonkurenčnega cilja, ki mu sledijo zadevna podjetja.
 V teh okoliščinah je treba ugotoviti, da je od števila sestankov med zadevnimi podjetji pomembnejše dejstvo, ali so stik ali stiki podjetjem omogočili, da informacije, ki so jih izmenjala s konkurenti, upoštevajo pri odločanju, kako bodo ravnala na zadevnem trgu, ter da zavestno nadomestijo tveganja konkurence z medsebojnim dejanskim sodelovanjem. Če so ta podjetja ostala dejavna na tem trgu, je upravičeno od njih zahtevati, da predložijo dokaz, da to usklajevanje ni vplivalo na njihovo ravnanje na navedenem trgu.
 Glede na zgoraj navedeno je treba na tretje vprašanje odgovoriti, da če podjetje, ki je udeleženo pri usklajevanju, ostane dejavno na zadevnem trgu, se domneva vzročne zveze med usklajevanjem in ravnanjem tega podjetja na tem trgu uporabi, tudi če usklajevanje temelji le na enem sestanku zadevnih podjetij.
 Usklajeno ravnanje ima protikonkurenčni cilj v smislu člena 81(1) ES, če bi zaradi vsebine in namena ter upoštevajoč pravni in gospodarski okvir, v katerega je umeščeno, lahko dejansko preprečevalo, omejevalo ali izkrivljalo konkurenco na skupnem trgu. Ni nujno, da je konkurenca dejansko preprečena, omejena ali izkrivljena niti da obstaja neposredna zveza med tem usklajenim ravnanjem in potrošniškimi cenami. Izmenjava informacij med konkurenti ima protikonkurenčni cilj, če je na njeni podlagi mogoče odpraviti negotovost glede predvidenega ravnanja zadevnih podjetij.
 V okviru preizkusa vzročne zveze med usklajevanjem in ravnanjem na trgu podjetij, ki so udeležena pri usklajevanju, torej zveze, ki je potrebna za dokaz usklajenega ravnanja v smislu člena 81(1) ES, mora nacionalno sodišče – če zadevna podjetja ne dokažejo nasprotno – uporabiti domnevo vzročnosti, ki izhaja iz sodne prakse Sodišča in v skladu s katero navedena podjetja, če ostanejo dejavna na tem trgu, upoštevajo informacije, ki so jih izmenjala s konkurenti.
 Če podjetje, ki je udeleženo pri usklajevanju, ostane dejavno na zadevnem trgu, se domneva vzročne zveze med usklajevanjem in ravnanjem tega podjetja na tem trgu uporabi, tudi če usklajevanje temelji le na enem sestanku zadevnih podjetij.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
26 . 10. 96 III Gazzetta ufficiale delle Comunità europee N. C 318/ 17
 Ricorso del signor Giorgio Lebedef contro la Commissione fondamentali è la libera circolazione delle informazioni e la
 delle Comunità europee, presentato il 14 agosto 1996 libera diffusione degli scritti .
 ( Causa T-128/96 )
 Si addebita anche alla Commissione di aver violato il
 ( 96/C 318 /32 )
 principio della parità di trattamento tra le varie organizza
 zioni sindacali .
 (Lingua processuale: il francese)
 Il 14 agosto 1996 il signor Giorgio Lebedef, residente a
 Senningerberg ( Lussemburgo ), con l' avv. Gilles Bounéou,
 del foro di Lussemburgo, con domicilio eletto in Lussem
 burgo presso lo studio di quest'ultimo 15 , avenue du Bois,
 ha proposto al Tribunale di primo grado delle Comunità Ricorso della Preussag Stahl AG contro la Commissione
 europee un ricorso contro la Commissione delle Comunità delle Comunità europee, presentato il 15 agosto 1996
 europee .
 ( Causa T-129/96 )
 ( 96/C 318/33 )
 Il ricorrente conclude che il Tribunale voglia :
 — annullare la decisione della Commissione 26 ottobre (Lingua processuale: il tedesco)
 1995 ;
 Il 15 agosto 1996 la Preussag Stahl AG, con sede in Salzgitter
 — pertanto annullare la decisione intervenuta in data ( Repubblica federale di Germania ), con l'avv. Joachim
 10 maggio 1996 , notificata in data 14 maggio 1996 ; Sedemund, del foro di Berlino, con domicilio eletto in
 Lussemburgo presso lo studio dell'avv. Aloyse May, 31 ,
 — condannare la Commissione a pagare al ricorrente Grand Rue , ha presentato al Tribunale di primo grado delle
 un' indennità di 200 000 FB, importo al quale egli valuta Comunità europee un ricorso contro la Commissione delle
 11 danno subito, o a qualsiasi altro importo da stabilire Comunità europee .
 dal Tribunale;
 — condannare la Commissione a tutte le spese di causa . La ricorrente conclude che il Tribunale voglia :
 Motivi e principali argomenti — annullare la decisione della Commissione 29 maggio
 1996 relativa ad un aiuto di Stato concesso all'impresa
 Il ricorrente, segretario generale del sindacato autonomo Walzwerk Ilsenburg GmbH [K(96 ) 1642 endg.];
 Action et Défense — Luxembourg ( A&D-L ) si oppone al
 rifiuto della convenuta di autorizzare la diffusione da parte — condannare la convenuta alle spese di causa .
 dei servizi interni di distribuzione di un volantino comune
 alle quattro organizzazioni sindacali , la FFPE, la FPE, la Motivi e principali argomenti
 SFIE e l'A&D-L . Il rifiuto di cui trattasi è basato sull' art . 21
 dell'accordo-quadro , che conferisce unicamente alle orga
 nizzazioni firmatarie la possibilità di servirsi dei mezzi di Oggetto del ricorso è un aiuto che nel 1994 è stato concesso
 diffusione della Commissione . Il sindacato A&D-L non ha alla Walzwerk Ilsenburg GmbH, una filiale della ricorrente
 aderito a questa convenzione . a quel tempo giuridicamente autonoma . Nel 1995 l' impresa
 si è fusa con la società madre, la Preussag Stahl AG . La
 Si addebita innanzi tutto alla Commissione di aver violato il ricorrente è perciò succeduta all'impresa beneficiaria
 dell' aiuto .
 diritto all' esercizio di un' attività sindacale nell' ambito della
 funzione pubblica europea, riconosciuto dall' art. 24 bis
 dello Statuto . Il ricorrente precisa al riguardo che la nozione Per quanto riguarda l' aiuto per il laminatoio per lamiere
 di libertà sindacale comporta non solo il diritto, per i grosse concesso alla Walzwerk Ilsenburg GmbH è stato già
 dipendenti di ruolo e non di ruolo, di costituire liberamente precedentemente accertato che si tratta di un « aiuto a
 associazioni di loro scelta , ma anche quello, per queste finalità regionale » ai sensi dell' art. 5 del V codice in materia
 associazioni, di svolgere qualsiasi attività lecita nella difesa di aiuti all' acciaio , che è previsto in una « disciplina
 degli interessi professionali dei loro aderenti . Ne deriva che generale » approvata dalla Commissione il 16 novembre
 le istituzioni comunitarie devono accettare che le organiz 1994 e che tale aiuto è a beneficio di un impresa stabilita nel
 zazioni sindacali e professionali svolgano il ruolo che loro territorio della ex Repubblica democratica tedesca . È
 spetta , conducendo in particolare azioni al fine di informare pacifico anche che sussisteva il presupposto di una « dimi
 i dipendenti di ruolo e non di ruolo su tutte le materie che nuzione della capacità produttiva generale in tale territorio »
 interessano il personale . ai sensi del terzo comma dell' art . 5 del codice e che ciò era
 noto alla Commissione già nel dicembre 1994 .
 Il ricorrente aggiunge al riguardo che l'accordo-quadro
 soprammenzionato costituisce un atto amministrativo La decisione impugnata si basa esclusivamente sulla consta
 interno che non può sostituirsi né allo Statuto né ai principi tazione di fatto che il periodo tra il 25 novembre 1994 ( data
 generali del diritto sindacale di cui una delle espressioni di presentazione della dichiarazione ) e 31 dicembre 1994
 ---pagebreak--- N. C 318/18 IT Gazzetta ufficiale delle Comunità europee 26 . 10 . 96
 non era stato sufficiente per un esame materiale dell'aiuto di Bruxelles, con domicilio eletto in Lussemburgo presso la
 cui trattasi, e che la convenuta dopo il 31 dicembre 1994 Fiduciaire Myson, 1 , rue Glesener, ha proposto al Tribunale
 « non è più competente » ad accertare la compatibilità di un di primo grado delle Comunità europee un ricorso contro il
 progetto di aiuto con l'art. 5 del codice . Consiglio dell'Unione europea .
 La ricorrente ritiene che la decisione impugnata debba essere
 annullata poiché : Il ricorrente conclude che il Tribunale voglia :
 — l' affermazione della Commissione secondo cui non
 — annullare la nota del Consiglio 25 ottobre 1995 con cui
 avrebbe disposto di tempo sufficiente per dichiarare
 si decide di procedere al recupero sulla retribuzione del
 l' aiuto compatibile con il mercato comune è inesatta e
 discrimina considerevolmente la ricorrente nei confronti ricorrente di 91 giorni lavorativi per assenze non
 di altre imprese del settore dell'acciaio ( EKO-Stahl ). Già giustificate tra il 9 marzo 1994 e il 19 febbraio 1995 ;
 dalla formulazione dell' art . 5 del codice risulta chiara
 mente che tale accertamento riguarda esclusivamente la — condannare il convenuto a rimborsare al ricorrente la
 questione della conformità sostanziale degli aiuti con il totalità degli importi detratti dalla sua retribuzione in
 codice . La disposizione non contiene alcun tipo di esecuzione della decisione del Consiglio 25 ottobre
 termine per la decisione della Commissione . Essa pre 1995 , unitamente agli interessi su tali importi a decor
 vede piuttosto che la generale esenzione degli aiuti a rere dalla data del loro prelievo;
 carattere regionale nella Germania dell'est deve conclu
 dersi con la fine del 1994 . Il codice non vieta in nessun
 punto che la Commissione possa adottare la determina — condannare il convenuto a tutte le spese di causa .
 zione della compatibilità sostanziale dell'aiuto esentato
 ai sensi dell'art. 5 ancora dopo il 31 dicembre 1994;
 Motivi e principali argomenti
 — la tesi della Commissione secondo cui essa non ha potuto
 accertare neanche a posteriori la compatibilità dell' aiuto
 con il mercato comune è inesatta ; Il ricorrente, dipendente di grado D 1 , si oppone alla
 decisione dell'APN di considerare irregolari talune assenze
 — la Commissione ha arbitrariamente trascurato di pren che, a suo parere, sarebbero coperte da un certificato medico
 dere in considerazione l'interesse giuridico della ricor rilasciato nella debita forma , e di procedere al recupero sulla
 rente nonché il suo legittimo affidamento alla compati sua retribuzione dell'importo corrispondente a questo
 bilità sostanziale dell'aiuto con il codice; periodo di assenze assertivamente ingiustificate .
 — la decisione è incompatibile con gli artt. 5 e 15 del Il ricorrente fa presente che, nell'ambito delle sue mansioni ,
 Trattato CECA. La Commissione, contrariamente alla egli ha dovuto per anni trasportare e manipolare numerosi
 giurisprudenza della Corte di giustizia nelle cause pacchi, effettuare percorsi a piedi prolungati e rimanere
 « Boussac » e « Tubermeuse » ha preso come motivo solo spesso in piedi . Si tratta di attività che non si addicono a
 un'asserita inosservanza del termine per disporre la persone le quali, come il ricorrente, soffrono di problemi di
 restituzione di un aiuto che è da ritenere sostanzialmente schiena . Per tale motivo sia i medici che l' hanno curato sia il
 compatibile con il mercato comune dell' acciaio . Inoltre medico di fiducia dell' amministrazione hanno invitato
 manca anche una sufficiente motivazione per il fatto che numerose volte il convenuto a fornire al ricorrente un lavoro
 la Commissione dopo il 31 dicembre 1994 non può che rispondesse alle sue attitudini fisiche . Questi inviti sono
 accertare in base all' art. 5 del codice la compatibilità di rimasti senza risposta .
 un aiuto, se tutti i presupposti sostanziali sussistevano
 prima di tale data .
 Il ricorrente sottolinea soprattutto che le sue assenze sono
 sempre state giustificate da certificati medici . Ora, il
 convenuto, a decorrere dal marzo 1994, ha cominciato a
 dichiarare ingiustificate le assenze del ricorrente, mentre
 nessun controllo medico aveva inficiato la validità di questi
 certificati, la commissione stessa non aveva ritenuto neces
 sario sottoporre il ricorrente a un nuovo controllo medico e
 Ricorso del signor Gaetano Aquilino contro il Consiglio la commissione d' invalidità non era stata affatto convo
 dell'Unione europea, presentato il 21 agosto 1996 cata .
 ( Causa T-130/96 )
 ( 96/C 318/34 ) Il ricorrente fa valere una violazione degli artt. 59 e 60 dello
 Statuto , del principio di motivazione degli atti , nonché del
 dovere di sollecitudine .
 (Lingua processuale: il francese)
 Il 21 agosto 1996 , il signor Gaetano Aquilino, residente a
 Havre ( Belgio ), con l'avv. Nicolas Lhoèst, del foro di


type: wikipedia

text:
Ё, ё (jo) – litera cyrylicy używana m.in. w języku rosyjskim, mongolskim, rusińskim, białoruskim i niektórych niesłowiańskich językach byłego Związku Radzieckiego.
 Litera ё jest w języku rosyjskim jest nieobowiązkowa, chociaż ma własne miejsce w alfabecie. Używa się z reguły w słownikach, książkach dla dzieci, podręcznikach dla uczących się rosyjskiego oraz niekiedy w nazwach towarowych. Zazwyczaj zapisuje się ją w postaci е (np. Алла Пугачёва jest zapisywana jako Алла Пугачева). Nawet dla samych Rosjan bywa to powodem nieporozumień i kłopotów.
 Zabytki
 W Uljanowsku znajduje się pomnik litery Ё, który według Agencji Turystycznej Rejonu Uljanowska, należy do najczęściej fotografowanych atrakcji przez turystów.
 W obwodzie czelabińskim na terenie prywatnego zakładu pracy znajduje się kompleks świątyń litery Ё.
 Kodowanie
 Przypisy
 Litery cyrylicy


text:
 21.8.2017
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 277/46
 Tužba podnesena 11. svibnja 2017. – UI (*1) protiv Vijeća
 (Predmet T-282/17)
 (2017/C 277/68)
 Jezik postupka: engleski
 Stranke
 Tužitelj:
 UI (*1) (zastupnik: J. Diaz Cordova, odvjetnik)
 Tuženik: Vijeće Europske unije
 Tužbeni zahtjev
 Tužitelj od Općeg suda zahtijeva da:
 —
 naloži tuženiku da ga imenuje na mjesto AST/SC 2 u Glavnom tajništvu Vijeća (DG A3).
 Tužbeni razlozi i glavni argumenti
 Tužitelj u prilog svojoj tužbi u biti dovodi u pitanje zakonitost postupaka za koje on smatra da su doveli do nezakonitog propusta da ga se imenuje na predmetno mjesto. Tužitelj osobito upućuje na to da je tuženik izradio dodatan dokument koji se, prema njegovu mišljenju, ne bi trebao uzeti u obzir prilikom izrade njegova izvješća o sposobnosti, s obzirom na to da je podnesen mnogo kasnije nakon završetka njegova probnog rada. Tužitelj navodi da je tuženik prilikom ocjenjivanja tužiteljeva slučaja povrijedio određena temeljna prava, uključujući pravo na privatan život, pravo na povjerljivost komuniciranja i pravo na podnošenje pritužbi.
 (*1) Informacije su izbrisane u okviru zaštite pojedinca u vezi s obradom osobnih podataka.


text:
 6.10.2007
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 235/17
 Acțiune introdusă la 30 iulie 2007 — Alcan France/Comisia Comunităților Europene
 (Cauza T-288/07)
 (2007/C 235/31)
 Limba de procedură: franceza
 Părțile
 Reclamantă: Alcan France SAS (Paris, Franța) (reprezentant: M. Thill-Tayara, avocat)
 Pârâtă: Comisia Comunităților Europene
 Concluziile reclamantei
 —
 pronunțarea nulității deciziei atacate a Comisiei și stabilirea faptului că măsura în cauză nu reprezintă un ajutor de stat sau, în subsidiar, stabilirea faptului că încălcarea principiului încrederii legitime și a termenului rezonabil se opune recuperării ajutorului;
 —
 anularea articolului 1 din decizia atacată care califică măsura litigioasă drept ajutor;
 —
 anularea articolelor 2 și 3 din decizia atacată care califică măsura drept ajutor incompatibil;
 —
 anularea articolelor 4-6 din decizia atacată care ordonă restituirea ajutorului;
 —
 obligarea Comisiei Comunităților Europene la plata cheltuielilor ocazionate de decizia atacată.
 Motivele și principalele argumente
 Prin decizia din 30 iunie 1997, adoptată la propunerea Comisiei și în conformitate cu procedura prevăzută de Directiva 92/81/CEE (1), Consiliul a autorizat statele membre să aplice sau să continue să aplice anumitor uleiuri minerale utilizate în scopuri specifice reducerile ratei accizelor sau scutirile de accize existente. Prin patru decizii succesive, Consiliul a prorogat această autorizare, prima perioadă de autorizare expirând la 31 decembrie 2006. Franța a fost autorizată să aplice aceste reduceri sau scutiri privind combustibilul greu utilizat pentru producerea de alumină în regiunea Gardanne.
 Prin scrisoarea din 30 decembrie 2001, Comisia a notificat Franței decizia sa de a deschide procedura prevăzută de articolul 88 alineatul (2) din Tratatul CE privind scutirea de la plata accizelor pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil pentru producerea de alumină în regiunea Gardanne (2). Ca urmare a acestei proceduri, Comisia a adoptat la 7 decembrie 2005 Decizia 2006/323/CE în care se consideră că scutirile de la plata accizelor pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil pentru producerea de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, aplicate de către Franța, Irlanda și, respectiv, de către Italia, reprezintă ajutoare de stat în sensul articolului 87 alineatul (1) CE parțial incompatibile cu piața comună și prin care se ordonă astfel statelor membre interesate să efectueze recuperarea ajutoarelor menționate (3).
 Comisia a decis să extindă procedura formală de analizare a scutirii de la plata accizelor pentru uleiurile minerale grele utilizate în producerea de alumină pentru perioada ulterioară datei de 1 ianuarie 2004. La 7 februarie 2007 aceasta a adoptat Decizia C(2007) 286 final din privind scutirea de la plata accizelor pentru uleiurile minerale folosite drept combustibil pentru producerea de alumină în regiunea Gardanne, în regiunea Shannon și în Sardinia, aplicată de către Franța, Irlanda și, respectiv, de către Italia (Ajutoare de stat nr. C 78-79-80/2001). Este vorba despre decizia contestată în cadrul prezentei acțiuni.
 În susținerea acțiunii sale, reclamanta invocă, cu titlu preliminar, nulitatea deciziei pentru viciu de formă în sensul că Franța nu ar fi fost pusă în întârziere pentru prezentarea observațiilor sale în temeiul articolului 88 CE, cea de-a două procedură pentru perioada ulterioară anului 2004 fiind deschisă, în opinia sa, cu nerespectarea considerentelor deciziei din 7 decembrie 2005.
 Pe fond, reclamanta invocă două motive de anulare.
 Prin primul său motiv, aceasta arată că, atât în stadiul calificării ajutorului cât și în cel al analizării compatibilității sale, Comisia ar fi stabilit existența unui ajutor de stat cu încălcarea articolelor 87 și 88 CE. În plus, în cadrul acestui motiv, reclamanta invocă încălcarea de către Comisie a articolului 1 litera (c) din Regulamentul nr. 659/1999 (4), precum și erori în aplicarea criteriului selectivității ajutorului. Aceasta a arătat, de asemenea, că motivarea deciziei atacate ar fi viciată de contradicție și de insuficiență, încălcând articolul 253 CE. În plus, reclamanta susține că temeiul juridic pe care s-a fondat Comisia pentru a afirma incompatibilitatea ajutorului este greșit întrucât, în opinia sa, condițiile de aplicare a orientărilor comunitare privind ajutorul de stat pentru protecția mediului (5) nu sunt reunite.
 Prin al doilea motiv, invocat în subsidiar, reclamanta pretinde că recuperarea ajutorului ordonată de către Comisie ar încălca principiile încrederii legitime și al securității juridice.
 (1) Directiva Consiliului din 19 octombrie 1992 privind armonizarea structurilor accizelor pentru uleiurile minerale.
 (2) Publicată în JO C 30, 2.2.2002.
 (3) Decizia C [2005] 4436 final, ajutoare de stat nr. C 78-79-80/2001, JO 2006 L 119, p. 12.
 (4) Regulamentul (CE) nr. 659/1999 al Consiliului din 22 martie 1999 de stabilire a normelor de aplicare a articolului 93 din Tratatul CE, JO L 83, p. 1.
 (5) Orientări comunitare privind ajutorul de stat pentru protecția mediului, JO 2001 C 37, p. 3.


type: contracts

text:
 Avis juridique important
 |
 22002D0101(01)
 Decisão do Comité Misto do EEE n.° 101/2002, de 12 de Julho de 2002, que altera o anexo II (regulamentação técnica, normas, ensaios e certificação) do Acordo EEE
 Jornal Oficial no L 298 de 31/10/2002 p. 0015 - 0016
 Decisão do Comité Misto do EEEn.o 101/2002de 12 de Julho de 2002que altera o anexo II (regulamentação técnica, normas, ensaios e certificação) do Acordo EEEO COMITÉ MISTO DO EEE,Tendo em conta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, tal como alterado pelo Protocolo que adapta o Acordo sobre o Espaço Económico Europeu, a seguir designado "o acordo", e, nomeadamente, o seu artigo 98.o,Considerando o seguinte:(1) O anexo II do acordo foi alterado pela Decisão do Comité Misto do EEE n.o 54/2002, de 31 de Maio de 2002(1).(2) A Recomendação 2001/838/CE da Comissão, de 7 de Novembro de 2001, relativa aos resultados da avaliação dos riscos e às estratégias de redução dos riscos das seguintes substâncias: acrilaldeído; sulfato dimetílico; nonilfenol; 4-nonilfenol, ramificado; éter metilterbutílico(2) deve ser incorporada no acordo,(3) A Directiva 2002/18/CE da Comissão, de 22 de Fevereiro de 2002, que altera o Anexo I da Directiva 91/414/CEE do Conselho relativa à colocação dos produtos fitofarmacêuticos no mercado, com o objectivo de incluir a substância activa isoproturão(3), deve ser incorporada no acordo,DECIDE:Artigo 1.oO capítulo XV do anexo II do acordo é alterado do seguinte modo:1. Ao ponto 12a (Directiva 91/414/CEE do Conselho), é aditado o seguinte travessão:"- 32002 L 0018: Directiva 2002/18/CE da Comissão, de 22 de Fevereiro de 2002 (JO L 55 de 26.2.2002, p. 29).".2. Na rubrica "ACTOS QUE AS PARTES TERÃO EM CONTA", a seguir ao ponto 20, deve ser inserido seguinte ponto (Recomendação 2001/194/CE da Comissão):"21. 32001 H 0838: Recomendação 2001/838/CE da Comissão, de 7 de Novembro de 2001, relativa aos resultados da avaliação dos riscos e às estratégias de redução dos riscos das seguintes substâncias: acrilaldeído; sulfato dimetílico; nonilfenol; 4-nonilfenol, ramificado; éter metilterbutílico (JO L 319 de 4.12.2001, p. 30).".Artigo 2.oOs textos da Recomendação 2001/838/CE e da Directiva 2002/18/CE, nas línguas islandesa e norueguesa, que serão publicadas no suplemento EEE do Jornal Oficial das Comunidades Europeias, fazem fé.Artigo 3.oA presente decisão entra em vigor em 13 de Julho de 2002, desde que tenham sido efectuadas ao Comité Misto do EEE todas as notificações previstas no n.o 1 do artigo 103.o do acordo(4).Artigo 4.oA presente decisão será publicada na secção EEE e no suplemento EEE do Jornal Oficial das Comunidades Europeias.Feito em Bruxelas, em 12 de Julho de 2002.Pelo Comité Misto do EEEO PresidenteG.S. Gunnarsson(1) JO L 238 de 5.9.2002, p. 14.(2) JO L 319 de 4.12.2001, p. 30.(3) JO L 55 de 26.2.2002, p. 29.(4) Requisitos constitucionais não indicados.


text:
HITELES MOZGALOM - Kérdéseink és a kapott válaszok - Három kérés a Kúria elnökéhez
 Három kérés a Kúria elnökéhez
 Tisztelt Darák Péter elnök úr!
 kuria@kuria.birosag.hu
 Elnokhelyettes@kuria.birosag.hu
 Egy hónapja állította Ön, hogy a bírósági döntések célja a társadalmi béke fenntartása:
 „Az igazságszolgáltatás feladata, hogy a társadalmi konfliktusokat végső soron kezelje. Célja az is, hogy a megoldásait a társadalommal elfogadtassa, ami ugyanakkor csak akkor történhet meg, ha a társadalom bízik a bíróságokban, azok függetlenségében.”
 Az elmúlt években számtalan levelet, elemzést írtunk Önnek és a Kúria vezető munkatársainak a devizahitelezéssel kapcsolatban. Mindannyian tudjuk, hogy nagyon súlyos társadalmi konfliktus alakult ki, melyet már réges-rég meg kellett volna oldaniuk a bíróságoknak. A Kúria nem tudott olyan iránymutatást adni, hogy a bíróságok megfelelően kezeljék az ügyeket. Minként Wellmann György nyilatkozta közel 18 hónapja: „a devizahiteles problematika olyan, mint egy többfelvonásos dráma, az ország bíróságai 7-8 éve küszködnek ezekkel az ügyekkel"
 Mint a Kúrián elkészült tanulmány megállapítja a kiszivárgott anyagok alapján, „a perekben az adósok semmisség iránti kezdeményezésének elutasítása téves jogértelmezésen, illetve a joggyakorlat belső ellentmondásain alapszik.”
 A társadalmi béke fenntartása érdekében kérjük a Kúriát, hogy
 1. hozza nyilvánosságra az elkészült vitaanyagot és az összegző jelentést
 „A Kúria Elnöke által az ún. devizahiteles érvénytelenségi perek jogalkalmazási kérdéseinek vizsgálatára felállított Konzultációs Testület a 2019. április 10-ei ülésén megtárgyalta azt az vitaanyagot, amely a Kúria által több mint 140 ügy vizsgálata alapján készült az árfolyam kockázatot a fogyasztóra telepítő szerződési kikötések tisztességtelenségével kapcsolatos országos bírói gyakorlatról”;
 2. hozza nyilvánosságra a devizahiteles polgári jogegységi határozatok előkészítésekor beérkezett szakmai anyagokat, a feltett kérdéseket és azt, hogy milyen szervezeteket kértek fel véleményük kifejtésére;
 3. szervezzen a Kúria nyilvános devizahiteles konferenciát az eltérő nézetek feltárása valamint az igazság, a valóság megismerése érdekében.
 A banki károsultak több százezres tábora akkor fogadja el a történtek után a Kúria korábbi és mostani döntéseit, ha a Kúria őszintén vállalja a nyilvánosságot és bizonyítja hogy szakmailag megalapozott döntéseket hozott az elmúlt években.
 Addig kell a Kúriának lépnie, amíg a társdalom többsége bízik a bíróságokban és azok függetlenségében. Nekünk már évekkel ezelőtt megingott a bizodalmunk. Ahhoz, hogy ismét bízzunk, a Kúriának sokat kell tennie. Elsőként is kívánatos, hogy eleget tegyen az ismertetett kéréseinknek. Ezzel tudja a Kúria a függetlenségét és a társadalom iránti elkötelezettségét leginkább bizonyítani.
 Hiteles Mozgalom - Arany Liliom Alapítvány
 Aki úgy véli, hogy lehet ennél ütősebb levelet is írni, az ne fogja vissza magát - fogalmazza meg és küldje el! Ne a Hiteles Mozgalomnak természetesen, hanem közvetlenül a Kúriának.
 Megtisztelsz azonban, ha mi is kapunk egy másolatot a leveledből:


text:
"My Happy Ending" (em português: Meu Final Feliz) é uma canção de post-grunge, composta e produzida por Avril Lavigne e por Butch Walker para o álbum Under My Skin, de 2004. A RIAA dos EUA certificou com Disco de Platina com mais de um milhão de exemplares vendidos, e no Brasil, segundo a ABPD também de Disco de Platina devido a mais de 100 mil downloads pagos no país. E na Austrália com Disco de Ouro com mais de 35 mil CD Singles vendidos no país, segundo a ARIA.
 "My Happy Ending" foi usado nos filmes "A Lot Like Lov" e "Bring It On: All or Nothing", no seriado CSI, e na 4a temporada do também seriado Smallville. Em coletânea a música esteve presente no álbum "Keynote Karaoke: Pop, Vol. 6". A Microsoft, lança um jogo chamado "Lips" com a música da Avril em seu trilha sonora. No site About.com fez uma lista das 100 melhores músicas do gênero Pop, no qual "My Happy Ending" ficou na 74a posição em 2004.
 Videoclipe
 O videoclipe de "My Happy Ending" foi escrito e dirigido pela MTV e pela vencedora do Grammy, Meiert Avis. Ofoi filmado em Bushwick, Brooklyn e Harlem, na cidade de Nova York. O vídeo começa com Lavigne correndo pela rua e entrando em um cinema, onde ela acha que o filme é uma retratação de suas lembranças sobre um relacionamento específico que ela teve. No início, as memórias (mostradas em cores) são felizes, retratando Lavigne no parque com seu namorado, enquanto ele a entrega uma flor e eles riem juntos. Eles também são exibidos se divertindo dentro de uma lavanderia. No entanto, como Lavigne canta "tanto para o meu final feliz", as memórias começam a perder cor. Lavigne e seu namorado se deitam juntos na cama, enquanto ela olha para ele e ele (obviamente, se desviando de seu olhar) olha fixamente para fora.
 A relação começa a apresentar desgaste durante a ponte da música dentro de uma mercearia, onde seu namorado a antagoniza, insistindo que ele fale com ela. Ele a agarra e tenta puxá-la pelo o abraço dela. Arremessado-a, ela se vira e o afasta. Então ela sai da mercearia e começa a correr pela rua (como no início do vídeo), e a uma loja de guitarra onde ela agarra uma guitarra e caminha até o telhado do prédio, onde ela é vista tocando com sua banda. Lá, ela encontra seu namorado sem remorso, sem olhar para ele. As lágrimas do filme e as lembranças terminam, deixando os segundos finais do vídeo como um close-up de Lavigne no teatro enquanto ela tenta decidir-se se ainda se senti feliz depois de tudo. No final, três outras garotas que estavam no restaurante saem com Lavigne, que sabem sobre o termino, já que eles se agarram uma com as outros.
 Lavigne disse sobre o vídeo: "Trata-se de um relacionamento que não funciona, e ter que dizer adeus a todas as memórias e ... tudo isso". Quando perguntada se o vídeo de "My Happy Ending", realmente contém um final feliz, Lavigne disse: "Eu não sei se o vídeo tem um final feliz. Isso depende de como você olha para isso? De um jeito, ele é porque eu e "o cara" no vídeo já não estão mais juntos e acho que é melhor coisa."
 Opinião da crítica
 No site Virgin Media, especializado em música, disse que "My Happy Ending" tem o mesmo desempenho dos hits lançados do álbum "Let Go" e que essa é a última música lançada do álbum que fala sobre traição e lamentação de um fim de um relacionamento. A canção causa um impacto grande em grandes shows. E finaliza que esse é um dos melhores singles da cantora. Alex Alves, especializado em notícias musicais, disse que essa canção é um amadurecimento de Avril Lavigne se comparar com as canções anteriores como "Don't Tell Me". "My Happy Ending" conta com uma produção mais qualificada e mais melodia com gênero "pop-básico". A revista Billboard classificou essa canção como:"infinitamente forte, um esforço criativo que revela a jovem artista no seu melhor momento, com um vocal robusto e bonitas harmonias".
 Na Revista Billboard, a crítica Karla Twinks escreveu: "é uma amadurecimento muito grande para a cantora, e uma canção de rock muito forte e com sentimentos. Um dos melhores singles dela com certeza." E deu 4,5 estrelas a canção.
 Uso na mídia
 "My Happy Ending" foi usado para o filme Bring It On: All or Nothing. A música também foi usada no trailer de A Lot Like Love com Ashton Kutcher e Amanda Peet.
 A canção foi usada em um episódio da temporada cinco da 'CSI: Crime Scene Investigation, "Mea culpa" (25 de novembro de 2004), em um episódio de quatro temporadas de Smallville, "Fachada" (6 de outubro de 2004) e em um episódio da quinta temporada de Gilmore Girls, com a pequena irmã de Dean ouvindo. A música usou vários episódios dos programas da MTV Date My Mom e Next.
 A música também apareceu em videogames e foi destaque em três grandes séries de caraoquê: Lips, SingStar e Karaoke Revolution.
 Lavigne cantou a música durante a cerimônia de encerramento dos Jogos Olímpicos de Inverno de 2010.
 Faixas
 Desempenho nas paradas
 Esse single obteve um dos melhores desempenhos do Under My Skin'' nas paradas musicais, comparado com o anterior "Don't Tell Me". Nos EUA ficou em 1o lugar na Billboard Pop 100, e na 9o na Hot 100. Ficou também em primeiro lugar em Taiwan e Tailândia. No Canadá, Reino Unido, Brasil ficaram na 11o, 5o e na 23o posição.<ref name="Mariah"></small></ref> "My Happy Ending" também ficou entre as músicas mais executadas do ano em vários países, tendo destaque novamente Taiwan, como a música mais popular de 2004.
 Paradas Anuais
 Vendas e certificações
 Prêmios
 Histórico de lançamento
 Canções gravadas por Avril Lavigne
 Singles de 2004
 Canções compostas por Avril Lavigne
 he:Under My Skin#סינגלים
 lt:Under My Skin#My Happy Ending


text:
 4.3.2021
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 75/43
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП No 204/2018
 от 21 септември 2018 година
 за изменение на приложение XXI (Статистика) към Споразумението за ЕИП [2021/318]
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Регламент (ЕС) No 2017/269 на Комисията от 16 февруари 2017 г. за изменение на Регламент (ЕО) No 1185/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно статистиката за пестициди по отношение на списъка на активните вещества (1) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Поради това приложение XXI към Споразумението за ЕИП следва да бъде съответно изменено,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 В точка 24г (Регламент (ЕО) No 1185/2009 на Европейския парламент и на Съвета) от приложение XXI към Споразумението за ЕИП се добавя следното:
 „, изменен с:
 —
 32017 R 0269: Регламент (ЕС) 2017/269 на Комисията от 16 февруари 2017 г. (ОВ L 40, 17.2.2017 г., стр. 4).“
 Член 2
 Текстовете на Регламент (ЕС) 2017/269 на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 22 септември 2018 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (*1).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 21 септември 2018 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Oda Helen SLETNES
 (1) ОВ L 40, 17.2.2017 г., стр. 4.
 (*1) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
2.8.2003 SV Europeiska unionens officiella tidning C 184/53
 — ogiltigförklara den behöriga myndighetens beslut att från den årliga resan till Grekland vad gäller resvägen via
 och med ett icke-specificerat år (1993, 1996, 1997 eller Brindisi som skall gälla för Aten,
 något annat år och avseende den period då sökandena var
 tjänstemän vid Europeiska gemenskapernas kommission) eller i andra hand
 ersätta överfarten från Brindisi till de grekiska gränsor-
 terna (Korfu, Igoumenitsa, Patras) på grundval av priset
 för en biljett kategori ”flygstol” (”aircraft type seats”), — ogiltigförklara den behöriga myndighetens beslut att från
 och med ett inte närmare angivet år (1993, 1996, 1997
 eller ett annat år och under den tid som sökandena varit
 — ogiltigförklara sökandenas samtliga lönebesked i vilka de tjänstemän vid Europeiska gemenskapernas kommission),
 ifrågasatta besluten verkställts, ersätta överfarten från Brindisi till de grekiska gränsor-
 terna (Korfu, Igoumenitsa, Patras) på grundval av priset
 — fastställa att kommissionen till sökandena skall utge de för en biljett kategori ”flygstol” (”aircraft type seats”),
 belopp, inklusive lagstadgad ränta, som dessa till följd av
 de ifrågasatta besluten inte har mottagit, — ogiltigförklara sökandenas samtliga lönebesked i vilka de
 ifrågasatta besluten verkställts,
 — förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
 — förordna om återbetalning till sökandena av de belopp
 som inte utbetalats till följd av verkställigheten av de
 ifrågasatta besluten med tillägg för lagstadgad ränta,
 Grunder och huvudargument — förplikta Europeiska gemenskapernas kommission att
 ersätta rättegångskostnaderna.
 Sökandena i förevarande mål har yrkat ogiltigförklaring av
 kommissionens beslut att modifiera förfarandet för beräkning
 av kostnaderna för den årliga resan till Grekland.
 Grunder och huvudargument
 De grunder och argument som sökandena har åberopat till
 stöd för sin talan liknar dem som åberopades av sökandena i
 Sökandena yrkar ogiltigförklaring av kommissionens beslut att
 målen T-221/02 och T-44/03.
 modifiera metoden för beräkning av kostnaderna för den årliga
 resan till Grekland.
 De grunder och argument som sökandena har anfört till stöd
 för sin talan är likartade med dem som anförts av sökandena i
 målen T-221/02 (1) och T-44/03 (2).
 (1) Meddelande infört i EGT C 247, 12.10.2002, s. 17.
 Talan mot Europeiska gemenskapernas komission väckt
 (2) Meddelande infört i EUT C 101, 26.4.2003, s. 40.
 den 11 juni 2003 av Pananyotis Adamopoulos m.fl.
 (Mål T-206/03)
 (2003/C 184/111)
 (Rättegångsspråk: franska) Talan mot Europeiska gemenskapernas kommission väckt
 den 11 juni 2003 av Athanassios Rammos
 Panayotis Adamopoulos, Bryssel, och 118 andra tjänstemän har (Mål T-207/03)
 den 11 juni 2003 väckt talan vid Europeiska gemenskapernas
 förstainstansrätt mot Europeiska gemenskapernas kommission.
 Sökandena företräds av advokaterna Gilles Bounéou och (2003/C 184/112)
 Frédéric Frabetti, delgivningsadress: Luxemburg.
 (Rättegångsspråk: franska)
 Sökanden yrkar att förstainstansrätten skall
 — ogiltigförklara den behöriga myndighetens beslut att från Athanassios Rammos, Uccle (Belgien), har den 11 juni 2003
 och med ett inte närmare angivet år (1993, 1996, 1997 väckt talan vid Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt
 eller ett annat år och under den tid som sökandena varit mot Europeiska gemenskapernas kommission. Sökanden före-
 tjänstemän vid Europeiska gemenskapernas kommission), träds av advokaterna Gilles Bounéou och Frédéric Frabetti,
 modifiera förfarandet för beräkning av kostnaderna för delgivningsadress: Luxemburg.