type: other

text:
Dom ved Højesteret om uberettiget TV-overvågning
 afsagt mandag den 2. marts 2020
 Sag BS‐27412/2019‐HJR (1. afdeling)
 som mandatar for C
 (advokat Jesper Rasmussen for begge)
 I tidligere instanser er afsagt dom af Københavns Byret den 3. januar 2018 (BS 6B‐447/2017) og af Østre Landsrets 18. afdeling den 25. januar 2019 (B‐270‐18).
 I pådømmelsen har deltaget fem dommere: Thomas Rørdam, Marianne Højgaard Pedersen, Vibeke Rønne, Oliver Talevski og Kristian Korfits Nielsen.
 Procesbevillingsnævnet har den 10. maj 2019 meddelt Fagligt Fælles Forbund (herefter 3F) som mandatar for C begrænset tilladelse til anke til Højesteret, således at tilladelsen alene omfatter spørgsmålet om tortgodtgørelse for tv‐overvågningen.
 Appellanten, 3F som mandatar for C, har nedlagt påstand om, at de indstævnte, X ApS og E, solidarisk skal betale 50.000 kr. med procesrente fra sagens anlæg.
 X ApS og E har påstået stadfæstelse af landsrettens dom.
 Til brug for Højesteret er der afgivet supplerende forklaring af C, E, A og D.
 C har vedstået sine forklaringer for byretten og landsretten og har supplerende forklaret, at hun var ansat i 3‐4 måneder. Hun arbejdede 30‐37 timer om ugen fordelt på 3‐4 vagter. Hun følte sig overvåget. Hver gang hun lavede en fejl, rettede E straks henvendelse til hende. Han sad på kontoret og så på videoskærme og holdt øje med hende. Det var som om, han holdt øje med, om hun lavede fejl. Hvis hun f.eks. kom til at udlevere en ekstra kylling, kaldte han hende ind på kontoret og viste det på videoen og sagde, at det skulle hun ikke. Han sagde, at det ikke måtte ske igen, og at han havde fyret andre af den grund.
 E var i forretningen meget af tiden i forbindelse med, at den åbnede. Efterfølgende var han en del i København. Via en app kunne han holde øje med, hvad de lavede. Hun har oplevet, at han kontaktede manageren, hvis han havde set hende lave en fejl. Det skete flere gange. Manageren fortalte, at E havde sagt, at hun skulle holde øje med hende. Der var en episode, hvor hun skulle gøre rent på toilettet. Hun låste døren, da hun selv skulle på toilettet. Manageren tog fat i håndtaget og konstaterede, at døren var låst. Manageren fortalte, at hun havde fået besked af E om at se, hvad C lavede. E opholdt sig på det tidspunkt i København og brugte appen. På et møde spurgte E, hvorfor hun havde låst døren, og at det ikke var første gang, det var sket. Hun følte sig overvåget under hele sin ansættelse. Det var hendes opfattelse, at E havde nogle ynglings‐personer, han ikke kontrollerede, herunder manageren og nogle af de andre ansatte, mens der var andre, han særlig kontrollerede, herunder hende. En af hendes arbejds‐ opgaver var at gøre rent i kundearealet. Det var ikke populært arbejde blandt de ansatte. For det meste var det hende, der blev sat til det. Manageren sagde, at E havde sagt, at det var hende, der skulle gøre det. Hun ved ikke, om de vid‐ ste, at rengøringsarbejdet ikke var populært blandt de ansatte. Hvis hun begik fejl, og det blev taget på kamera, blev det påtalt. Det var E, der stod bag, selvom han ikke var til stede. Det var meget ubehageligt, og hun følte, at hun ikke kunne lave fejl, hvilket gjorde, at hun kom til at lave flere fejl. Oplevelsen har medført, at hun altid holder øje med, hvor der er kameraer. Under en efterfølgende ansættelse sagde hun til chefen, at han ikke skulle holde øje med hende, da det var meget grænseoverskridende. Hun arbejder nu på plejehjem, hvor der ikke er videoovervågning, hvilket hun er lettet over.
 Der var områder i butikken, der ikke blev filmet ‐ de blinde vinkler. Det var ved kontoret, ved omklædningen og ved skraldespanden ved frituren. Der samle‐ des de ansatte, når de holdt en kort pause i deres arbejde. Hvis de holdt pause uden for de planlagte pauser, blev det påtalt, forudsat det blev filmet.
 E har vedstået sine forklaringer for byretten og landsretten og har supplerende forklaret, at kameraerne primært var blevet sat op på grund af personalets sikkerhed og af hensyn til at forhindre indbrud samt, hvis der opstod kundeklager, for at de kunne se, hvad der var sket. Enten sagde kunden noget forkert el‐ ler den ansatte havde lavet en fejl, hvorefter ledelsen kunne give feedback. Det skete sjældent, at optagelserne blev brugt. De blev ikke brugt i anden anledning. De blev ikke brugt til at tjekke, hvordan de ansatte arbejdede. Det ville ikke være hensigtsmæssigt, og det ville tage forholdsvis lang tid at se på optagelserne. Han har brugt optagelserne til at følge med live f.eks. omkring spidsbelastningstidspunkter, f.eks. Black Friday. Han ville kontrollere, om vagtskemaet var godt nok. Det interessante var, hvor mange kunder der stod i kø. Der er kameraer ved kundeområdet og mod de ansattes område. Optagelserne har også været brugt i forbindelse med en episode med brandstiftelse og en anden episode, hvor der var en, der var brudt ind. Han har i et tilfælde brugt optagelserne vedrørende C i forbindelse med behandling af en klage. Som han husker det, havde C sagt, at det var en kollega, der havde lavet fejlen. Han kan ikke genkende de forklaringer, der er afgivet i sagen, om at han generelt skulle have brugt optagelserne til overvågning af de ansatte. Han har ikke været specielt efter C. Der er bl.a. 5 forretninger i København, og han har ikke tid til at fokusere på alle medarbejdere. Det er muligt, at manageren kan have fokuseret på C, hvis hun ikke var så god til sit arbejde. Han har hverken overvåget hende eller andre ansatte. Der er blinde vinkler i alle forretninger, men han husker ikke præcis, hvordan forholdene er i Århus.
 A har vedstået sine forklaringer for byretten og landsretten og har supplerende forklaret, at han var ansat samtidig med C. Han havde 4‐6 vagter om ugen. 3 eller 4 af dem var sammen med C. Han har oplevet, at E og manageren har over‐ våget ham med kamera. Det skete både, når E var i forretningen, og når han ikke var der. Når E ikke var der, kontaktede han manageren, der så kontaktede ham. Manageren havde altid en telefon på sig. Manageren fik smsʹer fra E, hvori denne spurgte, hvad han lavede. Det har manageren fortalt ham. Han har oplevet, at der også blev holdt øje med, hvor ofte og hvor lang tid han var på toilettet. Hvis de ansatte holdt korte pauser og snakkede sammen, fik de at vide, at dette ikke var tilladt. De skulle lave noget hele tiden. Han ved, at E har overvåget C via kameraerne. Der var en episode, hvor han gik ind på Es kontor for at rose C og sige, at det gik godt. E svarede, at han skulle passe sig selv, og E fortalte, at han holdt øje med C over kameraerne. Han har oplevet, at C blev rettet af manageren ..., hvor E ikke var i forretningen. Det var hans opfattelse, at det var noget E havde bedt ... om at gøre på baggrund af noget, E havde set på kameraerne. Det var hans opfattelse, at det særligt var de ansatte med anden etnisk baggrund, især C og U, som E holdt øje med, mens der var andre, der ikke blev kontrolleret.
 Han følte lidt, at arbejdet på grund af kameraerne var som at være i et fængsel, hvor han skulle se sig over skulderen for at se, om E eller manageren var på vej mod ham. Ved de blinde vinkler kunne de stå og slappe af. Han stod der ofte, når han holdt en kort ekstra pause, der ikke var i vagtskemaet. Han stod der sammen med 1‐2 kolleger. Det var hans opfattelse, at E hele tiden var efter C, og at E ikke behandlede hende særlig godt.
 D har vedstået sine forklaringer for byretten og landsretten og har supplerende forklaret, at hun havde 3‐4 vagter om ugen, og mindst en af dem var sammen med C. Hun har oplevet, at E har overvåget medarbejderne. E brugte video‐ overvågning til at holde øje med de ansatte. Hun har ikke oplevet, at det har være brugt specifikt over for hende, hvad hun ved af, men hun har oplevet, at det har været brugt over for de ansatte som en større gruppe. Pigerne arbejder oftest foran i forretningen og drengene i køkkenet. Hvis pigerne gik ud i køkkenet for at snakke, fik de at vide, at de ikke måtte stå og snakke. Det var et eksempel på, hvordan de var blevet overvåget som gruppe. Når de spurgte managerne, hvor de vidste det fra, sagde de, at det var noget E havde fortalt dem. Det skete, selvom E ikke var i forretningen. Hun tænkte, hvor E vidste det fra. De kunne på kontoret se, at der var videoovervågning. Hun følte det som at være med i Big Brother, hvor der var overvågning hele tiden. Det kunne ske flere gange på en vagt, at der blev påtalt noget, hvor overvågningen efter hen‐ des opfattelse var blevet brugt til at kontrollere medarbejderne. E kontaktede ikke alle medarbejderne lige meget. C var den, det gik ud over. Når C var på arbejde, vidste de, at C blev overvåget. Hun har oplevet rigtig mange gange, at C blev irettesat på grund af videooptagelser. C blev oftest sat til at gøre rent i lob‐ byen, også selvom hun lige havde gjort det. Hun måtte ikke stå stille på noget tidspunkt. Der var nogle blinde vinkler på optagelserne, bl.a. inde ved den røde skraldespand ved frituren og ved opvasken. Drengene fandt også et hjørne, men man kunne se, når nogen gik derind. De ansatte brugte de blinde vinkler til at få fred for kameraerne. Når de havde brug for et kort hvil, gik de derhen. Der kunne stå 2‐3 personer omkring den røde skraldespand. Når de stod der, kunne de se lederen komme og se efter dem. Det var noget, lederne havde fået besked om at spørge om. For sådan var lederne ikke. Det var noget, der kom fra E. Hun har også hørt, at lederne har sagt, at det var E, der havde spurgt dem.
 Persondataloven og ledelsesretten
 Den dagældende persondatalov (lov nr. 429 af 31. maj 2000 med senere ændringer) indeholder i § 5, stk. 1‐3, følgende bestemmelser:
 Stk. 3. Oplysninger, som behandles, skal være relevante og tilstrækkelige og ikke omfatte mere, end hvad der kræves til opfyldelse af de for‐ mål, hvortil oplysningerne indsamles, og de formål, hvortil oplysningerne senere behandles.”
 Af Justitsministeriet og Datatilsynets pjece om tv‐overvågning fra marts 2008, side 15, fremgår bl.a.:
 ”Tv‐overvågning af arbejdspladser
 Ansættelsesretlige principper
 Ud fra almindelige ansættelsesretlige principper og praksis gælder der visse begrænsninger i arbejdsgiverens adgang til at indføre kontrolforanstaltninger, herunder tv‐overvågning af ansatte. De vigtigste begrænsninger er:
 • Der skal foreligge et driftsmæssigt formål.
 • Det må ikke være krænkende for de ansatte.
 • Der skal søges opnået en aftale med de ansatte.”
 I DA og LO‐aftalen af 27. oktober 2006 om kontrolforanstaltninger, som kodificerer, hvad der antages at følge af ledelsesretten, fremgår bl.a.:
 ”1. Arbejdsgiveren kan i medfør af ledelsesretten og under iagttagelse af bestemmelserne i de kollektive overenskomster iværksætte kontrol‐ foranstaltninger. Kontrolforanstaltninger skal være sagligt begrundede i driftsmæssige årsager og have et fornuftigt formål; de må ikke være krænkende over for lønmodtagere, og de må ikke forvolde lønmodtagerne tab eller nævneværdige ulemper. Kontrolforanstaltninger skal indrettes således, at der er et rimeligt forhold mellem formål og midler.”
 Erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1, har følgende ordlyd:
 ”§ 26. Den, der er ansvarlig for en retsstridig krænkelse af en andens fri‐ hed, fred, ære eller person, skal betale den forurettede godtgørelse for tort.”
 Bestemmelsen blev indført ved lov nr. 228 af 23. maj 1984 om erstatningsansvar. Det fremgår af forarbejderne til loven (Folketingstidende 1983‐84, 2. samling, tillæg A, sp. 123), at bestemmelsen – sammen med andre bestemmelser i loven – erstattede § 15 i ikrafttrædelsesloven til straffeloven.
 Den sidstnævnte bestemmelse var bl.a. ændret ved lov nr. 89 af 29. marts 1972. Det fremgår af lovens forarbejder (Folketingstidende 1971‐72, tillæg A, sp. 552 og 560), at ændringen byggede på Straffelovrådets betænkning nr. 601/1971 om privatlivets fred. I denne betænkning anføres om begrebet ”tort” bl.a. (s. 65):
 ” ́Tort ́ er krænkelse af selv‐ og æresfølelsen, d.v.s. en persons opfattelse af eget værd og omdømme. Krænkelsesformen kan være sigtelser og ringeagtsytringer (injurier), fredskrænkelser, f.eks. brud på brevhemmeligheden, offentlig meddelelse om privatlivet tilhørende forhold eller frihedskrænkelser, herunder kønsfrihedsforbrydelser.”
 Erstatningsansvarslovens § 26 er efterfølgende ændret flere gange, bl.a. ved lov nr. 349 af 23. maj 1997. Ved ændringen blev der indsat en ny bestemmelse i stk. 2 (nu stk. 3). Efter denne bestemmelse skal den, der er ansvarlig for en retsstridig krænkelse af en anden – selv om der ikke er lidt tort – betale den forurettede godtgørelse, såfremt krænkelsen er begået ved en forbrydelse, der har indebåret et særligt groft angreb mod en andens person eller frihed.
 I lovforslagets almindelige bemærkninger anføres bl.a. (Folketingstidende 1996‐ 97, 1. samling, tillæg A, s. 3172‐3174):
 ”4. Godtgørelse for ikke økonomisk skade
 Det følger af erstatningsansvarslovens § 26, at den, der er ansvarlig for en retsstridig krænkelse af en andens frihed, fred, ære eller person, skal betale den forurettede godtgørelse for tort.
 Begrebet »tort« og dermed bestemmelsens rækkevidde er navnlig fast‐ lagt ved nogle højesteretsdomme. Retstilstanden kan herefter sammenfattes på den måde, at godtgørelse for tort selv i alvorlige voldssager kun kan tilkendes, hvis volden er begået under sådanne for ofret særligt krænkende, ydmygende eller hånende omstændigheder, at de er egnede til at krænke vedkommendes selv‐ og æresfølelse.
 Alvorlig vold eller trusler om vold kan derfor ikke i sig selv begrunde, at der tilkendes ofret en godtgørelse for tort, heller ikke i tilfælde, hvor overgrebet har medført en forståelig og belastende følelse af utryghed, angst og mindreværd.
 Den gældende retstilstand bygger på princippet om, at godtgørelse for ikke‐økonomisk skade kun bør tilkendes, hvor der er et ganske særligt behov herfor, og hvor der endvidere kan opstilles visse objektive kriterier som f.eks., at der er opstået varig helbredsskade, eller at en forbrydelse er begået på en sådan måde, at der heri ligger en særlig krænkelse af ofrets selvfølelse. Dette princip er bl.a. med til at undgå vilkårlighed i retsanvendelsen.
 Psykiske følger som utryghed, angst og lignende kan opstå som følge af mange typer af forbrydelser og vil have forskellig intensitet bl.a. afhængig af offerets individuelle psykiske ressourcer og sociale kontakt‐ net. F.eks. kan der hos personer, der har været udsat for vold, røveri, indbrudstyveri, hærværk, overtrædelser af polititilhold, eller der måske »blot« har været vidne til, at andre udsættes for vold, opstå forskellige grader af utryghed eller angst.
 En ændring af retstilstanden vedrørende godtgørelse for tort vil derfor kunne få ganske vidtrækkende følger. Samtidig vil selv mindre ændringer kunne medføre væsentlige udgifter for det offentlige ikke mindst på grund af reglerne i offererstatningsloven, som indebærer, at staten dæk‐ ker bl.a. krav på godtgørelse for tort til ofre for overtrædelser af straffeloven.
 Der har imidlertid været rejst kritik af den meget begrænsede adgang til at yde torterstatning. Der er samtidig grænsetilfælde, f.eks. særligt grove voldsforbrydelser, jf. de ovennævnte eksempler, hvor det kan forekomme rimeligt, at der åbnes en adgang til, at ofre i videre omfang end i dag kan tilbydes en økonomisk godtgørelse for den angst og psykiske belastning, der har været forbundet med at være offer for forbrydelsen.
 Med henblik på at tilvejebringe en begrænset øget mulighed for at tilkende en godtgørelse for ikke‐økonomisk skade ved særlig grove forbrydelser foreslås det, at der indsættes et nyt stk. 2 i erstatningsansvars‐ lovens § 26.
 Den nye bestemmelse skal omfatte særlige grænsetilfælde, hvor der hidtil ikke er ydet godtgørelse for tort i medfør af stk. 1.
 Efter Justitsministeriets opfattelse er det navnlig i forbindelse med kriminalitet rettet mod en andens frihed eller person, at det kan fore‐ komme rimeligt, at der åbnes mulighed for i videre omfang end hidtil at yde en godtgørelse også for ikke‐økonomisk skade. Godtgørelse skal ydes i de grænsetilfælde, hvor forbrydelsen ikke direkte har været egnet til at krænke ofrets selv‐ eller æresfølelse, og hvor der derfor ikke ydes godtgørelse for tort, men hvor forbrydelsen desuagtet er af en sådan karakter, at den generelt set er egnet til at skabe meget betydelig angst og længerevarende psykiske belastninger for offeret.
 Det er derfor en betingelse efter den foreslåede bestemmelse, at krænkelsen er sket ved en forbrydelse, der har indebåret et særligt groft angreb mod en andens frihed eller person.
 Der foreslås ikke en udvidelse af adgangen til at tilkende godtgørelse for ikke‐økonomisk skade i forbindelse med angreb mod en persons fred eller ære i øvrigt.”
 Ved lov nr. 463 af 7. juni 2001 blev der i erstatningsansvarslovens § 26, stk. 2, indsat en særlig bestemmelse, som – i tilfælde, hvor der foreligger tort som nævnt i stk. 1 – havde til formål at forhøje niveauet for godtgørelse i forbindelse med overtrædelse af straffelovens kapitel 23 og 24 om forbrydelser i familieforhold og seksualforbrydelser. I lovforslagets almindelige bemærkninger anføres bl.a. (Folketingstidende 2000‐01, tillæg A, lovforslag L 143, s. 3521):
 ”4.1.9. Tortgodtgørelse
 Efter erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1, skal den, der er ansvarlig for en retsstridig krænkelse af en andens frihed, fred, ære eller person, betale den forurettede godtgørelse for tort. ”Tort” er navnlig en krænkelse af selv‐ og æresfølelsen, dvs. en persons opfattelse af eget værd og om‐ dømme...”
 Erstatningsansvarslovens § 26 er senest ændret ved lov nr. 1719 af 27. december 2018. Ændringen – der trådte i kraft den 1. januar 2019 – havde til formål at for‐ høje niveauet for godtgørelse for tort i forbindelse med overtrædelse af en række bestemmelser i straffelovens kapitel 27 om freds‐ og ærekrænkelser. I lov‐ forslagets almindelige bemærkninger anføres bl.a. (Folketingstidende 2018‐19, 1. samling, tillæg A, lovforslag L 20, s. 38):
 ”2.14.1. Gældende ret
 2.14.1.2. Erstatningsansvarslovens § 26 indeholder regler om tort‐ og krænkelsesgodtgørelse. Det følger af erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1, at der kan tilkendes tortgodtgørelse, såfremt der er sket en retsstridig krænkelse af en persons frihed, fred, ære eller person. Erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1, er en videreførelse af den dagældende regel i § 15, stk. 1, i ikrafttrædelsesloven til straffeloven, jf. herved § 2 i lov nr. 89 af 29. marts 1972. Efter den dagældende § 15, stk. 2, i ikrafttrædelsesloven skulle godtgørelsens størrelse fastsættes under hensyn til krænkelsens grovhed, handlingens beskaffenhed og omstændighederne i øvrigt.
 Ikrafttrædelseslovens § 15, stk. 2, blev ikke medtaget i erstatningsansvarsloven, men det fremgår af lovforslaget, at der ikke er tilsigtet no‐ gen ændring med hensyn til udmåling af godtgørelsen. Godtgørelsen skal således fortsat fastsættes under hensyn til krænkelsens grovhed, handlingens beskaffenhed og omstændighederne i øvrigt, jf. lovforslag nr. L 7 af 6. februar 1984 om erstatningsansvar, Folketingstidende 1983‐ 84 (2. samling), tillæg A, sp. 123.
 For at der kan tilkendes en tortgodtgørelse efter erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1, skal der foreligge en retsstridig krænkelse. For at en krænkelse er retsstridig, skal der foreligge en culpøs krænkelse af en vis grovhed.”
 Ved lov nr. 519 af 6. juni 2007 om ændring af tv‐overvågningsloven og persondataloven skete der en udvidelse af adgangen til tv‐overvågning og styrkelse af retsbeskyttelsen ved behandling af personoplysninger i forbindelse med tv‐ overvågning. Om tortgodtgørelse ved overtrædelse af persondataloven anføres i lovforslaget bl.a. (Folketingstidende 2006‐07, tillæg A, lovforslag L 162, s. 5403):
 ”7.6. Økonomisk godtgørelse
 7.6.2. Justitsministeriets overvejelser
 Godtgørelse for krænkelse af lovens regler om beskyttelse af den registreredes personlige integritet, der ikke har medført et formuetab, falder uden for persondatalovens § 69. I stedet må et sådant krav i givet fald gøres gældende efter den almindelige regel om godtgørelse i erstatningsansvarslovens § 26. Det fremgår af denne bestemmelse, at den, der er ansvarlig for en retsstridig krænkelse af en andens frihed, fred, ære eller person, skal betale forurettede godtgørelse for tort.
 Det følger af retspraksis, at uberettiget anvendelse af tv‐overvågningsoptagelser efter en konkret vurdering kan udløse godtgørelse for tort, jf. herved en afgørelse fra Vestre Landsret optrykt i Ugeskrift for Retsvæsen 2000, side 2334 ff.
 Det er Justitsministeriets opfattelse, at dansk rets almindelige bestemmelse om godtgørelse for tort i erstatningsansvarslovens § 26 udgør et tilstrækkeligt værn for den, der anser sin personlige integritet krænket ved en dataansvarligs tilsidesættelse af persondatalovens beskyttelses‐ hensyn. Der foreslås derfor ikke indsat en særlig bestemmelse om godtgørelse for tort i persondataloven.”
 3F som mandatar for C har anført navnlig, at det efter bevisførelsen må lægges til grund, at der er sket kontrollerende tv‐overvågning af de ansatte uden konkret anledning hertil, og at tv‐overvågningen især har omfattet hende. E har for byretten og landsretten forklaret, at tv‐overvågningen også blev anvendt af hensyn til disciplinen og for, at han kunne kontrollere, at arbejdet blev udført korrekt. Den forklaring, som E har afgivet til brug for Højesteret, virker utro‐ værdig og giver ikke grundlag for at tilsidesætte byrettens og landsrettens bevisbedømmelse. Der er på baggrund af de samlede forklaringer under alle omstændigheder tilstrækkeligt belæg for, at Højesteret kan lægge til grund, at E har anvendt tv‐overvågning over for de ansatte, herunder hende, uden saglig grund. Overvågningen har medført konkrete irettesættelser af hende, og det er bl.a. sket i forbindelse med, at hun skulle på toilettet. Det kan konkluderes, at mange vidner har forklaret om omfattende tv‐overvågning. Andre vidner har ganske vist forklaret, at tv‐overvågning ikke blev anvendt over for dem, men dette må formentlig tilskrives, at E anvendte tv‐overvågning som kontrolmiddel forskelligt, afhængig af hvilken medarbejder der var tale om. Det må efter en samlet bevisbedømmelse lægges til grund, at der har været tale om en overvågning, der havde omfattende, systematisk og konstant karakter. Det påstås ikke, at hun er blevet overvåget i hele arbejdstiden, men det er sket så relativt ofte, at det for hende har føltes som om, det var konstant. Tv‐overvågningen blev foretaget af E, når han var i butikken, men også når han ikke var der.
 Det er ubestridt, at tv‐overvågningen var omfattet af den dagældende persondatalov. Den skete anvendelse af tv‐overvågningen til at kontrollere hendes arbejde har ikke været saglig og proportional, og den har således været i strid med både persondataloven, jf. denne lovs § 5, stk. 1‐3, og § 6, stk. 1, nr. 7, og med den generelle ansættelsesretlige grundsætning om udøvelse af ledelsesret‐ ten, hvorefter tv‐overvågning skal være sagligt driftsmæssigt begrundet og tage 11 passende hensyn til lønmodtagerens interesser. Dette understøttes af bl.a. Arbejdsrettens dom af 29. marts 2007 og af Sø‐ og Handelsrettens dom gengivet i UfR 2008.727/2.
 Det var således retsstridigt, at tv‐overvågningen blev anvendt til at kontrollere hendes arbejde, og det indebar en krænkelse af hende, som kan begrunde, at der tilkendes godtgørelse for tort efter erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1. En arbejdsgivers anvendelse af tv‐overvågning, herunder distanceovervågning, til at kontrollere ansatte indebærer en stor belastning. Tortgodtgørelse tilkendes for krænkelse af selv‐ og æresfølelsen. Det antages i litteraturen, at der skal være tale om særligt krænkende, ydmygende eller hånende omstændigheder, der er egnet til at krænke selv‐ og æresfølelsen hos en person som den, der rejser kravet. Den uberettigede anvendelse af tv‐overvågning, som hun har været udsat for, passer på denne beskrivelse. Hun var 15 år og i sit første job, da den krænkende tv‐overvågning fandt sted. Den uberettigede tv‐overvågning har påvirket hende meget og gør det stadigvæk. Hvis erstatningsansvarslovens § 26, som forudsat af lovgiver, skal udgøre et tilstrækkeligt værn i forhold til den personlige integritet for den krænkede lønmodtager, må det vise sig i en sag som denne.
 Efter sagens omstændigheder, herunder tv‐overvågningens omfattende, systematiske og konstante karakter, bør tortgodtgørelsen fastsættes til 50.000 kr.
 X ApS og E har anført navnlig, at C har bevisbyrden for, at kameraerne i butikken er anvendt på en uretmæssig måde over for de ansatte, herunder hende, og at en eventuel uretmæssig anvendelse har været så krænkende, at der er grund‐ lag for at tilkende hende godtgørelse for tort efter erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1.
 Der er enighed om, at kameraerne var opsat med et sagligt formål, og at tv‐ overvågningen ikke i sig selv var krænkende for C eller andre ansatte.
 C har ikke dokumenteret, at tv‐overvågningen i butikken er anvendt på en uretmæssig måde over for de ansatte. Hun har heller ikke dokumenteret, at der konkret er sket uretmæssig anvendelse af tv‐overvågningen over for hende.
 Ved bevisbedømmelsen må der lægges vægt på den forklaring, som E har afgivet til brug for Højesteret, da den udgør en mere nøjagtig forklaring end forklaringerne i byretten og landsretten og er mere målrettet de problemstillinger, som er omfattet af anken til Højesteret. De forklaringer, der i øvrigt er afgivet i sagen, giver et klart indtryk af, at de fire oprindelige parter i byretssagen har én forklaring, mens stort set alle andre vidner har en anden opfattelse. Fælles for forklaringerne er dog, at de ikke er særlig konkrete i relation til en eventuel krænkelse af C.
 Efter bevisførelsen må Højesteret lægge til grund, at tv‐overvågningen generelt kun har været anvendt i ganske få tilfælde. Det må lægges til grund, at tv‐overvågningen kun har været anvendt over for C i et enkelt tilfælde, og at det skete i forbindelse med en kundeklage. Det gav anledning til, at Cs konkrete håndtering af kundeforholdet blev drøftet.
 Da det således ikke er godtgjort, at der har været tale om uretmæssig anvendelse af tv‐overvågningen over for C, skal der allerede af denne grund ske frifindelse.
 Hvis Højesteret imidlertid ikke er enig heri, kan C ikke anses for at have godt‐ gjort, at der er sket anvendelse af tv‐overvågning over for hende på en sådan krænkende måde, at hun har krav på tortgodtgørelse efter erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1. Det afgørende er, om anvendelsen af tv‐overvågningen generelt er egnet til at krænke selv‐ og æresfølelsen og ikke, om C har følt sig krænket.
 Der er under alle omstændigheder ikke grundlag for at tilkende 50.000 kr. i tortgodtgørelse.
 For Højesteret angår sagen, om der er sket uberettiget tv‐overvågning af C under udførelsen af hendes arbejde hos ... i ... fra december 2015 til marts 2016. I givet fald er spørgsmålet, om hun har krav på godtgørelse for tort efter erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1.
 Tv‐overvågningen fandt sted i restauranten og i fællesrum, hvor arbejdet blev udført, og parterne er enige om, at det var lovligt at opsætte kameraerne.
 Efter bevisførelsen lægger Højesteret til grund, at formålet med og anvendelsen af tv‐overvågningen var som forklaret af E i byretten, og at tv‐overvågningen således bl.a. er anvendt til at disciplinere C og kontrollere, om hun udførte sit arbejde korrekt. Højesteret lægger efter bevisførelsen til grund, at denne anvendelse af tv‐overvågningen over for C har haft et betydeligt omfang og er fore‐ gået løbende, både når E var til stede på arbejdspladsen, og når han ikke var der.
 Højesteret finder, at X ApS og E ikke har godtgjort, at der forelå saglige og proportionale grunde (i form af arbejdsmæssige eller sikkerhedsmæssige forhold) til at anvende tv‐overvågningen over for C som sket. Højesteret tiltræder på denne baggrund, at anvendelsen af tv‐overvågningen har overskredet grænserne for, hvad der er tilladt efter arbejdsgiverens ledelsesret og efter den dagældende persondatalov, jf. herved denne lovs § 5, stk. 1‐3.
 Der skal herefter tages stilling til, om C som følge af den uberettigede anvendelse af tv‐overvågningen har krav på godtgørelse for tort efter erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1.
 Efter bestemmelsen er det en betingelse for godtgørelse for tort, at der foreligger en retsstridig krænkelse af en andens frihed, fred, ære eller person.
 Anvendelsesområdet for erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1, fremgår bl.a. af forarbejderne til loven og senere ændringer og af forarbejderne til den tidligere bestemmelse i § 15 i ikrafttrædelsesloven til straffeloven. I disse forarbejder an‐ føres bl.a., at tort forudsætter en culpøs krænkelse af en vis grovhed, og at krænkelsen skal angå den pågældendes selv‐ og æresfølelse, dvs. vedkommen‐ des opfattelse af eget værd og omdømme. For visse typer af krænkelser er det i forarbejderne mere præcist angivet, hvad der skal til for, at der foreligger tort, og disse angivelser kan bidrage til fastlæggelse af bestemmelsens anvendelses‐ område også for så vidt angår andre krænkelser. Om vold fremgår det f.eks. af lovændringen i 1997, at der kun foreligger tort, hvis den er begået under særligt krænkende, ydmygende eller hånende omstændigheder. Med hensyn til tort‐ godtgørelse ved overtrædelse af persondataloven fremgår det af forarbejderne til den ændring af tv‐overvågningsloven og persondataloven, som skete ved lov nr. 519 af 6. juni 2007, at erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1, udgør et tilstrækkeligt værn for den, der anser sin personlige integritet krænket ved en dataansvarligs tilsidesættelse af persondatalovens beskyttelseshensyn.
 Højesteret finder, at en overskridelse af grænserne efter ledelsesretten og data‐ beskyttelseslovgivningen i forbindelse med en arbejdsgivers anvendelse af tv‐ overvågning over for en ansat ikke i sig selv vil udløse et krav på godtgørelse for tort efter erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1. Det vil således – som også an‐ ført i forarbejderne til lovændringen i 2007 – bero på en konkret vurdering af den enkelte sags omstændigheder, om en uberettiget anvendelse af tv‐overvågning over for en ansat kan udløse tortgodtgørelse.
 Krænkelsen i den foreliggende sag består i, at tv‐overvågningen i et betydeligt omfang er anvendt til – uden saglig grund – løbende at kontrollere C under ud‐ førelsen af hendes arbejde. Højesteret finder, at hun som følge heraf med føje har følt sig konstant overvåget på sin arbejdsplads, og at dette har medført en stor psykisk belastning for hende.
 Højesteret finder på denne baggrund, at den uberettigede anvendelse af tv‐ overvågningen har haft den fornødne grovhed og har været egnet til at krænke Cs selv‐ og æresfølelse. Hun har derfor krav på godtgørelse for tort efter erstatningsansvarslovens § 26, stk. 1.
 Godtgørelsen kan passende fastsættes til 20.000 kr. Beløbet skal forrentes fra den 15. september 2017, hvor C nedlagde påstand for byretten om tortgodtgørelse for uberettiget anvendelse af tv‐overvågningen.
 Sagsomkostningerne for Højesteret er fastsat til dækning af advokatudgift med 35.000 kr. og af retsafgift for Højesteret med 1.500 kr., i alt 36.500 kr.
 X ApS og E skal solidarisk betale yderligere 20.000 kr. med procesrente fra den 15. september 2017 til C.
 I sagsomkostninger for Højesteret skal X ApS og E solidarisk betale 36.500 kr. til Fagligt Fælles Forbund som mandatar for C.
 Mere indenfor ansættelsesretten


type: wikipedia

text:
Is ceantar i gcathair na Gaillimhe é an Cladach. Nuair ba chathair le ballaí i seilbh Gallda í Gaillimh sna meánaoiseanna, ba é an Cladach an baile iascaireachta Gaelach thiar uaidh. Bhíodh rí ar an gCladach, a toghtaí imeasc na ndaoine, agus dheineadh sé breithiúnas ar chásanna idir na daoine. Sa Chladach, freisin, a thosaigh nós fáinne Chladaigh, a d'iompraíodh mná i mbealaí éagsúla, ag brath ar a stádas cleamhnais.
 Tithe beaga bídeacha a bhí ar an gCladach go dtí na 1930í, nuair a daoradh iad mar chontúirt sláinte, agus nuair a cuireadh eastát tithíochta ar bun dosna daoine a cuireadh as seilbh a seantithe. Tá cuid den muintir céanna fós sa Chladach, agus tá roinnt báid iascaireacha agus pleisiúir ar an duga.
 Tá cumann sacair sa Chladach inniu, agus séipéal agus mainistir Doiminiceánach.
 Contae na Gaillimhe


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 26.5.2014
 HR
 Službeni list Europske unije
 C 159/24
 Rješenje Općeg suda od 21. ožujka 2014. – Frucona Košice protiv Komisije
 (Predmet T-11/07 RENV) (1)
 ((„Državne potpore - Alkoholi i alkoholna pića - Ukidanje poreznog duga u okviru kolektivnog stečajnog postupka - Odluka kojom se potpora proglašava nespojivom s unutarnjim tržištem i kojom se nalaže njezin povrat - Prestanak pravnog interesa - Odluka kojom se ukida i zamjenjuje pobijana odluka - Obustava postupka”))
 2014/C 159/32
 Jezik postupka: engleski
 Stranke
 Tužitelj: Frucona Košice a.s. (Košice, Slovačka) (zastupnici: K. Lasok, QC, J. Holmes, B. Hartnett, barristers, i O. Geiss, odvjetnik)
 Tuženik: Europska komisija (zastupnici: L. Armati i K. Walkerová, agenti)
 Intervenijent koji podupire tuženika: St. Nicolaus – trade a.s. (Bratislava, Slovačka) (zastupnik: N. Smaho, odvjetnik)
 Predmet
 Zahtjev za poništenje Odluke Komisije 2007/254/CE od 7. lipnja 2006. o državnoj potpori C 25/05 (ex NN 21/05) koju je Slovačka Republika dodijelila Frucona Košice a.s. (SL 2007, L 112, str. 14).
 Izreka
 1.
 Obustavlja se postupak o tužbi.
 2.
 Nalaže se Europskoj komisiji snošenje vlastitih troškova i troškova Frucona Košice a.s.
 3.
 St. Nicolaus – trade a.s. snositi će vlastite troškove.
 (1) SL C 56, 10.3.2007.


text:
Lascaux ([ɡʁɔt də lasko]; bil-Franċiż magħrufa wkoll bħala Grotte de Lascaux, jiġifieri l-Għar ta' Lascaux) huwa network ta' għerien ħdejn il-villaġġ ta' Montignac, fid-dipartiment ta' Dordogne fil-Lbiċ ta' Franza. Iżjed minn 600 pittura ġew impittra mal-ħitan interni u s-saqaf tal-għar. It-tpittir jirrappreżenta primarjament annimali kbar, tipikament fawna kontemporanja lokali li tikkorrispondi mal-fossili ddokumentati fiż-żona mill-aħħar tal-era Paleolitika. Dawn huma frott l-isforz konġunt ta' ħafna ġenerazzjonijiet u, b'dibattitu kontinwu, issa huwa stmat li t-tpittir sar madwar 17,000 sena ilu (fil-bidu tal-era Magdalenjana). Lascaux tniżżel fil-lista tas-Siti ta' Wirt Dinji tal-UNESCO fl-1979, bħala element ewlieni tas-Siti Preistoriċi u l-Għerien Iddekorati tal-Wied ta' Vézère.
 L-għerien oriġinali ngħalqu għall-pubbliku mill-1963, peress li l-kundizzjoni tagħhom bdiet sejra għall-agħar, iżda issa hemm diversi repliki li wieħed jista' jżur minflok.
 Storja mill-iskoperta mill-ġdid
 Fit-12 ta' Settembru 1940, id-daħla tal-Għar ta' Lascaux ġiet skoperta mill-ġuvni ta' 18-il sena Marcel Ravidat meta l-kelb tiegħu, Robot, waqa' f'ħofra. Ravidat reġa' mar fil-post flimkien ma' tlieta minn sħabu, Jacques Marsal, Georges Agnel, u Simon Coencas. Huma daħlu fl-għar minn xaft fond 15-il metru li huma kienu jemmnu li seta' kien passaġġ leġġendarju sigriet li jwassal għall-Villa ta' Lascaux fil-qrib. Iż-żgħażagħ skoprew li l-ħitan tal-għar kienu miksijin pitturi ta' annimali. Il-galleriji li jissuġġerixxu li hemm xi tip ta' kontinwità, kuntest jew sempliċement jirrappreżentaw kompartiment fl-għar ingħataw ismijiet differenti. Fosthom insibu s-Sala l-Kbira tal-Barrin, il-Passaġġ, ix-Xaft, in-Navata, l-Apsida, u l-Kamra tal-Felini. Huma rritornaw flimkien ma' Abbé Henri Breuil fil-21 ta' Settembru 1940; Breuil għamel bosta skizzi tal-għar, u wħud minnhom illum il-ġurnata jintużaw bħala materjal ta' studju minħabba d-degradazzjoni estrema ta' ħafna mill-pitturi. Breuil kien akkumpanjat minn Denis Peyrony, kuratur tal-Mużew tal-Preistorja ta' Les Eyzies, Jean Bouyssonie u Dr. Cheynier.
 Il-kumpless tal-għar infetaħ għall-pubbliku fl-14 ta' Lulju 1948, u l-investigazzjonijiet arkeoloġiċi inizjali bdew sena wara, u ffukaw fuq ix-Xaft. Sal-1955, id-diossidu tal-karbonju, is-sħana, l-umdità, u kontaminanti oħra prodotti mill-1,200 viżitatur li kienu jżuru s-sit kuljum kienu viżibbilment ikkawżaw ħsara lill-pitturi. Minħabba l-kundizzjoni tal-arja marret għall-agħar, kulma jmur diversi fungi u likeni infestaw il-ħitan. B'konsegwenza ta' dan, l-għar ingħalaq għall-pubbliku fl-1963, il-pitturi ġew restawrati għall-istat oriġinali tagħhom, u ġiet introdotta sistema ta' monitoraġġ ta' kuljum.
 Repliki
 Minħabba l-problemi ta' konservazzjoni fl-għar oriġinali, kien sar ferm importanti li jinħolqu repliki.
 Lascaux II
 Lascaux II, kopja eżatta tas-Sala l-Kbira tal-Barrin u tal-Gallerija Mpittra ntweriet fil-Grand Palais f'Pariġi, qabel ma ntweriet mill-1983 qrib l-għar oriġinali (madwar 200 metru jew 660 pied 'il bogħod). Dan kien kompromess u tentattiv sabiex tiġi ppreżentata impressjoni tal-iskala u tal-kompożizzjoni tal-pitturi għall-pubbliku mingħajr ma ssir ħsara lill-pitturi oriġinali. Firxa sħiħa tal-arti tal-ħitan ta' Lascaux hija ppreżentata ftit kilometri mis-sit fiċ-Ċentru tal-Arti Preistorika, Le Parc du Thot, fejn jiġu rrappreżentati wkoll repliki tridimensjonali b'daqs reali ta' annimali mill-fawna tal-Era Glaċjali.
 Il-pitturi għal dan is-sit ġew replikati bl-istess tip ta' materjali bħall-ossidu tal-ħadid, il-karbonju u l-okra li x'aktarx kienu jintużaw 19,000 sena ilu. Matul is-snin ġew prodotti repliki oħrajn tal-Għar ta' Lascaux.
 Lascaux III
 Lascaux III hija serje ta' ħames riproduzzjonijiet eżatti tal-arti tal-għar (in-Navata u x-Xaft) li, mill-2012, ivvjaġġaw madwar id-dinja u b'hekk l-għarfien dwar Lascaux ġie kondiviż ferm 'il bogħod mill-għar oriġinali.
 Lascaux IV
 Lascaux IV is a new copy of all the painted areas of the cave that forms part of the International Centre for Parietal Art (Centre International de l'Art Pariétal). Since December 2016 this larger and more accurate replica which integrates digital technology into the display is presented in a new museum built by Snøhetta inside the hill overlooking Montignac.
 Bċejjeċ tal-fuħħar u ritratti stampati
 Il-bċejjeċ tal-fuħħar Franċiżi mir-reġjun – iddekorati b'immaġnijiet tal-pitturi ta' Lascaux – fl-imgħoddi kienu jiġu prodotti u mibjugħa b'abbundanza fi ħdan ir-reġjuni tal-madwar bħala oġġetti tal-arti u tifkiriet. Issa sar diffiċli ssib bħalhom minħabba li l-immaġnijiet issa għandhom il-jeddijiet tal-awtur. Ritratti stampati tal-immaġnijiet huma disponibbli biss għax-xiri mill-ħanut tal-mużew ta' Lascaux.
 Ġeografija
 Fil-kompożizzjoni sedimentarja tiegħu, il-baċir tad-drenaġġ tax-xmara Vézère jkopri kwart mid-dipartiment ta' Dordogne, l-iktar reġjun fit-Tramuntana tal-Périgord Iswed. Qabel ma tingħaqad max-xmara Dordogne ħdejn Limeuil, il-fluss tax-xmara Vézère jaqbad direzzjoni lejn il-Lbiċ. Fil-punt ċentrali tagħha, il-fluss tax-xmara fih serje ta' lilwiet qalb irdumijiet għoljin tal-ġebla tal-ġir li jiddeterminaw il-pajsaġġ. Iktar 'il fuq minn dan il-punt wieqaf bil-lilwiet, ħdejn Montignac u qrib Lascaux, is-superfiċe tal-art ma tibqax daqshekk wieqfa; il-baċir tal-wied jitwessa', u x-xtut tax-xmara ma jibqgħux weqfin.
 Il-wied ta' Lascaux jinsab ftit 'il bogħod mill-konċentrazzjonijiet prinċipali ta' għerien iddekorati u ta' siti abitati, li l-biċċa l-kbira minnhom ġew skoperti iktar 'l isfel. Madwar il-villaġġ ta' Eyzies-de-Tayac Sireuil, hemm saħansitra 37 għar u postijiet kennija ddekorati, kif ukoll għadd ikbar ta' siti li kienu abitati fl-aħħar tal-Paleolitiku, li jinsabu fil-beraħ, iżda għall-kenn ta' xi rdum, jew fid-daħla ta' wieħed mill-għerien karstiċi taż-żona. Din hija l-ikbar konċentrazzjoni fl-Ewropa.
 Pitturi u immaġnijiet
 L-għar fih kważi 6,000 immaġni, li jistgħu jiġu raggruppati fi tliet kategoriji prinċipali: annimali, bnedmin, u sinjali astratti. Il-pitturi ma fihom l-ebda immaġni tal-pajsaġġ tal-madwar jew tal-veġetazzjoni ta' dak iż-żmien. Il-biċċa l-kbira tal-immaġnijiet ġew impittra fuq il-ħitan b'kuluri ħomor, sofor u suwed minn għadd kumpless ta' pigmenti minerali, fosthom komposti tal-ħadid bħall-ossidu tal-ħadid (okra), l-ematit, u l-goetit, kif ukoll pigmenti li fihom il-manganiż. Jaf intuża wkoll il-karbonju iżda mhux ħafna. Fuq uħud mill-ħitan tal-għar, il-kulur jaf ġie applikat bħala sospensjoni ta' pigment fix-xaħam ta' annimal jew inkella fit-tafal jew fl-ilma tal-pjan rikk bil-kalċju tal-għar, u b'hekk iż-żebgħa li kienet tiġi prodotta kienet tiġi assorbita f'xi ċarruta u applikata jew imċappsa mal-ħitan, u mhux applikata b'pinzell. F'żoni oħra, il-kulur kien jiġi applikat bl-isprejjar tal-pigmenti bl-infiħ tat-taħlita minn ġo tubu, bħal pereżempju xi għadma jew il-bażi ta' rixa. Fejn is-superfiċe tal-blat hija iktar ratba, xi disinni ġew inċiżi fil-blat. Bosta immaġnijiet bilkemm għadhom jintgħarfu għax iċċaraw wisq, u oħrajn iddeterjoraw għalkollox.
 Iktar minn 900 jistgħu jiġu identifikati bħala annimali, u 605 minnhom ġew identifikati bi preċiżjoni. Minn dawn l-immaġnijiet, hemm 364 pittura ta' ekwini kif ukoll 90 pittura ta' ċriev maskili. Hemm ukoll bhejjem tal-ifrat u biżonti, li jirrappreżentaw bejn 4 sa 5 % tal-immaġnijiet. Barra minn hekk, hemm immaġnijiet oħra, fosthom ta' seba' felini, ta' għasfur, ta' ors, ta' rinoċeronte, u ta' bniedem. Ma hemm kważi l-ebda immaġni ta' renni, minkejja li kienu s-sors ewlieni ta' ikel għall-artisti. Fuq il-ħitan instabu wkoll immaġnijiet ġeometriċi.
 L-iżjed sezzjoni famuża tal-għar hija s-Sala l-Kbira tal-Barrin, fejn ġew impittra barrin, ekwini, speċi ta' gendus estint (Bos primigenius), ċriev maskili u l-uniku ors tal-għar. L-erba' barrin suwed, jew speċi ta' gniedes estinti, huma l-pittura dominanti fost is-36 annimali rrappreżentati fis-sala. Wieħed mill-barrin huwa twil 5.2 metri u huwa l-ikbar annimal impitter fl-għerien sa issa. Barra minn hekk, il-barrin jidhru qishom qed mexjin.
 Pittura msejħa l-"Biżonti Kontra ta' Xulxin", li tinstab fil-kompartiment tal-għar imsejjaħ in-Navata, spiss titqies bħala eżempju tal-ħila tal-pitturi Paleolitiċi tal-għerien. Is-saqajn ta' wara tal-biżonti kontra ta' xulxin joħolqu l-illużjoni li sieq hija eqreb mill-oħra. Dan id-dettall viżiv fix-xena juri forma primittiva ta' perspettiva li kienet partikolarment avvanzata għal dak iż-żmien.
 Rappreżentazzjoni tal-ħitan
 Is-Sala l-Kbira tal-Barrin fiha l-iżjed kompożizzjoni spettakolari ta' Lascaux. Il-ħitan tal-kalċit tagħha mhumiex adattati għall-inċiżjonijiet, għaldaqstant hija ddekorata biss b'pitturi, spiss ta' dimensjonijiet impressjonanti: uħud huma twal sa ħames metri.
 Żewġ ringieli ta' gniedes estinti jħarsu faċċata ta' xulxin, tnejn fuq naħa u tlieta fuq oħra. Żewġ gniedes estinti fin-naħa tat-Tramuntana huma akkumpanjati minn madwar għaxar żwiemel u annimal enigmatiku kbir, b'żewġ linji dritti fuq rasu li wasslu biex jiġi mlaqqam bħala "unikornu". Fuq in-naħa tan-Nofsinhar, tliet gniedes estinti kbar jinsabu maġenb tliet oħra iżgħar, impittra bl-aħmar, kif ukoll sitt ċriev żgħar u l-uniku ors fl-għar, sovraimpost fuq żaqq gendus estint u diffiċli biex jintgħaraf.
 Id-Diverticulum Assjali huwa ddekorat ukoll b'bhejjem tal-ifrat u żwiemel akkumpanjati minn ċriev u mogħoż tal-barr. Tpinġija ta' żiemel sfrattat ġie mpinġi b'biċċa manganiż, madwar 2.5 metri 'l fuq mill-art. Xi annimali huma mpittra fuq is-saqaf u qishom ġejjin u sejrin minn ħajt għall-ieħor. Dawn ir-rappreżentazzjonijiet, li kienu jeħtieġu l-użu ta' xi armar biex jiġu mpittra, fihom ukoll bosta sinjali mpittra (stikek, tikek u sinjali rettangolari).
 Il-Passaġġ għandu dekorazzjoni ddegradata ħafna, l-iktar minħabba ċ-ċirkolazzjoni tal-arja.
 In-Navata fiha erba' gruppi ta' immaġnijiet: il-pannell tal-Empreinte, il-pannell tal-Baqra s-Sewda, il-pannell taċ-Ċriev fl-Ilma u l-pannell tal-Biżonti Kontra ta' Xulxin. Dawn l-opri tal-arti huma akkumpanjati minn bosta sinjali ġeometriċi enigmatiċi, fosthom qisha skakkiera kkulurita li H. Breuil sejjaħ "stemma".
 Id-Diverticulum tal-Felini ssemma hekk minħabba l-immaġni ta' grupp ta' felini, u waħda minnhom qisha qed tpixxi biex timmarka t-territorju tagħha. L-aċċess hawnhekk huwa diffiċli ħafna. Wieħed jista' jara inċiżjonijiet ta' annimali selvaġġi bi stil pjuttost inġenwu. Hemm ukoll annimali oħra assoċjati mas-sinjali, inkluż rappreżentazzjoni ta' żiemel minn quddiem, li huwa eċċezzjonali fl-arti Paleolitika għaliex l-annimali s-soltu jiġu rrappreżentati mill-profil tagħhom jew minn "perspettiva kontorta".
 L-Apsida fiha iktar minn elf inċiżjoni. Uħud minnhom huma sovraimposti fuq il-pitturi, u jikkorrispondu għall-annimali u għas-sinjali. Hemm ukoll l-uniku renna rrappreżentata f'Lascaux.
 Il-Bir fih l-iktar xena enigmatika ta' Lascaux: raġel itifalliku b'ras ta' għasfur li jidher qisu mimdud mal-art, forsi wara li ntlaqat minn biżont imniffed minn lanza; maġenbu hemm oġġett twil b'għasfur fuqu, u fuq ix-xellug hemm rinoċeronte sejjer in-naħa opposta tiegħu. Diversi interpretazzjonijiet ta' x'hemm irrappreżentat hawnhekk ġew ippreżentati. Hemm ukoll żiemel fuq il-ħajt oppost. Żewġ gruppi ta' sinjali huma preżenti f'din il-kompożizzjoni:
 bejn ir-raġel u r-rinoċeronte hemm tliet pari ta' qishom punteġġjatura diġitizzata li jinstabu fil-qiegħ tad-Diverticulum tal-Qattus, fl-iżjed parti remota tal-għar;
 taħt ir-raġel u l-biżont hemm sinjal imxewwek kumpless li jinstab ukoll kważi bħala kopja identika fuq ħitan u punti oħrajn tal-għar magħmula mill-blat ramli.
 Interpretazzjoni
 L-interpretazzjoni tal-Arti Paleolitika hija problematika, peress li tista' tiġi influwenzata mill-preġudizzji u mit-twemmin tagħna stess. Xi antropologi u storiċi tal-arti ħarġu b'teorija li l-pitturi jaf huma rakkont ta' suċċess tal-kaċċa fl-imgħoddi, jew jistgħu jirrappreżentaw ritwal mistiku sabiex itejbu l-isforzi tal-kaċċa tagħhom fil-futur. Din it-teorija tal-aħħar hija appoġġata mill-immaġnijiet fuq xulxin ta' grupp ta' annimali fl-istess post fl-għar bħal dak ta' grupp ieħor ta' annimali, li jissuġġerixxu li żona tal-għar kienet meqjusa iktar ta' suċċess għat-tbassir ta' kaċċa tajba.
 Permezz tal-applikazzjoni tal-metodu ikonografiku ta' analiżi għall-pitturi ta' Lascaux (l-istudju tal-pożizzjoni, tad-direzzjoni u tad-daqs tal-immaġnijiet; l-organizzazzjoni tal-kompożizzjoni; it-teknika tat-tpittir; id-distribuzzjoni tal-kuluri; ir-riċerka taċ-ċentru tal-immaġni), Thérèse Guiot-Houdart ippruvat tifhem il-funzjoni simbolika tal-annimali, sabiex tidentifika t-tema ta' kull immaġni u finalment tirrikostitwixxi l-ġrajja rrakkontata permezz tal-pitturi mal-ħitan tal-għar.
 Julien d'Huy u Jean-Loïc Le Quellec urew li ċerti sinjali angolari jew imxewkin ta' Lascaux jistgħu jiġu analizzati bħala "arma" jew "ġrieħi". Dawn is-sinjali jaffettwaw lill-annimali perikolużi — il-felini l-kbar, il-gniedes estinti, u l-biżonti — iktar minn oħrajn u jistgħu jiġu spjegati bħala sinjali tal-biża' tal-animazzjoni tal-immaġni. Sejba oħra tappoġġa l-ipoteżi ta' immaġnijiet nofshom animati. F'Lascaux, il-biżonti, il-gniedes estinti, u l-mogħoż tal-barr mhumiex irrappreżentati maġenb xulxin. Min-naħa l-oħra, wieħed jista' jinnota sistema ta' biżonti-żwiemel-iljuni u sistema ta' gniedes estinti-żwiemel-ċriev-orsijiet, li spiss jiġu assoċjati. Tali distribuzzjoni jaf turi relazzjoni bejn l-ispeċijiet impittra u l-kundizzjonijiet ambjentali tagħhom. Il-gniedes estinti u l-biżonti jiġġieldu kontra xulxin, u ż-żwiemel u ċ-ċriev huma soċjali ħafna ma' annimali oħra. Il-biżonti u l-iljuni kienu jgħixu fil-beraħ fil-pjanuri; il-gniedes estinti, iċ-ċriev u l-orsijiet kienu assoċjati mal-foresti u mal-imraġ; il-mogħoż tal-barr maż-żoni bil-blat, u ż-żwiemel kienu jadattaw ruħhom sew għal dawn iż-żoni. Id-distribuzzjoni tal-pitturi ta' Lascaux tista' tiġi spjegata permezz ta' twemmin fil-ħajja reali tal-ispeċijiet impittra, fejn l-artisti ppruvaw jirrispettaw il-kundizzjonijiet ambjentali reali tagħhom.
 Iż-żona mpittra msejħa l-Apsida hija inqas magħrufa, u hija kompartiment ġej semisferiku għat-tond qisu apsida ta' bażilika Rumaneska. Bejn wieħed u ieħor għandha dijametru ta' 4.5 metri u hija miksija minn fuq s'isfel (inkluż is-saqaf) b'eluf ta' tpinġijiet bl-inċiżjonijiet imgerfxin u fuq xulxin. Is-saqaf tal-Apsida, li jvarja minn għoli ta' 1.6 metru sa 2.7 metri mill-art tal-għar oriġinali, tant fih dekorazzjonijiet u inċiżjonijiet li x'aktarx li dan jindika li n-nies preistoriċi li għamluhom, l-ewwel kienu bnew xi tip ta' armar biex ilaħħqu mas-saqaf.
 Skont David Lewis-Williams u Jean Clottes, li studjaw arti li presumibbilment hija simili tal-poplu San fin-Nofsinhar tal-Afrika, dan it-tip ta' arti hija spiritwali fin-natura tagħha u hija relatata ma' viżjonijiet esperjenzati matul iż-żfin-trance ta' xi ritwali. Dawn il-viżjonijiet huma funzjoni tal-moħħ tal-bniedem u huma interdipendenti fuq il-pożizzjoni ġeografika. Nigel Spivey, professur tal-arti u tal-arkeoloġija klassika fl-Università ta' Cambridge, saħaq ukoll fis-sensiela tiegħu, How Art Made the World (Kif l-Arti Sawret lid-Dinja), li mudelli ta' tikek u ta' kannizzati sovraimposti fuq l-immaġnijiet rappreżentattivi tal-annimali huma simili ħafna għal alluċinazzjonijiet ipprovokati miċ-ċaħda tas-sensi. Huwa jsostni wkoll li l-konnessjonijiet bejn dawn l-annimali importanti kulturalment u dawn l-alluċinazzjonijiet wasslu għall-invenzjoni tal-produzzjoni tal-immaġnijiet jew għall-arti tat-tpinġija.
 André Leroi-Gourhan studja l-għar mis-snin 60 tas-seklu 20; l-osservazzjoni tiegħu tal-assoċjazzjonijiet tal-annimali u d-distribuzzjoni tal-ispeċijiet fi ħdan l-għar wassluh biex jiżviluppa teorija Stutturalista dwar l-eżistenza ta' organizzazzjoni ġenwina tal-ispazju grafiku fis-santwarji Paleolitiċi. Dan il-mudell huwa bbażat fuq duwaliżmu maskili/femminili – li jista' jiġi osservat b'mod partikolari fil-pari tal-biżonti/taż-żwiemel u tal-gniedes estinti/taż-żwiemel – identifikabbli kemm fis-sinjali kif ukoll fir-rappreżentazzjonijiet tal-annimali. Huwa ddefinixxa wkoll evoluzzjoni kontinwa permezz ta' erba' stili konsekuttivi, mill-Era ta' Aurignac sal-Aħħar tal-Era Magdalenjana. Leroi-Gourhan ma ppubblikax analiżi dettaljata tal-immaġnijiet tal-għar. Madankollu, fix-xogħol tiegħu Préhistoire de l'art occidental, ippubblikat fl-1965, huwa jressaq analiżi ta' ċerti sinjali u applika l-mudell ta' spjegazzjoni tiegħu mal-fehim ta' għerien iddekorati oħrajn.
 Theddidiet
 Il-ftuħ tal-Għar ta' Lascaux wara t-Tieni Gwerra Dinjija biddel l-ambjent tal-għar. In-nifs 'il barra tal-1,200 viżitatur kuljum, il-preżenza tad-dawl, u l-bidliet fiċ-ċirkolazzjoni tal-arja ħolqu għadd ta' problemi. Fl-aħħar tas-snin 50 tas-seklu 20, mal-ħitan tal-għar bdew jitfaċċaw likeni u kristalli, li wasslu għall-għeluq tal-għar fl-1963. Dan wassal għar-restrizzjoni tal-aċċess tal-għar oriġinali għal ftit viżitaturi fil-ġimgħa, u għall-ħolqien ta' replika tal-għar għall-viżitaturi ta' Lascaux. Fl-2001, l-awtoritajiet li jieħdu ħsieb Lascaux biddlu s-sistema tal-arja kkundizzjonata li rriżulta fir-regolar tat-temperatura u tal-umdità. Meta s-sistema kienet ġiet stabbilita, infestazzjoni ta' Fusarium solani, moffa bajda, bdiet tinfirex malajr mas-saqaf u mal-ħitan tal-għar. Jitqies li l-moffa kienet preżenti fil-ħamrija tal-għar u ġiet esposta waqt ix-xogħol tal-ħaddiema, u dan wassal biex il-fungu jinfirex. Wara dan l-avveniment, il-fungu ġie ttrattat bil-ġir verġni. Fl-2007, fungu ġdid, li ħalla tebgħat griżi u suwed, beda jinfirex fl-għar oriġinali.
 Fl-2008, l-għar kien fih moffa sewda. F'Jannar 2008, l-awtoritajiet għalqu l-għar għal tliet xhur, anke għax-xjenzati u għall-ħaddiema tal-preservazzjoni. Individwu wieħed biss tħalla jidħol fl-għar għal għoxrin minuta fil-ġimgħa biex jimmonitorja l-kundizzjonijiet klimatiċi. Issa ftit esperti xjentifiċi biss jitħallew jaħdmu fl-għar u għal ftit jiem fix-xahar biss, iżda l-isforzi tat-tneħħija tal-moffa xorta ħallew tbajja' skuri li għamlu ħsara lill-pigmenti fuq il-ħitan tal-għar. Fl-2009 ġie ddikjarat li l-problema tal-moffa kienet ġiet stabbilizzata. Fl-2011, il-fungu deher li kien beda jbatti wara l-introduzzjoni ta' programm saħansitra iktar strett ta' konservazzjoni. Żewġ programmi ta' riċerka ġew istigati fiċ-Ċentru biex jiġi deċiż l-aqwa mod biex il-problema tiġi indirizzata, u issa l-għar fih ukoll sistema ta' klimatizzazzjoni ddisinjata apposta biex tnaqqas l-introduzzjoni ta' batterji.
 Organizzat permezz tal-inizjattiva tal-Ministeru Franċiż għall-Kultura, sar simpożju internazzjonali bit-titlu "Lascaux u Kwistjonijiet ta' Preservazzjoni f'Ambjenti Taħt l-Art" f'Pariġi fis-26 u fis-27 ta' Frar 2009, taħt il-presidenza ta' Jean Clottes. Laqqgħet flimkien kważi tliet mitt parteċipant minn sbatax-il pajjiż bl-għan li jiġu kkonfrontati r-riċerki u l-interventi fl-Għar ta' Lascaux mill-2001 mal-esperjenza miksuba f'pajjiżi oħra fil-qasam tal-preservazzjoni f'ambjenti taħt l-art. L-eżiti tas-simpożju ġew ippubblikati fl-2011. 74 speċjalista f'oqsma varjati bħall-bijoloġija, il-bijokimika, il-botanija, l-idroloġija, il-klimatoloġija, il-ġeoloġija, il-mekkanika tal-fluwidi, l-arkeoloġija, l-antropoloġija, ir-restawr u l-konservazzjoni, minn bosta pajjiżi (fosthom Franza, l-Istati Uniti, il-Portugall, Spanja, il-Ġappun, u oħrajn) ikkontribwew għal din il-pubblikazzjoni.
 F'Mejju 2018, speċi ta' fungu, Ochroconis lascauxensis, tal-filu Ascomycota, ġiet uffiċjalment deskritta u msemmija għall-post fejn feġġet u ġiet iżolata, jiġifieri l-Għar ta' Lascaux. Dan seħħ wara l-iskoperta ta' speċi oħra relatata mill-qrib, Ochroconis anomala, li ġiet osservata għall-ewwel darba fl-għar fis-sena 2000. Is-sena ta' wara bdew ifeġġu tikek suwed fost il-pitturi tal-għar. Qatt ma saret tħabbira uffiċjali dwar l-effett jew il-progress tat-trattamenti ppruvati.
 Il-problema hija waħda kontinwa, kif inhuma kontinwi l-isforzi ta' kontroll tat-tkabbir ta' mikrobi u fungi fl-għar. Il-kriżijiet ta' infestazzjonijiet ta' fungi wasslu biex jiġi stabbilit Kumitat Xjentifiku Internazzjonali għal Lascaux u biex isir ħsieb mill-ġdid dwar kif jista' jingħata aċċess, u lil kemm nies, f'għerien li jkun fihom arti preistorika.
 Sit ta' Wirt Dinji
 L-Għar ta' Lascaux ġie ddeżinjat bħala Sit ta' Wirt Dinji tal-UNESCO fl-1979, bħala element ewlieni tas-Siti Preistoriċi u l-Għerien Iddekorati tal-Wied ta' Vézère.
 Il-valur universali straordinarju tas-sit ġie rrikonoxxut abbażi ta' żewġ kriterji tal-għażla tal-UNESCO: il-kriterju (i) "Rappreżentazzjoni ta' kapulavur frott il-kreattività tal-bniedem"; u l-kriterju (iii) "Xhieda unika jew minn tal-inqas eċċezzjonali ta' tradizzjoni kulturali jew ta' ċivilizzazzjoni li għadha ħajja jew li għebet".
 Referenzi
 Franza
 Siti ta' Wirt Dinji
 Preistorja
 Arti


text:
Keskusmuisti () eli käyttömuisti on tietokoneen muistia, jonne suoritettavat ohjelmat ladataan näiden suorituksen ajaksi. Tietokoneen suoritin ei voi suoraan käyttää muun tyyppistä muistia ohjelmien suoritukseen (paitsi suorittimen sisäistä välimuistia), mistä johtuen ohjelmat on ladattava keskusmuistiin. Näennäismuisti mahdollistaa massamuistin käytön keskusmuistin jatkeena.
 Keskusmuisti on työmuisti, johon latautuvat käyttöjärjestelmän lisäksi suoritettavat sovellukset sekä näiden tarvitsemat tiedot. Keskusmuisti on tyypiltään hajasaantimuistia (RAM, Random Access Memory). Keskusmuisti on tietokoneen muistihierarkiassa toisena suorittimen sisäisen muistin (rekisterit, välimuisti) jälkeen.
 Tavallisesti keskusmuisti on tehty haihtuvalla muistilla, josta johtuen sisältö tyhjenee aina virrankatkaisun yhteydessä. Kuitenkin kerran muistiin ladattu ohjelma toimii nopeammin ja on nopeammin saatavilla kuin jos ohjelma täytyisi ladata huomattavasti hitaammilta massamuisteilta (kiintolevy, USB-muisti yms.).
 Tietokoneessa on suorittimen käyttämän keskusmuistin lisäksi myös omaa muistia oheislaitteilla kuten näytönohjaimilla (Video RAM).
 Muistin toiminta
 Tietokoneen nopeuteen vaikuttaa olennaisesti keskusmuistin määrä ja nopeus.
 Tietoa keskusmuistin ja suorittimen välillä siirretään erilaisten väylien avulla. Väylän siirtämän tiedon määrä riippuu väylän leveydestä ja nopeudesta. Leveys ilmoitetaan yleensä bitteinä tai tavuina. Väylän leveydellä tarkoitetaan sitä tiedon määrää, joka voidaan väylää myöten kerralla siirtää. Muistin toimintaa ohjataan niin sanotuilla kellopulsseilla. Pulssi määrää milloin muisti voi lähettää tietoa ja milloin sen täytyy ottaa sitä vastaan. Kellopulssien välistä aikaa mitataan megahertseinä (MHz) (kellotaajuus), eli kuinka monta miljoonaa kellopulssia tapahtuu sekunnissa. Mitä suurempi (väylän) kellotaajuus on, sitä nopeampaa muisti on ja sitä enemmän operaatioita muisti suorittaa.
 Muistin nopeutta saatetaan kuvata myös sen viiveen avulla. Viive ilmoitetaan nanosekunteina (ns), joka mittaa ajan ensimmäisen operaation suorittamiseen. Viiveiden ilmoittaminen on kuitenkin muistityypeistä riippuva, eikä sitä aina mitata samalla tavoin. Myös se, montako kellopulssia tiedon hakeminen kestää, riippuu muistin tyypistä.
 Muistipiirien nopeutumiseen käytetään arkkitehtonisia keksintöjä, muistisolu itsessään säilyy "samana". Asiaa vaikeuttaa se, että tehdyt muutokset tulee ottaa huomioon myös piirien lukutekniikassa eli emolevyn piirisarjan täytyy tukea näitä muutoksia.
 Muistin kokoa ilmoitettiin tietokoneiden alkuaikoina kilotavuissa (Kt, KB; 210 = 1 024 tavua), sittemmin megatavuissa (Mt, MB, MiB; 220 ≈ 1,05 miljoonaa tavua) ja nykyään gigatavuissa (Gt, GB, GiB; 230 ≈ 1,07 miljardia tavua). Yksiköt eroavat tietoliikenteessä ja massamuistikapasiteetin yhteydessä yleensä käytetyistä, joissa on SI-etuliitteet, kymmenpotensseilla: 103, 106 ja 109 (sekä tietoliikenteen osalta bittejä tavujen sijaan), minkä vuoksi keskusmuistin tapauksessa suositellaan käyttämään nimityksiä kibitavu (KiB), mebitavu (MiB) ja gibitavu (GiB).
 Lähteet
 Kirjallisuutta
 Tietokonetekniikka
 Muistit
 Seulonnan keskeiset artikkelit