text:
 23.7.2011
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 L 193/22
 A BIZOTTSÁG 721/2011/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
 (2011. július 22.)
 az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek megállapításáról
 AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
 tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
 tekintettel a mezőgazdasági piacok közös szervezésének létrehozásáról, valamint egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2007. október 22-i 1234/2007/EK tanácsi rendeletre (az egységes közös piacszervezésről szóló rendelet) (1),
 tekintettel az 1234/2007/EK tanácsi rendeletnek a gyümölcs- és zöldség-, valamint a feldolgozottgyümölcs- és feldolgozottzöldség-ágazatra alkalmazandó részletes szabályainak a megállapításáról szóló, 2011. június 7-i 543/2011/EU bizottsági végrehajtási rendeletre (2) és különösen annak 136. cikke (1) bekezdésére,
 mivel:
 Az Uruguayi Forduló többoldalú kereskedelmi tárgyalásai eredményeinek megfelelően az 543/2011/EU végrehajtási rendelet a XVI. mellékletének A. részében szereplő termékek és időszakok tekintetében meghatározza azokat a szempontokat, amelyek alapján a Bizottság rögzíti a harmadik országokból történő behozatalra vonatkozó átalányértékeket,
 ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
 1. cikk
 Az 543/2011/EU végrehajtási rendelet 136. cikkében említett behozatali átalányértékeket e rendelet melléklete határozza meg.
 2. cikk
 Ez a rendelet 2011. július 23-án lép hatályba.
 Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
 Kelt Brüsszelben, 2011. július 22-én.
 a Bizottság részéről, az elnök nevében,
 José Manuel SILVA RODRÍGUEZ
 mezőgazdasági és vidékfejlesztési főigazgató
 (1) HL L 299., 2007.11.16., 1. o.
 (2) HL L 157., 2011.6.15., 1. o.
 MELLÉKLET
 Az egyes gyümölcs- és zöldségfélék behozatali árának meghatározására szolgáló behozatali átalányértékek
 (EUR/100 kg)
 KN-kód
 Országkód (1)
 Behozatali átalányérték
 0702 00 00
 MK
 41,0
 ZZ
 41,0
 0707 00 05
 TR
 100,6
 ZZ
 100,6
 0709 90 70
 TR
 111,7
 ZZ
 111,7
 0805 50 10
 AR
 74,0
 TR
 62,0
 UY
 79,9
 ZA
 83,8
 ZZ
 74,9
 0806 10 10
 CL
 54,3
 EG
 168,1
 MA
 87,0
 TN
 223,3
 TR
 187,5
 ZA
 62,8
 ZZ
 130,5
 0808 10 80
 AR
 133,0
 BR
 80,6
 CL
 93,3
 CN
 74,1
 NZ
 115,4
 US
 115,2
 ZA
 89,2
 ZZ
 100,1
 0808 20 50
 AR
 80,5
 CL
 100,7
 CN
 54,5
 NZ
 114,8
 ZA
 95,1
 ZZ
 89,1
 0809 10 00
 TR
 186,9
 XS
 143,2
 ZZ
 165,1
 0809 20 95
 TR
 279,1
 ZZ
 279,1
 0809 30
 TR
 165,3
 ZZ
 165,3
 0809 40 05
 BA
 51,2
 EC
 64,7
 XS
 66,1
 ZZ
 60,7
 (1) Az országoknak az 1833/2006/EK bizottsági rendeletben (HL L 354., 2006.12.14., 19. o.) meghatározott nómenklatúrája szerint. A „ZZ” jelentése „egyéb származás”.


type: other

text:
Decreto Legislativo del 2006 numero 163 art. 140 - WikiJus
 (abrogato) PROCEDURE DI AFFIDAMENTO IN CASO DI FALLIMENTO DELL'ESECUTORE O RISOLUZIONE DEL CONTRATTO (art. 5, commi 12-bis, ter, quater, quinquies, decreto-legge n. 35/2005, conv. in legge n. 80/2005) (Rubrica così modificata dall'art. 4, comma 2, lett. p), n. 1), D.L. 13 maggio 2011, n. 70, convertito, con modificazioni, dalla L. 12 luglio 2011, n. 106)
 [1. Le stazioni appaltanti, in caso di fallimento dell'appaltatore o di liquidazione coatta e concordato preventivo dello stesso o di risoluzione del contratto ai sensi degli articoli 135 e 136 o di recesso dal contratto ai sensi dell'articolo 11, comma 3 del decreto del Presidente della Repubblica 3 giugno 1998, n. 252, potranno interpellare progressivamente i soggetti che hanno partecipato all'originaria procedura di gara, risultanti dalla relativa graduatoria, al fine di stipulare un nuovo contratto per l'affidamento del completamento dei lavori. Si procede all'interpello a partire dal soggetto che ha formulato la prima migliore offerta, fino al quinto migliore offerente escluso l'originario aggiudicatario.
 (Comma così modificato dall'art. 1, comma 1, lett. dd), n. 1), D.Lgs. 11 settembre 2008, n. 152, dall'art. 4, comma 2, lett. p), n. 2), D.L. 13 maggio 2011, n. 70, convertito, con modificazioni, dalla L. 12 luglio 2011, n. 106 e, successivamente, dall'art. 44, comma 6, D.L. 6 dicembre 2011, n. 201, convertito, con modificazioni, dalla L. 22 dicembre 2011, n. 214)
 (Comma così sostituito dall'art. 1, comma 1, lett. dd), n. 2), D.Lgs. 11 settembre 2008, n. 152)
 3. In caso di fallimento o di indisponibilità di tutti i soggetti interpellati ai sensi dei commi 1 e 2, le stazioni appaltanti possono procedere all'affidamento del completamento dei lavori mediante procedura negoziata senza pubblicazione di bando, ai sensi dell’articolo 57, se l’importo dei lavori da completare è pari o superiore alla soglia di cui all’articolo 28, ovvero nel rispetto dei principi del Trattato a tutela della concorrenza, se l’importo suddetto è inferiore alla soglia di cui all’articolo 28.
 (Comma abrogato dall'art. 1, comma 1, lett. dd), n. 3), D.Lgs. 11 settembre 2008, n. 152)
 4. Qualora il fallimento dell'appaltatore o la risoluzione del contratto per grave inadempimento del medesimo intervenga allorché i lavori siano già stati realizzati per una percentuale non inferiore al 70 per cento, e l'importo netto residuo dei lavori non superi i tre milioni di euro, le stazioni appaltanti possono procedere all'affidamento del completamento dei lavori direttamente mediante la procedura negoziata senza pubblicazione di bando ai sensi dell’articolo 57.]
 Se vuoi aggiornamenti su "Decreto Legislativo del 2006 numero 163 art. 140"


type: wikipedia

text:
Tours este un oraș în Franța, prefectura departamentului Indre-et-Loire, în regiunea Centru. Partea veche a orașului se află între râurile Loara și Cher. Orașul este înfrățit cu orașul Brașov din România.
 Populația actuală este de 136.500 de locuitori numiți Tourangeaux și Tourangelles.
 Orase infratite
 Brașov, Romania
 Istorie
 Începând cu epoca Galiilor, Tours este cunoscut ca punct de trecere a Loarei. Orașul se chema pe atunci Civitas Turonorum, după numele de Turones la care răspundeau Galii așezați acolo.
 În 371, Martin de Tours devine episcop al orașului. Tours va fi de-a lungul Evului Mediu o importantă destinație de pelerinaj creștin și o etapă spre Santiago de Compostela.
 Aici a avut loc în 732 celebra bătălie de la Tours.
 Demografie
 Vezi și
 Listă de orașe în Franța
 Comune din Indre-et-Loire


text:
Advokaten 3 Hvor hurtigt skal en EU-dom efterleves?
 Højesteret kunne forholdsvis let have stadfæstet landsrettens dom i henhold til grundene, men valgte i stedet at benytte anledningen til at vejlede udførligt og generelt om retsstillingen på området.
 Skjold-dommen giver nogle vigtige og nyttige generelle pejlemærker om, hvad der forventes af danske myndigheder, når der opstår tilstrækkelig tvivl om dansk rets forenelighed med EU-retten, og når danske myndigheder som følge heraf får pligt til at afklare behovet for at ændre dansk ret og til at foretage de nødvendige ændringer.
 Hvor hurtigt skal danske myndigheder efterleve en EU-dom for ikke at handle ansvarspådragende? Højesteret har givet usædvanligt præcise anvisninger i Skjold-dommen.
 Af advokat Daniella Elkan og advokat Rass Holdgaard, begge Kammeradvokaten
 Offentlige myndigheder kan principielt ifalde erstatningsansvar for overtrædelse af EU-retlige regler både efter dansk rets almindelige erstatningsregler og efter de EU-retlige minimumskrav, som EU-Domstolen har udviklet. I det praktiske retsliv behandles de to ansvarsstandarder normalt samlet, og danske domstole har derfor også normalt foretaget en samlet bedømmelse af, om begge standarder er overtrådt.
 Ifølge EU-Domstolens faste praksis handler medlemsstaternes myndigheder ansvarspådragende, når de overtræder en EU-retlig regel, der tillægger virksomheder og borgere individuelle rettigheder, på en ‘tilstrækkelig kvalificeret’ måde. Der er efterhånden en ganske omfattende praksis fra både danske domstole og EU-Domstolen om, hvorledes denne ansvarsnorm skal anvendes på forskelligartede typer af overtrædelser af EU-retten, for eksempel i forbindelse med medlemsstaters manglende implementering eller fejlimplementering af direktiver, fejladministration af forordninger, overtrædelser af traktatens grundlæggende rettigheder til fri bevægelighed og endda nationale domstoles fejlfortolkninger af EU-retten eller manglende pligtmæssige forelæggelse for Domstolen.
 Med nogle få undtagelser, hvor medlemsstaterne ikke har noget skøn, har dommene fra EU-Domstolen det til fælles, at de ikke fastsætter ufravigelige krav. Ansvarsvurderingen er en konkret bedømmelse af en ikke-udtømmende række momenter. Det gælder også for et ganske ofte praktisk forekommende spørgsmål: Når EU-Domstolen i en ny dom udtaler sig om rækkevidden af EU-retten, og når det herefter er tvivlsomt, om en medlemsstats retsregler er i strid med EU-retten, hvor lang tid har medlemsstaten da til at undersøge spørgsmålet og ændre reglerne, før den handler ansvarspådragende?
 I den ledende dom, Brasserie du pêcheur (C-46/93 og C-48/93), har Domstolen udtalt, at en overtrædelse af EU-retten under alle omstændigheder er tilstrækkeligt kvalificeret – og dermed ansvarspådragende – når overtrædelsen har varet ved til trods for, at der er afsagt en dom i en præjudiciel sag, hvoraf det fremgår, at den omtvistede adfærd har karakter af en overtrædelse. Medlemsstaterne kan naturligvis ikke blot ignorere domme fra EU-Domstolen.
 I Jonkman-dommen (C-231/06-C-233/06) udtalte Domstolen, at efter at der er afsagt en dom i anledning af en præjudiciel sag, hvoraf følger, at en national lovgivning er uforenelig med EU-retten, skal medlemsstaten træffe de foranstaltninger, der er egnet til at sikre overholdelsen af EU-retten. Medlemsstaten skal i den forbindelse navnlig påse, at national ret så hurtigt som muligt bringes i overensstemmelse med EU-retten, og at borgernes rettigheder i henhold til EU-retten gennemføres fuldt ud. Domstolen mindede derefter om, at medlemsstaten i øvrigt er forpligtet til at yde erstatning, såfremt betingelserne for, at der foreligger en sådan forpligtelse, er opfyldt. Jonkman-dommen forudsætter med andre ord, at medlemsstaterne har et vist tidsrum (‘så hurtigt som muligt’) til at bringe national ret i overensstemmelse med den retsstilling, som Domstolen har fastslået. Hvor langt dette tidsrum må være i konkrete sager, har EU-Domstolen hidtil overladt til de nationale domstole at fastlægge.
 I Skjold-sagen var det Højesterets tur til at foretage denne vurdering.
 Pereda-dommen: syg før eller under ferien
 Skjold-sagen angik Danmarks overtrædelse af arbejdstidsdirektivets artikel 7, stk. 1. Af bestemmelsen følger, at arbejdstagere har ret til mindst fire ugers årlig betalt ferie. Den 10. september 2009 fastslog Domstolen i Pereda-dommen (C-277/08), der udsprang af en præjudiciel forelæggelse fra en spansk domstol, at artikel 7, stk. 1, skal forstås således, at en arbejdstager har ret til erstatningsferie, hvis den pågældende på grund af sygdom bliver forhindret i at afholde sin planlagte ferie.
 Pereda-sagen handlede om en arbejdstager, som blev syg, inden ferien begyndte. Det kunne derfor ikke udledes direkte af dommen, om arbejdstagere også efter bestemmelsen har ret til erstatningsferie, når de bliver syge, efter at ferien er begyndt. Præmisserne i Pereda-dommen var dog generelt formulerede, og dette kunne tyde på, at Domstolen mente, at beskyttelsen i arbejdstidsdirektivets artikel 7, stk. 1, også gjaldt, når sygdommen opstod under ferien.
 Danmarks efterlevelse af Pereda-dommen
 I Danmark har arbejdstagere siden 1938 kun haft ret til erstatningsferie, hvis sygdommen opstod før ferien. Blev man først syg, efter at ferien var begyndt, var det med andre ord ikke arbejdsgiverens problem.
 Som følge af Pereda-dommen og den tvivl om lovligheden af den danske retsstilling, som dommen affødte, blev der i januar 2010 nedsat en arbejdsgruppe under Implementeringsudvalget, der skulle undersøge Pereda-dommens implikationer i forhold til den danske ferielovgivning. Udvalget, der blev nedsat i 1999, består af Beskæftigelsesministeriet og repræsentanter for arbejdsmarkedets parter.
 Implementeringsudvalget afgav rapport i september 2010. Rapporten konkluderede, at den dagældende danske ferielov sandsynligvis ville blive underkendt på dette punkt, hvis den blev forelagt for EU-Domstolen. Ifølge rapporten var det nærliggende at fortolke Pereda-dommen således, at arbejdstagere har ret til erstatningsferie, uanset om sygdommen opstår før eller under ferien. Den relevante bestemmelse i ferieloven blev herefter ændret i april 2012 med ikrafttrædelse 1. maj 2012.
 Skjold-sagen
 Cirka ti måneder efter at Domstolen havde afsagt dom i Pereda-sagen – men inden Implementeringsudvalgets rapport – blev A syg under sin sommerferie i juni 2010. Hans arbejdsgiver, virksomheden Skjold, afviste at give ham erstatningsferie, fordi den dagældende ferielov kun gav ham denne ret, hvis han blev syg, før ferien var begyndt.
 CO-industri anlagde som mandatar for A sag mod Beskæftigelsesministeriet med krav om erstatning opgjort som den erstatningsferie, som han ikke kunne kræve af Skjold. Spørgsmålet var derfor, om Beskæftigelsesministeriet havde handlet ansvarspådragende ved ikke på tidspunktet for A’s sygemelding i sommeren 2010 at have bragt dansk ret i overensstemmelse med Pereda-dommen.
 Det spørgsmål var ikke kun interessant for A. Beskæftigelsesministeriet havde nemlig indgået suspensionsaftaler med en række andre arbejdstagere, der var blevet syge under afholdelsen af deres respektive ferie, og hvis sygdom var indtrådt både før og efter sommeren 2010.
 Landsretten – en dom om A’s krav
 Østre Landsret frifandt i en dom fra februar 2016 Beskæftigelsesministeriet. Landsretten fandt, at der i den konkrete sag måtte tilkomme ministeriet en rimelig frist til at tilpasse ferieloven efter afsigelsen af Pereda-dommen, og at ministeriet ikke handlede ansvarspådragende allerede i juni 2010, hvor A blev syg.
 Højesteret – en dom om danske myndigheders pligter
 A ankede dommen. Højesteret, der valgte at sætte sagen med syv dommere, stadfæstede 19. januar i år landsrettens dom. Selvom Højesteret, ligesom landsretten, mente, at ministeriet ikke havde handlet ansvarspådragende over for A, benyttede Højesteret anledningen til at udtale sig mere generelt om, hvornår Beskæftigelsesministeriets manglende efterlevelse af Pereda-dommen blev ansvarspådragende.
 Højesteret udtalte som det første, at det var nærliggende at forstå Pereda-dommens præmisser således, at dommen ikke kun tog stilling til det tilfælde, hvor sygdommen indtraf før ferien, men også den situation, hvor sygdommen indtraf efter feriens begyndelse. Efter Pereda-dommen var der skabt en sådan tvivl om den danske ferielovs forenelighed med EU-retten, at de danske myndigheder havde pligt til “så hurtigt som muligt at afklare behovet for ændringer af den danske ferielov og til at gennemføre de nødvendige ændringer.”
 Efter denne generelle indledning, der lægger sig helt op ad Jonkman-dommen, blev Højesteret mere konkret. Højesteret fandt, at det var “velbegrundet at iværksætte og gennemføre de undersøgelser og vurderinger i forbindelse med Pereda-dommen, som i overensstemmelse med sædvanlig praksis skete med inddragelse af arbejdsmarkedets parter via Implementeringsudvalget.”
 Højesteret blåstempler altså inddragelsen af Implementeringsudvalget og anerkender dermed, at arbejdsmarkedets parter, som det er sædvanlig praksis, kan inddrages, når det skal udredes, om der skal ske ændringer af for eksempel dansk ferielovgivning som følge af EU-retten. Højesteret anerkender vel dermed også mere generelt, at et udredningsarbejde i anledning af en EU-dom principielt er acceptabelt, og at det ved tilrettelæggelsen af udredningsarbejdets omfang og proces har betydning, hvad der er sædvanlig praksis på området.
 Det tredje led i Højesterets begrundelse sætter en præcis grænse for det acceptable: Udvalgets rapport kom som nævnt i september 2010, og herefter stod det klart, at den gældende danske retsstilling sandsynligvis ville blive underkendt, hvis EU-Domstolen blev spurgt. På den baggrund, sagde Højesteret, var de danske myndigheder ‘i umiddelbar forlængelse’ af rapporten forpligtet til at bringe ferieloven i overensstemmelse med den retstilstand, som blev fastslået ved Pereda-dommen. Ændringen var afgrænset og simpel og burde derfor være gennemført til ikrafttræden ‘1. januar 2011’. Med andre ord skulle lovgivningen have været gennemført i folketingssamlingen, umiddelbart efter at rapporten fremkom. Højesteret bemærkede, at ministeriet ikke havde anført forhold, som kunne begrunde, at høringen af udkastet til ændring af ferieloven først blev iværksat i januar 2012, og at lovændringen først blev vedtaget i april 2012. De danske myndigheder havde altså handlet ansvarspådragende i perioden fra 1. januar 2011 til 1. maj 2012.
 EU-Domstolens domme skal tages alvorligt
 Som navnlig tidligere højesteretspræsident Børge Dahl har beskrevet i forskellige sammenhænge, har Højesteret de seneste ti år stilfærdigt udviklet sig fra en appeldomstol, der afgør konkrete sager, til en præjudikatdomstol, der giver generelle anvisninger om principielle spørgsmål. Skjold-dommen er et meget klart eksempel på, hvordan denne nye rolle udfyldes i praksis. Højesteret kunne forholdsvis let have stadfæstet landsrettens dom i henhold til grundene, men valgte i stedet at benytte anledningen til at vejlede udførligt og generelt om retsstillingen på området. Den præcise grænse – 1. januar 2011 – som slet ikke var nødvendig at fastlægge for at afgøre sagen, er et usædvanlig klart obiter dictum, der meget operativt kan benyttes i alle de suspenderede sager.
 Skjold-dommen giver nogle vigtige og nyttige generelle pejlemærker om, hvad der forventes af danske myndigheder, når der opstår tilstrækkelig tvivl om dansk rets forenelighed med EU-retten, og når danske myndigheder som følge heraf får pligt til at afklare behovet for at ændre dansk ret og til at foretage de nødvendige ændringer. Dommens resultat er dog også konkret begrundet. Navnlig fremhæver Højesteret arbejdet i Implementeringsudvalget, der jo er særligt på arbejdsrettens område, og at den påkrævede lovændring var afgrænset og simpel.
 Endelig er det vel værd at bemærke i disse post-Ajos tider (se Advokaten 1/2017), at syv højesteretsdommere i Skjold-sagen, hvoraf de fleste var med i Ajos-sagen, klart indikerer, at EU-Domstolens udlægninger af EU-retten naturligvis i alle normale tilfælde skal efterleves fuldt ud.
 Rass Holgaard
 Er pt. på orlov fra Kammeradvokatens team for EU-ret og international ret, hvor hun rådgiver danske myndigheder og fører retssager ved danske domstole om en bred vifte af EU-retlige emner.


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 8.11.2012
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 309/4
 EMP ÜHISKOMITEE OTSUS
 nr 126/2012,
 13. juuli 2012,
 millega muudetakse Euroopa Majanduspiirkonna lepingu II lisa („Tehnilised normid, standardid, katsetamine ja sertifitseerimine”)
 EMP ÜHISKOMITEE,
 võttes arvesse Euroopa Majanduspiirkonna lepingut, mida on muudetud Euroopa Majanduspiirkonna lepingut kohandava protokolliga, edaspidi „leping”, eriti selle artiklit 98,
 ning arvestades järgmist:
 (1)
 Lepingusse tuleb inkorporeerida Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määrus (EÜ) nr 764/2008, milles sätestatakse menetlused seoses teatavate riiklike tehniliste eeskirjade kohaldamisega teises liikmesriigis seaduslikult turustatavate toodete suhtes (1).
 (2)
 Lepingusse tuleb inkorporeerida Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta määrus (EÜ) nr 765/2008, millega sätestatakse akrediteerimise ja turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega (2).
 (3)
 Lepingusse tuleb inkorporeerida Euroopa Parlamendi ja nõukogu 9. juuli 2008. aasta otsus nr 768/2008/EÜ toodete turustamise ühise raamistiku kohta (3).
 (4)
 Otsuses nr 768/2008/EÜ kehtestatakse toodete turustamistingimusi ühtlustavate tulevaste õigusaktide ühised põhimõtted ja võrdlussätted ning viitetekst olemasolevatele õigusaktidele.
 (5)
 Määrusega (EÜ) nr 764/2008 tunnistatakse kehtetuks Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus (EÜ) nr 3052/95/EÜ, millega kehtestatakse informatsiooni vahetamise kord selliste siseriiklike meetmete kohta, millega kaldutakse kõrvale ühenduse territooriumil kaupade vaba liikumise põhimõttest, (4) mis on lepingusse inkorporeeritud ja mis tuleb sellest tulenevalt lepingust välja jätta.
 (6)
 Määrusega (EÜ) nr 765/2008 tunnistatakse kehtetuks nõukogu 8. veebruari 1993. aasta määrus (EMÜ) nr 339/93 kolmandatest riikidest imporditud toodete tooteohutuse eeskirjadele vastavuse kontrolli kohta, (5) mis on lepingusse inkorporeeritud ja mis tuleb sellest tulenevalt lepingust välja jätta.
 (7)
 Otsusega nr 768/2008/EÜ tunnistatakse kehtetuks nõukogu 22. juuli 1993. aasta direktiiv 93/465/EMÜ, mis käsitleb tehnilise ühtlustamise direktiivides kasutatavaid vastavushindamismenetluse eri etappide mooduleid ning CE-vastavusmärgise kinnitamise ja kasutamise eeskirju, (6) mis on lepingusse inkorporeeritud ja mis tuleb sellest tulenevalt lepingust välja jätta.
 (8)
 Seetõttu tuleks Euroopa Majanduspiirkonna lepingu II lisa vastavalt muuta,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Lepingu II lisa XIX peatükki muudetakse järgmiselt.
 1)
 Punkti 3b (nõukogu määrus (EMÜ) nr 339/93) tekst asendatakse järgmise tekstiga:
 „32008 R 0765: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 765/2008, 9. juuli 2008, millega sätestatakse akrediteerimise ja turujärelevalve nõuded seoses toodete turustamisega ja tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 339/93 (ELT L 218, 13.8.2008, lk 30).
 Käesolevas lepingus loetakse selle määruse sätteid järgmiste kohandustega:
 a)
 artikli 4 lõike 2 lõppu lisatakse järgmine tekst:
 „Liechtensteinil on võimalus pöörduda Šveitsi akrediteerimisasutuse poole tootevaldkondade puhul, mis on hõlmatud Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise vastavushindamise vastastikuse tunnustamise lepinguga ning mille suhtes peetakse ELi ja Šveitsi nõudeid kõnealuse lepingu artikli 1 lõigete 2 ja 3 alusel võrdväärseteks.”;
 b)
 Liechtensteinist teistesse lepinguosalistesse eksporditud toodete suhtes võib vastavalt artiklitele 27–29 kohaldada piirikontrolli.”
 2)
 Punkti 3d (nõukogu otsus 93/465/EMÜ) tekst asendatakse järgmise tekstiga:
 „32008 D 0768: Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 768/2008/EÜ, 9. juuli 2008, toodete turustamise ühise raamistiku kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu otsus 93/465/EMÜ (ELT L 218, 13.8.2008, lk 82).”
 3)
 Punkti 3f (Euroopa Parlamendi ja nõukogu otsus nr 3052/95/EÜ) tekst asendatakse järgmise tekstiga:
 „32008 R 0764: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 764/2008, 9. juuli 2008, milles sätestatakse menetlused seoses teatavate riiklike tehniliste eeskirjade kohaldamisega teises liikmesriigis seaduslikult turustatavate toodete suhtes ja tunnistatakse kehtetuks otsus nr 3052/95/EÜ (ELT L 218, 13.8.2008, lk 21).
 Käesolevas lepingus loetakse selle määruse sätteid järgmiste kohandustega.
 Määrust kohaldatakse ainult lepingu artikli 8 lõikes 3 nimetatud toodete suhtes.
 Määrust ei kohaldata Liechtensteini suhtes toodete puhul, mis on nimetatud lepingu I lisas, II lisa XII ja XXVII peatükis ning protokollis nr 47 nii kaua, kui Liechtensteini suhtes kohaldatakse Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelist põllumajandustoodete lepingut.”
 4)
 Punkti 3h (Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiv 2001/95/EÜ) lisatakse järgmine tekst:
 „, muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 32008 R 0765: Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EÜ) nr 765/2008, 9. juuli 2008 (ELT L 218, 13.8.2008, lk 30).”
 Artikkel 2
 Määruste (EÜ) nr 764/2008 ja (EÜ) nr 765/2008 ning otsuse nr 768/2008/EÜ islandi- ja norrakeelne tekst, mis avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP kaasandes, on autentsed.
 Artikkel 3
 Käesolev otsus jõustub 14. juulil 2012, tingimusel et EMP ühiskomiteele on esitatud kõik lepingu artikli 103 lõike 1 kohased teated (7).
 Artikkel 4
 Käesolev otsus avaldatakse Euroopa Liidu Teataja EMP osas ja EMP kaasandes.
 Brüssel, 13. juuli 2012
 EMP Ühiskomitee nimel
 eesistuja
 Atle LEIKVOLL
 (1) ELT L 218, 13.8.2008, lk 21.
 (2) ELT L 218, 13.8.2008, lk 30.
 (3) ELT L 218, 13.8.2008, lk 82.
 (4) EÜT L 321, 30.12.1995, lk 1.
 (5) EÜT L 40, 17.2.1993, lk 1.
 (6) EÜT L 220, 30.8.1993, lk 23.
 (7) Põhiseadusest tulenevad nõuded on nimetatud.


type: legislation

text:
 16.6.2017
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 L 153/13
 KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) 2017/1007
 af 15. juni 2017
 om godkendelse af et præparat af lecithiner som tilsætningsstof til foder til alle dyrearter
 (EØS-relevant tekst)
 EUROPA-KOMMISSIONEN HAR —
 under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
 under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1831/2003 af 22. september 2003 om fodertilsætningsstoffer (1), særlig artikel 9, stk. 2, og
 ud fra følgende betragtninger:
 (1)
 Forordning (EF) nr. 1831/2003 indeholder bestemmelser om godkendelse af fodertilsætningsstoffer og om grundlaget og procedurerne for meddelelse af sådanne godkendelser. Forordningens artikel 10 indeholder bestemmelser om en ny vurdering af tilsætningsstoffer, der er godkendt i henhold til Rådets direktiv 70/524/EØF (2).
 (2)
 Lecithiner blev godkendt uden tidsbegrænsning i overensstemmelse med direktiv 70/524/EØF som tilsætningsstof til foder til alle dyrearter. Dette tilsætningsstof blev derpå opført i registret over fodertilsætningsstoffer som et eksisterende produkt, jf. artikel 10, stk. 1, litra b), i forordning (EF) nr. 1831/2003.
 (3)
 Der er i henhold til artikel 10, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1831/2003 indgivet en ansøgning om en ny vurdering af et præparat af lecithiner som tilsætningsstof til foder til alle dyrearter. Ansøgeren anmodede om, at tilsætningsstoffet klassificeres i tilsætningsstofkategorien »teknologiske tilsætningsstoffer« og i den funktionelle gruppe »emulgatorer«. Ansøgningen var vedlagt de oplysninger og dokumenter, der kræves i henhold til artikel 7, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1831/2003.
 (4)
 Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (i det følgende benævnt »autoriteten«) konkluderede i sin udtalelse af 13. juli 2016 (3), at lecithiner under de foreslåede anvendelsesbetingelser ikke har skadelige virkninger på dyrs eller menneskers sundhed eller på miljøet. Autoriteten konkluderede desuden, at præparatet betragtes som effektivt til anvendelse i foder som emulgatorer. Autoriteten vurderer ikke, at der er behov for særlige krav om overvågning efter markedsføringen. Autoriteten har også gennemgået den rapport om metoder til analyse af fodertilsætningsstoffet, der blev forelagt af det ved forordning (EF) nr. 1831/2003 oprettede referencelaboratorium.
 (5)
 Vurderingen af lecithiner viser, at betingelserne for godkendelse, jf. artikel 5 i forordning (EF) nr. 1831/2003, er opfyldt. Anvendelsen af dette præparat bør derfor godkendes som anført i bilaget til nærværende forordning.
 (6)
 Da der ikke er sikkerhedshensyn, som kræver øjeblikkelig anvendelse af ændringerne i betingelserne for godkendelsen, bør der indrømmes en overgangsperiode, så berørte parter kan forberede sig på at opfylde de nye krav i godkendelsen.
 (7)
 Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Planter, Dyr, Fødevarer og Foder —
 VEDTAGET DENNE FORORDNING:
 Artikel 1
 Godkendelse
 Det i bilaget opførte tilsætningsstof, der tilhører tilsætningsstofkategorien »teknologiske tilsætningsstoffer« og den funktionelle gruppe »emulgatorer«, tillades anvendt som fodertilsætningsstof på de betingelser, der er fastsat i bilaget.
 Artikel 2
 Overgangsforanstaltninger
 1. De i bilaget opførte tilsætningsstoffer og forblandinger, der indeholder disse stoffer, som er produceret og mærket før den 6. januar 2018 i overensstemmelse med de regler, der finder anvendelse før den 6. juli 2017, kan fortsat markedsføres og anvendes, indtil de eksisterende lagre er opbrugt.
 2. Foderblandinger og fodermidler, der indeholder de i bilaget opførte tilsætningsstoffer, som er produceret og mærket før den 6. juli 2018 i overensstemmelse med de regler, der finder anvendelse før den 6. juli 2017, kan fortsat markedsføres og anvendes, indtil de eksisterende lagre er opbrugt, hvis de er bestemt til dyr, der indgår i fødevareproduktion.
 3. Foderblandinger og fodermidler, der indeholder de i bilaget opførte tilsætningsstoffer, som er produceret og mærket før den 6. juli 2019 i overensstemmelse med de regler, der finder anvendelse før den 6. juli 2017, kan fortsat markedsføres og anvendes, indtil de eksisterende lagre er opbrugt, hvis de er bestemt til dyr, der indgår i fødevareproduktion.
 Artikel 3
 Ikrafttræden
 Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
 Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
 Udfærdiget i Bruxelles, den 15. juni 2017.
 På Kommissionens vegne
 Jean-Claude JUNCKER
 Formand
 (1) EUT L 268 af 18.10.2003, s. 29.
 (2) Rådets direktiv 70/524/EØF af 23. november 1970 om tilsætningsstoffer til foderstoffer (EFT L 270 af 14.12.1970, s. 1).
 (3) EFSA Journal 2016;14(8):4560.
 BILAG
 Tilsætningsstoffets identifikationsnummer
 Navn på indehaveren af godkendelsen
 Tilsætningsstof
 Sammensætning, kemisk betegnelse, beskrivelse, analysemetode
 Dyreart eller -kategori
 Maksimumsalder
 Minimumsindhold
 Maksimumsindhold
 Andre bestemmelser
 Godkendelse gyldig til
 mg lecithiner/kg fuldfoder med et vandindhold på 12 %
 Kategori: teknologiske tilsætningsstoffer. Funktionel gruppe: emulgatorer:
 1c322
 —
 Lecithiner
 Tilsætningsstoffets sammensætning
 Præparat af lecithiner med mindst:
 —
 phospholipider ≥ 18 %,
 —
 lysophospholipider ≥ 11 %,
 —
 andre phospholipider ≤ 6 %
 Vandindhold ≤ 1 %
 Aktivstoffets karakteristika
 Lecithiner (CAS-nr. 8002-43-5) ekstraheret fra sojabønner
 Analysemetode
 (1)
 Beskrivelse af fodertilsætningsstoffet
 Kommissionens forordning (EU) nr. 231/2012 (2) og tilsvarende test i FAO JECFA monografi »Lecithiner« (3)
 (4)
 Alle dyrearter
 —
 —
 —
 Anvendelsesniveau i fuldfoder: 100-1 500 mg tilsætningsstof/kg fuldfoder
 6. juli 2027
 (1) Nærmere oplysninger om analysemetoderne findes på referencelaboratoriets hjemmeside: https://ec.europa.eu/jrc/en/eurl/feed-additives/evaluation-reports.
 (2) Kommissionens forordning (EU) nr. 231/2012 af 9. marts 2012 om specifikationer for fødevaretilsætningsstoffer opført i bilag II og III til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1333/2008 (EUT L 83 af 22.3.2012, s. 1).
 (3) FAO JECFA Combined Compendium of Food Additive Specifications, »Lecithin«, monografi nr. 4 (2007), http://www.fao.org/food/food-safety-quality/scientific-advice/jecfa/jecfa-additives/detail/en/c/260/.
 (4) FAO JECFA Combined Compendium for Food Additive Specifications — Analytical methods, test procedures and laboratory solutions used by and referenced in the food additive specifications, Vol. 4, http://www.fao.org/docrep/009/a0691e/a0691e00.htm.


text:
 3.9.2015
 EL
 Επίσημη Εφημερίδα της Ευρωπαϊκής Ένωσης
 L 230/15
 ΑΠΌΦΑΣΗ ΤΗΣ ΜΕΙΚΤΉΣ ΕΠΙΤΡΟΠΉΣ ΤΟΥ ΕΟΧ
 αριθ. 217/2014
 της 24ης Οκτωβρίου 2014
 για την τροποποίηση του παραρτήματος II (Τεχνικοί κανόνες, πρότυπα, δοκιμές και πιστοποίηση) της συμφωνίας για τον ΕΟΧ [2015/1441]
 Η ΜΕΙΚΤΗ ΕΠΙΤΡΟΠΗ ΤΟΥ ΕΟΧ,
 Έχοντας υπόψη τη συμφωνία για τον Ευρωπαϊκό Οικονομικό Χώρο (εφεξής «η συμφωνία για τον ΕΟΧ»), και ιδίως το άρθρο 98,
 Εκτιμώντας τα ακόλουθα:
 (1)
 Ο κατ’ εξουσιοδότηση κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 78/2014 της Επιτροπής, της 22ας Νοεμβρίου 2013, για την τροποποίηση των παραρτημάτων II και ΙΙΙ του κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 1169/2011 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου σχετικά με την παροχή πληροφοριών για τα τρόφιμα στους καταναλωτές, όσον αφορά ορισμένα σιτηρά που προκαλούν αλλεργίες ή δυσανεξίες και τρόφιμα με προσθήκη φυτοστερολών, φυτοστερολεστέρων, φυτοστανολών ή φυτοστανολεστέρων (1) πρέπει να ενσωματωθεί στη συμφωνία για τον ΕΟΧ.
 (2)
 Η παρούσα απόφαση αφορά νομοθεσία σχετικά με είδη διατροφής. Η νομοθεσία σχετικά με τα είδη διατροφής δεν εφαρμόζεται στο Λιχτενστάιν στον βαθμό που η εφαρμογή της συμφωνίας μεταξύ της Ευρωπαϊκής Κοινότητας και της Ελβετικής Συνομοσπονδίας σχετικά με το εμπόριο γεωργικών προϊόντων επεκτείνεται στο Λιχτενστάιν, όπως διευκρινίζεται στην εισαγωγή του κεφαλαίου ΧΙΙ του παραρτήματος II της συμφωνίας για τον ΕΟΧ. Ως εκ τούτου, η παρούσα απόφαση δεν πρέπει να εφαρμοστεί στο Λιχτενστάιν.
 (3)
 Το παράρτημα II της συμφωνίας για τον ΕΟΧ θα πρέπει, επομένως, να τροποποιηθεί αναλόγως,
 ΕΞΕΔΩΣΕ ΤΗΝ ΠΑΡΟΥΣΑ ΑΠΟΦΑΣΗ:
 Άρθρο 1
 Στο σημείο 86 [κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 1169/2011 του Ευρωπαϊκού Κοινοβουλίου και του Συμβουλίου] του κεφαλαίου XII του παραρτήματος II της συμφωνίας για τον ΕΟΧ προστίθεται η ακόλουθη περίπτωση:
 «—
 32014 R 0078: κατ’ εξουσιοδότηση κανονισμός (ΕΕ) αριθ. 78/2014 της Επιτροπής, της 22ας Νοεμβρίου 2013 (ΕΕ L 27 της 30.1.2014, σ. 7).».
 Άρθρο 2
 Τα κείμενα του κατ’ εξουσιοδότηση κανονισμού (ΕΕ) αριθ. 78/2014 στην ισλανδική και τη νορβηγική γλώσσα, τα οποία δημοσιεύονται στο συμπλήρωμα ΕΟΧ της Επίσημης Εφημερίδας της Ευρωπαϊκής Ένωσης, είναι αυθεντικά.
 Άρθρο 3
 Η παρούσα απόφαση αρχίζει να ισχύει την 1η Νοεμβρίου 2014, υπό την προϋπόθεση ότι έχουν πραγματοποιηθεί όλες οι κοινοποιήσεις που προβλέπονται στο άρθρο 103 παράγραφος 1 της συμφωνίας για τον ΕΟΧ (2), ή την ημερομηνία έναρξης ισχύος της απόφασης της Μεικτής Επιτροπής του ΕΟΧ αριθ. 214/2014, της 24ης Οκτωβρίου 2014 (3), αναλόγως του ποια ημερομηνία είναι πιο πρόσφατη.
 Άρθρο 4
 Η παρούσα απόφαση δημοσιεύεται στο τμήμα ΕΟΧ και στο συμπλήρωμα ΕΟΧ της Επίσημης Εφημερίδας της Ευρωπαϊκής Ένωσης.
 Βρυξέλλες, 24 Οκτωβρίου 2014.
 Για τη Μεικτή Επιτροπή του ΕΟΧ
 Ο Πρόεδρος
 Kurt JÄGER
 (1) ΕΕ L 27 της 30.1.2014, σ. 7.
 (2) Δεν έχουν αναφερθεί συνταγματικές απαιτήσεις.
 (3) Βλέπε σελίδα 10 της παρούσας Επίσημης Εφημερίδας.


type: caselaw

text:
 23.7.2005
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 182/11
 A BÍRÓSÁG ÍTÉLETE
 (második tanács)
 2005. május 12.
 a C-444/03. sz., (a Verwaltungsgericht Berlin előzetes döntéshozatal iránti kérelme) Meta Fackler KG kontra Németországi Szövetségi Köztársaság ügyben (1)
 (Emberi felhasználásra szánt gyógyszerek - Homeopátiás gyógyszerek - Ismert homeopátiás anyagokból álló gyógyszert a különleges, egyszerűsített törzskönyvezési eljárás lehetőségéből abban az esetben kizáró nemzeti rendelkezés, ha homeopátiás gyógyszerként történő alkalmazása nem általánosan ismert)
 (2005/C 182/20)
 Az eljárás nyelve: német
 A C-444/03. sz. ügyben, az EK 234. cikk alapján benyújtott előzetes döntéshozatal iránti kérelem tárgyában, amelyet a Verwaltungsgericht Berlin (Németország) a Bírósághoz 2003. október 21-én érkezett 2003. augusztus 28-i határozatával az előtte a Meta Fackler KG és a Németországi Szövetségi Köztársaság között folyamatban lévő eljárásban terjesztett elő, a Bíróság (második tanács), tagjai: C. W. A. Timmermans tanácselnök, R. Silva de Lapuerta, C. Gulmann (előadó), P. Kūris és J. Klučka bírák, főtanácsnok: P. Léger, hivatalvezető: K. Sztranc tanácsos, 2005. május 12-én meghozta ítéletét, amelynek rendelkező része a következő:
 Az emberi felhasználásra szánt gyógyszerek közösségi kódexéről szóló, 2001. november 6-i 2001/83/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv 14. és 15. cikkét úgy kell értelmezni, hogy azokkal ellentétes az olyan nemzeti rendelkezés, amely kizár a különleges, egyszerűsített törzskönyvezési eljárás lehetőségéből valamely, több ismert homeopátiás anyagból álló gyógyszert abban az esetben, ha homeopátiás gyógyszerként történő felhasználása nem általánosan ismert.
 (1) HL C 21., 2004.1.24.


text:
 30.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 310/14
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 71/2014
 от 16 май 2014 година
 за изменение на приложение I (Ветеринарни и фитосанитарни въпроси) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство (Споразумението за ЕИП), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1006/2013 на Комисията от 18 октомври 2013 г. за разрешаване на L-цистин като фуражна добавка за всички животински видове (1) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1014/2013 на Комисията от 22 октомври 2013 г. за изменение на регламенти (ЕО) No 2380/2001, (ЕО) No 1289/2004, (ЕО) No 1455/2004, (ЕО) No 1800/2004, (ЕО) No 600/2005, (ЕС) No 874/2010, регламенти за изпълнение (ЕС) No 388/2011, (ЕС) No 532/2011 и (ЕС) No 900/2011 по отношение на наименованието на притежателя на разрешенията за някои добавки във фуражите за животни (2) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (3)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1016/2013 на Комисията от 23 октомври 2013 г. за разрешаване на употребата на препарат от микроорганизъм щам DSM 11798 от семейство Coriobacteriaceae като фуражна добавка за свине (3) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (4)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1059/2013 на Комисията от 29 октомври 2013 г. за разрешаване на употреба на Saccharomyces cerevisiae MUCL 39885 като фуражна добавка при говеда за угояване и за изменение на Регламент (ЕО) No 492/2006 (притежател на разрешителното Prosol SpA) (4) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (5)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1061/2013 на Комисията от 29 октомври 2013 г. за разрешаване на употребата на препарат от Enterococcus faecium NCIMB 10415 като фуражна добавка за телета, ярета, котки и кучета и за изменение на Регламент (ЕО) No 1288/2004 (притежател на разрешението DSM Nutritional Products Ltd, представляван от DSM Nutritional products Sp. Z o.o) (5) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (6)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1077/2013 на Комисията от 31 октомври 2013 г. относно разрешаването на препарат от Enterococcus faecium NB IMCC 8270 Lactobacillus acidophilus NB IMCC 8242, Lactobacillus helveticus NB IMCC 8269, Lactobacillus delbrueckii ssp. lactis NB IMCC 8250, Lactobacillus delbrueckii ssp. bulgaricus NB IMCC 8244 и Streptococcus thermophilus NB IMCC 8253 като фуражна добавка за прасенца сукалчета (притежател на разрешителното Lactina Ltd.) (6) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (7)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1101/2013 на Комисията от 6 ноември 2013 г. за разрешаване на употребата на препарат от Enterococcus faecium DSM 7134 и Lactobacillus rhamnosus DSM 7133 като фуражна добавка за телета за отглеждане и за изменение на Регламент (ЕО) No 1288/2004 (притежател на разрешението Lactosan GmbH & CoKG) (7) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (8)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1061/2013 отменя Регламент (ЕО) No 102/2009 на Комисията (8), който е включен в Споразумението и който следва съответно да бъде заличен от Споразумението.
 (9)
 Настоящото решение се отнася до законодателството относно фуражите. Законодателството относно фуражите не се прилага по отношение на Лихтенщайн дотогава, докато прилагането на Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно търговията със селскостопански продукти включва Лихтенщайн, както е посочено в секторните адаптации на приложение I към Споразумението за ЕИП. Следователно настоящото решение не се прилага по отношение на Лихтенщайн.
 (10)
 Поради това приложение I към Споразумението за ЕИП следва съответно да бъде изменено,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 Глава II от приложение I към Споразумението за ЕИП се изменя, както следва:
 1.
 Следното тире се добавя в точка 1ш (Регламент (ЕО) No 2380/2001 на Комисията), точка 1щш (Регламент (ЕО) No 1289/2004 на Комисията), точка 1щща (Регламент (ЕО) No 1455/2004 на Комисията), точка 1щщг (Регламент (ЕО) No 1800/2004 на Комисията), точка 1щщй (Регламент (ЕО) No 600/2005 на Комисията), точка 2з (Регламент (ЕС) No 874/2010 на Комисията), точка 2щв (Регламент за изпълнение (ЕС) No 388/2011 на Комисията), точка 2щи (Регламент за изпълнение (ЕС) No 532/2011 на Комисията) и точка 2щп (Регламент за изпълнение (ЕС) No 900/2011 на Комисията):
 „—
 32013 R 1014: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1014/2013 на Комисията от 22 октомври 2013 г. (ОВ L 281, 23.10.2013 г., стр. 1).“
 2.
 В точка 1щу (Регламент (ЕО) No 1288/2004 на Комисията) се добавят следните тирета:
 „—
 32013 R 1061: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1061/2013 на Комисията от 29 октомври 2013 г. (ОВ L 289, 31.10.2013 г., стр. 38),
 —
 32013 R 1101: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1101/2013 на Комисията от 6 ноември 2013 г. (ОВ L 296, 7.11.2013 г., стр. 1).“
 3.
 В точка 1щщх (Регламент (ЕО) No 492/2006 на Комисията) се добавя следното тире:
 „—
 32013 R 1059: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1059/2013 на Комисията от 29 октомври 2013 г. (ОВ L 289, 31.10.2013 г., стр. 30).“
 4.
 След точка 2щщн (Регламент за изпълнение (ЕС) No 1222/2013 на Комисията) се вмъкват следните точки:
 „2щщо.
 32013 R 1006: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1006/2013 на Комисията от 18 октомври 2013 г. за разрешаване на -цистин като фуражна добавка за всички животински видове (ОВ L 279, 19.10.2013 г., стр. 59).
 2щщп.
 32013 R 1016: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1016/2013 на Комисията от 23 октомври 2013 г. за разрешаване на употребата на препарат от микроорганизъм щам DSM 11798 от семейство Coriobacteriaceae като фуражна добавка за свине (ОВ L 282, 24.10.2013 г., стр. 36).
 2щщр.
 32013 R 1059: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1059/2013 на Комисията от 29 октомври 2013 г. за разрешаване на употреба на Saccharomyces cerevisiae MUCL 39885 като фуражна добавка при говеда за угояване и за изменение на Регламент (ЕО) No 492/2006 (притежател на разрешителното Prosol SpA) (ОВ L 289, 31.10.2013 г., стр. 30).
 2щщс.
 32013 R 1061: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1061/2013 на Комисията от 29 октомври 2013 г. за разрешаване на употребата на препарат от Enterococcus faecium NCIMB 10415 като фуражна добавка за телета, ярета, котки и кучета и за изменение на Регламент (ЕО) No 1288/2004 (притежател на разрешението DSM Nutritional Products Ltd, представляван от DSM Nutritional products Sp. Z o.o) (ОВ L 289, 31.10.2013 г., стр. 38).
 2щщт.
 32013 R 1077: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1077/2013 на Комисията от 31 октомври 2013 г. относно разрешаването на препарат от Enterococcus faecium NBIMCC 8270 Lactobacillus acidophilus NBIMCC 8242, Lactobacillus helveticus NBIMCC 8269, Lactobacillus delbrueckii ssp. lactis NBIMCC 8250, Lactobacillus delbrueckii ssp. bulgaricus NBIMCC 8244 и Streptococcus thermophilus NBIMCC 8253 като фуражна добавка за прасенца сукалчета (притежател на разрешителното Lactina Ltd.) (ОВ L 292, 1.11.2013 г., стр. 3).
 2щщу.
 32013 R 1101: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1101/2013 на Комисията от 6 ноември 2013 г. за разрешаване на употребата на препарат от Enterococcus faecium DSM 7134 и Lactobacillus rhamnosus DSM 7133 като фуражна добавка за телета за отглеждане и за изменение на Регламент (ЕО) No 1288/2004 (притежател на разрешението Lactosan GmbH & CoKG) (ОВ L 296, 7.11.2013 г., стр. 1).“
 5.
 Текстът на точка 1щщщщщж (Регламент (ЕО) No 102/2009 на Комисията) се заличава.
 Член 2
 Текстовете на регламенти за изпълнение (ЕС) No 1006/2013, (ЕС) No 1014/2013, (ЕС) No 1016/2013, (ЕС) No 1059/2013, (ЕС) No 1061/2013, (ЕС) No 1077/2013 и (ЕС) No 1101/2013 на исландски и на норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 17 май 2014 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (9).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 16 май 2014 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Gianluca GRIPPA
 (1) ОВ L 279, 19.10.2013 г., стр. 59.
 (2) ОВ L 281, 23.10.2013 г., стр. 1.
 (3) ОВ L 282, 24.10.2013 г., стр. 36.
 (4) ОВ L 289, 31.10.2013 г., стр. 30.
 (5) ОВ L 289, 31.10.2013 г., стр. 38.
 (6) ОВ L 292, 1.11.2013 г., стр. 3.
 (7) ОВ L 296, 7.11.2013 г., стр. 1.
 (8) ОВ L 34, 4.2.2009 г., стр. 8.
 (9) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 10.7.2013
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 L 189/1
 REGULAMENTUL DE PUNERE ÎN APLICARE (UE) NR. 651/2013 AL COMISIEI
 din 9 iulie 2013
 privind autorizarea clinoptilolitului de origine sedimentară ca aditiv pentru hrana tuturor speciilor de animale și de modificare a Regulamentului (CE) nr. 1810/2005
 (Text cu relevanță pentru SEE)
 COMISIA EUROPEANĂ,
 având în vedere Tratatul privind funcționarea Uniunii Europene,
 având în vedere Regulamentul (CE) nr. 1831/2003 al Parlamentului European și al Consiliului din 22 septembrie 2003 privind aditivii din hrana animalelor (1), în special articolul 9 alineatul (2),
 întrucât:
 (1)
 Regulamentul (CE) nr. 1831/2003 prevede autorizarea aditivilor destinați hranei animalelor, precum și motivele și procedurile de acordare a unei astfel de autorizații. Articolul 10 din regulamentul respectiv prevede reevaluarea aditivilor autorizați în temeiul Directivei 70/524/CEE a Consiliului (2).
 (2)
 Clinoptilolitul de origine sedimentară a fost autorizat fără limită de timp, în conformitate cu Directiva 70/524/CEE, ca aditiv pentru hrana porcilor pentru îngrășat, a puilor și curcanilor pentru îngrășat, a bovinelor și a somonului, prin Regulamentul (CE) nr. 1810/2005 al Comisiei (3). Aditivul a fost ulterior înscris în Registrul aditivilor pentru hrana animalelor ca produs existent, în conformitate cu articolul 10 alineatul (1) din Regulamentul (CE) nr. 1831/2003.
 (3)
 În conformitate cu articolul 10 alineatul (2) din Regulamentul (CE) nr. 1831/2003 coroborat cu articolul 7 din respectivul regulament, s-a depus o cerere pentru reevaluarea clinoptilolitului de origine sedimentară ca aditiv pentru hrana porcilor pentru îngrășat, a puilor și curcanilor pentru îngrășat, a bovinelor și a somonului și, în conformitate cu articolul 7 din respectivul regulament, pentru o nouă utilizare în cazul tuturor celorlalte specii de animale, solicitându-se ca aditivul respectiv să fie clasificat în categoria „aditivi tehnologici”. Cererea respectivă a fost însoțită de informațiile și documentele necesare în temeiul articolului 7 alineatul (3) din Regulamentul (CE) nr. 1831/2003.
 (4)
 Autoritatea Europeană pentru Siguranța Alimentară (denumită în continuare „autoritatea”) a concluzionat în avizul său din 12 decembrie 2012 (4) că, în condițiile de utilizare propuse, clinoptilolitul de origine sedimentară nu prezintă efecte adverse asupra sănătății animalelor, asupra mediului sau asupra sănătății oamenilor, cu condiția să se adopte măsuri adecvate pentru a proteja utilizatorii, și că acesta ar putea fi eficient ca liant pentru peleți și agent antiaglomerant la 10 000 mg/kg de furaj complet. Autoritatea nu consideră că sunt necesare cerințe specifice de monitorizare ulterioară introducerii pe piață. Autoritatea a verificat, de asemenea, raportul privind metoda de analiză a aditivului în hrana pentru animale, prezentat de laboratorul de referință înființat în temeiul Regulamentului (CE) nr. 1831/2003.
 (5)
 Evaluarea clinoptilolitului de origine sedimentară arată că sunt îndeplinite condițiile de autorizare prevăzute la articolul 5 din Regulamentul (CE) nr. 1831/2003. În consecință, utilizarea acestui aditiv ar trebui să fie autorizată, conform specificațiilor din anexa la prezentul regulament.
 (6)
 Dat fiind că se acordă o nouă autorizație în conformitate cu Regulamentul (CE) nr. 1831/2003, Regulamentul (CE) nr. 1810/2005 ar trebui modificat în consecință.
 (7)
 Deoarece, din motive de siguranță, nu se impune aplicarea imediată a modificărilor condițiilor de autorizare, este adecvat să se prevadă o perioadă de tranziție pentru a permite părților interesate să se pregătească în vederea îndeplinirii noilor cerințe care decurg din autorizație.
 (8)
 Măsurile prevăzute în prezentul regulament sunt conforme cu avizul Comitetului permanent pentru lanțul alimentar și sănătatea animală,
 ADOPTĂ PREZENTUL REGULAMENT:
 Articolul 1
 Autorizare
 Clinoptilolitul de origine sedimentară menționat în anexă, aparținând categoriei „aditivi tehnologici” și grupei funcționale „lianți” și „agenți antiaglomeranți”, este autorizat ca aditiv pentru hrana animalelor în condițiile prevăzute în anexa în cauză.
 Articolul 2
 Modificări ale Regulamentului (CE) nr. 1810/2005
 În anexa II la Regulamentul (CE) nr. 1810/2005, rubrica E 568, clinoptilolit de origine sedimentară, se elimină.
 Articolul 3
 Măsuri tranzitorii
 Aditivul specificat în anexă și hrana pentru animale care conține acest aditiv, care sunt produse și etichetate înainte de 30 ianuarie 2014, în conformitate cu normele aplicabile înainte de 30 iulie 2013, pot continua să fie introduse pe piață și utilizate până la epuizarea stocurilor existente.
 Articolul 4
 Intrarea în vigoare
 Prezentul regulament intră în vigoare în a douăzecea zi de la data publicării în Jurnalul Oficial al Uniunii Europene.
 Prezentul regulament este obligatoriu în toate elementele sale și se aplică direct în toate statele membre.
 Adoptat la Bruxelles, 9 iulie 2013.
 Pentru Comisie
 Președintele
 José Manuel BARROSO
 (1) JO L 268, 18.10.2003, p. 29.
 (2) JO L 270, 14.12.1970, p. 1.
 (3) JO L 291, 5.11.2005, p. 5.
 (4) EFSA Journal 2013; 11(1):3039.
 ANEXĂ
 Numărul de identificare al aditivului
 Numele titularului autorizației
 Aditiv
 Compoziție, formulă chimică, descriere, metodă de analiză
 Specia sau categoria de animale
 Vârsta maximă
 Conținut minim
 Conținut maxim
 Alte dispoziții
 Sfârșitul perioadei de autorizare
 mg/kg de furaj complet cu un conținut de umiditate de 12 %
 Categoria: aditivi tehnologici. Grupa funcțională: lianți
 1g568
 —
 Clinoptilolit de origine sedimentară
 Compoziția aditivului
 Clinoptilolit de origine sedimentară ≥ 80 % (sub formă de pudră).
 Caracterizarea substanței active
 Clinoptilolit (aluminosilicat de sodiu și calciu hidratat) de origine sedimentară ≥ 80 % și minerale argiloase ≤ 20 % (fără fibre și cuarț).
 Număr CAS 12173-10-3
 Metoda de analiză
 (1)
 Pentru determinarea clinoptilolitului de origine sedimentară din aditivul pentru hrana animalelor: difracție de raze X (XRD).
 Toate speciile de animale
 —
 —
 10 000
 1.
 Pentru siguranță: se recomandă utilizarea de dispozitive de protecție respiratorie și oculară și de mănuși în timpul manipulării.
 2.
 Cantitatea totală de clinoptilolit de origine sedimentară, din toate sursele, nu trebuie să depășească conținutul maxim de 10 000 mg.
 30 iulie 2023
 Categoria: aditivi tehnologici. Grupa funcțională: agenți antiaglomeranți
 1g568
 —
 Clinoptilolit de origine sedimentară
 Compoziția aditivului
 Clinoptilolit de origine sedimentară ≥ 80 % (sub formă de pudră)
 Caracterizarea substanței active
 Clinoptilolit (aluminosilicat de sodiu și calciu hidratat) de origine sedimentară ≥ 80 % și minerale argiloase ≤ 20 % (fără fibre și cuarț).
 Număr CAS 12173-10-3
 Metoda de analiză
 (1)
 Pentru determinarea clinoptilolitului de origine sedimentară din aditivul pentru hrana animalelor: difracție de raze X (XRD).
 Toate speciile de animale
 —
 —
 10 000
 1.
 Pentru siguranță: se recomandă utilizarea de dispozitive de protecție respiratorie și oculară și de mănuși în timpul manipulării.
 2.
 Cantitatea totală de clinoptilolit de origine sedimentară, din toate sursele, nu trebuie să depășească conținutul maxim de 10 000 mg.
 30 iulie 2023
 (1) Descrierea detaliată a metodelor de analiză poate fi consultată pe site-ul laboratorului de referință al Uniunii Europene în materie de aditivi pentru hrana animalelor, la adresa: http://irmm.jrc.ec.europa.eu/EURLs/EURL_feed_additives/Pages/index.aspx