type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 Ważna informacja prawna
 |
 22006A0706(05)
 Protokół do Umowy o partnerstwie i współpracy ustanawiającej partnerstwo między Wspólnotami Europejskimi i ich Państwami Członkowskimi, z jednej strony, a Federacją Rosyjską, z drugiej strony, w celu uwzględnienia przystąpienia Republiki Czeskiej, Republiki Estońskiej, Republiki Cypryjskiej, Republiki Łotewskiej, Republiki Litewskiej, Republiki Węgierskiej, Republiki Malty, Rzeczypospolitej Polskiej, Republiki Słowenii oraz Republiki Słowackiej do Unii Europejskiej
 Dziennik Urzędowy L 185 , 06/07/2006 P. 0017 - 0020
 Protokółdo umowy o partnerstwie i współpracy ustanawiającej partnerstwo między Wspólnotami Europejskimi i ich Państwami Członkowskimi, z jednej strony, a Federacją Rosyjską, z drugiej strony, w celu uwzględnienia przystąpienia Republiki Czeskiej, Republiki Estońskiej, Republiki Cypryjskiej, Republiki Łotewskiej, Republiki Litewskiej, Republiki Węgierskiej, Republiki Malty, Rzeczypospolitej Polskiej, Republiki Słowenii oraz Republiki Słowackiej do Unii EuropejskiejKRÓLESTWO BELGII,REPUBLIKA CZESKA,KRÓLESTWO DANII,REPUBLIKA FEDERALNA NIEMIEC,REPUBLIKA ESTOŃSKA,REPUBLIKA GRECKA,KRÓLESTWO HISZPANII,REPUBLIKA FRANCUSKA,IRLANDIA,REPUBLIKA WŁOSKA,REPUBLIKA CYPRYJSKA,REPUBLIKA ŁOTEWSKA,REPUBLIKA LITEWSKA,WIELKIE KSIĘSTWO LUKSEMBURGA,REPUBLIKA WĘGIERSKA,REPUBLIKA MALTY,KRÓLESTWO NIDERLANDÓW,REPUBLIKA AUSTRII,RZECZPOSPOLITA POLSKA,REPUBLIKA PORTUGALSKA,REPUBLIKA SŁOWENII,REPUBLIKA SŁOWACKA,REPUBLIKA FINLANDII,KRÓLESTWO SZWECJI,ZJEDNOCZONE KRÓLESTWO WIELKIEJ BRYTANII I IRLANDII PÓŁNOCNEJ,zwane dalej "Państwami Członkowskimi" reprezentowanymi przez Radę Unii Europejskiej orazWSPÓLNOTA EUROPEJSKA ORAZ EUROPEJSKA WSPÓLNOTA ENERGII ATOMOWEJ,zwane dalej "Wspólnotami" reprezentowanymi przez Radę Unii Europejskiej i Komisję Europejską,z jednej strony,i FEDERACJA ROSYJSKA,z drugiej strony,UWZGLĘDNIAJĄC przystąpienie Republiki Czeskiej, Estonii, Cypru, Łotwy, Litwy, Węgier, Malty, Polski, Słowenii i Słowacji do Unii Europejskiej w dniu 1 maja 2004 roku,UZGODNIŁY, CO NASTĘPUJE:Artykuł 1Republika Czeska, Estonia, Cypr, Łotwa, Litwa, Węgry, Malta, Polska, Słowenia i Słowacja są Stronami Umowy o partnerstwie i współpracy ustanawiającej partnerstwo między Wspólnotami Europejskimi i ich Państwami Członkowskimi, z jednej strony, a Federacją Rosyjską, z drugiej strony, podpisanej na Korfu w dniu 24 czerwca 1994 roku (zwanej dalej "Umową") i odpowiednio przyjmują oraz biorą pod uwagę w ten sam sposób, jak pozostałe Państwa Członkowskie Wspólnoty, teksty Umowy, jak również teksty wspólnych deklaracji, wymian listów i deklaracji Federacji Rosyjskiej załączonych do Aktu końcowego podpisanego w tym samym dniu oraz Protokołu do Umowy z dnia 21 maja 1997 roku, który wszedł w życie w dniu 12 października 2000 roku.Artykuł 2W celu uwzględnienia ostatnich zmian instytucjonalnych w Unii Europejskiej Strony Umowy zgadzają się, że po wygaśnięciu Traktatu ustanawiającego Europejską Wspólnotę Węgla i Stali istniejące w Umowie postanowienia odnoszące się do Europejskiej Wspólnoty Węgla i Stali odnoszą się do Wspólnoty Europejskiej, która przejęła wszelkie prawa i obowiązki przyjęte przez Europejską Wspólnotę Węgla i Stali.Artykuł 3Niniejszy Protokół jest integralną częścią Umowy.Artykuł 41. Niniejszy Protokół zostaje zatwierdzony przez Wspólnoty, Radę Unii Europejskiej w imieniu Państw Członkowskich i przez Federację Rosyjską zgodnie z ich procedurami wewnętrznymi.2. Strony dokonują wzajemnej notyfikacji po zakończeniu procedur, określonych w poprzednim ustępie. Dokumenty uzgodnień zostaną złożone w Sekretariacie Generalnym Rady Unii Europejskiej.Artykuł 51. Niniejszy Protokół wchodzi w życie dnia 1 maja 2004 roku, pod warunkiem że wszystkie dokumenty uzgodnień niniejszego Protokołu zostaną złożone przed tą datą.2. Jeżeli nie wszystkie dokumenty uzgodnień niniejszego Protokołu zostaną złożone przed tą datą, Protokół ten wchodzi w życie pierwszego dnia pierwszego miesiąca następującego po dniu, w którym złożono ostatni dokument uzgodnień.3. Jeżeli nie wszystkie dokumenty uzgodnień niniejszego Protokołu zostaną złożone przed dniem 1 maja 2004 roku, Protokół ten zacznie obowiązywać tymczasowo od dnia 1 maja 2004 roku.Artykuł 6Teksty Umowy, Aktu końcowego i wszystkich dokumentów załączonych do niej, jak również Protokół do Umowy o partnerstwie i współpracy z dnia 21 maja 1997 roku sporządzono w językach czeskim, estońskim, litewskim, łotewskim, maltańskim, polskim, słowackim, słoweńskim i węgierskim.Zostają one załączone do Protokołu [1], a każdy z tych tekstów jest na równi autentyczny z tekstami w innych językach w których zostały sporządzone Umowa, Akt końcowy i dokumenty do niej załączone, jak również Protokół do Umowy o partnerstwie i współpracy z dnia 21 maja 1997 roku.Artykuł 7Niniejszy Protokół sporządzono w dwóch egzemplarzach w językach angielskim, czeskim, duńskim, estońskim, fińskim, francuskim, greckim, hiszpańskim, litewskim, łotewskim, maltańskim, niderlandzkim, niemieckim, polskim, portugalskim, słowackim, słoweńskim, szwedzkim, węgierskim, włoskim i rosyjskim, przy czym każdy z tych tekstów jest na równi autentyczny.Hecho en Luxemburgo, el veintisiete de abril de dos mil cuatro.V Lucemburku dne dvacátého sedmého dubna dva tisíce čtyři.Udfærdiget i Luxembourg den syvogtyvende april to tusind og fire.Geschehen zu Luxemburg am siebenundzwanzigsten April zweitausendundvier.Kahe tuhande neljanda aasta kahekümne seitsmendal aprillil Luxembourgis.Έγινε στo Λουξεμβούργο, στις είκοσι επτά Απριλίου δύο χιλιάδες τέσσερα.Done at Luxembourg on the twenty-seventh day of April in the year two thousand and four.Fait à Luxembourg, le vingt-sept avril deux mille quatre.Fatto a Lussemburgo, addì ventisette aprile duemilaquattro.Luksemburgā, divi tūkstoši ceturtā gada divdesmit septītajā aprīlī.Priimta du tūkstančiai ketvirtų metų balandžio dvidešimt septintą dieną Liuksemburge.Kelt Luxembourgban, a kétezer-negyedik év április havának huszonhetedik napján.Magħmul fil-Lussemburgu fis-sebgħa u għoxrin jum ta' April tas-sena elfejn u erbgħa.Gedaan te Luxemburg, de zevenentwintigste april tweeduizend vier.Sporządzono w Luksemburgu, dnia dwudziestego siódmego kwietnia roku dwa tysiące czwartego.Feito no Luxemburgo, em vinte e sete de Abril de dois mil e quatro.V Luxemburgu dvadsiateho siedmeho apríla dvetisícštyri.V Luxembourgu, dne sedemindvajsetega aprila leta dva tisoč štiri.Tehty Luxemburgissa kahdentenakymmenentenäseitsemäntenä päivänä huhtikuuta vuonna kaksituhattaneljä.Som skedde i Luxemburg den tjugosjunde april tjugohundrafyra.Совершенно в Люксембурге двацати седьмого апреля 2004 г.Por los Estados miembrosZa členské státyFor medlemsstaterneFür die MitgliedstaatenLiikmesriikide nimelΓια τα κράτη μέληFor the Member StatesPour les États membresPer gli Stati membriDalībvalstu vārdāValstybių narių varduA tagállamok részérőlGħall-Istati MembriVoor de lidstatenW imieniu Państw CzłonkowskichPelos Estados-MembrosZa členské štátyZa države članiceJäsenvaltioiden puolestaPå medlemsstaternas vägnarАъзо Давлатлар Номидан+++++ TIFF +++++Por las Comunidades EuropeasZa Evropská společenstvíFor De Europæiske FællesskaberFür die Europäischen GemeinschaftenEuroopa ühenduste nimelΓια τις Ευρωπαϊκές ΚοινότητεςFor the European CommunitiesPour les Communautés européennesPer le Comunità europeeEiropas Kopienu vārdāEuropos Bendrijų varduAz Európai Közösségek részérőlGħall-Komunitajiet EwropejVoor de Europese GemeenschappenW imieniu Wspólnot EuropejskichPelas Comunidades EuropeiasZa Európske spoločenstváZa Evropske skupnostiEuroopan yhteisöjen puolestaPå europeiska gemenskapernas vägnarЕвропа Xамжамиятлари Номидан+++++ TIFF +++++Por la Federación de RusiaZa Ruskou federaciFor Den Russiske FøderationFür die Russische FöderationVenemaa Föderatsiooni nimelΓια τη Ρωσική ΟμοσπονδίαFor the Russian FederationPour la Fédération de RussiePer la Federazione russaKrievijas Federācijas vārdāRusijos Federacijos varduAz Orosz Föderáció részérőlGħall-Federazzjoni RussaVoor de Russische FederatieW imieniu Federacji RosyjskiejPela Federação da RússiaZa Ruskú federáciuZa Rusko federacijoVenäjän federaation puolestaPå ryska federationen vägnarЎзбекистон Республикаси Номидан+++++ TIFF +++++[1] Wersje językowe: czeska, estońska, łotewska, litewska, węgierska, maltańska, polska, słowacka i słoweńska Porozumienia zostaną opublikowane w wydaniu specjalnym Dziennika Urzędowego w późniejszym terminie.--------------------------------------------------


type: wikipedia

text:
Pasterace (nebo také pasterizace) je jednou z metod konzervace potravin, kterou vyvinul v polovině 19. století francouzský vědec Louis Pasteur. Původně byla pasterace vyvinuta na objednávku francouzského válečného loďstva pro zamezení octovatění vína. Brzy se rychle ujala i u dalších komodit.
 Charakteristika
 Podstatou pasterace je krátkodobé zvýšení teploty, které způsobí zničení nesporulujících patogenních mikroorganismů. Na rozdíl od převaření výrazněji nemění kvalitu potraviny. Při pasteraci nedochází ke sterilaci (nesprávně sterilizaci). Působení tepla musí být přizpůsobeno individuální potravině. Čím vyšší je teplota, tím kratší je čas potřebný k usmrcení mikroorganismů. Čím vyšší je počet bakterií, tím je potřebný čas delší. Teplotní odolnost mikroorganismů ovlivňuje růstová fáze vegetativní buňky nebo spory, ale i vlastnosti prostředí (vlhkost, kyselost (pH) a koncentrace soli odolnost snižuje, přítomnost bílkovin a tuků odolnost zvyšuje).
 Typy pasterace
 Vysoká teplota, mžikový čas
 Nízká teplota, dlouhý čas
 Ultravysoká teplota (UHT) nebo nesprávně UHT-pasterace, je sterilací, při níž nepřežijí žádné bakterie, ani jejich spory. Teplota zahřátí na 135 °C, ovšem jen 1–2 sekundy. Používá se např. u mléka, džusů, polévek atd.
 Pasterace je jedna ze základních složek technologického postupu při výrobě a zpracování mléka a mléčných výrobků, některých masných výrobků, vaječných výrobků a různých alkoholických nápojů. Přesná teplota a doba pasterace u konkrétního výrobku je závislá na příslušné vyhlášce a zejména na způsobu technologie potravinářské výroby. Klasická pasterace obvykle vyžaduje ohřátí tekutiny na 60–75 °C a její udržování v rozmezí 30–120 minut (dle zpracovávaného subjektu – například u piva a vína je tato teplota 52,7 °C, mléko vyžaduje 61,6 °C). Účelem je likvidace patogenních mikroorganismů, a tím zvýšení trvanlivosti potravin, ale i zabránění šíření nemocí těmito potravinami.
 Pasterace mléka
 Tuberkulóza byla přenášena mlékem, dokud se nepasterizovalo. Poté bylo veškeré mléko, které jde do obchodů, pasterováno (ať už to, které pijeme, nebo to, z kterého se vyrábějí mléčné výrobky). Dnes se hojně používá metody UHT (Ultra High Temperature) s následným aseptickým balením, která sice trochu mění chemické a senzorické vlastnosti produktu, ale zato umožňuje dosáhnout delší trvanlivosti (tzv. „krabicová“ mléka). Dle platné legislativy (Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 ve znění Nařízení Komise (ES) č. 1662/2006) se pasterace mléka dosahuje několika způsoby:
 dlouhá nízká – 61,6 °C 30 minut
 šetrná krátkodobá – 71,5°–74 °C 15–40 sekund
 vysoká mžiková – 85 °C 1–5 sekund
 legislativní 72 °C 15 sekund
 Další ošetření mléka:
 ESL – mléko s prodlouženou trvanlivostí (kombinovaná metoda do 100 °C),
 sterilace – zahřátí mléka 30minut na 100 °C v uzavřených nádobkách,
 UHT – 135–150 °C na zlomek sekundy. Pasterace udrží mléko trvanlivé v rámci dnů, ESL týdnů, sterilace a UHT měsíců.
 Úkolem pasterace mléka je zachovaní bakterií mléčného kysání a jejich spor, které jsou termostabilní. UHT a sterilací se tyto bakterie i jejich spory ničí a mléko po otevření při pokojové teplotě nezkysá jako pasterované, ale shnije vlivem divokých bakterií a plísní získaných z prostředí.
 Pasterace zmrzliny
 Pasterace zmrzliny se dá provádět dvojím způsobem:
 Studenou cestou
 Teplou cestou (náročnější, ale kvalitnější)
 Zatímco studená cesta se dá obejít použitím speciálních surovin, teplá cesta je technologicky i časově náročný postup, u kterého je třeba dodržet patřičné technologické procedury. U profesionálních provozů (cukrárny atp.) je kvalitní pasterace teplou cestou navíc podmíněna vlastněním tří přístrojů: pasterizátoru, dozrávače a výrobníku zmrzliny.
 Pasterace piva
 Cílem pasterace piva je ošetření a zvýšení jeho biologické trvanlivosti. Pivo je pasterováno dvěma způsoby dle typu balení. Pro sudy a umělohmotné láhve se upravuje předem tzv. bleskovou pasterací, kdy se tekutina zahřeje po 30 až 60 sekund na teplotu 72 °C. Při této metodě se doporučuje maximálně snížit v pivu obsah kyslíku, který při vysoké teplotě nepříznivě mění vlastnosti nápoje. Plechovky a skleněné láhve se upravují buďto tzv. tunelovou pasterací nebo průtokovou pasterací. V průchodu láhví tunelovým pastérem jsou láhve sprchovány vodou různé teploty, aby se ohřály na požadovanou pasterační teplotu, zpravidla 61–62 °C a následně pak postupně zchlazovány na výstupní teplotu cca 25–30 °C. Celková doba průchodu láhví trvá 40–60 minut (u plechovek je kratší). Při průtokovém pastéru se používají pasterační teploty 70–74 °C a již krátké prodloužení vede rychle k přepasterovaní s negativními důsledky na chuť a vůni piva. Často se pasterace nahrazuje filtrací přes polypropylenovou membránu.
 Rizika nesprávné pasterace
 Epidemie klíšťové encefalitidy, která vznikla asi v polovině minulého století na východním Slovensku (v roce 1951 v Rožňavě), se přenášela mlékem. Příčinou byly dva faktory. Jeden byl u zemědělců, kteří ředili kravské mléko levnějším kozím (do kterého virus klíšťové encefalitidy snadno prochází) a jako čistě kravské je prodávali mlékárně. Normálně by se nic nestalo, protože pasterace by viry spolehlivě zničila, jenže v mlékárně se porouchalo pasterační zařízení (paster) a podnik to „vyřešil“ tím, že prodával mléko a jeho produkty nepasterované. Onemocnělo na 500 lidí.
 U této nemoci byl zaregistrován i přenos přes ovčí sýr vyráběný z nepasterizovaného mléka.
 Odkazy
 Reference
 Externí odkazy
 Přenos klíšťové encefalitidy, zmínka o epidemii na Slovensku
 Vědci vylepšili pasterizaci, mléko nezkysne ani za sedm týdnů
 Konzervace potravin


type: legislation

text:
 20.5.2014
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 L 148/76
 DIRECTIVE DÉLÉGUÉE 2014/71/UE DE LA COMMISSION
 du 13 mars 2014
 modifiant, aux fins de son adaptation au progrès technique, l'annexe IV de la directive 2011/65/UE du Parlement européen et du Conseil en ce qui concerne une exemption pour le plomb dans la soudure d'une interface des éléments empilés de grande surface
 (Texte présentant de l'intérêt pour l'EEE)
 LA COMMISSION EUROPÉENNE,
 vu le traité sur le fonctionnement de l'Union européenne,
 vu la directive 2011/65/UE du Parlement européen et du Conseil du 8 juin 2011 relative à la limitation de l'utilisation de certaines substances dangereuses dans les équipements électriques et électroniques (1), et notamment son article 5, paragraphe 1, point a),
 considérant ce qui suit:
 (1)
 La directive 2011/65/UE interdit l'utilisation du plomb dans les équipements électriques et électroniques mis sur le marché.
 (2)
 La technologie des détecteurs à éléments empilés (stacked die elements — SDE) est utilisée dans les détecteurs à rayons X des tomodensitomètres et dans les systèmes à rayons X. Elle présente des avantages pour les patients, car elle réduit la dose de rayons X à laquelle il est nécessaire de les exposer. Il est actuellement impossible de produire des détecteurs SDE à grande surface de détection en recourant à des soudures sans plomb. La substitution et l'élimination du plomb sont donc scientifiquement et techniquement impossibles pour les applications susmentionnées.
 (3)
 Il convient par conséquent que l'utilisation du plomb dans les éléments empilés de grande surface comportant plus de 500 interconnexions par interface qui sont utilisés dans les détecteurs à rayons X des tomodensitomètres et dans les systèmes à rayons X soit exemptée de l'interdiction jusqu'au 31 décembre 2019. Eu égard aux cycles d'innovation des dispositifs médicaux et des instruments de contrôle et de surveillance, il s'agit d'une période de transition relativement brève, qui n'est pas susceptible d'avoir des effets négatifs sur l'innovation.
 (4)
 Conformément au principe de réparation à l'identique énoncé dans la directive 2011/65/UE, qui vise à prolonger la durée de vie des produits conformes une fois mis sur le marché, les pièces détachées bénéficient de cette exemption au-delà de sa date d'expiration, sans restriction de durée.
 (5)
 Il convient dès lors de modifier la directive 2011/65/UE en conséquence,
 A ADOPTÉ LA PRÉSENTE DIRECTIVE:
 Article premier
 L'annexe IV de la directive 2011/65/UE est modifiée conformément à l'annexe de la présente directive.
 Article 2
 1. Les États membres mettent en vigueur les dispositions législatives, réglementaires et administratives nécessaires pour se conformer à la présente directive au plus tard le dernier jour du sixième mois suivant son entrée en vigueur. Ils communiquent immédiatement à la Commission le texte de ces dispositions.
 Lorsque les États membres adoptent ces dispositions, celles-ci contiennent une référence à la présente directive ou sont accompagnées d'une telle référence lors de leur publication officielle. Les modalités de cette référence sont arrêtées par les États membres.
 2. Les États membres communiquent à la Commission le texte des dispositions essentielles de droit interne qu'ils adoptent dans le domaine couvert par la présente directive.
 Article 3
 La présente directive entre en vigueur le vingtième jour suivant celui de sa publication au Journal officiel de l'Union européenne.
 Article 4
 Les États membres sont destinataires de la présente directive.
 Fait à Bruxelles, le 13 mars 2014.
 Par la Commission
 Le président
 José Manuel BARROSO
 (1) JO L 174 du 1.7.2011, p. 88.
 ANNEXE
 À l'annexe IV de la directive 2011/65/UE, le point 38 suivant est ajouté:
 «38.
 Le plomb dans la soudure d'une interface d'éléments empilés de grande surface comportant plus de 500 interconnexions par interface qui sont utilisés dans les détecteurs à rayons X des tomodensitomètres et dans les systèmes à rayons X
 Expire le 31 décembre 2019. Peut être utilisé après cette date dans les pièces détachées des tomodensitomètres et des systèmes à rayons X mis sur le marché avant le 1er janvier 2020.»


type: caselaw

text:
 7.2.2009
 FR
 Journal officiel de l'Union européenne
 C 32/6
 Arrêt de la Cour (troisième chambre) du 11 décembre 2008 (demandes de décision préjudicielle du Tribunal d'instance du VIIe arrondissement de Paris — France) — Kip Europe SA, Kip (UK) Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH (C-362/07), Hewlett Packard International SARL (C-363/07)/Administration des douanes — Direction Générale des douanes et droits indirects
 (Affaires jointes C-362/07 et C-363/07) (1)
 (Tarif douanier commun - Nomenclature combinée - Classement tarifaire - Appareils multifonctionnels - Appareils constitués d'un module d'impression laser et d'un module de balayage électronique point par point, avec fonction de copieur - Position 8471 - Position 9009)
 (2009/C 32/10)
 Langue de procédure: le français
 Juridiction de renvoi
 Tribunal d'instance du VIIe arrondissement de Paris
 Parties dans la procédure au principal
 Partie requérante: Kip Europe SA, Kip (UK) Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH (C-362/07), Hewlett Packard International SARL (C-363/07)
 Partie défenderesse: Administration des douanes — Direction Générale des douanes et droits indirects
 Objet
 Demande de décision préjudicielle — Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris — Interprétation du règlement (CEE) no 2658/87 du Conseil, du 23 juillet 1987, relatif à la nomenclature tarifaire et statistique et au tarif douanier commun (JO L 256, p. 1), dans sa version applicable aux faits du litige au principal, et validité du règlement (CE) no 400/2006, du 8 mars 2006, relatif au classement de certaines marchandises dans la nomenclature combinée (NC) (JO L 70, p. 9) — Appareil multifonctions constitué par l'assemblage d'un module imprimante laser, d'un module scanner et d'un module ordinateur — Classement dans la position tarifaire 8471 60 40 (Machines automatiques de traitement de l'information) sur le fondement de la règle générale 3 b), d'interprétation de la NC (fonction d'impression conférant à l'appareil ses «caractéristiques essentielles») ou dans la position 9009 12 00 (Appareils de photocopie) en application de la note 5 E du chapitre 84 de la NC (appareil remplissant de manière autonome une fonction propre — la copie — autre que le traitement de l'information)
 Dispositif
 1)
 La note 5 E du chapitre 84 de la nomenclature combinée constituant l'annexe I du règlement (CEE) no 2658/87 du Conseil, du 23 juillet 1987, relatif à la nomenclature tarifaire et statistique et au tarif douanier commun, telle que modifiée par le règlement (CE) no 1719/2005 de la Commission, du 27 octobre 2005, doit être interprétée en ce sens que seuls exercent une «fonction propre autre que le traitement de l'information» les appareils incorporant une machine automatique de traitement de l'information ou travaillant en liaison avec une telle machine, dont la fonction ne relève pas du traitement de l'information.
 2)
 Si la fonction de copieur qu'assurent les appareils en cause au principal est secondaire par rapport aux fonctions d'impression et de balayage électronique point par point, ils doivent être considérés comme des unités de machines automatiques de traitement de l'information au sens de la note 5 B du chapitre 84 de la nomenclature combinée constituant l'annexe I du règlement no 2658/87, telle que modifiée par le règlement no 1719/2005, unités qui, par application de la note 5 C de ce chapitre, relèvent, si elles sont présentées isolément, de la position 8471 de cette nomenclature. Dans un tel cas, la sous-position pertinente doit être déterminée en application de la note 3 de la section XVI de ladite nomenclature. En revanche, si l'importance de cette fonction de copieur est équivalente à celle des deux autres fonctions, ces appareils devront être classés, en application du point 3, sous b), des règles générales pour l'interprétation de cette même nomenclature, dans la position correspondant au module qui confère auxdits appareils leur caractère essentiel. Si cette détermination s'avérait impossible, ils devront être classés dans la position 9009 en application du point 3, sous c), desdites règles générales.
 3)
 L'examen des cinquièmes questions n'a révélé aucun élément de nature à affecter la validité du point 4 de l'annexe du règlement (CE) no 400/2006 de la Commission, du 8 mars 2006, relatif au classement de certaines marchandises dans la nomenclature combinée.
 (1) JO C 269 du 10.11.2007.


text:
 30.8.2008
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 223/38
 Skarga wniesiona w dniu 15 lipca 2008 r. — Komisja Wspólnot Europejskich przeciwko Królestwu Szwecji
 (Sprawa C-322/08)
 (2008/C 223/63)
 Język postępowania: szwedzki
 Strony
 Strona skarżąca: Komisja Wspólnot Europejskich (przedstawiciele: M. Condou-Durande i J. Enegren, działający w charakterze pełnomocników)
 Strona pozwana: Królestwo Szwecji
 Żądania strony skarżącej
 —
 stwierdzenie, że nie ustanawiając przepisów ustawowych, wykonawczych i administracyjnych niezbędnych do zastosowania się do dyrektywy Rady 2004/83/WE z dnia 29 kwietnia 2004 r. (1) a w każdym razie nie informując o ich przyjęciu Komisji, Królestwo Szwecji uchybiło zobowiązaniom, ciążącym na nim na mocy tej dyrektywy;
 —
 obciążenie Królestwa Szwecji kosztami postępowania.
 Zarzuty i główne argumenty
 Termin transpozycji dyrektywy upłynął w dniu 10 października 2006 r.
 (1) Dyrektywa Rady 2004/83/WE z dnia 29 kwietnia 2004 r. w sprawie minimalnych norm dla kwalifikacji i statusu obywateli państw trzecich lub bezpaństwowców jako uchodźców lub jako osoby, które z innych względów potrzebują międzynarodowej ochrony oraz zawartości przyznawanej ochrony (Dz.U. 2004 L 304, s. 12).


jurisdiction: US

text:
 IV
 108th CONGRESS
 2d Session
 H. CON. RES. 416
 IN THE HOUSE OF REPRESENTATIVES
 May 5, 2004
 Mr. Latham (for himself, Mr. Chandler, Mr. Gordon, Mr. Bishop of Georgia, Mr. Scott of Georgia, Mr. Price of North Carolina, Mr. Lewis of Kentucky, and Mr. Ross) submitted the following concurrent resolution; which was referred to the Committee on Agriculture
 CONCURRENT RESOLUTION
 Designating a week as Extension Living Well Week.
 Whereas the health and well-being of the family is crucial to the functioning of the Nation and to providing adults and youth with the necessary skills and knowledge to help them achieve the best quality of life possible;
 Whereas psychologically, socially, and emotionally strong families provide strength for future generations;
 Whereas Extension is a nationwide educational network through the land-grant universities, funded cooperatively through the Department of Agriculture, State governments, and local county, city, and parish governments;
 Whereas Extension provides non-biased, research-based information through informal education to help adults, youth, families, farms, businesses, and communities;
 Whereas Extension education programs are developed at the grassroots level to meet local needs, and are available in nearly every county and parish in the United States and its territories, from the biggest to the smallest;
 Whereas information offered by Extension is provided by scientists and researchers at land-grant universities, and is made practical and relevant by Extension educators working at the local level;
 Whereas Extension Family and Consumer Sciences educators are advocates for education for families so that the families might gain skills for a full and productive life; and
 Whereas the designation of the second week of March 2005 as Extension Living Well Week is a fitting tribute to the National Extension Association for Family and Consumer Sciences professionals who provide education that is critical to the quality of life of adults, youth, individuals, and families, including food preparation, food safety, nutrition, financial management, healthy lifestyles, home and work environment and safety, relationship and parenting skills, and much more: Now, therefore, be it
 That
 Congress—
 (1)supports the designation of a week as Extension Living Well Week;
 (2)encourages the people of the United States to take advantage of the educational opportunities that Extension Family and Consumer Sciences educators provide, education that can help them in raising kids, eating right, spending smart, and living well; and
 (3)requests that the President issue a proclamation calling on the people of the United States to conduct appropriate ceremonies, activities, and programs to demonstrate support for Extension Family and Consumer Sciences educators as they teach adults and youth and promote optimum health and wellness of families in the United States through the Living Well campaign.


text:
 27.2.2017
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 63/28
 Vispārējās tiesas 2017. gada 19. janvāra spriedums – Komisija/Frieberger un Vallin
 (Lieta T-232/16 P) (1)
 (Apelācija - Civildienests - Ierēdņi - Pensijas - Civildienesta noteikumu reforma - Pensionēšanās vecuma palielināšana - Lēmums, ar kuru atteikta iegūto pensijas tiesību pārrēķināšana - Ne ultra petita princips - Kļūda tiesību piemērošanā - Pienākums norādīt pamatojumu)
 (2017/C 063/39)
 Tiesvedības valoda – franču
 Lietas dalībnieki
 Apelācijas sūdzības iesniedzēja: Eiropas Komisija (pārstāvji – G. Berscheid un G. Gattinara)
 Pārējie lietas dalībnieki: Jürgen Frieberger (Woluwe-Saint-Lambert, Beļģija), Benjamin Vallin (Saint-Gilles, Beļģija) (pārstāvji – J.-N. Louis un N. de Montigny, advokāti)
 Priekšmets
 Apelācijas sūdzība par Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 2. marta spriedumu Frieberger un Vallin/Komisija (F-3/15, EU:F:2016:26) ar mērķi šo spriedumu atcelt
 Rezolutīvā daļa:
 1)
 atcelt Eiropas Savienības Civildienesta tiesas (trešā palāta) 2016. gada 2. marta spriedumu Frieberger un Vallin/Komisija (F-3/15, EU:F:2016:26);
 2)
 noraidīt prasību, ko lietā F- 3/15 Civildienesta tiesā iesnieguši Jürgen Frieberger un Benjamin Vallin;
 3)
 katrs lietas dalībnieks sedz savus apelācijas tiesvedībā radušos tiesāšanās izdevumus pats;
 4)
 J. Frieberger un B. Vallin atlīdzina saistībā ar tiesvedību Civildienesta tiesā radušos tiesāšanās izdevumus, tostarp Eiropas Komisijas tiesāšanās izdevumus.
 (1) OV C 243, 4.7.2016.


text:
 29.9.2012
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 C 295/27
 19. juulil 2012 esitatud hagi — Hut.com versus Siseturu Ühtlustamise Amet — Intersport France (THE HUT)
 (Kohtuasi T-330/12)
 2012/C 295/48
 Hagiavalduse keel: inglise
 Pooled
 Hageja: The Hut.com Ltd (Northwich, Ühendkuningriik) (esindaja: Barrister S. Malynicz)
 Kostja: Siseturu Ühtlustamise Amet (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused)
 Teine menetluspool apellatsioonikojas: Intersport France (Longjumeau, Prantsusmaa)
 Nõuded
 Hageja palub Üldkohtul:
 —
 tühistada Siseturu Ühtlustamise Ameti (kaubamärgid ja tööstusdisainilahendused) teise apellatsioonikoja 27. aprilli 2012. aasta (asi R 814/2011-2) otsus;
 —
 mõista hageja kasuks kohtukulud välja Siseturu Ühtlustamise Ametilt ja teiselt menetluspoolelt apellatsioonikojas.
 Väited ja peamised argumendid
 Ühenduse kaubamärgi taotleja: hageja
 Asjaomane ühenduse kaubamärk: sõnamärk „THE HUT” muu hulgas teenustele klassis 35 — ühenduse kaubamärgi registreerimistaotlus nr 8394091.
 Vastulause aluseks oleva kaubamärgi või tähise omanik: teine menetluspool apellatsioonikojas.
 Vastulause aluseks olev kaubamärk või tähis: Prantsuse sõnamärgi „LA HUTTE” registreering nr 33228708 kaupadele klassides 3, 5, 18, 22, 25 ja 28.
 Vastulausete osakonna otsus: jätta vastulause tervikuna rahuldamata.
 Apellatsioonikoja otsus: tühistada vaidlustatud otsus osaliselt.
 Väited: nõukogu määruse nr 207/2009 artikli 8 lõike 1 punkti b rikkumine.


text:
2.8.2003 DE Amtsblatt der Europäischen Union C 184/57
 III
 (Bekanntmachungen)
 (2003/C 184/119)
 Letzte Veröffentlichung des Gerichtshofes im Amtsblatt der Europäischen Union
 ABl. C 171 vom 19.7.2003
 Bisherige Veröffentlichungen
 ABl. C 158 vom 5.7.2003
 ABl. C 146 vom 21.6.2003
 ABl. C 135 vom 7.6.2003
 ABl. C 124 vom 24.5.2003
 ABl. C 112 vom 10.5.2003
 ABl. C 101 vom 26.4.2003
 Diese Texte sind verfügbar in:
 EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
 CELEX: http://europa.eu.int/celex


type: other

text:
Lucass Dashboard | Lucass - Compliance & Administration - Amsterdam
 T: 020-7920012 – E: info@lucass.amsterdam
 Home / Lucass dashboard
 Lucass Dashboard
 Met Lucass voorzien wij in een online administratie-oplossing waar zowel u als wij in kunnen werken. Daarvoor gebruiken wij de software van Twinfield, Kluwer. Via deze online portal heeft u waar u ook bent 24 uur per dag, 7 dagen per week, en 365 dagen per jaar inzicht in uw financiële bedrijfsadministratie. Kijk hier hoe het werkt →
 Verkooporders en verkoopfacturen worden online aangemaakt in het Lucass Dashboard en direct in de administratie verwerkt. U heeft zo altijd inzage in uw omzet en marge. Door het gebruik van Lucass Dashboard voert u de gegevens maar één keer in, deze worden ook meteen verwerkt voor de aangifte omzetbelasting en winstbelasting.
 Overzicht van debiteuren en crediteuren
 De stand van de nog openstaande facturen (debiteuren en crediteuren) kan altijd online worden geraadpleegd doordat de bankmutaties automatisch worden ingelezen. Afhankelijk van de gemaakte afspraken werkt Lucass de debiteuren en crediteuren per maand, per week of per dag bij.
 Bankbetalingen
 Bankbetalingen en automatische incasso’s worden aangemaakt op basis van de verwerkte inkoopfacturen. Bankbetalingen kunnen direct in het Dashboard worden aangemaakt en direct worden verzonden.
 Duidelijke up-to-date overzichten
 De volledige administratie is altijd online beschikbaar. Met eenvoudig te lezen samenvattingen van de kerncijfers, zoals omzet, marges en kosten en makkelijk doorklikken naar onderliggende boekingen en documenten.
 Met scanboeken worden inkoopfacturen en kassabonnen digitaal bij ons aangeleverd via het Lucass Dashboard. Kassabonnen kunnen eenvoudig worden gefotografeerd met een daarvoor bestemde app op uw smartphone. De facturen worden daarna in ons systeem verwerkt. Zo zijn alle documenten van de administratie goed geordend en altijd online beschikbaar.
 Door uw rekening te koppelen aan Lucass Dashboard kunnen dagelijks de bankmutaties automatisch worden ingelezen en in uw administratie worden verwerkt. Indien het Dashboard op basis van de aanwezige gegevens nog geen boeking kan maken, kan achteraf de mutatie makkelijk aan een factuur of bon worden gekoppeld.
 Afhankelijk van de organisatie en de specifieke wensen zijn meer mogelijkheden beschikbaar voor bijvoorbeeld de interne administrateur.
 1017 CH
 020 7920012
 info@lucass.amsterdam
 Copyright © Luca's Services 2016 • Algemene voorwaarden • Disclaimer • WWFT • Created by Supreme Being 21.3


text:
 27.10.2014
 SV
 Europeiska unionens officiella tidning
 C 380/27
 Talan väckt den 19 juli 2014 – ZZ mot Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten
 (Mål F-69/14)
 2014/C 380/35
 Rättegångsspråk: franska
 Parter
 Sökande: ZZ (ombud: advokaten S. Pappas)
 Svarande: Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten
 Saken och beskrivning av tvisten
 Ogiltigförklaring av 2013 års utvärderingsrapport.
 Sökandens yrkanden
 Sökanden yrkar att personaldomstolen ska
 —
 ogiltigförklara den angripna utvärderingsrapporten, och
 —
 förplikta Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten att ersätta rättegångskostnaderna.


text:
1944. aasta (MCMXLIV) oli 20. sajandi 44. aasta.
 Sündmused maailmas
 Jaanuar
 ...
 Veebruar
 23. veebruar – Jossif Stalin küüditas miljon Saksa okupantide abistamises süüdistatud tšetšeeni ja ingušši (kogu rahva) ning likvideeris ühtlasi Tšetšeeni-Inguši ANSV.
 Märts
 3. märts – USA lennukid ründasid esimest korda Teises maailmasõjas Berliini.
 Aprill
 ...
 Mai
 18. mai – algas krimmitatarlaste deporteerimine Kesk-Aasiasse.
 Juuni
 6. juuni – algas operatsioon "Overlord", liitlasvägede dessandiga Prantsusmaale avati nn Teine rinne.
 Juuli
 20. juuli – Saksa ohvitserid tegid atentaadi Adolf Hitlerile.
 August
 ...
 September
 ...
 Oktoober
 13. oktoober – sakslased jätsid maha Riia ja keskendusid Ida-Preisimaa kaitsmisele
 November
 ...
 Detsember
 ...
 Sündmused Eestis
 4. jaanuar – Moskvas asutati ametiühingu spordiklubi VSÜ Kalev.
 31. jaanuar – Narva lähedal Piiri vallas jõudsid esimesed Punaarmee osad Eesti pinnale.
 8. veebruar – Carl Gustaf Emil Mannerheim andis käsu moodustada eestlastest koosnev 200. jalaväerügement (JR 200).
 Veebruaris katkes õppetöö kõrgkoolides ja gümnaasiumides. Ühtlasi mobiliseeriti meesüliõpilased ja lõpuklasside meesõpilased.
 6. märts – 200 nõukogude lahingulennukit heitis 11 tunniga Narvale ligi 4000 pommi, hävitades praktiliselt ajaloolise linna.
 9. märts – terve öö pommitasid Nõukogude lennukid Tallinna. Hukkus üle 500 inimese, hävis hulk elamukvartaleid.
 23. märts – peamiselt inglise orientatsiooniga haritlastest moodustus üle-eestiline opositsioonikeskus – Eesti Vabariigi Rahvuskomitee.
 20. aprill – toimus Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu koosolek.
 1. juuli – Kadrioru staadionil tähistati nüüdisaegse olümpialiikumise 50. aastapäeva.
 26. juuli – algas 12. augustini kestnud Sinimägede lahing – ägedaim ja ohvriterohkem võitlus, mida Eestis ealeski peetud.
 13. august – Punaarmee vallutas Võru, linnast sai Eesti NSV ajutine pealinn.
 17. september – Eesti NSV Ülemnõukogu moodustas Eesti NSV liiduvabariikliku Riigikaitse Rahvakomissariaadi ja Välisasjade Rahvakomissariaadi.
 18. september – Jüri Uluots, kes oli Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis, nimetas ametisse Otto Tiefi valitsuse, mis oli viimane seaduslik Eesti Vabariigi valitsus enne Eesti taasiseseisvumist.
 21. september – toimus Porkuni lahing Tannenbergi liinilt taganevate Saksa vormis eestlaste ja Eesti laskurkorpuse vahel.
 22. september – Punaarmee vallutas Tallinna.
 26. september – Saksa sõjavägi jättis Pärnu maakonna maha.
 8. oktoober – hilisõhtul Kuressaarest läänes Tehumardi küla lähedal toimunud Tehumardi öölahing oli üks Teise maailmasõja võikamaid kokkupõrkeid Eesti pärast peetud võitlustes
 28. oktoober – Tallinnas taasalustas tööd Eesti Raadio.
 15. november – taas algas õppetöö Eesti NSV kõrgkoolides.
 24. november – Lahingud Sõrve poolsaare pärast lõppesid Saksa väeosade evakueerimisega Kuramaale.
 6. detsember – kirjutati alla aktile, millega Narva jõe idakalda Eesti alad liideti Vene NFSV Leningradi oblastiga.
 15. detsember – Saksa väed lahkusid Ruhnu saarelt.
 19. detsember – viimase osana Eestist haarasid Nõukogude väed enda valdusse Ruhnu saare.
 Abja mõisas asunud õppeasutuses hakati õpetama linnukasvatust.
 Suur põgenemine – hilissuvel ja sügisel toimus massiline põgenemine sissetungiva Punaarmee eest Eestist.
 Sündinud
 1. jaanuar – Mati Unt, eesti kirjanik ja teatrilavastaja
 17. jaanuar – Jan Guillou, rootsi kirjanik ja ajakirjanik
 4. veebruar – Helle Karis, eesti filmilavastaja
 13. veebruar – Heino Lill, eesti korvpallitreener
 20. märts – Erwin Neher, saksa biofüüsik, Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaat
 21. märts – Bruno Platter, Saksa ordu kõrgmeister
 26. märts – Diana Ross, USA laulja
 7. aprill – Gerhard Schröder, Saksa poliitik, Saksamaa LV liidukantsler 1998–2005
 9. mai – Lars Norén, rootsi näitekirjanik, luuletaja ja teatrilavastaja
 23. mai – Lena Nyman, rootsi teatri- ja filminäitleja
 1. juuni – Reet Linna, eesti tele- ja raadioajakirjanik ning laulja
 21. juuni – Tony Scott, Suurbritannia filmilavastaja ja produtsent
 21. juuni – Reet Hendrikson, eesti pärimusmuusik
 26. juuni – Gennadi Zjuganov, Venemaa poliitik
 13. juuli – Kaarel Kilvet, eesti näitleja, laulja ja lavastaja
 4. august - Robert Mueller, USA advokaat ja sõjaväelane, 6. FBI peadirektor
 16. august – Lars Grundberg, Rootsi diplomaat
 16. august – Tõnis Kõrvits, eesti kitarrist ja helilooja
 16. august – Mall Randmer, Eesti ujuja ja treener
 25. september – Michael Douglas, USA filminäitleja ja produtsent
 25. september – Bodil Joensen, taani näitlejanna
 3. oktoober – Andres Ots, eesti näitleja ja laulja
 21. oktoober – Ene Mihkelson, eesti prosaist ja luuletaja
 26. oktoober – Allan Dorbek, korvpallitreener
 19. oktoober – Robbie van Leeuwen, Hollandi muusik
 2. november – Patrice Chéreau, prantsuse filmilavastaja ja -näitleja
 10. november – Tim Rice, inglise laulutekstide autor
 19. november – Agnes Baltsa, Kreeka laulja
 21. november – Vitali Haitov, eesti meediategelane
 21. november – Enn Mainla, Eesti spordiajaloolane ja -pedagoog
 21. november – Vernon Earl Monroe, USA korvpallur
 17. detsember – Ülev Aaloe, eesti tõlkija ja teatritegelane
 Surnud
 11. veebruar – Henrique Mitchell de Paiva Couceiro, Portugali sõjaväelane ja poliitik
 31. jaanuar – Jean Giraudoux, prantsuse kirjanik ja diplomaat
 29. veebruar – Pehr Evind Svinhufvud, Soome poliitik
 13. aprill – Cécile Chaminade, prantsuse helilooja ja pianist
 23. mai – Thomas Curtis, USA kergejõustiklane
 25. juuli – Jakob Johann von Uexküll, baltisaksa bioloog
 8. august – Aino Ackté, Soome laulja
 18. august – Ernst Thälmann, saksa kommunist
 26. august – Hans Leesment, sanitaarkindralmajor, Eesti Punase Risti president 1919–1940
 1. september – Liviu Rebreanu, rumeenia kirjanik
 septembri lõpp – Johan Pitka, eesti sõjaväelane, kontradmiral
 5. november – Alexis Carrel, prantsuse eugeenik
 2. detsember – Filippo Tommaso Marinetti, itaalia luuletaja
 19. detsember – Abbas Hilmi II, Egiptuse kediiv
 30. detsember – Romain Rolland, prantsuse kirjanik
 Nobeli auhinnad
 füüsika – Isidor Isaac Rabi
 keemia – Otto Hahn
 meditsiin – Joseph Erlanger ja Herbert Spencer Gasser
 kirjandus – Johannes Vilhelm Jensen
 rahu – Rahvusvahelise Punase Risti Komitee
 Viited
 1944


text:
Nr . C 286 /6 NL Publikatieblad van de Europese Gemeenschappen 28 . 10 . 95
 woonachtige eiser voor de Ierse rechterlijke instanties niet bliek Duitsland door Commissie van de Europese Gemeen
 een alimentatieprocedure aanhangig kan maken tegen een in schappen, vertegenwoordigd door haar juridisch adviseur
 België woonachtige verweerder, indien niet aan de voor G. zur Hausen , domicilie gekozen hebbende te Luxemburg
 waarde is voldaan dat de eiser eerst een vonnis heeft bij C. Gómez de la Cruz , lid van de juridische dienst van de
 verkregen, waarin de verweerder wordt verplicht alimenta Commissie , Centre Wagner C 254 , Kirchberg .
 tie te betalen ?"
 Verzoekster concludeert dat het het Hof behage :
 1 . vast te stellen dat de Bondsrepubliek Duitsland niet heeft
 voldaan aan de krachtens het EG-Verdrag op haar
 rustende verplichtingen , door niet tijdig alle maatregelen
 Beroep , op 15 september 1995 ingesteld door Commissie te treffen die nodig zijn om uitvoering te geven aan de
 van de Europese Gemeenschappen tegen Bondsrepubliek artikelen 3 en 5 van Richtljn 78/659/EEG van de Raad
 Duitsland van 18 juli 1978 betreffende de kwaliteit van zoetwater
 ( Zaak C-297/95 ) dat bescherming of verbetering behoeft teneinde
 ( 95/C 286/ 12 )
 geschikt te zijn voor het leven van vissen ('), en de
 artikelen 3 en 5 van Richtlijn 79/923/EEG van de Raad
 van 30 oktober 1 979 inzake de vereiste kwaliteit van het
 Bij het Hof van Justitie van de Europese Gemeenschappen is schelpdierwater ( 2 );
 op 15 september 1995 beroep ingesteld tegen Bondsrepu
 bliek Duitsland door Commissie van de Europese Gemeen 2 . de Bondsrepubliek Duitsland in de kosten te verwij
 schappen , vertegenwoordigd door haar juridisch adviseur zen .
 G. zur Hausen, domicilie gekozen hebbende te Luxemburg
 bij C. Gómez de la Cruz, lid van de juridische dienst van de Middelen en voornaamste argumenten :
 Commissie, Centre Wagner C 254 , Kirchberg .
 De middelen en voornaamste argumenten zijn gelijk aan die
 Verzoekster concludeert dat het het Hof behage : in zaak C-297/95 ('); de termijn voor omzetting van de
 litigieuze richtlijnen is op 20 juli 1980 respectievelijk
 1 . vast te stellen dat de Bondsrepubliek Duitsland niet heeft 5 november 1981 verstreken . Wat inzonderheid de uit de
 voldaan aan de krachtens het EG-Verdrag op haar artikelen 3 van de richtlijnen voortvloeiende verplichting tot
 rustende verplichtingen, door niet binnen de gestelde vaststelling van waarden betreft, vloeit de noodzaak van
 termijn alle maatregelen te treffen die nodig zijn om rechtens bindende nationale voorschriften ook voort uit de
 uitvoering te geven aan Richtlijn 91 /271 /EEG van de omstandigheid , dat deze maatregel de kwaliteit van eetbare
 Raad van 21 mei 1991 inzake de behandeling van vissen respectievelijk schelpdieren moet verbeteren en daar
 stedelijk afvalwater ('); door indirect moet bijdragen tot de bescherming van de
 volksgezondheid .
 2 . de Bondsrepubliek Duitsland in de kosten te verwij
 zen . (') PB nr . L 222 van 14 . 8 . 1978 , blz . 1 .
 ( 2 ) PB nr . L 281 van 10 . 11 . 1979 , blz . 47 .
 Middelen en voornaamste argumenten : ( v) Zie bladzijde 6 van dit Publikatieblad .
 Uit de verbindendheid van richtlijnen krachtens artikel 189 ,
 derde alinea , en uit artikel 5 , eerste alinea , van het
 EG-Verdrag volgt, dat de Lid-Staten waarvoor een richtlijn
 bestemd is, verplicht zijn, de bepalingen daarvan in hun Beroep, op 20 september 1995 ingesteld door Commissie
 nationale recht om te zetten in dier voege, dat zij bij het van de Europese Gemeenschappen tegen Verenigd
 verstrijken van de omzettingstermijn hun volle werking Koninkrijk
 ontplooien . In casu is die termijn op 30 juni 1993 ( Zaak C-300/95 )
 verstreken , zonder dat de Bondsrepubliek Duitsland alle ( 95 /C 286/ 14 )
 noodzakelijke nationale maatregelen heeft getroffen .
 Bij het Hof van Justitie van de Europese Gemeenschappen is
 (') PB nr . L 135 van 30 . 5 . 1991 , blz . 40 .
 op 20 september 1995 beroep tegen Verenigd Koninkrijk
 ingesteld door Commissie van de Europese Gemeenschap
 pen , vertegenwoordigd door P. Oliver , lid van haar juridi
 sche dienst, als gemachtigde , domicilie gekozen hebbende te
 Luxemburg bij C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
 Beroep, op 15 september 1995 ingesteld door Commissie Kirchberg.
 van de Europese Gemeenschappen tegen Bondsrepubliek
 Duitsland Verzoekster concludeert dat het het Hof behage :
 ( Zaak C-298/95 ) 1 . vast te stellen dat het Verenigd Koninkrijk , door niet de
 ( 95/C 286/ 13 ) wettelijke en bestuursrechtelijke bepalingen vast te
 stellen die nodig zijn voor het volgen van Richtlijn
 Bij het Hof van Justitie van de Europese Gemeenschappen is 85/374/EEG van de Raad van 25 juli 1985 betreffende
 op 15 september 1995 beroep ingesteld tegen Bondsrepu de onderlinge aanpassing van de wettelijke en bestuurs


text:
 27.9.2014
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 283/40
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) č. 1022/2014
 z 26. septembra 2014,
 ktorým sa dvestodvadsiatykrát mení nariadenie Rady (ES) č. 881/2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám a subjektom spojeným so sieťou al-Káida
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Rady (ES) č. 881/2002 z 27. mája 2002, ktoré ukladá niektoré špecifické obmedzujúce opatrenia namierené proti niektorým osobám a subjektom spojeným so sieťou al-Káida (1), a najmä na jeho článok 7 ods. 1 písm. a) a článok 7a ods. 5,
 keďže:
 (1)
 V prílohe I k nariadeniu (ES) č. 881/2002 sa uvádza zoznam osôb, skupín a subjektov, na ktoré sa podľa uvedeného nariadenia vzťahuje zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov.
 (2)
 Dňa 9. septembra 2014 sankčný výbor Bezpečnostnej rady Organizácie Spojených národov (BR OSN) rozhodol o zmenení jedného záznamu v zozname osôb, skupín a subjektov, na ktoré by sa malo vzťahovať zmrazenie finančných prostriedkov a hospodárskych zdrojov. Okrem toho by sa zo zoznamu mala jedna osoba vypustiť, keďže táto osoba by mala byť zaradená do zoznamu podľa nariadenia Rady (EÚ) č. 753/2011 (2), a jeden existujúci záznam by sa mal zmeniť tak, aby obsahoval ďalšie identifikačné údaje v súlade s rozhodnutím BR OSN z 15. augusta 2014.
 (3)
 Príloha I k nariadeniu (ES) č. 881/2002 by sa preto mala zodpovedajúcim spôsobom aktualizovať,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Príloha I k nariadeniu (ES) č. 881/2002 sa týmto mení v súlade s prílohou k tomuto nariadeniu.
 Článok 2
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dňom nasledujúcim po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 26. septembra 2014
 Za Komisiu
 v mene predsedu
 riaditeľ Útvaru pre nástroje zahraničnej politiky
 (1) Ú. v. ES L 139, 29.5.2002, s. 9.
 (2) Nariadenie Rady (EÚ) č. 753/2011 z 1. augusta 2011 o reštriktívnych opatreniach voči určitým osobám, skupinám, podnikom a subjektom s ohľadom na situáciu v Afganistane (Ú. v. EÚ L 199, 2.8.2011, s. 1).
 PRÍLOHA
 Príloha I k nariadeniu (ES) č. 881/2002 sa mení takto:
 1.
 Pod nadpisom „Fyzické osoby“ sa vypúšťa tento záznam:
 „Qari Rahmat (alias Kari Rahmat). Dátum narodenia: a) 1981; b) 1982. Miesto narodenia: Shadal (variant Shadaal) Bazaar, okres Achin, provincia Nangarhár, Afganistan. Adresa: a) obec Kamkai, okres Achin, provincia Nangarhár, Afganistan; b) provincia Nangarhár, Afganistan. Dátum zaradenia do zoznamu podľa článku 2a ods. 4 písm. b): 20.8.2014.“
 2.
 Záznam „Mokhtar Belmokhtar [alias a) Belaouar Khaled Abou El Abass; b) Belaouer Khaled Abou El Abass; c) Belmokhtar Khaled Abou El Abes; d) Khaled Abou El Abass; e) Khaled Abou El Abbes; f) Khaled Abou El Abes; g) Khaled Abulabbas Na Oor; h) Mukhtar Belmukhtar; i) Abou Abbes Khaled; j) Belaoua; k) Belaour]. Dátum narodenia: 1.6.1972. Miesto narodenia: Ghardaia, Alžírsko. Štátna príslušnosť: Alžírsko. Ďalšie informácie: a) meno otca je Mohamed a meno matky je Zohra Chemkha; b) člen rady organizácie The Organization of Al-Qaida in the Islamic Maghreb (AQIM); c) vodca skupiny Katibat el Moulathamoune, ktorá pôsobí v 4. oblasti AQIM (Sahel/Sahara). Dátum zaradenia do zoznamu uvedený v článku 2a ods. 4 písm. b): 11.11.2003.“ sa nahrádza takto:
 „Mokhtar Belmokhtar [alias a) Belaouar Khaled Abou El Abass; b) Belaouer Khaled Abou El Abass; c) Belmokhtar Khaled Abou El Abes; d) Khaled Abou El Abass; e) Khaled Abou El Abbes; f) Khaled Abou El Abes; g) Khaled Abulabbas Na Oor; h) Mukhtar Belmukhtar; i) Abou Abbes Khaled; j) Belaoua; k) Belaour]. Dátum narodenia: 1.6.1972. Miesto narodenia: Ghardaia, Alžírsko. Štátna príslušnosť: Alžírsko. Ďalšie informácie: a) meno otca je Mohamed a meno matky je Zohra Chemkha; b) člen rady organizácie The Organization of Al-Qaida in the Islamic Maghreb (AQIM); c) vodca skupín AI Mouakaoune Biddam, AI Moulathamoun a AI Mourabitoun. Dátum zaradenia do zoznamu v zmysle článku 2a ods. 4 písm. b): 11.11.2003.“
 3.
 Záznam „Hamid Hamad Hamid al-'Ali. Dátum narodenia: 17. novembra 1960. Miesto narodenia: a) Kuvajt; b) Katar. Dátum zaradenia do zoznamu v zmysle článku 2a ods. 4 písm. b): 15. augusta 2014.“ sa nahrádza takto:
 „Hamid Hamad Hamid al-'Ali. Dátum narodenia: 17.11.1960. Miesto narodenia: a) Kuvajt; b) Katar. Štátna príslušnosť: Kuvajt. Číslo cestovného pasu: a) 001714467 (kuvajtský cestovný pas); b) 101505554 (kuvajtský cestovný pas). Dátum zaradenia do zoznamu v zmysle článku 2a ods. 4 písm. b): 15.8.2014.“


text:
Kolonihavesager - om den verserende Højsteretssag | Forum Orientering
 Kolonihavesager - om den verserende Højsteretssag
 Skrevet af Allan Ohms d. 1/10 - 2009
 Under sagen har jeg sammen med en arbejdsgruppe ved hjælp af en nøje gennemgang af Kolonihaveforbundets historie gjort gældende, at vedtægten for Kolonihaveforbundet for så vidt angår § 7 stk. 6 (nu stk. 8) ikke er gyldig.
 Der er dermed ikke hjemmel til at forlange vurdering ved salg af kolonihaver eller til at bestemme, at en gennemført vurdering også er den maksimale ramme for hvad en kolonihavesælger må tage for en kolonihave. Det gøres tillige gældende, at der for selvejer-haver (andels-haver) ikke gælder maksimalprisregler, ej heller, hvis disse foreninger er medlem af Kolonihaveforbundet for Danmark. Salget af en selvejer-have i denne sag (andels-have) er ikke omfattet af Kolonihaveforbundets regler eller andre regler om maksimalpriser.
 Hvis Højesteret er enig i, at Kolonihaveforbundets vurderingsregler ikke er gyldigt vedtaget vil det efter min mening betyde, at der ikke gælder maksimalprisregler for hverken lejerhaver eller andelshaver.
 Den første Højesteretssag – den såkaldte Ørtoft Christiansen-sag – og den nye Højesteretssag – den såkaldte Sneum-sag - ligner hinanden derved at begge foreninger er og skal være medlem af Kolonihaveforbundet. De to sager adskiller sig afgørende fra hinanden derved at betydningen af medlemskab i Ørtoft Christiansen-sagen var indeholdt i en særskilt aftale (”genudlejningsaftalen”), hvori det var defineret, hvilke pligter medlemskabet udløste. I Sneum-sagen er der ikke truffet særskilt aftale om, hvad medlemskab af Kolonihaveforbundet betyder og der er derfor i denne sag ingen ret for Kolonihaveforbundet til at stille krav om maksimalprisregler eller i det hele til indholdet af A/H Kildegårdens vedtægter, ligesom de enkelte medlemmer af A/H Kildegården ikke har pligt til at være medlem af Kolonihaveforbundet – i Ørtoft Christiansen-sagen påhvilede en sådan pligt hvert enkelt medlem.
 Det principielle spørgsmål er, om Østre Landsret har ret, når man sætter lighedstegn mellem skødets bestemmelse (bilag F, § 7) om pligtmæssigt medlemskab af Kolonihaveforbundet og en deraf følgende pligt til at underkaste sig Kolonihaveforbundets prisregler som nærmere defineret i vedtægter (bilag 9), ”Hovedbestemmelser om haveafståelser (bilag 10) og ”Generelle retningslinjer for medlemmers investeringer i og på lejet havelod” (bilag 11).
 I Ørtoft Christiansen-sagen blev dette spørgsmål besvaret med henvisning til en særlig aftale (”genudlejningsaftalen”), hvorimod der i denne sag ikke er en sådan særlig aftale og det vil derfor i denne sag være nødvendigt at fortolke skødets § 7 uden særskilte aftaler.
 Ørtoft Christiansen-sagen kom på grund af genudlejningsaftalen med de særskilte medlemspligter til at angå en fortolkning af Kolonihaveforbundets regler og de deraf afledede særskilte regelsæt udarbejdet for lejeforeningen med pligtmæssigt medlemskab (bilag 10 og 11). I Sneum-sagen og andre selvejersager er det afgørende element en fortolkning (alene) af foreningens vedtægter og praksis, således som denne er udmøntet gennem tid.
 Hvis Højesteret trods foranstående lægger til grund, at skødets § 7 skal forstås på samme måde som den særlige genudlejningsaftale står da tilbage at tage stilling til, om Kolonihaveforbundet lovligt har fastsat dets maksimalprisregel og dertil hørende vurderingsregler. Højesteret har kun for en del taget stilling hertil, idet der ikke var fremlagt materiale herom (trods fremsatte provokationer fra appellantens advokat, advokat Peter Hesselholt). Derfor bygger Højesterets afgørelse på dette punkt – ligesom Østre Landsrets afgørelse gjorde - på en antagelse (side 9: ”Højesteret finder ikke grundlag for at antage, at Kolonihaveforbundets vurderings- og maksimalprisbestemmelser, der således har været anvendt gennem en lang årrække, ikke skulle være gyldigt vedtaget af Kolonihaveforbundets kompetente organer”). Det vil være rigtigt at få fremskaffet materiale, som kan be- eller afkræfte antagelsens rigtighed og derfor vil jeg under sagen anmode Højesteret om at pålægge biintervenienten, Kolonihaveforbundet, pligt til at udlevere en række oplysninger, som man hidtil ikke har villet fremlægge, se afsnit Bevisbegæringer.
 Om kolonihavesager:
 Jeg synes, som advokat for Christina Sneum, at det er væsentligt indledningsvis at gøre opmærksom på, at overprissager på kolonihaver ikke bør opfattes som værende et spørgsmål om ”penge under bordet”. Dette vil være en urimelig forsimpling af en kompleks problemstilling. I Christina Sneums sag – som i de fleste andre kolonihavesager – er der ikke skjult nogen oplysninger og der er ikke betalt ”under bordet”, men over bordet og med fuldstændig oplysning af det fulde betalte beløb i aftaleformulerer udarbejdet af Kolonihaveforbundet for Danmark og som godkendt af tilsynsmyndigheden, bestyrelsen. Det er på sin plads at erindre om, at ingen kolonister (dvs medlemmer af kolonihaveforeninger) har været klar over den juridiske problematik, som indtil nu har ført til flere hundrede retssager og foreløbig to sager i Højesteret. Det er for den, der har solgt en kolonihave i god tro en økonomisk katastrofe, når der år efter salget fremkommer et betalingskrav på en kvart million kroner.
 Ingen kolonist er uenig i de hensyn, som Kolonihaveforbundet for Danmark ønsker at varetage, men der er en kritisk holdning til den måde det er sket på. Det har ført et stort antal mennesker ud i retssager, som er kommet bag på sælgerne. Det er også vigtigt at være opmærksom på, at da Lov om Kolonihaver blev vedtaget i 2001, var man fuldt ud opmærksom på risikoen for de nu opståede problemer, men politisk valgte Folketinget at undgå at tage stilling. Taberne i det spil kan blive kolonihavesælgerne, men det er helt uskyldige ofre.
 Kolonihaveforbundet kunne have valgt at løse problemet ad politisk vej eller via regulering af problemstillingen indenfor egne rammer, men har i stedet valgt at tage initiativ til at få domstolenes afgørelse af, om kolonihaver skal handles til priser fastsat efter retningslinjer fastsat af Kolonihaveforbundet. Østre Landsret valgte at samle tre sager til bedømmelse i samme afdeling og af samme dommerkollegium. Der var tale om tre forskellige domsresultater for byretten: I den ene blev kolonihavesælgeren blev frifundet af byretten (den sag førte jeg); i den anden sag bestemte Københavns byret, at kolonihavesælgeren og kolonihavekøberen hver skulle bære halvdelen af den del af prisen, der oversteg vurderingsprisen (denne sag, Sneum-sagen, der blev ført af advokat Martin Land) og den tredje sag, som efter aftale var henvist til Østre Landsret fra retten i Ballerup (den nu afgjorte Højesteretssag, Ørtoft Christiansen-sagen, ført af advokat Peter Hesselholt) vandt køberen fuldt ud også i landsretten (dog med godkendelse af 30.000 kr for løsøre m.v.). De tre sager blev ved landsrettens tre domme afsagt 8. september 2006 afgjort ens med stort set samme præmisser.
 Lejerhaver og selvejer-haver (andels-haver) er forskellige
 Det er nødvendigt kort at redegøre for udviklingen på kolonihaveområdet med fremhævelse af de elementer som har ført til, at ejere af selvejer-haver (andels-haver) hele tiden har haft den opfattelse, at der for de selv-ejede haver ikke gælder nogen maksimalpriser. Man har troet, at Kolonihaveforbundet var enig heri.
 Der blev frem til 1961 etableret en række kolonihaver, hvor haveforeningerne selv blev ejere af jorden (selvejer-haver eller andels-haver). A/H Kildegården er blandt disse (stiftet i 1958).
 Fra 1961 blev det hovedreglen, at staten udlejede til Kolonihaveforbundet, der så genudlejede til kolonihaverne og som genudlejer derfor fik særlige rettigheder, som det ses i Højesteretssagen. Cirka 37.000 lejehaver (af landets 65.000 haver) udlejes gennem Kolonihaveforbundet. Det er typisk jord, der ejes af kommuner og Strukturdirektoratet. Områderne udlejes for det meste til Kolonihaveforbundet for en beskeden leje. Kolonihaveforbundet videreudlejer de enkelte områder til en haveforening for samme beløb, og foreningen etableres under Kolonihaveforbundet, hvor havelejerne tilknyttes som medlemmer. De specielle lejeforhold sætter naturligvis grænser for, hvordan kolonihaverne benyttes, anskaffes og overdrages. Udover de 37.000 lejehaver er en række andelsforeninger medlem af Kolonihaveforbundet. I disse foreninger er der ca. 3.000 selvejer-haver (andels-haver) medlem af Kolonhaveforbundet for Danmark. Omkring 6.000 selvejer-haver (andels-haver) er ikke organiseret i Kolonihaveforbundet.
 De fleste kolonihaver - ca. 85% - ligger på lejet jord. Selvejerhaverne - ca. 15% - har ikke de bindinger, der gælder for lejehaver og de godt 9.000 andelshavere har i dag ikke klarhed over, hvad der er gældende ret. Desværre fører dette til, at et stigende antal foreninger udmelder sig af Kolonihaveforbundet for Danmark og de indgår så ikke i det fællesskab alle kolonister har en interesse i at stå sammen om.
 Der er fuld enighed om, at der ikke gælder maksimalpriser for foreninger, som ikke er medlem af Kolonihaveforbundet. Usikkerheden omhandler de
 selvejer-foreninger, der er medlem af Kolonihaveforbundet.
 Kolonihaveforbundet skrev 16. maj 2001 (nyt bilag K) til daværende miljøminister Svend Auken, æresmedlem i Kolonihaveforbundet for Danmark:
 "Endvidere mangler der regler om værdiansættelser for andelshaverne (min fremhævning, AO), som ellers hurtigt kan få karakter af "sommerhusområder”. Forbundet henviser til den regulering som sker i Lov om andelsboliger og andre bofællesskaber".
 Det bør her bemærkes, at Kolonihaveforbundet ikke fremsatte forslag om at leje-reglerne også skulle være gældende for selvejer-foreninger.
 Udsagnet blev imødegået i Svend Aukens svar af 19. juni 2001 (nyt bilag L), hvor Auken skriver, at
 "jeg er ikke enig i, at der mangler regler om værdiansættelser om andelshaver. Der er i ændringerne af planloven en hjemmel til, at kommunalbestyrelsen kan fastsætte
 lokalplanbestemmelser om oprettelse af haveforeninger for nye kolonihaveområder. I vedtægterne kan der fastsættes bestemmelser om haveafståelser svarende til de bestemmelser Kolonihaveforbundet anvender. Vi kan ikke lave regler med
 tilbagevirkende kraft for de eksisterende områder".
 Ministeren påpeger med rette, at der er rig mulighed for regulering, men hvis muligheden ikke er udnyttet, så kan regulering ikke ske med tilbagevirkende kraft.
 I rapporten ”Kolonihaver i Danmark” 1979 (nyt bilag V) anføres side 11:
 ”Som hovedregel for de ovennævnte havetyper gælder, at brugerne har lejet (rapportens fremhævelse) deres havelod, i de fleste tilfælde gennem Kolonihaveforbundet, der igen har lejet hele arealet af kommunen, staten eller private. Som undtagelse findes et mindre antal andelshaver, som hvad angår indretning og brug svarer til byhaver, men som adskiller sig fra disse derved, at brugerne selv ejer jorden på fællesskøde, og at den ikke kan overgå til andre formål.”
 Og side 23:
 ”For andelshaverne, der udgør omkring 6.000 af de ca. 50.000 kolonihaver, og hvoraf en del er organiseret i Omegnens Fritidshaveforening, er der fri prisdannelse. Disse haver handles i visse tilfælde for over 100.000 kr. Enkelte andelshaveforeninger er organiseret i Kolonihaveforbundet. Ved overtagelsen af en sådan have må arealprisen ifølge forbundets regler normalt ikke overstige jordens vurderingspris.” Der anføres intet om den øvrige pris, kun om arealprisen.
 ”I de kolonihaveforeninger, hvor den enkelte bruger lejer jorden gennem Kolonihaveforbundet, er der ikke fri prisdannelse. Det følgende gælder denne slags haver.”
 20 år senere udtaler Kolonihaveforbundet sig i overensstemmelse hermed i rapporten "Kolonihavernes fremtid" afgivet i november 2000 til det udvalg, der forberedte kolonihaveloven (under medvirken af Kolonihaveforbundet) anføres på side 57 (nyt bilag M):
 "For kolonihaver under Kolonihaveforbundet gælder, at priserne er fastsat ud fra 'Hovedbestemmelser omfattende haveafståelser i kolonihaveområdeme"
 og på side 58 (bilag M) anføres (under overskriften ”b. anden prisfastsættelse”, dette altså forstået som anden fastsættelse end den, der foretages iht. KF vurderingsregler):
 "Andelshaver er som hovedregel frit omsættelige. Dog gælder for de andelshaveforeninger, der er organiseret i Kolonihaveforbundet, at arealprisen normalt ikke må overstige jordens vurderingspris" Der anføres intet om den øvrige pris, kun om jordprisen.
 På side 58 (bilag M) anføres:
 "Kolonihaveforbundet anslår, at den gennemsnitlige pris pr. kolonihave er 30.000,- kr." og
 "For andelshavehuse er priserne betydeligt højere, således fremgår ofte prisforlangender fra ca. 100.000,- til 600,000,- kr. i hovedstadsregionen". I
 Sneum-sagen er handelsprisen 315.000 kr.
 Der fremgår af side 73 – 74 i samme rapport, at:
 ”Det er især væsentligt at bevare de nuværende ejerformer, dvs. at kolonihaverne primært lejes frem for ejes. Lejeformen fastholder efter udvalgets opfattelse kolonihaverne som et økonomisk realistisk tilbud til bybefolkningen. Selvejede kolonihaver har en tendens til at stige i værdi. Priserne ved salg følger markedspriserne, og kolonihaverne har en tendens til at blive bedre og bedre og dermed også dyrere og dyrere at overtage”.
 Her taler man altså om ”markedspriser” i relation til salg af andelshaver.
 Endelig henvises til Kolonihaveforbundets klare udmelding indeholdt i notat af 16. oktober 2006 fra Miljøministeriet" om helårsbeboelse i kolonihavehuse og stigende priser i form af "penge under bordet" (nyt bilag N), side 22:
 "...har indledningsvis drøftet problemet med høje priser i de selvejede kolonihaver, der står udenfor Kolonihaveforbundet (andelsforeninger, parcelforeningerne o.lign.). Undergruppens konklusion er, at det næppe vil være muligt at finde en løsning via lovgivning, der kan holde priserne nede/sænke dem i disse kolonihaveforeninger...og gruppen skønner, at en eventuel lovgivning, der sænker eller fastfryser salgsprisen på de selvejede kolonihavehuse, formodentlig vil have karakter af ekspropriation og kunne udløse krav om erstatning".
 Her er altså en konklusion om, at der for selvejede kolonihaver vil være tale om ekspropriation, hvis der indføres prisregler, mens dette, jf Ørtoft Christiansen-dommen, ikke gælder for lejeforeninger, fordi man her har indgået særlige aftaler om bl.a. prissætning allerede ved stiftelsen. Det kan da vist kaldes en forskel på de to foreningstyper.
 På side 26 i samme notat (bilag N) anføres:
 "Kolonihaveforbundet anbefaler, at der fra politisk side tages stilling til, om man fremover alene vil basere sig på Københavns Kommunes og Kolonihaveforbundets privatretlige regler om afhændelsespriser, eller om man vil tage initiativer til at der indføres afhændelsesregler via lovgivning".
 I samme notat (bilag N) anføres i afsnit 2.3 "Forudsætninger - Regler for afhændelse af huse" (side 18, andet afsnit):
 'Andelshaver er som udgangspunkt ikke omfattet af lovgivning om andelsboligforeninger, Dermed gælder ikke nogen maksimalprisregler, som for andelsbo-ligmarkedet i øvrigt".
 I samme notat (bilag N) anføres i afsnit 2.3 "Forudsætninger -- Regler for afhændelse af huse" (side 17, næstsidste afsnit):
 "Kolonihaveområder, der udlejes uden om Kolonihaveforbundet. Der findes i dag ingen lovgivning for, hvem en kolonist skal sælge/overdrage sin kolonihave til, samt til hvilken pris det skal ske".
 ”Det er så vidt, det er undergruppen*) bekendt, kun i kolonihaveområder, der lejes ud via Kolonihaveforbundet og i Københavns Kommune, at der er regler for prisfastsættelsen ved overdragelse af kolonihavehuse.”
 *) I undergruppen sad bl.a. forbundsformand Ivan Larsen og sekretariatsleder i Kolonihaveforbundet Mads Kofod.
 Også dette indikerer fri prisdannelse for andelshaver, idet A/H Kildegården hører til gruppen af kolonihaver, der udlejes udenom Kolonihaveforbundet, nemlig ved direkte salg fra medlem til medlem.
 Kolonihavernes ressortministerium - miljøministeriet - har den 5. december 2005 (nyt bilag O, side 22 f) afgivet svar til Folketinget omkring kolonihavers prissætning. Af svaret fremgår:
 ”Arbejdsgruppen har skullet arbejde længere tid end forventet med problemstillingerne, da disse, bl.a. pga. de forskellige ejerforhold på kolonihaveområdet, er komplicerede - også juridisk. Ca. 15 % af landets kolonihaver er f.eks. selvejede, dvs at kolonisterne ejer jorden selv, typisk på andelsbasis.. Disse selvejede haver kan i dag lovligt sælges til høje priser, fordi de ikke er underlagt lovgivning eller foreningsregler"
 Jeg opfatter dette svar som omfattende alle andre kolonihaver end dem, der er beliggende på lejet grund.
 Der er således betydelig forskel på lejehaver og selvejerhaver (andelshaver). Kolonihaveforbundet er gået så langt som til at efterlyse et politisk indgreb, hvilket næppe var sket, hvis man mente, at der ikke var tvivl på området.
 For selvejerhaver (andelsforeninger) gælder:
 at de er etableret uden offentligt tilskud eller subsidier - det modsatte gælder lejeforeninger
 at andelsforeningerne selv ejer jorden og denne kan belånes - modsat for lejeforeninger
 at andelshaverne får andel i jordens værdistigning - det gælder ikke for lejeforeninger.
 I Ørtoft Christiansen-sagen har der - naturligvis - ikke været fokus på andelshaver, idet sagen ikke angik en andelshaveforening, men en lejeforening og der har derfor heller ikke været fremlagt materiale om dette spørgsmål eller været procederet herpå.
 Det fremgår af sagen, at A/H Kildegården benytter blanketter fra Kolonihaveforbundet. A/H Kildegården er tillige medlem af Kolonihaveforbundet og derfor melder sig naturligt spørgsmålet: "hvorfor skal A/H Kildegården så ikke i et og alt sidestilles med lejeforeninger, som via genudlejningsaftale har påtaget sig diverse bindinger". Svaret er, at A/H Kildegården har benyttet nogle standardblanketter i mangel af egne blanketter, men ingen bestyrelse har haft den tanke, at dette skulle udløse en pligt til at følge en maksimalprisregel, man ikke havde forstået og aldrig har fulgt. Og skulle man nå frem til, at A/H Kildegården har handlet forkert, så kan dette efter foreningsretlige regler ikke forpligte Christina Sneum, der aldrig har været medlem af
 Kolonihaveforbundet og aldrig har haft pligt hertil.
 Kolonihaveforbundet er dels en interesseorganisation (for alle kolonihaver) og dels en udlejerorganisation (for lejehaver).
 Det er således vigtigt at være opmærksom på, at Kolonihaveforbundet siden 1961 har været fast udlejer af jord til kolonihaver. Andelsforeninger er typisk stiftet tidligere (A/H Kildegården er stiftet i 1958). Fra 1961 har Kolonihaveforbundet "haft flere kasketter på" i lejeforeninger, idet Kolonihaveforbundet udover at være interessevaretager også har skullet fungere som udlejer. Det stiller særlige krav til habilitetsevnerne at være både udlejer og interessevaretager og mange vil i dag mene, at de to roller er uforenelige.
 Hvor Kolonihaveforbundet er udlejer, er der indgået særlige udlejningsaftaler, som også omtalt i Ørtoft Christiansen-sagen. Disse aftaler er udtryk for en skærpelse af vilkårene for den enkelte kolonihaveejer (kolonist) og pålægger nogle pligter, som ikke uden accept kan pålægges ikke-medlemmer med tilbagevirkende kraft. Det er forklaringen på, at selvejerforeningerne ikke er bundet op på samme måde som lejeforeningerne.
 Når selvejerhaver (andelshaveforeninger) i en vis udstrækning er medlem af Kolonihaveforbundet, så skyldes det, at Kolonihaveforbundet er en interesseorganisation, der skal varetage opgaver, som også for selvejerhaver er ønskværdige.
 Jeg henviser til Kolonihaveforbundets vedtægter § 2 (bilag 9, side 1), hvor der over 52 linjer redegøres for formålet. På to af de 52 linjer anføres, at man skal "modvirke kapitalvinding", men denne politiske erklæring er her ikke nærmere defineret og den er ikke søgt håndhævet overfor A/H Kildegården.
 Det fremgår af skødets § 7 (bilag F), at A/H Kildegården ved erhvervelsen af jordarealerne har aftalt følgende:
 "Foreningen skal være medlem af Kolonihaveforbundet for Danmark, så længe arealet anvendes til kolonihaver og Kolonihaveforbundet for Danmark eksisterer. Foreningens love underkastes de ændringer, som landbrugsministeriet (statens jordlovsudvalg) måtte fastsætte Påtaleberettiget er landbrugsministeriet (statens jordlovsudvalg) og Kolonihaveforbundet for Danmark'.
 Fødevaredirektoratet har i andre selvejerforeninger med samme skødebestemmelse accepteret ønske om ret til udtræden af Kolonihaveforbundet, hvorfor statens oprindelige lidt bombastiske formulering om pligt til medlemskab, så længe Kolonihaveforbundet eksisterer, mere er en programudtalelse end en reel binding (som eksempel på tilladelse til udmeldelse henvises til nyt bilag P).
 Når A/H Kildegården indtil videre har valgt at opretholde medlemskabet skyldes det, at man er interesseret i at understøtte de mange gode formål Kolonihaveforbundet arbejder for, og at man hidtil ikke har ment, at der var noget problem i at opretholde foreningens praksis. Det vil selvsagt være uhensigtsmæssigt om selvejerforeninger skal se sig tvunget til at gå ud af Kolonihaveforbundet, da der på en lang række områder er sammenfaldende interesser mellem lejeforeninger og selvejerforeninger, men som bilag P viser, er den udvikling i gang.
 Østre Landsret har (dommens side 11) sat lighedstegn mellem skødets § 7 og pligt til at overholde Kolonihaveforbundets vurderingsregler og formålsbestemmelse. I modsætning til landsretten i Ørtoft Christiansen-sagen - der kun fremhævede den generelle medlemspligt af Kolonihaveforbundet - fremhæver Højesteret (dommens side 8 og 9), at det følger af genudlejnignsaftalen (som ikke findes i Christina Sneum-sagen)
 at haveforeningen med samtlige dens medlemmer skal være medlem af Kolonihaveforbundet,
 at foreningen er pligtig at holde sig enhver bestemmelse efterrettelig, som Kolonihaveforbundet og/eller kreds lader fastsætte gennem dens
 kompetente forsamlinger,
 at foreningens vedtægt ikke må være i strid med de bestemmelser, foreningen er pålagt og
 at Kolonihaveforbundets vurderings- og maksimalprisbestemmelser skulle være gældende for haveforeningen, selvom de ikke måtte være indeholdt i foreningens vedtægter.
 Genudlejningsaftalen er en aftale der er indgået for at præcisere, at aftaleparten underkaster sig en række regler, som A/H Kildegården ikke har underkastet sig i skødets § 7 eller på anden måde.
 A/H Kildegården skal være medlem, men det enkelte medlem af A/H Kildegården har ikke pligt til at være medlem. Modsat i Ørtoft Christiansen-sagen.
 Kolonihaveforbundet har haft anledning til og mulighed for at anmode om en særlig aftale til fastlæggelse af medlemspligten på samme måde som man har gjort i genudlejningsaftalerne. Det har Kolonihaveforbundet imidlertid ikke gjort. Jeg skal fremhæve to lejligheder, hvor det ville have været naturligt for Kolonihaveforbundet at fremsætte anmodning, hvis man havde ønsket det.
 Første gang Kolonihaveforbundet kunne have gjort anmærkning var da A/H Kildegården den 28. september 1989 tinglyste (bilag G) en deklaration med præcisering af gældende regler. Deklarationen er tiltrådt af Kolonihaveforbundet. Der er i § 2 stk. 4 anvendt betegnelsen "at brugsretten til de enkelte umatrikulerede haveodder kan kun erhverves af de i foreningen optagne medlemmer. For kolonihaver stiftet efter 1961 anvendes betegnelsen "lejes" modsat "erhverves". Der er ikke i deklarationen indeholdt bestemmelser om maksimalpriser og dette har ikke været efterspurgt af Kolonihaveforbundet.
 Anden gang Kolonihaveforbundet kunne have gjort anmærkning var i 1995, da Kolonihaveforbundet overtog påtaleretten alene efter Strukturdirektoratet. Heller ikke ved denne lejlighed ytrede Kolonihaveforbundet ønske om præciseringer svarende til de i genudlejningsaftalerne indeholdte medlemsbindinger.
 Det kan tænkes, at Kolonihaveforbundet har afstået herfra, fordi man har været af den opfattelse, at der ved pålæg af så stærke bindinger måtte kræves enstemmighed i A/H Kildegården, hvilket man måtte forudse ikke ville være muligt. Ikke desto mindre undrer det, at der efter det foreliggende end ikke har været taget initiativ til en drøftelse heraf.
 Altså: ingen aftale overfører Kolonihaveforbundets regler til A/H Kildegården. Betydningen heraf ses behandlet i en taksationskendelse af Bo von Eyben (nyt bilag Q) i en sag om ekspropritationserstatning i en selvejerforening, H/F Carl Nielsens Minde:
 'Taksationskommissionen finder, at der for indgrebet skal ydes en erstatning på i alt 150.000 kr. Taksationskommissionen er således enig med ekspropriationskommissionen i, at medlemmerne af Haveforeningen Carl Nielsens Minde hverken i henhold foreningens vedtægter eller i den på ejendommen lyste deklaration ses at være bundet af Kolonihaveforbundets regler. I haveforeningens vedtægter er det alene anført, at den og dens medlemmer kan være medlemmer af Kolonihaveforbundet, men der er ingen bestemmelse i vedtægterne, der overfører forbundets bestemmelser til haveforeningen. Der er heller ikke i øvrigt i haveforeningens vedtægter fastsat regler om prisfastsættelsen eller om, at en aftalt pris skal godkendes af haveforeningen. Vedtægternes pkt. 13.2. anfører kun, at en vurdering skal finde sted i forbindelse med salg, men ikke, at salgsprisen er bundet af vurderingen ..”Tværtimod forudsætter bestemmelsen i pkt. 13.3, at dette ikke behøver at være tilfældet, idet det her er bestemt, at både vurderingsskemaets pris og den mellem parterne aftalte pris skal overføres til sælger erklæringen i forbindelse med et salg. Det må således hermed være forudsat, at salgsprisen kan afvige fra vurderingsbeløbet. Taksationskommissionen finder på denne baggrund, at erstatningen for indgrebet skal fastsættes ud fra prisen i handel og vandel (salgsprisen) mellem to uafhængige parter" (min understregning, AO).
 De citerede vedtægtsbestemmelser, § 13.2 og 13.3 er vedhæftet bilag Q.
 Min begrundelse i Højestertssagen
 Jeg gør i Højesteret gældende, at der for selvejer-haver (andels-haver) ikke gælder maksimalprisregler, ej heller, hvis disse foreninger er medlem af Kolonihaveforbundet for Danmark. Christina Sneums salg af en selvejer-have (andels-have) er ikke omfattet af Kolonihaveforbundets regler eller andre regler om maksimalpriser og vurdering og hun har således været berettiget til at sælge som sket i overensstemmelse med de for hende gældende regler; vedtægterne for A/H Kildegården.
 Dette er i overensstemmelse med den faste praksis, der – ubestridt - bestod i A/H Kildegården i henhold til bestyrelsens faste praksis om forståelsen af vedtægten. Det er A/H Kildegården, der som juridisk person fastlægger praksis og Christina Sneum har underkastet sig denne, men kan ikke pålægges at følge maksimalprisregler fastsat af andre, herunder Kolonihaveforbundet.
 Hvis det lægges til grund, at A/H Kildegårdens vedtægters § 3 – helt eller delvist i sammenhæng med Kolonihaveforbundets vedtægter og bestemmelser - skal forstås som en maksimalprisregel gør jeg (som for by- og landsret) gældende, at vedtægten ikke er gyldigt vedtaget hverken i A/H Kildegården eller i Kolonihaveforbundet for Danmark. Landsretten har ikke taget stilling hertil. Det fastholdes, at indførelse af maksimalpris kræver enstemmighed eller dog kvalificeret majoritet og det fastholdes, at vedtagelsen af § 3 er sket uden iagttagelse af dette krav.
 Ditte Bernth og Thomas Olsen har fået prisen nedsat fra 375.000 kroner til 345.000 kroner og til sidst til 315.000 kroner efter forhandling. Dette er en rimelig pris, som – ubestridt - ligger under markedsprisen for området. De har loyalt fået alle relevante informationer og prisoplysninger og har deltaget i møde med bestyrelsesrepræsentanter for A/H Kildegården, der har advaret om at prisen ”forekom høj”. De har efter råd fra jurist taget en uges forbehold for advokatgodkendelse (uden begrænsninger af nogen art, således at såvel vilkår som pris var underlagt advokatens indsigelsesret), men har først efter ti måneders passiv venten fremsat krav og da med en begrundelse, som kunne være fremsat dag ét og være omfattet af advokatforbeholdet.
 Hvis Højesteret når frem til, at der er forlangt en højere pris end tilladt, gøres gældende at der ved fastsættelse af tilbagebetalingsbeløbet bør tages hensyn til den usikkerhed, der har hersket og fortsat hersker på området.
 Dette førte til at Københavns Byret delte risikoen ligeligt mellem køber og sælger. Når landsretten har bestemt, at alene sælger skal bære risikoen er det meget vidtgående henset til at sælger utvivlsomt har handlet i god tro. Dertil kommer, at hvis A/H Kildegården udmelder sig af Kolonihaveforbundet vil køber kunne sælge videre til fri markedspris og derved opnå en helt urimelig vinding. Endelig bemærkes, at de nye vurderingsregler (bilag U) fører til, at der kan beregnes en salgspris, der alene for bygningsdelen er væsentlig højere end på salgstidspunktet i 2004.
 Disse momenter bør indgå i Højesterets stillingtagen og afvejning omkring en eventuel regulering af den indgåede aftale i henhold til aftalelovens § 36.
 På baggrund af det med replikken fremlagte materiale fastholdes det, at vedtægten for Kolonihaveforbundet for så vidt angår § 7 stk. 6 (nu stk. 8) ikke er gyldig. Der er dermed ikke hjemmel til at forlange vurdering ved salg af kolonihaver eller til at bestemme, at en gennemført vurdering også er den maksimale ramme for hvad en kolonihavesælger må tage for en kolonihave.
 Det på 1991-kongressen passerede må forstås som en gentagelse af 1988-beslutningsforslaget og det betyder, at der foreligger et beslutningsforslag om at ”ingen kolonihave må overdrages uden vurdering har fundet sted”. Hvis en formulering med dette indhold skal forstås sådan at der dermed indføres maksimalprisregler, så forudsætter dette lovlig vedtagelse som en vedtægtsbestemmelse med enstemmighed eller dog med kvalificeret majoritet. Vedtagelsen på 1991-kongressen er behæftet med en sådan usikkerhed, at en så væsentlig bestemmelse ikke kan anses gyldigt vedtaget. Af denne grund er der ikke hjemmel til at begrænse Christina Sneums ret til at sælge kolonihave som sket med hjemmel i Kolonihaveforbundets vedtægter.
 ”Hovedbestemmelser” 2001 er indført uden hjemmel; der er efter deres indhold kun gældende for lejehaver og de er ikke anvendt ved salget.
 Skødet (bilag F) statuerer for A/H Kildegården medlemspligt til Kolonihaveforbundet, men forudsætninger herfor er bristet og ved vurdering af Christina Sneums – og andre kolonisters retsstilling – bør der tages hensyn til baggrunden for dette privatretlige aftalevilkår. Det fører til, at der ud fra en samlet vurdering ikke er grundlag for at statuere, at § 7 skal fortolkes sådan at den enkelte kolonist er underlagt Kolonihaveforbundets regler.
 Christina Sneum har forståelse for Kolonihaveforbundets ønske om at stå vagt om kolonihavesagen, men gør gældende, at dette skal ske med respekt for individuelle velerhvervede rettigheder.


text:
 15.6.2013
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 171/20
 Odwołanie od wyroku Sądu (czwarta izba) wydanego w dniu 29 stycznia 2013 r. w sprawie T-496/10 Bank Mellat przeciwko Radzie Unii Europejskiej, wniesione w dniu 9 kwietnia 2013 r. przez Radę Unii Europejskiej
 (Sprawa C-176/13 P)
 2013/C 171/41
 Język postępowania: angielski
 Strony
 Wnoszący odwołanie: Rada Unii Europejskiej (przedstawiciele: S. Boelaert i M. Bishop, pełnomocnicy)
 Druga strona postępowania: Bank Mellat, Komisja Europejska
 Żądania wnoszącego odwołanie
 —
 uchylenie wyroku sądu (czwarta izba) z dnia 29 stycznia 2013 r. w sprawie T-496/10;
 —
 wydanie ostatecznego orzeczenia w sprawie i oddalenie skargi Banku Mellat na kwestionowane środki;
 —
 obciążenie Banku Mellat kosztami postępowania w pierwszej instancji oraz postępowania odwoławczego.
 Zarzuty i główne argumenty
 Zdaniem Rady wyrok Sądu z dnia 29 stycznia 2013 r. w sprawie T-496/10 Bank Mellat przeciwko Radzie narusza prawo w następujący sposób:
 1)
 Jeżeli chodzi o dopuszczalność skargi, to Sąd błędnie orzekł, że Bank Mellat mógł się powoływać na ochronę i gwarancje związane z prawami podstawowymi i to niezależnie od tego, czy można go było uznać za emanację państwa irańskiego;
 2)
 Sąd błędnie orzekł, że niektóre z powodów podanych w celu uzasadnienia środków ograniczających zastosowanych wobec Banku Mellat nie były wystarczająco precyzyjne;
 3)
 Sąd nieprawidłowo zastosował orzecznictwo dotyczące przekazywania niektórych elementów akt Rady;
 4)
 Sąd błędnie uznał, że powody podane w celu uzasadnienia środków ograniczających zastosowanych wobec Banku Mellat nie spełniały warunków pozwalających na uzasadnienie umieszczenia w wykazie na podstawie mających znaczenie aktów prawnych i nie zostały poparte dowodami, ponieważ:
 —
 Sąd nie uwzględnił należycie stwierdzenia Rady Bezpieczeństwa Narodów Zjednoczonych, zgodnie z którym Bank Mellat ułatwiał przeprowadzanie transakcji podmiotom irańskim w dziedzinie jądrowej, rakietowej i obronnej;
 —
 Sąd nie uwzględnił należycie faktu, że informacje i dowody potwierdzające wspieranie przez Bank Mellat działalności Iranu w dziedzinie jądrowej pochodzą ze źródeł poufnych;
 —
 Sąd błędnie uznał, że okoliczność, iż Bank Mellat przyznał, że świadczył usługi bankowe podmiotom zaangażowanym w działalność Iranu polegającą na rozprzestrzenianiu broni jądrowej przed umieszczeniem tego podmiotu w wykazie przez Radę Bezpieczeństwa ONZ nie jest wystarczający, by uzasadnić zastosowanie wobec Banku Mellat środków ograniczających.


text:
 17.4.2014
 DE
 Amtsblatt der Europäischen Union
 C 118/1
 BESCHLUSS DES RATES
 vom 14. April 2014
 zur Ernennung bzw. Ersetzung von Mitgliedern des Verwaltungsrates des Europäischen Zentrums für die Förderung der Berufsbildung
 2014/C 118/01
 DER RAT DER EUROPÄISCHEN UNION —
 gestützt auf die Verordnung (EWG) Nr. 337/75 des Rates vom 10. Februar 1975 über die Errichtung eines Europäischen Zentrums für die Förderung der Berufsbildung (1), insbesondere auf Artikel 4,
 in Anbetracht der von der kroatischen Regierung unterbreiteten Kandidatur,
 in Anbetracht der von der Kommission in der Kategorie der Vertreter der Arbeitnehmerorganisationen vorgelegten Kandidatur,
 in Erwägung nachstehender Gründe:
 (1)
 Der Rat hat mit seinem Beschluss vom 16. Juli 2012 (2) die Mitglieder des Verwaltungsrates des Europäischen Zentrums für die Förderung der Berufsbildung für den Zeitraum vom 18. September 2012 bis zum 17. September 2015 ernannt.
 (2)
 Der Sitz des kroatischen Mitglieds musste besetzt werden.
 (3)
 Der Sitz eines Mitglieds des Verwaltungsrates des Zentrums in der Kategorie der Vertreter der Arbeitnehmerorganisationen ist für Spanien frei geworden.
 (4)
 Der Sitz eines Mitglieds des Verwaltungsrates des Zentrums in der Kategorie der Vertreter der Arbeitgeberverbände ist aufgrund des Rücktritts von Frau Marina SKLARA für Lettland frei geworden.
 (5)
 Der Sitz eines Mitglieds des Verwaltungsrates des Zentrums in der Kategorie der Vertreter der Arbeitgeberverbände musste für Kroatien besetzt werden.
 (6)
 Die Mitglieder im Verwaltungsrat des genannten Zentrums sollten für die verbleibende Amtszeit, d. h. bis zum 17. September 2015, ernannt werden —
 HAT FOLGENDEN BESCHLUSS ERLASSEN:
 Einziger Artikel
 Zu Mitgliedern des Verwaltungsrates des Europäischen Zentrums für die Förderung der Berufsbildung werden für die verbleibende Amtszeit bis zum 17. September 2015 die folgenden Personen ernannt:
 REGIERUNGSVERTRETER:
 KROATIEN
 Frau Katarina GRGEC
 VERTRETER DER ARBEITNEHMERORGANISATIONEN:
 SPANIEN
 Frau Yolanda PONCE
 VERTRETER DER ARBEITGEBERVERBÄNDE:
 LETTLAND
 Frau Inga ŠīNA
 KROATIEN
 Herr Ivica ZELIĆ
 Geschehen zu Luxemburg am 14. April 2014.
 Im Namen des Rates
 Der Präsident
 A. TSAFTARIS
 (1) ABl. L 39 vom 13.2.1975, S. 1.
 (2) ABl. C 228 vom 31.7.2012, S. 3.