text:
 22.9.2012
 RO
 Jurnalul Oficial al Uniunii Europene
 C 287/5
 Hotărârea Curții (Camera a treia) din 5 iulie 2012 (cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare formulată de Tribunal de grande instance de Chartres — Franța) — Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, épouse Bourges-Maunoury/Direction des services fiscaux d'Eure et Loir
 (Cauza C-558/10) (1)
 (Privilegiile și imunitățile Comunităților Europene - Scutire de impozitele naționale a veniturilor plătite de Uniune - Luarea în considerare a veniturilor plătite de Uniune la calcularea plafonului impozitului de solidaritate pe avere)
 2012/C 287/07
 Limba de procedură: franceza
 Instanța de trimitere
 Tribunal de grande instance de Chartres
 Părțile din acțiunea principală
 Reclamanți: Michel Bourges-Maunoury, Marie-Louise Heintz, épouse Bourges-Maunoury
 Pârâtă: Direction des services fiscaux d'Eure et Loir
 Obiectul
 Cerere de pronunțare a unei hotărâri preliminare — Tribunal de grande instance de Chartres — Interpretarea articolului 13 al doilea paragraf din capitolul V din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene (JO 1967, 152, p. 13) — Admisibilitatea unei legislații naționale care prevede luarea în considerare a tuturor veniturilor unui contribuabil, inclusiv a celor de origine comunitară, la calcularea plafonului impozitului pe avere — Scutire de impozite naționale a salariilor plătite de Comunități — Foști funcționari ai Comunităților Europene
 Dispozitivul
 Articolul 13 al doilea paragraf din Protocolul privind privilegiile și imunitățile Comunităților Europene, anexat inițial la Tratatul de instituire a unui Consiliu unic și a unei Comisii unice ale Comunităților Europene, iar ulterior, în temeiul Tratatului de la Amsterdam, la Tratatul CE, trebuie interpretat în sensul că se opune unei reglementări naționale, precum cea din acțiunea principală, care ia în considerare veniturile, inclusiv pensiile și indemnizațiile pentru încetarea definitivă a raporturilor de muncă, plătite de Uniunea Europeană funcționarilor și agenților săi sau foștilor săi funcționari și foștilor săi agenți, în cadrul stabilirii plafonului unui impozit precum impozitul de solidaritate pe avere.
 (1) JO C 46, 12.2.2011.


type: legislation

jurisdiction: EU

text:
 28.2.2017
 SK
 Úradný vestník Európskej únie
 L 50/11
 VYKONÁVACIE NARIADENIE KOMISIE (EÚ) 2017/332
 zo 14. februára 2017,
 ktorým sa schvaľuje podstatná zmena špecifikácie názvu zapísaného do Registra chránených označení pôvodu a chránených zemepisných označení [Pistacchio Verde di Bronte (CHOP)]
 EURÓPSKA KOMISIA,
 so zreteľom na Zmluvu o fungovaní Európskej únie,
 so zreteľom na nariadenie Európskeho parlamentu a Rady (EÚ) č. 1151/2012 z 21. novembra 2012 o systémoch kvality pre poľnohospodárske výrobky a potraviny (1), a najmä na jeho článok 52 ods. 2,
 keďže:
 (1)
 V súlade s článkom 53 ods. 1 prvým pododsekom nariadenia (EÚ) č. 1151/2012 Komisia preskúmala žiadosť Talianska o schválenie zmeny špecifikácie chráneného označenia pôvodu „Pistacchio Verde di Bronte“ zapísaného do registra na základe nariadenia Komisie (EÚ) č. 21/2010 (2).
 (2)
 Vzhľadom na to, že nejde o nepodstatnú zmenu v zmysle článku 53 ods. 2 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012, Komisia danú žiadosť o zmenu uverejnila v zmysle článku 50 ods. 2 písm. a) uvedeného nariadenia v Úradnom vestníku Európskej únie
 (3).
 (3)
 Vzhľadom na to, že Komisii nebola oznámená žiadna námietka v zmysle článku 51 nariadenia (EÚ) č. 1151/2012, zmena špecifikácie by sa mala schváliť,
 PRIJALA TOTO NARIADENIE:
 Článok 1
 Zmena špecifikácie uverejnená v Úradnom vestníku Európskej únie týkajúca sa názvu „Pistacchio Verde di Bronte“ (CHOP) sa schvaľuje.
 Článok 2
 Toto nariadenie nadobúda účinnosť dvadsiatym dňom po jeho uverejnení v Úradnom vestníku Európskej únie.
 Toto nariadenie je záväzné v celom rozsahu a priamo uplatniteľné vo všetkých členských štátoch.
 V Bruseli 14. februára 2017
 Za Komisiu
 v mene predsedu
 Phil HOGAN
 člen Komisie
 (1) Ú. v. EÚ L 343, 14.12.2012, s. 1.
 (2) Nariadenie Komisie (EÚ) č. 21/2010 z 12. januára 2010, ktorým sa do Registra chránených označení pôvodu a chránených zemepisných označení zapisuje názov [Pistacchio Verde di Bronte (CHOP)] (Ú. v. EÚ L 8, 13.1.2010, s. 3).
 (3) Ú. v. EÚ C 403, 1.11.2016, s. 14.


type: wikipedia

text:
La battaglia di New Orleans fu l'ultima battaglia della guerra anglo-americana del 1812, combattuta nonostante il fatto che più di due settimane prima fosse stato firmato il trattato di Gand, che poneva fine alla contesa.
 Storia
 La battaglia si svolse a New Orleans lunedì 8 gennaio 1815 tra le forze americane comandate dal futuro presidente Andrew Jackson e gli inglesi, guidati dal generale Edward Pakenham, cugino di Wellington, che avevano occupato la cittadina e diverse zone occidentali.
 L'inutilità della battaglia, che vide più di 1 500 caduti tra morti e feriti, tra i quali lo stesso comandante inglese, era dovuta alla sottoscrizione del Trattato di Gand, stipulato il 24 dicembre 1814, con il quale entrambi i contendenti s'impegnavano a restituire le terre occupate, in restaurazione delle situazioni precedenti la guerra.
 Lo svolgimento della battaglia fu dovuto al fatto che la notizia della stipula della pace non fece in tempo a giungere fino a New Orleans, non essendo ancora stato inventato il telegrafo.
 Nella musica
 Alla battaglia di New Orleans è dedicata una canzone crossover entrata a far parte del patrimonio folk statunitense, scritta da Jimmy Driftwood ed intitolata appunto Battle of New Orleans, che è stata cantata da diverse star della musica country fra cui Johnny Cash, Johnny Horton, Dolly Parton e Nitty Gritty Dirt Band.
 È citata nella prima strofa della canzone di Phil Ochs I Ain't Marching Anymore.
 Voci correlate
 Guerra anglo-americana
 Note
 Altri progetti
 Collegamenti esterni
 Battaglie della guerra anglo-americana del 1812
 Battaglie che coinvolgono l'Inghilterra
 Storia degli Stati Uniti d'America (1789-1849)
 Battaglie che coinvolgono gli Stati Uniti d'America
 Andrew Jackson


type: contracts

text:
 27.11.2014
 EN
 Official Journal of the European Union
 L 342/46
 DECISION OF THE EEA JOINT COMMITTEE
 No 138/2014
 of 27 June 2014
 amending Annex XX (Environment) to the EEA Agreement
 THE EEA JOINT COMMITTEE,
 Having regard to the Agreement on the European Economic Area (‘the EEA Agreement’), and in particular Article 98 thereof,
 Whereas:
 (1)
 Commission Decision 2013/793/EU of 19 December 2013 amending Decision 2007/506/EC in order to prolong the validity of the ecological criteria for the award of the EU Ecolabel to soaps, shampoos and hair conditioners (1) is to be incorporated into the EEA Agreement.
 (2)
 Annex XX to the EEA Agreement should therefore be amended accordingly,
 HAS ADOPTED THIS DECISION:
 Article 1
 The following indent is added in point 2y (Commission Decision 2007/506/EC) of Annex XX to the EEA Agreement:
 ‘—
 32013 D 0793: Commission Decision 2013/793/EU of 19 December 2013 (OJ L 349, 21.12.2013, p. 104).’
 Article 2
 The texts of Decision 2013/793/EU in the Icelandic and Norwegian languages, to be published in the EEA Supplement to the Official Journal of the European Union, shall be authentic.
 Article 3
 This Decision shall enter into force on 28 June 2014, provided that all the notifications under Article 103(1) of the EEA Agreement have been made (2).
 Article 4
 This Decision shall be published in the EEA Section of, and in the EEA Supplement to, the Official Journal of the European Union.
 Done at Brussels, 27 June 2014.
 For the EEA Joint Committee
 The President
 Gianluca GRIPPA
 (1) OJ L 349, 21.12.2013, p. 104.
 (2) No constitutional requirements indicated.


text:
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 31.10.2019.
 COM(2019) 577 final
 2019/0249(NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Međunarodnoj organizaciji civilnog zrakoplovstva u pogledu revizije Priloga 17. („Zaštita”) (Izmjena 17.) Konvenciji o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu
 OBRAZLOŽENJE
 1.Predmet prijedloga
 Ovaj se Prijedlog odnosi na odluku o utvrđivanju stajališta koje treba zauzeti u ime Europske unije u Međunarodnoj organizaciji civilnog zrakoplovstva u vezi s predviđenim donošenjem Izmjene 17. Priloga 17. („Zaštita”) Konvenciji o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu, a kojom se predlažu izmjene standarda i preporučenih praksi.
 2.Kontekst prijedloga
 2.1.Konvencija o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu („Čikaška konvencija”)
 Cilj je Čikaške konvencije regulacija međunarodnog zračnog prijevoza. Stupila je na snagu 4. travnja 1947. i njome je osnovana Međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva.
 Sve države članice EU-a stranke su Čikaške konvencije.
 2.2.Međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva („ICAO”)
 ICAO je specijalizirana agencija Ujedinjenih naroda. Ciljevi su ICAO-a razvoj načela i tehnika međunarodne zračne plovidbe i poticanje planiranja i razvoja međunarodnog zračnog prijevoza.
 Vijeće ICAO-a trajno je tijelo s članovima iz 36 država ugovornica koje na razdoblje od tri godine bira Skupština ICAO-a. Za razdoblje od 2016. do 2019. sedam država članica EU-a ima predstavnike u Vijeću ICAO-a.
 Obvezne funkcije Vijeća ICAO-a, navedene u članku 54. Čikaške konvencije, obuhvaćaju donošenje međunarodnih standarda i preporučenih praksi („SARP-ovi”) u obliku priloga Konvenciji.
 Vijeće ICAO-a isto tako saziva Skupštinu, koja je suvereno tijelo ICAO-a. Skupština ICAO-a sastaje se najmanje svake tri godine i utvrđuje smjer politike ICAO-a za predstojeće trogodišnje razdoblje. Četrdeseto zasjedanje Skupštine ICAO-a održano je od 24. rujna do 4. listopada 2019. u Montrealu u Kanadi.
 2.3.Predviđeni akt ICAO-a
 U skladu s člankom 54. točkom (l) Čikaške konvencije Vijeće ICAO-a donosi SARP-ove. SARP-ovi kojima se izmjenjuje Prilog 17. o zaštiti sastoje se od nekoliko članaka koje treba izmijeniti, poboljšati ili koje s razine preporučenih praksi treba podići na razinu standarda.
 ICAO je 4. srpnja 2019. izdao dopis državama AS8/2.1-19/48 kako bi svoje države ugovornice obavijestio da će predložena Izmjena 17. Priloga 17. biti podnesena na donošenje Vijeću tijekom njegova 218. zasjedanja (18.–29. studenoga 2019.) te da je početak njezine primjene predviđen za srpanj 2020. Ona uključuje, među ostalim, nove i/ili revidirane odredbe o: procjenama osjetljivosti; razmjeni informacija između država i dionika; programima osposobljavanja i sustavima certifikacije; kontroli pristupa; zaštitnom pregledu osoblja; te druge uredničke izmjene. ICAO je u navedenom dopisu državama pokrenuo fazu savjetovanja koja istječe 4. listopada 2019.
 Izmjene Priloga 17. pripremio je Odbor ICAO-a za zaštitu zračnog prometa, čiji su stručnjaci iz osam država članica EU-a aktivni članovi (Belgija, Francuska, Njemačka, Grčka, Italija, Nizozemska, Španjolska i Ujedinjena Kraljevina), a zatim su iste podnesene na odobrenje na 217. zasjedanju Vijeća ICAO-a. Te će izmjene, nakon dovršetka savjetovanja koje je u tijeku, Vijeće ICAO-a najvjerojatnije potvrditi na svojem 218. zasjedanju.
 Nakon donošenja predviđenih izmjena, one će biti obvezujuće za sve članice ICAO-a, uključujući sve države članice EU-a, u skladu s ograničenjima iz Čikaške konvencije i u okviru tih ograničenja. U skladu s člankom 38. Čikaške konvencije od država ugovornica zahtijeva se da u skladu s mehanizmom za obavješćivanje o razlikama obavijeste ICAO ako namjeravaju odstupiti od standarda.
 2.4.Pravni okvir EU-a i predložene izmjene Priloga 17.
 1.Izmjena definicije provjere podobnosti.
 Izvorni tekst:
 Provjera podobnosti. Provjera identiteta osobe i prethodnog iskustva, uključujući ako je to zakonski dopustivo, kaznene evidencije kao dio ocjene o primjerenosti osobe za provođenje zaštitne kontrole i/ili pristup zaštitno ograničenom području.
 Novi tekst:
 Provjera podobnosti. Provjera identiteta osobe i prethodnog iskustva, uključujući kaznenu evidenciju i sve druge informacije povezane sa zaštitom koje su važne za ocjenu primjerenosti osobe, u skladu s nacionalnim zakonodavstvom.
 Prijedlogom se odgovara na potrebu da se sve relevantne informacije koje se odnose na zaštitu uključe u provjere podobnosti. Sustav EU-a za provjeru podobnosti ojačan je točkom 11.1.3. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2019/103 od 23. siječnja 2019. o izmjeni Provedbene uredbe (EU) 2015/1998 u pogledu pojašnjenja, usklađivanja i pojednostavnjenja kao i jačanja određenih posebnih mjera zaštite zračnog prometa
 1
 .
 2.Teret ili pošta visokog rizika.
 Izvorni tekst:
 Teret ili pošta visokog rizika. Teret ili pošta koje predoči nepoznati subjekt ili teret ili pošta koji pokazuju znakove narušavanja cjelovitosti smatraju se visokorizičnima ako, osim navedenog, ispunjavaju jedan od sljedećih kriterija:
 a) konkretni obavještajni podaci upućuju na to da teret ili pošta predstavlja prijetnju civilnom zrakoplovstvu; ili
 b) na teretu ili pošti vidljive su nepravilnosti koje izazivaju sumnju; ili
 c) vrsta tereta ili pošte takva je da se osnovnim mjerama zaštite samima po sebi vjerojatno neće otkriti zabranjeni predmeti koji bi mogli ugroziti zrakoplov.
 Novi tekst:
 Teret ili pošta visokog rizika. Teret ili pošta smatraju se visokorizičnima ako
 a) konkretni obavještajni podaci upućuju na to da teret ili pošta predstavlja prijetnju civilnom zrakoplovstvu; ili
 b) na teretu ili pošti vidljive su nepravilnosti ili znakovi narušavanja cjelovitosti koji izazivaju sumnju.
 Bez obzira na to dolazi li teret ili pošta od poznatog ili nepoznatog subjekta, konkretni obavještajni podaci određene države ugovornice o pošiljci mogu je učiniti visokorizičnom.
 Ovim se Prijedlogom nastoji pružiti jasnija definicija visokorizičnog tereta ili visokorizične pošte te je ona u skladu s definicijom Europske unije.
 3.Opća načela
 Izvorni tekst:
 2.1. Ciljevi
 2.1.4. Preporuka. – Svaka država ugovornica trebala bi osigurati odgovarajuću zaštitu osjetljivih informacija o zaštiti zračnog prometa.
 Novi tekst:
 2.1. Ciljevi
 2.1.4. Svaka država ugovornica osigurava odgovarajuću zaštitu osjetljivih informacija o zaštiti zračnog prometa.
 Cilj je ovog Prijedloga osigurati uspostavu odgovarajućih mehanizama za zaštitu osjetljivih informacija o zaštiti zračnog prometa od neovlaštenog pristupa ili objave, uključujući u pogledu unutarnje prijetnje pri kojoj osobe koje nemaju pravo pristupa informacijama o zaštiti dobiju te informacije.
 Zaštita (i širenje osjetljivih informacija o zaštiti zračnog prometa) odgovornost je država članica. Nejavne i klasificirane zakonodavne odredbe sadržane u zakonodavstvu EU-a u svakom su slučaju obuhvaćene člankom 18. Uredbe (EZ) br. 300/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2008. o zajedničkim pravilima u području zaštite civilnog zračnog prometa i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 2320/2002
 2
 te Odlukom Komisije (EU, Euratom) 2015/444 od 15. ožujka 2015.
 4.Međunarodna suradnja (2.4.1., 2.4.1.a)
 Izvorni tekst:
 2.4. Međunarodna suradnja
 2.4.1. Svaka država ugovornica osigurava da su, u mjeri u kojoj je to izvedivo, ispunjeni zahtjevi drugih država ugovornica za dodatne mjere zaštite u pogledu određenog leta (određenih letova) operatora tih drugih država. Država koja podnosi zahtjev razmatra alternativne mjere druge države koje su istovjetne onima koje se traže.
 Novi tekst:
 2.4. Međunarodna suradnja
 2.4.1. Svaka država ugovornica koja podnosi zahtjev za dodatne mjere zaštite za određeni let (ili više njih) osigurava odgovarajuće savjetovanje i razmatra alternativne mjere druge države koje su istovjetne onima koje se traže.
 2.4.1.a Svaka država ugovornica osigurava da su, u mjeri u kojoj je to izvedivo, ispunjeni zahtjevi drugih država ugovornica za dodatne mjere zaštite u pogledu određenog leta (određenih letova) operatora tih drugih država.
 Prijedlozima se nastoji naglasiti važnost odgovarajućeg savjetovanja u slučaju kada određena država zatraži dodatne mjere zaštite od druge države. Postojeći je standard razdvojen u dva standarda kako bi se istaknuli različiti zahtjevi za države koje podnose zahtjev za dodatne mjere i države domaćine koje primaju takve zahtjeve.
 Člankom 7. Uredbe (EZ) br. 300/2008 utvrđene su odredbe o obavješćivanju Komisije o mjerama koje je propisala treća zemlja ako se te mjere razlikuju od zajedničkih osnovnih standarda. S obzirom na mehanizam savjetovanja i primjenu alternativnih mjera, to može biti obuhvaćeno i regulirano u okviru bilateralnih sporazuma EU-a (ili država članica) o zračnom prijevozu s trećim zemljama.
 5.Standard 3.1.4. o razmjeni informacija između država i dionika.
 Izvorni tekst:
 3.1.4. Svaka država ugovornica uspostavlja i provodi postupke za primjereno, praktično i pravodobno razmjenjivanje relevantnih informacija sa svojim operatorima zračnih luka, operatorima zrakoplova, pružateljima usluga zračnog prometa ili drugim subjektima na koje se to odnosi kako bi im pomogla u provođenju učinkovitih procjena rizika u području sigurnosti koje se odnose na njihove aktivnosti.
 Novi tekst:
 3.1.4. Svaka država ugovornica uspostavlja i provodi postupke za primjereno, praktično i pravodobno razmjenjivanje relevantnih informacija s relevantnim operatorima zračnih luka, operatorima zrakoplova, pružateljima usluga zračnog prometa ili drugim subjektima na koje se to odnosi kako bi im pomogla u provođenju učinkovitih procjena rizika u području sigurnosti koje se odnose na njihove aktivnosti.
 Cilj je ovog Prijedloga pojasniti taj standard kako bi države imale veću fleksibilnost pri određivanju relevantnih operatora u pogledu dostavljanja informacija potrebnih za pružanje pomoći operatorima pri provedbi učinkovite procjene rizika koja se odnosi na njihove aktivnosti.
 Taj je standard uveden u zakonodavstvo na razini EU-a Provedbenom uredbom Komisije (EU) 2019/1583 o izmjeni Provedbene uredbe (EU) 2015/1998 od 5. studenoga 1998. o utvrđivanju detaljnih mjera za provedbu zajedničkih osnovnih standarda iz područja zaštite zračnog prometa u pogledu mjera kibersigurnosti
 3
 .
 6.Standard 3.1.8. o razvoju i provedbi programa osposobljavanja
 Izvorni tekst:
 3.1.8. Svaka država ugovornica osigurava razvoj i provedbu programa osposobljavanja i sustava certifikacije instruktora u skladu s nacionalnim programom zaštite civilnog zračnog prometa.
 Novi tekst:
 3.1.8. Svaka država ugovornica osigurava razvoj i provedbu programâ osposobljavanja i sustava certifikacije kojim se osigurava da su instruktori kvalificirani za primjenjive predmete u skladu s nacionalnim programom zaštite civilnog zračnog prometa.
 Cilj je predložene izmjene usmjeravanje na postizanje rezultata zaštite, a ne na određenu metodu. U njoj se prepoznaje da bi naglasak trebao biti na „rezultatima” osposobljavanja stručnjaka kvalificiranih za odgovarajući predmet koji posjeduju znanje i sposobnost provođenja osposobljavanja, a posebno potrebno znanje o predmetu koji se poučava. Certifikacija ili druge alternativne metode koje se primjenjuju, kao takve, trebale bi biti usmjerene na oba potrebna elementa.
 Načela koja se zahtijevaju ovom izmjenom (tj. kvalifikacija instruktora za primjenjive predmete) dio su zakonodavstva na razini EU-a te su utvrđena u poglavlju 11. Priloga I. Uredbi (EZ) br. 300/2008 i njezinim provedbenim pravilima.
 7.Podizanje preporuke 3.1.11. na razinu standarda
 Izvorni tekst:|
 3.1.11. Preporuka. – Svaka država ugovornica trebala bi osigurati da osoblje svih subjekata uključenih u provedbu različitih aspekata nacionalnog programa zaštite civilnog zračnog prometa ili odgovornih za tu provedbu te osobe ovlaštene za nepraćeni pristup štićenim područjima zračne luke pohađaju periodično osposobljavanje za svjesnost o zaštiti.
 Novi tekst:
 3.1.11. Svaka država ugovornica osigurava da osoblje svih subjekata uključenih u provedbu različitih aspekata nacionalnog programa zaštite civilnog zračnog prometa ili odgovornih za tu provedbu te osobe ovlaštene za nepraćeni pristup štićenim područjima zračne luke pohađaju početno i periodično osposobljavanje za svjesnost o zaštiti.
 Preporuka 3.1.11. podignuta je na razinu standarda te je stoga pravno obvezujuća. Svaka država ugovornica osigurava da osoblje svih subjekata uključenih u provedbu različitih aspekata nacionalnog programa zaštite civilnog zračnog prometa ili odgovornih za tu provedbu te osobe ovlaštene za nepraćeni pristup štićenim područjima zračne luke pohađaju periodično početno i periodično osposobljavanje za svjesnost o zaštiti. Ovim se Prijedlogom priznaje važnost osposobljavanja za svjesnost o zaštiti, pri čemu se ističe potreba za početnim i periodičnim osposobljavanjem za svjesnost o zaštiti.
 Obveze u pogledu početnog i periodičnog osposobljavanja sadržane su u zakonodavstvu na razini EU-a u području zaštite zračnog prometa, posebno u točkama 11.4.1. i 11.4.3. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998.
 8.3.4. Kontrola kvalitete i kvalifikacije
 Izvorni tekst:
 3.4.1. Svaka država ugovornica osigurava da osobe koje provode zaštitne kontrole podliježu provjerama podobnosti i postupcima odabira.
 Novi tekst:
 3.4.1. Svaka država ugovornica osigurava:
 a) da se provjere podobnosti vrše nad osobama koje provode zaštitne kontrole, osobama s nepraćenim pristupom zaštitno ograničenim područjima te osobama s pristupom osjetljivim informacijama o zaštiti zračnog prometa prije nego što preuzmu te dužnosti ili pristupe takvim područjima ili informacijama;
 b) da se periodične provjere podobnosti nad tim osobama provode u vremenskim razmacima koje određuje nadležno tijelo; i
 c) da se osobama kod kojih se utvrdi da su nepodobne s pomoću bilo kakve provjere podobnosti odmah uskrate mogućnost provođenja zaštitnih kontrola, nepraćeni pristup zaštitno ograničenim područjima te pristup osjetljivim informacijama o zaštiti zračnog prometa.
 Ovim se Prijedlogom nastoji pojasniti tko bi trebao biti podvrgnut provjerama podobnosti, kada bi se one trebale primjenjivati, te koje su posljedice utvrđivanja nepodobnosti osobe s pomoću provjere podobnosti. Konkretno, standardom se sada propisuje potreba za periodičnim provjerama podobnosti i mjerama koje je potrebno poduzeti kada se kao rezultat provjere podobnosti utvrdi da osoba nije podobna za relevantne funkcije. Napominje se da je upućivanje na „postupke odabira” uključeno u točku 3.4.2.
 Sva su načela već sadržana u zakonodavstvu na razini EU-a u području zaštite zračnog prometa, posebno u točkama 1.2.3.3., 1.2.3.5., 11.1., 11.5.1. i 11.6.3.5.(a) Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998, kako je izmijenjena Uredbom 2019/103 od 23. siječnja 2019.
 Ovaj Prijedlog nadopunjuje izmjenu standarda 3.4.1. Izvorni standard 3.4.1. uključivao je upućivanja na provjere podobnosti i postupke odabira. Budući da prijedlog za 3.4.1. sada sadržava dodatne elemente u pogledu opsega i redovitosti provjera podobnosti, ovim se Prijedlogom dodaje element postupaka odabira.
 Kriteriji za odabir osoblja koje provodi zaštitne kontrole i povezane funkcije sadržani su u zakonodavstvu na razini EU-a u području zaštite zračnog prometa, posebno u točkama 11.1.6., 11.1.7. i 11.1.8. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998.
 9.Podizanje preporuke 3.4.9. na razinu standarda
 Izvorni tekst:
 3.4.9. Preporuka. – Svaka država ugovornica trebala bi osigurati da svaki subjekt koji je odgovoran za provedbu relevantnih elemenata nacionalnog programa zaštite civilnog zračnog prometa periodično provjerava je li provedba mjera zaštite eksternaliziranih vanjskim pružateljima usluga u skladu s programom zaštite subjekta.
 Novi tekst:
 3.4.9. Svaka država ugovornica osigurava da svaki subjekt koji je odgovoran za provedbu relevantnih elemenata nacionalnog programa zaštite civilnog zračnog prometa periodično provjerava je li provedba mjera zaštite eksternaliziranih vanjskim pružateljima usluga u skladu s programom zaštite subjekta.
 Ova je preporuka podignuta na razinu pravno obvezujućeg standarda. Ovim se Prijedlogom nastoji osigurati da vanjski pružatelji usluga djeluju u skladu s propisima dotične države o zaštiti zračnog prometa kako bi se otklonila unutarnja prijetnja koja može potjecati od vanjskih pružatelja usluga.
 U skladu s politikom na razini EU-a o zaštiti zračnog prometa kako je utvrđena u Uredbi (EZ) br. 300/2008:
 –svaka država članica izrađuje, primjenjuje i održava nacionalni program zaštite civilnog zračnog prometa koji određuje odgovornosti za provedbu zajedničkih osnovnih standarda te opisuje mjere koje zahtijevaju operatori i subjekti,
 –operatori, zračni prijevoznici i subjekti obuhvaćeni nacionalnim programom zaštite civilnog zračnog prometa moraju izraditi, primjenjivati i održavati program zaštite u skladu s odredbama koje su u njemu opisane,
 –u tom se programu opisuju metode i postupci koje operator, zračni prijevoznik ili subjekt poštuje u skladu sa zakonodavstvom i samim programom zaštite, uključujući unutarnje kontrole kvalitete,
 –očekuje se da će mjere i operacije zaštite koje poduzimaju vanjski pružatelji usluga biti obuhvaćene programom zaštite navedenog operatora, zračnog prijevoznika ili subjekta koji zadržava odgovornost za te mjere i operacije, osim ako je sam vanjski pružatelj usluga regulirani ili odobreni subjekt za aktivnosti koje pruža, te se stoga od njega zahtijeva da izradi vlastiti program zaštite.
 Standard je uključen u zakonodavstvo na razini EU-a, odnosno u članak 10. stavak 1., članak 12. stavak 1., članak 13. stavak 1. i članak 14. stavak 1. Uredbe (EZ) br. 300/2008 i u točke 1.0.1., 3.0.1., 4.0.1., 5.0.1., 6.0.1., 7.0., 8.0.1., 9.0.1., 11.0.1. i 12.0.1. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998. Dodatne odredbe navedene su u točkama 6.3.1.1., 6.3.1.2.(a), 6.4.1.2., 6.6.1.1.(c), 6.8.5.1.(a), 6-E, 8.1.3.2.(a), 8.1.4.1., 8.1.4.2., 8.1.4.3., 8.1.4.5., 8.1.4.6., 8.1.5.2., 9.1.3.1., 9.1.3.2., 9.1.3.3., 9.1.3.5., 9.1.3.6. i 9.1.4.2. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998.
 10.Podizanje preporuke 4.1.2. na razinu standarda
 Izvorni tekst:
 4.1.2. Preporuka. Svaka država ugovornica trebala bi promicati uporabu nasumičnih i nepredvidljivih mjera zaštite. Nepredvidljivost bi mogla pridonijeti odvraćajućem učinku mjera zaštite.
 Novi tekst:
 4.1.2. Svaka država ugovornica osigurava, prema potrebi, nasumičnost i nepredvidljivost u provedbi mjera zaštite.
 Preporuka 4.1.2. o nasumičnosti i nepredvidljivosti podignuta je na razinu pravno obvezujućeg standarda. Cilj u pogledu zaštite koji se nastoji postići novim standardom 4.1.2. kako bi se poboljšale mjere ublažavanja usmjerene protiv unutarnjih prijetnji u skladu je s politikom Europske unije u područjima:
 –zaštitnog pregleda osoba, osim putnika, i njihovih osobnih predmeta,
 –zaštitnog pregleda vozila,
 –nadzora i ophodnje u nadziranom i u štićenom području zračne luke/zaštitno ograničenom području te povezanih mjera,
 –zaštitnog pregleda zaliha.
 To je načelo uključeno u zakonodavstvo na razini EU-a, posebno u točkama 1.3.1., 1.4.1., 1.4.2., 8.1.6. i 9.1.5. Priloga Provedbenoj odluci Komisije C(2015) 8005.
 11.4.2.3. Mjere koje se odnose na kontrolu pristupa
 Izvorni tekst:
 4.2.3. Svaka država ugovornica osigurava uspostavu sustavâ za identifikaciju osoba i vozila kako bi se spriječio neovlašten pristup štićenim područjima zračne luke i zaštitno ograničenim područjima. Identitet se provjerava na određenim kontrolnim točkama prije nego što se dopusti pristup štićenim područjima zračne luke i zaštitno ograničenim područjima.
 Novi tekst:
 4.2.3. Svaka država ugovornica osigurava uspostavu i provedbu sustavâ za identifikaciju osoba i vozila kako bi se spriječio neovlašten pristup štićenim područjima zračne luke i zaštitno ograničenim područjima. Pristup se odobrava samo osobama s operativnom potrebom ili drugim opravdanim razlogom da budu tamo. Identitet i ovlaštenje provjeravaju se na određenim kontrolnim točkama prije nego što se dopusti pristup štićenim područjima zračne luke i zaštitno ograničenim područjima.
 Standard 4.2.3. u okviru „Mjera koje se odnose na kontrolu pristupa” namijenjen je jačanju mjera koje se odnose na kontrolu pristupa zaštitno ograničenim područjima, uvođenjem ograničenja kako bi se omogućio pristup samo osobama s operativnom ili nekom drugom opravdanom potrebom da budu tamo, te proširenju opsega provjere na pristupnim točkama tako da se uz identitet provjerava i odobrenje.
 U skladu sa zakonodavstvom na razini EU-a pristup osoba i vozila zaštitno ograničenim područjima može se odobriti samo ako isti imaju opravdane razloge. Identifikacijske iskaznice za zračnu luku provjeravaju se prije nego što se osobi odobri pristup kako bi se osiguralo da je ona valjana i da odgovara nositelju. Identifikacijska iskaznica za vozilo provjerava se prije nego što se vozilu odobri pristup kako bi se osiguralo da je ona valjana i da odgovara vozilu. To je u zakonodavstvo na razini EU-a uključeno u točkama 1.2.2.1., 1.2.2.4., 1.2.2.5., 1.2.2.6. i 1.2.6.1. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998.
 12.Standard 4.2.6. („stopostotni zaštitni pregled osoba osim putnika”)
 Izvorni tekst:
 4.2.6. Svaka država ugovornica utvrđuje mjere kojima osigurava da osobe osim putnika, kao i njihovi osobni predmeti, prije ulaska u zaštitno ograničena područja zračne luke koja služi operacijama međunarodnog civilnog zrakoplovstva, budu podvrgnute zaštitnom pregledu i zaštitnim kontrolama.
 Novi tekst:
 4.2.6. Svaka država ugovornica utvrđuje mjere kojima osigurava da osobe osim putnika, kao i njihovi osobni predmeti, prije ulaska u zaštitno ograničena područja zračne luke budu podvrgnute zaštitnom pregledu.
 Ovim se Prijedlogom nastoji ukloniti svaka dvosmislenost i jasno istaknuti da se sve osobe koje nisu putnici moraju pregledati prije ulaska u zaštitno ograničeno područje kako bi se uklonila unutarnja prijetnja.
 Zakonodavstvo na razini EU-a potpuno je u skladu s novom formulacijom standarda 4.2.6., odnosno točki 1.3. prilogâ Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998 i Provedbenoj odluci Komisije C(2015) 8005.
 13.Novi standard 4.2.6.a o sposobnosti otkrivanja eksploziva
 Novi tekst dodan nakon 4.2.6. kako slijedi:
 4.2.6.a Svaka država ugovornica osigurava primjenu odgovarajućih metoda zaštitnog pregleda kojima se može otkriti prisutnost eksploziva i eksplozivnih naprava koje osobe koje nisu putnici nose na sebi ili u svojim osobnim predmetima. Ako se te metode ne primjenjuju kontinuirano, upotrebljavaju se na nepredvidljiv način.
 Ovim se Prijedlogom prepoznaje da mjere ublažavanja usmjerene protiv unutarnjih prijetnji zahtijevaju uravnotežen i koordiniran pristup između postupaka provjere podobnosti i fizičkih mjera zaštite te se rješava potreba za odgovarajućim metodama zaštitnog pregleda koje mogu otkriti eksplozive i kod osoba koje nisu putnici.
 Za zakonodavstvo na razini EU-a potrebni su dodatni stalni, nasumični i nepredvidljivi zaštitni pregledi u pogledu udjela osoba koje nisu putnici i njihovih osobnih predmeta koji su izazvali zabrinutost i onih koji nisu. Cilj u pogledu zaštite dodatnog zaštitnog pregleda otkrivanje je eksploziva i eksplozivnih naprava. Taj se zaštitni pregled provodi sredstvima i metodama namijenjenima za identificiranje eksploziva (psi za otkrivanje eksploziva, otkrivanje tragova eksploziva, otkrivanje eksploziva u obući i zaštitni skeneri) ili pak ručnom pretragom. Trenutačna metodologija koja se u EU-u zahtijeva za provođenje ručnih pretraga osoba i njihovih osobnih predmeta smatra se primjereno sposobnom za otkrivanje eksplozivnih naprava koje su skrivene na tijelu osobe i u njezinim osobnim predmetima. Osim toga, ručna pretraga povećava vjerojatnost otkrivanja drugih nemetalnih (i neeksplozivnih) zabranjenih predmeta. To je preneseno točkom 1.3. Priloga Provedbenoj odluci Komisije C(2015) 8005.
 14.Standard 4.6.5. – upućivanje na poznatog pošiljatelja kao subjekta u sigurnom lancu opskrbe
 Izvorni tekst:
 4.6.5. Svaka država ugovornica osigurava da operatori ne prihvaćaju teret ili poštu za prijevoz zrakoplovom koji obavlja operacije komercijalnog zračnog prijevoza, osim ako regulirani agent ili subjekt kojeg je odobrilo nadležno tijelo ne potvrdi primjenu zaštitnog pregleda ili druge zaštitne kontrole i ne odgovara za njihovo obavljanje. Teret i pošta koje regulirani agent ili subjekt kojeg je odobrilo nadležno tijelo ne može potvrditi i za koje ne može odgovarati podvrgavaju se zaštitnom pregledu.
 Novi tekst:
 4.6.5. Svaka država ugovornica osigurava da operatori ne prihvaćaju teret ili poštu za prijevoz zrakoplovom koji obavlja operacije komercijalnog zračnog prijevoza, osim ako regulirani agent, poznati pošiljatelj ili subjekt kojeg je odobrilo nadležno tijelo ne potvrdi primjenu zaštitnog pregleda ili druge zaštitne kontrole i ne odgovara za njihovo obavljanje. Teret i pošta koje regulirani agent, poznati pošiljatelj ili subjekt kojeg je odobrilo nadležno tijelo ne mogu potvrditi i za čije obavljanje ne mogu odgovarati podvrgavaju se zaštitnom pregledu.
 Ovim se Prijedlogom taj standard nastoji uskladiti sa standardom 4.6.2. i osigurati da oba standarda jasno upućuju na poznate pošiljatelje kao na subjekta u sigurnom lancu opskrbe.
 Zakonodavstvo na razini EU-a potpuno je u skladu s novom formulacijom standarda 4.6.5., odnosno upućivanjem na točku 6.1.1. Priloga Uredbi (EZ) br. 300/2008 i točku 6.1.1. Priloga Provedbenoj uredbi Komisije (EU) 2015/1998.
 3.Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije
 Predmet predviđenog akta odnosi se na područje za koje Unija ima isključivu vanjsku nadležnost na temelju zadnjeg dijela rečenice članka 3. stavka 2. UFEU-a jer bi predviđeni akt mogao „utjecati na zajednička pravila ili izmijeniti njihov opseg”, konkretno na pravni okvir EU-a o zaštiti zračnog prometa na koji se upućuje u nastavku. Stoga je potrebno utvrditi stajalište Unije.
 U tom je pogledu ključno prepoznati da je Izmjena 17. Priloga 17. koja je predstavljena državama ugovornicama ICAO-a i podnesena na odobrenje na 218. zasjedanju Vijeća ICAO-a (već) u potpunosti uključena u zakonodavstvu na razini EU-a u području zaštite zračnog prometa. Međutim, poželjno je da se ti ojačani standardi primjenjuju na globalnoj razini.
 Stajalište Unije trebalo bi definirati u skladu s primjenjivim pravnim okvirom EU-a u području zaštite zračnog prometa, odnosno Uredbom (EZ) br. 300/2008 Europskog parlamenta i Vijeća od 11. ožujka 2008. o zajedničkim pravilima u području zaštite civilnog zračnog prometa i stavljanju izvan snage Uredbe (EZ) br. 2320/2002, te s Provedbenom uredbom Komisije (EU) 2015/1998 оd 5. studenoga 2015. o utvrđivanju detaljnih mjera za provedbu zajedničkih osnovnih standarda iz područja zaštite zračnog prometa.
 3.1.Postupovna pravna osnova
 3.1.1.Načela
 Člankom 218. stavkom 9. Ugovora o funkcioniranju Europske unije (UFEU) predviđeno je donošenje odluka kojima se utvrđuju „stajališta koja u ime Unije treba donijeti tijelo osnovano na temelju sporazuma kada je to tijelo pozvano donositi akte koji proizvode pravne učinke, uz iznimku akata kojima se dopunjuje ili mijenja institucionalni okvir sporazuma”.
 Članak 218. stavak 9. UFEU-a primjenjuje se neovisno o tome je li Unija članica tijela ili stranka sporazuma
 4
 .
 Pojam „akti koji proizvode pravne učinke” obuhvaća akte koji proizvode pravne učinke na temelju pravila međunarodnog prava kojima se uređuje predmetno tijelo. Obuhvaća i instrumente koji nemaju obvezujući učinak na temelju međunarodnog prava, ali „presudno utječu na sadržaj propisa koje donese zakonodavac Unije”
 5
 .
 3.1.2.Primjena u predmetnom slučaju
 ICAO je tijelo osnovano na temelju sporazuma, odnosno Čikaške konvencije.
 Svaka predstojeća izmjena Priloga 17. Čikaškoj konvenciji bit će akt koji proizvodi pravne učinke.
 Stoga je postupovna pravna osnova za predloženu odluku članak 218. stavak 9. UFEU-a.
 3.2.Materijalna pravna osnova
 3.2.1.Načela
 Materijalna pravna osnova odluke na temelju članka 218. stavka 9. UFEU-a prije svega ovisi o cilju i sadržaju predviđenog akta o kojemu se zauzima stajalište u ime Unije.
 3.2.2.Primjena u predmetnom slučaju
 Predviđeni akt ima ciljeve i elemente u području politike zaštite zračnog prometa koje je donijela međunarodna organizacija koja utječe na politike EU-a o zaštiti zračnog prometa.
 Stoga bi materijalna pravna osnova predložene odluke trebao biti članak 100. stavak 2. UFEU-a.
 3.3.Zaključak
 Pravna osnova predložene odluke trebao bi biti članak 100. stavak 2. UFEU-a u vezi s člankom 218. stavkom 9. UFEU-a.
 2019/0249 (NLE)
 Prijedlog
 ODLUKE VIJEĆA
 o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Međunarodnoj organizaciji civilnog zrakoplovstva u pogledu revizije Priloga 17. („Zaštita”) (Izmjena 17.) Konvenciji o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu
 VIJEĆE EUROPSKE UNIJE,
 uzimajući u obzir Ugovor o funkcioniranju Europske unije, a posebno njegov članak 100. stavak 2. u vezi s člankom 218. stavkom 9.,
 uzimajući u obzir prijedlog Europske komisije,
 budući da:
 (1)Konvencija o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu („Čikaška konvencija”), čiji je cilj regulacija međunarodnog zračnog prijevoza, stupila je na snagu 4. travnja 1947. Njome je osnovana Međunarodna organizacija civilnog zrakoplovstva (ICAO).
 (2)Države članice Unije države su ugovornice Čikaške konvencije i članice ICAO-a, pri čemu Unija ima status promatrača u određenim tijelima ICAO-a, uključujući Skupštinu ICAO-a i druga tehnička tijela.
 (3)U skladu s člankom 54. točkom (l) Čikaške konvencije Vijeće ICAO-a može donositi međunarodne standarde i preporučene prakse.
 (4)ICAO je 4. srpnja 2019. izdao dopis državama AS8/2.1-19/48 kako bi svoje države ugovornice obavijestio da će predložena Izmjena 17. Priloga 17. biti podnesena na donošenje Vijeću tijekom njegova 218. zasjedanja (18.–29. studenoga 2019.) te da je početak njezine primjene predviđen za srpanj 2020. Ona uključuje, među ostalim, nove i/ili revidirane odredbe o: procjenama osjetljivosti; razmjeni informacija između država i dionika; programima osposobljavanja i sustavima certifikacije; kontroli pristupa; zaštitnom pregledu osoblja; te druge uredničke izmjene. ICAO je u navedenom dopisu pokrenuo fazu savjetovanja koja ističe 4. listopada 2019.
 (5)Izmjene Priloga 17. pripremio je Odbor za zaštitu zračnog prometa ICAO-a, čiji su stručnjaci iz osam država članica EU-a aktivni članovi, a zatim su iste podnesene na odobrenje na 217. zasjedanju Vijeća ICAO-a. Te će izmjene, nakon dovršetka savjetovanja, Vijeće ICAO-a najvjerojatnije potvrditi na svojem 218. zasjedanju.
 (6)Nakon donošenja predviđenih izmjena, one će biti obvezujuće za sve članice ICAO-a, uključujući sve države članice, u skladu s ograničenjima iz Čikaške konvencije i u okviru tih ograničenja. U skladu s člankom 38. Čikaške konvencije od država ugovornica zahtijeva se da u skladu s mehanizmom za obavješćivanje o razlikama obavijeste ICAO ako namjeravaju odstupiti od standarda,
 DONIJELO JE OVU ODLUKU:
 Članak 1.
 Stajalište koje treba zauzeti u ime Unije u Međunarodnoj organizaciji civilnog zrakoplovstva u vezi s Izmjenom 17. Priloga 17. („Zaštita”) Čikaškoj konvenciji utvrđeno je u Prilogu.
 Članak 2.
 Stajalište iz članka 1. zajednički izražavaju države članice Unije koje su članice Međunarodne organizacije civilnog zrakoplovstva.
 Članak 3.
 Ova je Odluka upućena državama članicama.
 Sastavljeno u Bruxellesu,
 Za Vijeće
 Predsjednik
 (1)
 SL L 21, 24.1.2019.
 (2)
 SL L 97, 9.4.2008., str. 72.
 (3)
 SL L 246, 26.9.2019., str. 15.
 (4)
 Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka protiv Vijeća, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, točka 64.
 (5)
 Presuda Suda od 7. listopada 2014., Njemačka protiv Vijeća, C-399/12, ECLI:EU:C:2014:2258, točke od 61. do 64.
 ---documentbreak---
 EUROPSKA KOMISIJA
 Bruxelles, 31.10.2019.
 COM(2019) 577 final
 PRILOG
 Prijedlogu odluke Vijeća
 o stajalištu koje treba zauzeti u ime Europske unije u Međunarodnoj organizaciji civilnog zrakoplovstva u pogledu revizije Priloga 17. („Zaštita”) (Izmjena 17.) Konvenciji o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu („Čikaška konvencija”)
 PRILOG
 Stajalište koje treba zauzeti u ime Europske unije u Međunarodnoj organizaciji civilnog zrakoplovstva u pogledu revizije Priloga 17. („Zaštita”) (Izmjena 17.) Konvenciji o međunarodnom civilnom zrakoplovstvu („Čikaška konvencija”)
 Opća načela
 U okviru aktivnosti Međunarodne organizacije civilnog zrakoplovstva (ICAO) u pogledu revizije Priloga 17. (Zaštita) (Izmjena 17.) Čikaškoj konvenciji o razvoju standarda i preporučenih praksi (SARP-ova), države članice zajednički u interesu Unije:
 (a)djeluju u skladu s ciljevima Unije u okviru politike zaštite zračnog prometa, posebno radi zaštite osoba i robe unutar Europske unije te sprečavanja djela nezakonitog ometanja civilnih zrakoplova, kojima se dovodi u pitanje sigurnost civilnog zračnog prometa;
 (b)primjenom i provedbom zajedničkih pravila utvrđenih radi zaštite civilnog zračnog prometa od djela nezakonitog ometanja pridonose podizanju razine zaštite zračnog prometa u svijetu;
 (c)i dalje podupiru razvoj standardâ zaštite ICAO-a za zaštitu civilnog zračnog prometa od djela nezakonitog ometanja, u skladu s Rezolucijom Vijeća sigurnosti Ujedinjenih naroda 2309 od 22. rujna 2016.
 1
 Stajalište o reviziji Priloga 17. (Zaštita) (Izmjena 17.) Države članice zajednički u interesu Unije podupiru predloženu Izmjenu 17. Priloga 17.
 (1)
 Rezolucija 2309 (2016.) koju je Vijeće sigurnosti donijelo na svojem 7775. sastanku održanom 22. rujna 2016.: Prijetnje međunarodnom miru i sigurnosti koje su izazvane terorističkim djelima: zaštita zračnog prometa


text:
 31.12.2010
 ET
 Euroopa Liidu Teataja
 L 347/54
 EUROOPA ÜHENDUSE JA ŠVEITSI KONFÖDERATSIOONI VAHELISE ÕHUTRANSPORDIALASE KOKKULEPPE ALUSEL LOODUD ÜHENDUSE/ŠVEITSI ÕHUTRANSPORDI ÜHISKOMITEE OTSUS nr 2/2010,
 26. november 2010,
 millega asendatakse Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise õhutranspordialase kokkuleppe lisa
 (2010/816/EL)
 ÜHENDUSE/ŠVEITSI ÕHUTRANSPORDIKOMITEE,
 võttes arvesse Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelist õhutranspordialast kokkulepet (edaspidi „kokkulepe”), eriti selle artikli 23 lõiget 4,
 ON TEINUD JÄRGMISE OTSUSE:
 Ainus artikkel
 Kokkuleppe lisa asendatakse käesoleva otsuse lisaga.
 Genf, 26. november 2010
 Ühiskomitee nimel
 Euroopa Liidu delegatsiooni juht
 Daniel CALLEJA CRESPO
 Šveitsi delegatsiooni juht
 Peter MÜLLER
 LISA
 Käesoleva kokkuleppe kohaldamisel arvestatakse järgmist:
 —
 1. detsembril 2009 jõustunud Lissaboni lepingu alusel asendab Euroopa Liit Euroopa Ühenduse ja on selle õigusjärglane;
 —
 iga kord, kui käesolevas lisas nimetatud õigusaktid sisaldavad viiteid Euroopa Ühenduse liikmesriikidele, mis on asendatud viidetega Euroopa Liidu liikmesriikidele, või nendega ühenduse loomise vajadusele, käsitatakse kõnealuseid viiteid käesoleva kokkuleppe kohaldamisel kehtivana ka Šveitsi suhtes või Šveitsiga ühenduse loomise vajaduse suhtes;
 —
 kokkuleppe artiklite 4, 15, 18, 27 ja 35 viiteid nõukogu määrustele (EMÜ) nr 2407/92 ja nr 2408/92 käsitatakse viidetena määrusele (EL) nr 1008/2008;
 —
 ilma et see piiraks käesoleva kokkuleppe artikli 15 kohaldamist, hõlmab järgmistes ühenduse direktiivides ja määrustes osutatud mõiste „ühenduse lennuettevõtja” ka sellist lennuettevõtjat, kelle peamine tegevuskoht ja registrijärgne asukoht selle olemasolu korral paikneb Šveitsi territooriumil ja kellele on antud tegevusluba kooskõlas Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusega (EÜ) nr 1008/2008. Kõiki viiteid nõukogu määrusele (EMÜ) nr 2407/92 käsitatakse viidetena Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrusele (EL) nr 1008/2008;
 —
 kõiki järgmistes tekstides esinevaid viiteid asutamislepingu artiklitele 81 ja 82 või Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklitele 101 ja 102 käsitatakse viidetena käesoleva kokkuleppe artiklitele 8 ja 9.
 1. Lennunduse liberaliseerimine ja muud tsiviillennunduses kohaldatavad õigusaktid
 Nr 1008/2008
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 24. septembri 2008. aasta määrus ühenduses lennuteenuste osutamist käsitlevate ühiseeskirjade kohta
 Nr 2000/79
 Nõukogu 27. novembri 2000. aasta direktiiv, mis käsitleb Euroopa Lennuettevõtjate Ühenduse (AEA), Euroopa Transporditöötajate Föderatsiooni (ETF), Euroopa Lennumeeskonnaliikmete Liidu (ECA), Euroopa Piirkondlike Lennuettevõtjate Ühenduse (ERA) ja Rahvusvahelise Lennutranspordiettevõtjate Ühenduse (IACA) sõlmitud kokkulepet tsiviillennunduse lennupersonali tööaja korralduse kohta
 Nr 93/104
 Nõukogu 23. novembri 1993. aasta direktiiv, mis käsitleb tööaja korralduse teatavaid aspekte, muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 direktiiv 2000/34/EÜ
 Nr 437/2003
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 27. veebruari 2003. aasta määrus reisijate, kauba ja posti õhuvedu käsitlevate statistiliste aruannete kohta
 Nr 1358/2003
 Komisjoni 31. juuli 2003. aasta määrus, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 437/2003 reisijate, kauba ja posti õhuvedu käsitlevate statistiliste aruannete kohta ja muudetakse selle I ja II lisa
 Nr 785/2004
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta määrus kindlustusnõuete kohta lennuettevõtjatele ja õhusõiduki käitajatele, muudetud järgmise õigusaktiga
 —
 komisjoni määrus (EL) nr 285/2010
 Nr 95/93
 Nõukogu 18. jaanuari 1993. aasta määrus ühenduse lennujaamades teenindusaegade jaotamise ühiste eeskirjade kohta (artiklid 1–12), muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 määrus (EÜ) nr 793/2004
 Nr 2009/12
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2009. aasta direktiiv lennujaamatasude kohta (kohaldatakse Šveitsis alates 1. juulist 2011)
 Nr 96/67
 Nõukogu 15. oktoobri 1996. aasta direktiiv juurdepääsu kohta maapealse käitluse turule ühenduse lennujaamades
 (Artiklid 1–9, 11–23 ja 25)
 Nr 80/2009
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. jaanuari 2009. aasta määrus toimimisjuhendi kohta arvutipõhiste ettetellimissüsteemide puhul ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EMÜ) nr 2299/89
 2. Konkurentsieeskirjad
 Nr 3975/87
 Nõukogu 14. detsembri 1987. aasta määrus konkurentsieeskirjade rakendamiskorra kehtestamise kohta õhutranspordi ettevõtjate suhtes (artikli 6 lõige 3), viimati muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 nõukogu määrus (EÜ) nr 1/2003 (artiklid 1–13, 15–45)
 Nr 1/2003
 Nõukogu 16. detsembri 2002. aasta määrus asutamislepingu artiklites 81 ja 82 sätestatud konkurentsieeskirjade rakendamise kohta (artiklid 1–13, 15–45)
 (Sel määral, mil kõnealune määrus on käesoleva kokkuleppe kohaldamiseks oluline. Kõnealuse määruse lisamine ei mõjuta käesoleva kokkuleppe kohast ülesannete jaotust.)
 Määrus nr 17/62 on tunnistatud kehtetuks määrusega nr 1/2003, välja arvatud artikli 8 lõige 3, mida kohaldatakse asutamislepingu artikli 81 lõike 3 alusel enne käesoleva määruse kohaldamiskuupäeva vastu võetud otsuste suhtes kuni nende otsuste kehtivusaja lõpuni.
 Nr 773/2004
 Komisjoni 7. aprilli 2004. aasta määrus, mis käsitleb EÜ asutamislepingu artiklite 81 ja 82 kohaste menetluste teostamist komisjonis, muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 1792/2006
 Nr 139/2004
 Nõukogu 20. jaanuari 2004. aasta määrus kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (EÜ ühinemismäärus)
 (Artiklid 1–18, artikli 19 lõiked 1 ja 2, artiklid 20–23)
 Vastavalt ühinemismääruse artikli 4 lõikele 5 kohaldatakse Euroopa Ühenduse ja Šveitsi vahel järgmist:
 1)
 määruse (EÜ) nr 139/2004 artiklis 3 määratletud koondumise puhul, mis ei ole ühenduse suhtes oluline kõnealuse määruse artikli 1 tähenduses ja mida on võimalik läbi vaadata vähemalt kolme EÜ liikmesriigi ja Šveitsi Konföderatsiooni riikliku konkurentsiõiguse alusel, võivad kõnealuse määruse artikli 4 lõikes 2 osutatud isikud või ettevõtjad enne asjaomastele ametiasutustele teatamist teha Euroopa Ühenduste Komisjonile põhjendatud ettepaneku, et koondumise peaks läbi vaatama komisjon;
 2)
 Euroopa Komisjon edastab kõik määruse (EÜ) nr 139/2004 artikli 4 lõike 5 ja eelmise lõike kohased ettepanekud viivitamata Šveitsi Konföderatsioonile;
 3)
 kui Šveitsi Konföderatsioon väljendab rahulolematust juhtumi käsitlemise suunamise taotluse suhtes, jääb juhtum Šveitsi pädeva konkurentsiasutuse pädevusse ning seda ei suunata kõnealuse lõike kohaselt Šveitsi Konföderatsiooni pädevusest välja.
 Seoses ühinemismääruse artikli 4 lõigetes 4 ja 5, artikli 9 lõigetes 2 ja 6 ning artikli 22 lõikes 2 osutatud tähtaegadega kohaldatakse järgmist:
 1)
 Euroopa Komisjon edastab kõik asjaomased dokumendid vastavalt artikli 4 lõigetele 4 ja 5, artikli 9 lõigetele 2 ja 6 ning artikli 22 lõikele 2 viivitamata Šveitsi pädevale konkurentsiasutusele;
 2)
 Šveitsi Konföderatsiooni puhul hakatakse määruse (EÜ) nr 139/2004 artikli 4 lõigetes 4 ja 5, artikli 9 lõigetes 2 ja 6 ning artikli 22 lõikes 2 osutatud tähtaegu arvestama alates ajast, mil Šveitsi pädev konkurentsiasutus on asjaomased dokumendid kätte saanud.
 Nr 802/2004
 Komisjoni 7. aprilli 2004. aasta määrus, millega rakendatakse nõukogu määrust (EÜ) nr 139/2004 kontrolli kehtestamise kohta ettevõtjate koondumiste üle (artiklid 1–24), viimati muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 1792/2006
 Nr 2006/111
 Komisjoni 16. novembri 2006. aasta direktiiv liikmesriikide ja riigi osalusega äriühingute vaheliste finantssuhete läbipaistvuse ning teatavate ettevõtjate finantsläbipaistvuse kohta
 Nr 487/2009
 Nõukogu 25. mai 2009. aasta määrus (EÜ) nr 487/2009 asutamislepingu artikli 81 lõike 3 kohaldamise kohta teatavat liiki kokkulepete ja kooskõlastatud tegevuse suhtes õhutranspordi sektoris
 3. Lennuohutus
 Nr 216/2008
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 20. veebruari 2008. aasta määrus, mis käsitleb tsiviillennunduse valdkonna ühiseeskirju ja millega luuakse Euroopa Lennundusohutusamet ning tunnistatakse kehtetuks nõukogu direktiiv 91/670/EMÜ, määrus (EÜ) nr 1592/2002 ning direktiiv 2004/36/EÜ, muudetud järgmiste õigusaktidega:
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 690/2009;
 —
 määrus (EÜ) nr 1108/2009.
 Lennundusohutusametil on Šveitsis talle kõnealuse määruse kohaselt antud volitused.
 Komisjonil on Šveitsis talle antud volitused otsuste puhul, mis on tehtud kõnealuse määruse artikli 11 lõike 2, artikli 14 lõigete 5 ja 7, artikli 24 lõike 5, artikli 25 lõike 1, artikli 38 lõike 3 punkti i, artikli 39 lõike 1, artikli 40 lõike 3, artikli 41 lõigete 3 ja 5, artikli 42 lõike 4, artikli 54 lõike 1 ja artikli 61 lõike 3 kohaselt.
 Olenemata Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise õhutranspordialase kokkuleppe lisa teise taandega ettenähtud horisontaalsest kohandusest, ei tõlgendata kõnealuse määruse artiklis 65 ega selles nimetatud otsuse 1999/468/EÜ sätetes esitatud viiteid liikmesriigile Šveitsi kohta kehtivana.
 Kõnealust määrust ei tõlgendata mingil juhul selliselt, et see annaks Euroopa Lennundusohutusametile volitused tegutseda Šveitsi nimel rahvusvaheliste lepingute raames muudel põhjustel kui tema selliste lepingute järgsete kohustuste täitmisel.
 Käesolevas kokkuleppes loetakse selle määruse sätteid järgmises kohanduses:
 a)
 artiklit 12 muudetakse järgmiselt:
 i)
 lõikes 1 lisatakse pärast sõna „ühendusega” sõnad „või Šveitsiga”;
 ii)
 lõike 2 punktis a lisatakse pärast sõna „ühendusega” sõnad „või Šveitsiga”;
 iii)
 lõikest 2 jäetakse välja punktid b ja c;
 iv)
 lisatakse järgmine lõige:
 „3. Kui ühendus peab läbirääkimisi kolmanda riigiga, et sõlmida leping, mille kohaselt liikmesriik või lennundusohutusamet võivad välja anda sertifikaate asjaomase kolmanda riigi pädeva lennundusasutuse väljaantud sertifikaatide alusel, püüab ta tagada Šveitsile pakkumise samalaadse lepingu sõlmimiseks asjaomase kolmanda riigiga. Šveits püüab omakorda sõlmida kolmandate riikidega samalaadsed lepingud, kui on sõlminud ühendus.”
 b)
 Artiklile 29 lisatakse järgmine lõige:
 „4. Erandina Euroopa ühenduste muude teenistujate teenistustingimuste artikli 12 lõike 2 punktist a võib lennundusohutusameti tegevdirektor võtta Šveitsi täieõiguslikke kodanikke tööle lepingu alusel.”
 c)
 Artiklile 30 lisatakse järgmine lõige:
 „Šveits kohaldab lennundusohutusameti suhtes Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokolli, mis on esitatud käesoleva lisa A lisas, kooskõlas A lisa liitega.”
 d)
 Artiklile 37 lisatakse järgmine lõige:
 „Šveits osaleb täielikult lennundusohutusameti juhatuses ning tal on seal ELi liikmesriikidega võrdsed õigused ja kohustused, välja arvatud hääleõigus.”
 e)
 Artiklile 59 lisatakse järgmine lõige:
 „12. Šveits osaleb lõike 1 punktis b osutatud ühenduse rahalises panuses vastavalt järgmisele valemile:
 S (0,2/100) + S [1 – (a + b) 0,2/100] c/C
 kus:
 S
 =
 lennundusohutusameti eelarve osa, mis ei ole kaetud lõike 1 punktides c ja d märgitud tasude ja lõivudega;
 a
 =
 assotsieerunud riikide arv;
 b
 =
 ELi liikmesriikide arv;
 c
 =
 Šveitsi osamaks Rahvusvahelise Tsiviillennundusorganisatsiooni (ICAO) eelarvesse;
 C
 =
 ELi liikmesriikide ja assotsieerunud riikide toetuse kogumaht ICAO eelarves.”
 f)
 Artiklile 61 lisatakse järgmine lõige:
 „Šveitsis lennundusohutusameti tegevusega seotud osalejate suhtes teostatavat ühenduse finantskontrolli käsitlevad sätted on esitatud käesoleva lisa B lisas.”
 g)
 Määruse II lisa laiendatakse järgmistele õhusõidukitele kui toodetele, mis kuuluvad komisjoni 24. septembri 2003. aasta määruse (EÜ) nr 1702/2003 (millega nähakse ette õhusõidukite ja nendega seotud toodete, osade ja seadmete lennukõlblikkuse ja keskkonnaohutuse sertifitseerimise ning projekteerimis- ja tootjaorganisatsioonide sertifitseerimise rakenduseeskirjad) (1) artikli 2 lõike 3 punkti a alapunkti ii reguleerimisalasse:
 õhusõiduk [HB-IDJ] – tüüp CL600-2B19;
 õhusõiduk [HB-IKR, HB-IMY, HB-IWY] – tüüp Gulfstream G-IV;
 õhusõiduk [HB-IMJ, HB-IVZ, HB-JES] – tüüp Gulfstream G-V;
 õhusõidukid [HB-XJF, HB-ZCW, HB-ZDF] – tüüp MD 900.
 Nr 1108/2009
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. oktoobri 2009. aasta määrus, millega muudetakse määrust (EÜ) nr 216/2008 lennuväljade, lennuliikluse korraldamise ja aeronavigatsiooniteenuste valdkonnas ning tunnistatakse kehtetuks direktiiv 2006/23/EÜ
 Nr 91/670
 Nõukogu 16. detsembri 1991. aasta direktiiv lennunduspersonali lennunduslubade vastastikuse tunnustamise kohta tsiviillennunduses
 (Artiklid 1–8)
 Nr 3922/91
 Nõukogu 16. detsembri 1991. aasta määrus tehniliste nõuete ja haldusprotseduuride kooskõlastamise kohta tsiviillennunduses (artiklid 1–3, artikli 4 lõige 2, artiklid 5–11 ja 13), muudetud järgmiste õigusaktidega:
 —
 määrus (EÜ) nr 1899/2006;
 —
 määrus (EÜ) nr 1900/2006;
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 8/2008;
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 859/2008.
 Nr 94/56
 Nõukogu 21. novembri 1994. aasta direktiiv, millega kehtestatakse tsiviillennunduses toimunud lennuõnnetuste ja -intsidentide uurimise põhimõtted
 (Artiklid 1–13)
 Nr 2004/36
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 21. aprilli 2004. aasta direktiiv ühenduse lennujaamu kasutavate kolmandate riikide õhusõidukite ohutuse kohta (artiklid 1–9 ja 11–14), viimati muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 komisjoni direktiiv 2008/49/EÜ
 Nr 351/2008
 Komisjoni 16. aprilli 2008. aasta määrus, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/36/EÜ seoses ühenduse lennujaamu kasutavate õhusõidukite seisuplatsil kontrollimise prioriteediks seadmisega
 Nr 768/2006
 Komisjoni 19. mai 2006. aasta määrus, millega rakendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2004/36/EÜ ühenduse lennujaamu kasutavate õhusõidukite ohutust käsitleva teabe kogumise ja vahetamise ning teabesüsteemi haldamise osas
 Nr 2003/42
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 13. juuni 2003. aasta direktiiv vahejuhtumitest teatamise kohta tsiviillennunduses (artiklid 1–12)
 Nr 1321/2007
 Komisjoni 12. novembri 2007. aasta määrus, milles sätestatakse rakenduseeskirjad tsiviillennunduse vahejuhtumeid käsitleva sellise teabe koondamise kohta kesksesse andmekogusse, mida vahetatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/42/EÜ kohaselt
 Nr 1330/2007
 Komisjoni 24. septembri 2007. aasta määrus, milles sätestatakse rakenduseeskirjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiivi 2003/42/EÜ artikli 7 lõikes 2 osutatud tsiviillennunduse vahejuhtumeid käsitleva teabe levitamise kohta huvitatud isikutele
 Nr 736/2006
 Komisjoni 16. mai 2006. aasta määrus Euroopa Lennundusohutusameti töömeetodite kohta seoses standardimiskontrollide korraldamisega
 Nr 1702/2003
 Komisjoni 24. septembri 2003. aasta määrus, millega nähakse ette õhusõidukite ja nendega seotud toodete, osade ja seadmete lennukõlblikkuse ja keskkonnaohutuse sertifitseerimise ning projekteerimis- ja tootjaorganisatsioonide sertifitseerimise rakenduseeskirjad, muudetud järgmiste õigusaktidega:
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 335/2007;
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 381/2005;
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 375/2007;
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 706/2006;
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 287/2008;
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 1057/2008;
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 1194/2009.
 Käesolevas kokkuleppes loetakse selle määruse sätteid järgmises kohanduses:
 artiklit 2 muudetakse järgmiselt:
 lõigetes 3, 4, 6, 8, 10, 11, 13 ja 14 asendatakse kuupäev „28. september 2003” kuupäevaga, millal jõustub ühenduse/Šveitsi õhutranspordikomitee otsus, millega määrus (EÜ) nr 216/2008 lisatakse kõnealuse määruse lisasse.
 Nr 2042/2003
 Komisjoni 20. novembri 2003. aasta määrus õhusõidukite ja lennundustoodete ning nende osade ja seadmete jätkuva lennukõlblikkuse ning sellega tegelevate organisatsioonide ja isikute sertifitseerimise kohta, muudetud järgmiste õigusaktidega:
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 707/2006;
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 376/2007;
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 1056/2008;
 —
 komisjoni määrus (EL) nr 127/2010.
 Nr 104/2004
 Komisjoni 22. jaanuari 2004. aasta määrus, milles sätestatakse Euroopa Lennundusohutusameti apellatsiooninõukogu korraldust ja koosseisu käsitlevad eeskirjad
 Nr 593/2007
 Komisjoni 31. mai 2007. aasta määrus, mis käsitleb Euroopa Lennundusohutusametile makstavaid tasusid ja lõive, viimati muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 1356/2008
 Nr 2111/2005
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 14. detsembri 2005. aasta määrus, mis käsitleb ühenduse nimekirja, millesse kantakse lennuettevõtjad, kelle suhtes kohaldatakse ühenduse piires tegevuskeeldu, koostamist ja lennureisijate teavitamist lendu teenindavast lennuettevõtjast ning millega tunnistatakse kehtetuks direktiivi 2004/36/EÜ artikkel 9
 Nr 473/2006
 Komisjoni 22. märtsi 2006. aasta määrus, millega kehtestatakse rakenduseeskirjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 2111/2005 II peatükis nimetatud ühenduse nimekirja tarvis, millesse kantakse lennuettevõtjad, kelle suhtes kohaldatakse ühenduse piires tegevuskeeldu
 Nr 474/2006
 Komisjoni 22. märtsi 2006. aasta määrus (EÜ), millega kehtestatakse rakenduseeskirjad Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 2111/2005 II peatükis nimetatud ühenduse nimekirja tarvis, millesse kantakse lennuettevõtjad, kelle suhtes kohaldatakse ühenduse piires tegevuskeeldu, viimati muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 komisjoni määrus (EL) nr 1071/2010 (2)
 4. Lennundusjulgestus
 Nr 300/2008
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. märtsi 2008. aasta määrus, mis käsitleb tsiviillennundusjulgestuse ühiseeskirju ja millega tunnistatakse kehtetuks määrus (EÜ) nr 2320/2002
 Nr 272/2009
 Komisjoni 2. aprilli 2009. aasta määrus, millega täiendatakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruse (EÜ) nr 300/2008 lisas sätestatud tsiviillennundusjulgestuse ühiseid põhistandardeid, viimati muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 komisjoni määrus (EL) nr 297/2010.
 Nr 1254/2009
 Komisjoni 18. detsembri 2009. aasta määrus (EL), milles sätestatakse kriteeriumid, mille kohaselt on liikmesriikidel võimalik teha erandeid tsiviillennundusjulgestuse ühistest põhistandarditest ja võtta vastu alternatiivsed julgestusmeetmed
 Nr 18/2010
 Komisjoni 8. jaanuari 2010. aasta määrus (EL), millega muudetakse Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrust (EÜ) nr 300/2008 seoses riiklike tsiviillennundusjulgestuse järelevalve programmide kriteeriumidega
 Nr 72/2010
 Komisjoni 26. jaanuari 2010. aasta määrus (EL), millega nähakse ette tsiviillennundusjulgestuse valdkonnas korraldatavate komisjoni inspekteerimiste kord
 Nr 185/2010
 Komisjoni 4. märtsi 2010. aasta määrus (EL), millega nähakse ette meetmed lennundusjulgestuse ühiste põhistandardite rakendamiseks, muudetud järgmiste õigusaktidega:
 —
 komisjoni määrus (EL) nr 357/2010;
 —
 komisjoni määrus (EL) nr 358/2010;
 —
 komisjoni määrus (EL) nr 573/2010;
 —
 komisjoni määrus (EL) nr 983/2010.
 Nr 2010/774
 Komisjoni 13. aprilli 2010. aasta otsus (EL), [...], millega nähakse ette üksikasjalikud meetmed määruse (EÜ) nr 300/2008 artikli 18 punktis a osutatud teavet sisaldavate lennundusjulgestuse ühiste põhistandardite rakendamiseks, muudetud järgmiste õigusaktidega:
 —
 komisjoni otsus 2010/2604/EL;
 —
 komisjoni otsus 2010/3572/EL.
 5. Lennuliikluse korraldamine
 Nr 549/2004
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrus, millega sätestatakse raamistik ühtse Euroopa taeva loomiseks (raammäärus), muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 määrus (EÜ) nr 1070/2009;
 Komisjonil on Šveitsis talle artiklite 6, 8, 10, 11 ja 12 kohaselt antud volitused.
 Artiklit 10 muudetakse järgmiselt:
 Lõikes 2 tuleb sõnad „ühenduse tasandil” asendada sõnadega „ühenduse tasandil, kaasates Šveitsi”.
 Olenemata Euroopa Ühenduse ja Šveitsi Konföderatsiooni vahelise õhutranspordialase kokkuleppe lisa teises taandes sätestatud horisontaalsest kohandusest, ei tõlgendata määruse (EÜ) nr 549/2004 artiklis 5 ega selles mainitud otsuse 1999/468/EÜ sätetes viidatud „liikmesriiki” Šveitsi kohta kehtivana.
 Nr 550/2004
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrus aeronavigatsiooniteenuste osutamise kohta ühtses Euroopa taevas (teenuse osutamise määrus), muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 määrus (EÜ) nr 1070/2009.
 Komisjonil on Šveitsis talle artiklite 9a, 9b, 15a, 16 ja 17 kohaselt antud volitused.
 Käesoleva kokkuleppe kohaldamisel muudetakse kõnealust määrust järgmiselt:
 a)
 artiklit 3 muudetakse järgmiselt:
 lõikesse 2 lisatakse pärast sõna „ühenduses” sõnad „ja Šveitsis”;
 b)
 artiklit 7 muudetakse järgmiselt:
 lõigetesse 1 ja 6 lisatakse pärast sõna „ühenduses” sõnad „ja Šveitsis”;
 c)
 artiklit 8 muudetakse järgmiselt:
 lõikesse 1 lisatakse pärast sõna „ühenduses” sõnad „ja Šveitsis”;
 d)
 artiklit 10 muudetakse järgmiselt:
 lõikesse 1 lisatakse pärast sõna „ühenduses” sõnad „ja Šveitsis”;
 e)
 artikli 16 lõige 3 asendatakse järgmisega:
 „3. Komisjon edastab oma otsuse liikmesriikidele ning teavitab sellest teenuseosutajaid, kui see on õiguslikult asjassepuutuv.”
 Nr 551/2004
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrus õhuruumi korraldamise ja kasutamise kohta ühtses Euroopa taevas (õhuruumi määrus), muudetud järgmise õigusaktiga
 —
 määrus (EÜ) nr 1070/2009.
 Komisjonil on Šveitsis talle artikli 3a, artikli 6 ja artikli 10 kohaselt antud volitused.
 Nr 552/2004
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 10. märtsi 2004. aasta määrus Euroopa lennuliikluse juhtimisvõrgu koostalitlusvõime kohta (koostalitlusvõime määrus), muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 määrus (EÜ) nr 1070/2009.
 Komisjonil on Šveitsis talle artiklite 4 ja 7 ning artikli 10 lõike 3 kohaselt antud volitused.
 Käesoleva kokkuleppe kohaldamisel muudetakse kõnealust määrust järgmiselt:
 a)
 artiklit 5 muudetakse järgmiselt:
 lõikesse 2 lisatakse pärast sõna „ühenduses” sõnad „või Šveitsis”;
 b)
 artiklit 7 muudetakse järgmiselt:
 lõikesse 4 lisatakse pärast sõna „ühenduses” sõnad „või Šveitsis”;
 c)
 III lisa muudetakse järgmiselt:
 lõike 3 teise ja viimasesse taandesse lisatakse pärast sõna „ühenduses” sõnad „või Šveitsis”.
 Nr 2096/2005
 Komisjoni 20. detsembri 2005. aasta määrus, milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste osutamise ühised nõuded, muudetud järgmiste õigusaktidega:
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 1315/2007;
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 482/2008;
 —
 Komisjoni määrus (EÜ) nr 668/2008.
 Komisjonil on Šveitsis talle artikli 9 kohaselt antud volitused.
 Nr 2150/2005
 Komisjoni 23. detsembri 2005. aasta määrus, milles sätestatakse ühised eeskirjad õhuruumi paindlikuks kasutamiseks
 Nr 1033/2006
 Komisjoni 4. juuli 2006. aasta määrus, milles sätestatakse ühtset Euroopa taevast käsitlevad nõuded lennuplaanide korra kohta lennueelses etapis
 Nr 1032/2006
 Komisjoni 6. juuli 2006. aasta määrus, millega sätestatakse lennuandmete vahetamise automaatsüsteemidele esitatavad lendudest teavitamise, nende koordineerimise ja lennujuhtimisüksuste vahel üleandmise nõuded, viimati muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 komisjoni määrus (EÜ) nr 30/2009
 Nr 1794/2006
 Komisjoni 6. detsembri 2006. aasta määrus, milles sätestatakse aeronavigatsiooniteenuste ühine maksustamiskava (kohaldatakse Šveitsis alates asjaomase Šveitsi õigusakti jõustumisest, kuid mitte hiljem kui alates 1. jaanuarist 2012)
 Nr 2006/23
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. aprilli 2006. aasta direktiiv ühenduse lennujuhiloa kohta
 Nr 730/2006
 Komisjoni 11. mai 2006. aasta määrus õhuruumi klassifikatsiooni ja visuaallennureeglitele vastavate lendude lubamise kohta lennutasandist 195 kõrgemal
 Nr 219/2007
 Nõukogu 27. veebruari 2007. aasta määrus ühisettevõtte loomise kohta Euroopa lennuliikluse uue põlvkonna juhtimissüsteemi (SESAR) väljaarendamiseks, viimati muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 nõukogu määrus (EÜ) nr 1361/2008
 Nr 633/2007
 Komisjoni 7. juuni 2007. aasta määrus, milles sätestatakse lendudest teavitamiseks, nende koordineerimiseks ja lennujuhtimisüksuste vahel üleandmiseks kasutatava lennuandmete edastamise protokolli kohaldamise nõuded
 Nr 1265/2007
 Komisjoni 26. oktoobri 2007. aasta määrus, millega kehtestatakse õhk-maa kõneside kanalisammu nõuded ühtses Euroopa taevas
 Nr 29/2009
 Komisjoni 16. jaanuari 2009. aasta määrus, millega kehtestatakse andmevahetusteenuste nõuded ühtse Euroopa taeva jaoks
 Nr 262/2009
 Komisjoni 30. märtsi 2009. aasta määrus, milles sätestatakse režiimi S päringusaatja koodide kooskõlastatud määramise ja kasutamise nõuded ühtse Euroopa taeva kontekstis
 Nr 73/2010
 komisjoni 26. jaanuari 2010 aasta määrus, millega kehtestatakse ühtse Euroopa taeva aeronavigatsiooniliste andmete ja aeronavigatsiooniteabe kvaliteedinõuded
 Nr 255/2010
 Komisjoni 25. märtsi 2010. aasta määrus, milles sätestatakse lennuliiklusvoogude juhtimise ühised eeskirjad
 6. Keskkond ja müra
 Nr 2002/30
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 26. märtsi 2002. aasta direktiiv müraga seotud käitamispiirangute eeskirjade ja -korra kehtestamise kohta ühenduse lennuväljadel (artiklid 1–12 ja 14–18).
 (Kehtivad Tšehhi Vabariigi, Eesti Vabariigi, Küprose Vabariigi, Läti Vabariigi, Leedu Vabariigi, Ungari Vabariigi, Malta Vabariigi, Poola Vabariigi, Sloveenia Vabariigi ja Slovaki Vabariigi ühinemistingimusi ning Euroopa Liidu aluslepingutesse tehtavaid muudatusi käsitleva akti I lisa muudatused, mis tulenevad II lisa 8. peatüki („Transpordipoliitika”) G jao („Õhutransport”) punktist 2).
 Nr 89/629
 Nõukogu 4. detsembri 1989. aasta direktiiv tsiviilkasutuses olevate allahelikiirusega reaktiivlennukite müra piiramise kohta
 (Artiklid 1–8)
 Nr 2006/93/EÜ
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 12. detsembri 2006. aasta direktiiv rahvusvahelise tsiviillennunduse konventsiooni teise väljaande (1988) 16. lisa 1. köite 3. peatüki II osas käsitletud lennukite lendude reguleerimise kohta.
 7. Tarbijakaitse
 Nr 90/314
 Nõukogu 13. juuni 1990. aasta direktiiv reisipakettide, puhkusepakettide ja ekskursioonipakettide kohta
 (Artiklid 1–10)
 Nr 93/13
 Nõukogu 5. aprilli 1993. aasta direktiiv ebaõiglaste tingimuste kohta tarbijalepingutes
 (Artiklid 1–11)
 Nr 2027/97
 Nõukogu 9. oktoobri 1997. aasta määrus lennuettevõtja vastutuse kohta õnnetusjuhtumite puhul (artiklid 1–8), muudetud järgmise õigusaktiga:
 —
 määrus (EÜ) nr 889/2002
 Nr 261/2004
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 11. veebruari 2004. aasta määrus, millega kehtestatakse ühiseeskirjad reisijatele lennureisist mahajätmise korral ning lendude tühistamise või pikaajalise hilinemise eest antava hüvitise ja abi kohta ning tunnistatakse kehtetuks määrus (EMÜ) nr 295/91
 (Artiklid 1–18)
 Nr 1107/2006
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu 5. juuli 2006. aasta määrus puudega ja liikumispuudega isikute õiguste kohta lennureisi puhul
 8. Mitmesugused
 Nr 2003/96
 Nõukogu 27. oktoobri 2003. aasta direktiiv, millega korraldatakse ümber energiatoodete ja elektrienergia maksustamise ühenduse raamistik
 (Artikli 14 lõike 1 punkt b ja artikli 14 lõige 2).
 9. Lisad
 A:
 Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokoll
 B:
 Šveitsis EASA tegevuses osalejate üle teostatavat Euroopa Liidu finantskontrolli käsitlevad sätted
 (1) ELT L 243, 27.9.2003, lk 6.
 (2) Kõnealust määrust kohaldatakse Šveitsis seni, kuni see kehtib ELis.
 A LISA
 EUROOPA LIIDU PRIVILEEGIDE JA IMMUNITEETIDE PROTOKOLL
 KÕRGED LEPINGUOSALISED,
 VÕTTES ARVESSE, et vastavalt Euroopa Liidu toimimise lepingu artiklile 343 ja Euroopa Aatomienergiaühenduse (Euratom) asutamislepingu artiklile 191 on Euroopa Liidul ja Euratomil liikmesriikide territooriumidel privileegid ja immuniteedid, mis on vajalikud nende ülesannete täitmiseks,
 ON KOKKU LEPPINUD järgmistes sätetes, mis lisatakse Euroopa Liidu lepingule, Euroopa Liidu toimimise lepingule ja Euroopa Aatomienergiaühenduse asutamislepingule:
 I PEATÜKK
 EUROOPA LIIDU OMAND, VARA JA TEGEVUS
 Artikkel 1
 Liidu ruumid ja ehitised on puutumatud. Neid ei või läbi otsida, arestida, konfiskeerida ega sundvõõrandada. Liidu omandi ja vara suhtes ei kehti Euroopa Kohtu loata ükski haldus- ega õiguslik piirang.
 Artikkel 2
 Liidu arhiivid on puutumatud.
 Artikkel 3
 Liit, tema vara, tulud ja muu omand on vabastatud kõikidest otsestest maksudest.
 Alati kui võimalik, võtavad liikmesriikide valitsused asjakohased meetmed, et hüvitada või tagastada vallas- või kinnisvara hinnas sisalduvad kaudsed maksud või müügimaksud, kui liit teeb oma ametlikuks kasutuseks ulatuslikke oste, mille hind sisaldab selliseid makse. Neid sätteid ei kohaldata, kui nende mõjul liidu piires kahjustataks konkurentsi.
 Vabastus ei kehti maksude ja tasude suhtes, mis katavad üksnes kommunaalteenuste kulud.
 Artikkel 4
 Liit on vabastatud kõikidest tollimaksudest, impordi- ja ekspordikeeldudest ning impordi- ja ekspordipiirangutest ametlikuks kasutuseks mõeldud kaupade puhul: riigi territooriumil, kuhu need kaubad on imporditud, ei võõrandata neid tasu eest ega tasuta, välja arvatud tingimustel, mille on heaks kiitnud selle riigi valitsus.
 Samuti on liidu väljaanded vabastatud tollimaksudest, impordi- ja ekspordikeeldudest ning impordi- ja ekspordipiirangutest.
 II PEATÜKK
 SIDE JA REISILUBA (LAISSEZ-PASSER)
 Artikkel 5
 Liidu institutsioonidele võimaldatakse ametlikuks sidepidamiseks ja kõikide oma dokumentide edastamiseks iga liikmesriigi territooriumil sama kord, mille see riik tagab diplomaatilistele esindustele.
 Liidu institutsioonide ametlikku kirjavahetust ja muid ametlikke teateid ei tsenseerita.
 Artikkel 6
 Liidu institutsioonide presidendid võivad liidu institutsioonide liikmetele ja teenistujatele väljastada nõukogu lihthäälteenamusega vastu võetud kehtestatud vormis reisiloa (laissez-passer), mida liikmesriikide asutused tunnustavad kehtiva reisidokumendina. Neid reisilube väljastatakse ametnikele ja muudele teenistujatele tingimustel, mis on ette nähtud liidu ametnike personalieeskirjades ja muude teenistujate teenistustingimustes.
 Komisjon võib sõlmida lepinguid nende reisilubade tunnustamiseks kehtivate reisidokumentidena kolmandate riikide territooriumil.
 III PEATÜKK
 EUROOPA PARLAMENDI LIIKMED
 Artikkel 7
 Euroopa Parlamendi istungipaika sõitvate või sealt lahkuvate Euroopa Parlamendi liikmete vaba liikumise suhtes ei kehtestata ühtegi haldus- ega muud piirangut.
 Euroopa Parlamendi liikmetele võimaldatakse seoses tollikontrolli ja rahavahetusega:
 a)
 nende oma valitsuse poolt samad soodustused, mis välismaal ajutisel ametilähetusel olevatele kõrgetele ametnikele;
 b)
 teiste liikmesriikide valitsuste poolt samad soodustused, mis välisriikide valitsuste esindajatele ajutisel ametilähetusel.
 Artikkel 8
 Euroopa Parlamendi liikmeid ei või üle kuulata, nende suhtes tõkendit kohaldada ega neid kohtumenetlusele allutada nende poolt oma kohustuste täitmisel avaldatud arvamuste või antud häälte tõttu.
 Artikkel 9
 Euroopa Parlamendi istungjärkude ajal on parlamendi liikmetel:
 a)
 oma riigi territooriumil samasugune immuniteet nagu selle riigi parlamendi liikmetel;
 b)
 teise liikmesriigi territooriumil immuniteet tõkendite ja kohtumenetluse suhtes.
 Immuniteet kehtib Euroopa Parlamendi liikmete suhtes ka siis, kui nad reisivad Euroopa Parlamenti või sealt tagasi.
 Parlamendi liige ei saa nõuda immuniteediga kaasnevaid õigusi, kui ta on tabatud õigusrikkumiselt, ning see ei takista Euroopa Parlamenti kasutamast õigust tühistada oma liikme immuniteet.
 IV PEATÜKK
 EUROOPA LIIDU INSTITUTSIOONIDE TÖÖS OSALEVAD LIIKMESRIIKIDE ESINDAJAD
 Artikkel 10
 Liidu institutsioonide töös osalevatele liikmesriikide esindajatele, nende nõuandjatele ja tehnilistele asjatundjatele võimaldatakse oma kohustusi täites ning kohtumispaika ja sealt tagasi sõites tavapärased privileegid, immuniteedid ja soodustused.
 Käesolev artikkel kehtib samuti liidu konsultatiivorganite kohta.
 V PEATÜKK
 EUROOPA LIIDU AMETNIKUD JA MUUD TEENISTUJAD
 Artikkel 11
 Iga liikmesriigi territooriumil on liidu ametnikel ja muudel teenistujatel nende kodakondsusest olenemata järgmised privileegid ja immuniteedid:
 a)
 vastavalt aluslepingute sätetele, mis käsitlevad ühest küljest ametnike ja muude teenistujate vastutust liidu ees ja teisest küljest Euroopa Liidu Kohtu pädevust liidu ja selle ametnike vahelistes vaidlustes, kohtulik puutumatus ametiülesannete täitmisel sooritatud tegude, sealhulgas suuliste ja kirjalike avalduste suhtes. Neile jääb see puutumatus ka pärast nende ametist lahkumist;
 b)
 teenistujate, nende abikaasade ja neist sõltuvate pereliikmete puhul ei kehti sissesõidupiirangud ega välismaalaste registreerimise formaalsused;
 c)
 valuutaeeskirjade suhtes on neil samad soodustused, mis tavapäraselt võimaldatakse rahvusvaheliste organisatsioonide ametnikele;
 d)
 õigus selles riigis esmakordsel ametisseasumisel tollimaksuvabalt riiki tuua oma mööbel ja muu vallasvara ning õigus oma mööbel ja muu vallasvara tollimaksuvabalt sellest riigist taas välja viia, kui nende ametikohustused selles riigis lõpevad; mõlemal juhul vastavalt tingimustele, mida peab vajalikuks selle riigi valitsus, kus seda õigust kasutatakse;
 e)
 õigus tollimaksuvabalt riiki tuua isiklikuks kasutamiseks mõeldud auto, mis on omandatud riigis, kus nad viimati elasid, või riigis, mille kodakondsed nad on, selle riigi siseturul valitsevate tingimuste kohaselt, ning see auto tollimaksuvabalt sellest riigist taas välja viia; mõlemal juhul vastavalt tingimustele, mida peab vajalikuks asjaomase riigi valitsus.
 Artikkel 12
 Kooskõlas tingimuste ja menetlusega, mille Euroopa Parlament ja nõukogu on seadusandliku tavamenetluse kohaselt ja pärast konsulteerimist asjaomaste institutsioonidega määruste abil kinnitanud, on liidu ametnikud ja muud teenistujad kohustatud maksma liidule maksu töö- ja muudelt tasudelt, mida liit neile maksab.
 Euroopa Liidu makstud töö- ja muudelt tasudelt ei maksta riiklikke makse.
 Artikkel 13
 Tulumaksu, omandimaksu ja pärandimaksu rakendamisel ning liidu liikmesriikide vahel sõlmitud topeltmaksustamise vältimist käsitlevate konventsioonide kohaldamisel loetakse nende liidu ametnike ja muude teenistujate elukohaks, kes üksnes oma kohustuste täitmiseks liidu teenistuses asuvad elama liikmesriiki, kus nad liidu teenistusse astudes ei ole maksukohustuslased, nii riigis, kus nad tegelikult elavad, kui ka riigis, kus nad on maksukohustuslased, viimati nimetatud riiki, tingimusel et see riik on liidu liige. See säte kehtib ka abikaasa kohta, kui viimane ei tegutse iseseisvalt tasustataval töökohal, ning käesolevas artiklis nimetatud isikute ülalpidamisel ja hoole all olevate laste kohta.
 Eelmises lõigus nimetatud isikutele kuuluv vallasvara, mis asub selle riigi territooriumil, kus nad viibivad, on selles riigis vabastatud pärandimaksust; pärandimaksu suurust määrates loetakse selline vara nende isikute maksustavas elukohariigis asuvaks, arvestades kolmandate riikide õigusi ja topeltmaksustamist käsitlevate rahvusvaheliste konventsioonide võimalikku kohaldamist.
 Käesoleva artikli kohaldamisel ei arvestata sellist elukohta, mis on seotud üksnes kohustuste täitmisega muude rahvusvaheliste organisatsioonide teenistuses.
 Artikkel 14
 Euroopa Parlament ja nõukogu kehtestavad seadusandliku tavamenetluse kohaselt ja pärast konsulteerimist asjaomaste institutsioonidega, määruste abil, liidu ametnike ja muude teenistujate sotsiaalkindlustustagatiste kava.
 Artikkel 15
 Euroopa Parlament ja nõukogu määravad seadusandliku tavamenetluse kohaselt ja pärast konsulteerimist asjaomaste institutsioonidega määruste abil kindlaks liidu ametnike ja muude teenistujate kategooriad, kelle suhtes osaliselt või täielikult kehtivad artikli 11, artikli 12 teise lõigu ja artikli 13 sätted.
 Liikmesriikide valitsustele teatatakse korrapäraselt sellistesse kategooriatesse kuuluvate ametnike ja muude teenistujate nimed, ametinimetused ja aadressid.
 VI PEATÜKK
 EUROOPA LIIDU JUURDE AKREDITEERITUD KOLMANDATE RIIKIDE ESINDUSTE PRIVILEEGID JA IMMUNITEEDID
 Artikkel 16
 Liikmesriik, mille territooriumil on liidu institutsiooni asukoht, annab kolmandate riikide esindustele, mis on akrediteeritud liidu juurde, tavapärased diplomaatilised immuniteedid ja privileegid.
 VII PEATÜKK
 ÜLDSÄTTED
 Artikkel 17
 Liidu ametnikele ja muudele teenistujatele antakse privileegid, immuniteedid ja soodustused üksnes liidu huvides.
 Iga liidu institutsioon peab ametnikule või muule teenistujale antud immuniteedi ära võtma alati, kui kõnealune institutsioon leiab, et sellise immuniteedi äravõtmine ei ole vastuolus liidu huvidega.
 Artikkel 18
 Käesoleva protokolli kohaldamisel teevad liidu institutsioonid koostööd asjaomaste liikmesriikide vastutavate asutustega.
 Artikkel 19
 Artikleid 11–14 ja artiklit 17 kohaldatakse komisjoni liikmete suhtes.
 Artikkel 20
 Artikleid 11–14 ja artiklit 17 kohaldatakse Euroopa Liidu Kohtu kohtunike, kohtujuristide, kohtusekretäride ja kaasettekandjate suhtes, ilma et see piiraks Euroopa Liidu Kohtu põhikirja käsitleva protokolli artikli 3 sätteid kohtunike ja kohtujuristide kohtuliku puutumatuse kohta.
 Artikkel 21
 Ilma et see piiraks Euroopa Investeerimispanga põhikirja protokolli sätete kohaldamist, kohaldatakse käesolevat protokolli ka Euroopa Investeerimispanga, selle organite liikmete, selle personali ning selle tegevuses osalevate liikmesriikide esindajate suhtes.
 Peale selle on Euroopa Investeerimispank vabastatud mis tahes kujul maksustamisest või muust sellelaadsest kohustusest tema kapitali mis tahes suurenemise korral ning sellega seotud võimalikest formaalsustest riigis, kus on kõnealuse panga asukoht. Samuti ei anna tema tegevuse lõpetamine või likvideerimine alust maksustamiseks. Panga ja selle organite põhikirjalist tegevust ei maksustata käibemaksuga.
 Artikkel 22
 Käesolevat protokolli kohaldatakse ka Euroopa Keskpanga, selle organite liikmete ja selle personali suhtes, ilma et see piiraks Euroopa Keskpankade Süsteemi ning Euroopa Keskpanga põhikirja käsitleva protokolli sätete kohaldamist.
 Peale selle on Euroopa Keskpank vabastatud mis tahes kujul maksustamisest või muust sellelaadsest kohustusest tema kapitali mis tahes suurenemise korral ning sellega seotud võimalikest formaalsustest riigis, kus on kõnealuse panga asukoht. Panga ja selle organite tegevust, mis lähtub Euroopa Keskpankade Süsteemi ja Euroopa Keskpanga põhikirjast, ei maksustata käibemaksuga.
 A Lisa Liide
 EUROOPA LIIDU PRIVILEEGIDE JA IMMUNITEETIDE PROTOKOLLI ŠVEITSIS KOHALDAMISE MENETLUS
 1. Kohaldamise laiendamine Šveitsile
 Igat viidet liikmesriikidele Euroopa Liidu privileegide ja immuniteetide protokollis (edaspidi „protokoll”) mõistetakse nii, et see hõlmab ka Šveitsi, juhul kui järgmiste sätetega ei ole ette nähtud teisiti.
 2. Agentuuri vabastamine kaudsetest maksudest (kaasa arvatud käibemaks)
 Šveitsist eksporditavatelt toodetelt ja teenustelt ei tule maksta Šveitsi käibemaksu. Kui tegemist on lennundusohutusameti ametlikuks kasutamiseks protokolli artikli 3 teise lõigu kohaselt Šveitsi tarnitavate toodete või seal osutatavate teenustega, vabastatakse need käibemaksust selle tagastamise teel. Käibemaksust vabastatakse juhul, kui toodete ja teenuste ostuhind arvel või sellega võrdsustatud dokumendil on kokku vähemalt 100 Šveitsi franki (maksud kaasa arvatud).
 Käibemaksu tagastamine toimub sellekohase Šveitsi vormi esitamisel föderaalse maksuameti käibemaksu osakonda. Taotlused tuleb üldjuhul läbi vaadata kolme kuu jooksul alates kuupäevast, kui tagastamistaotlus koos vajalike tõendavate dokumentidega esitati.
 3. Lennundusohutusameti personali käsitlevate eeskirjade kohaldamise menetlus
 Vastavalt protokolli artikli 12 teisele lõigule vabastab Šveits vastavalt riigisisese õiguse põhimõtetele lennundusohutusameti ametnikud ja teised töötajad määruse (Euratom, ESTÜ, EMÜ) nr 549/69 (1) artikli 2 tähenduses föderaal-, kantoni- ja kommuunimaksudest palgalt, töötasult ja tasudelt, mida neile maksab Euroopa Liit ja mis on maksustatud liidusisese maksuga.
 Kõnealuse protokolli artikli 13 kohaldamisel ei käsitata Šveitsi liikmesriigina eespool esitatud punkti 1 tähenduses.
 Lennundusohutusameti ametnikud ja teised töötajad ning nende pereliikmed, kes on Euroopa Liidu ametnike ja teiste teenistujate suhtes kehtiva sotsiaalkindlustuse süsteemi liikmed, ei pea tingimata olema allutatud Šveitsi sotsiaalkindlustuse süsteemile.
 Euroopa Liidu Kohtul on ainupädevus kõigis agentuuri või komisjoni ja tema personali vahelisi suhteid käsitlevates küsimustes seoses nõukogu määruse (EMÜ, Euratom, ESTÜ) nr 259/68 (2) ja teiste Euroopa Liidu õiguse töötingimusi määratlevate sätete kohaldamisega.
 (1) Nõukogu määrus (Euratom, ESTÜ, EMÜ) nr 549/69, 25. märts 1969, millega määratakse kindlaks Euroopa ühenduste ametnike ja muude teenistujate kategooriad, kelle suhtes kohaldatakse Euroopa ühenduste privileegide ja immuniteetide protokolli artiklit 12, artikli 13 teist lõiku ja artiklit 14 (EÜT L 74, 27.3.1969, lk 1). Määrust on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ, Euratom) nr 1749/2002 (EÜT L 264, 2.10.2002, lk 13).
 (2) Nõukogu määrus (EMÜ, Euratom, ESTÜ), nr 259/68, 29. veebruar 1968, millega kehtestatakse Euroopa ühenduste ametnike personalieeskirjad ja ühenduste muude teenistujate teenistustingimused ning komisjoni ametnike suhtes ajutiselt kohaldatavad erimeetmed (muudele teenistujatele kohaldatav kord) (EÜT L 56, 4.3.1968, lk 1). Määrust on viimati muudetud nõukogu määrusega (EÜ, Euratom) nr 2104/2005 (ELT L 337, 22.12.2005, lk 7).
 B LISA
 FINANTSKONTROLL ŠVEITSI-POOLSETE EUROOPA LENNUNDUSOHUTUSAMETI TEGEVUSES OSALEJATE ÜLE
 Artikkel 1
 Otsene teabevahetus
 Lennundusohutusamet ja komisjon suhtlevad otse kõigi Šveitsis asuvate isikute või ettevõtjatega, kes osalevad lennundusohutusameti tegevuses lepinguosalistena, lennundusohutusameti programmis osalejatena, isikutena, kellele on tehtud makseid lennundusohutusameti või komisjoni eelarvest, või alltöövõtjatena. Need isikud võivad edastada otse komisjonile või lennundusohutusametile kogu olulise teabe ja dokumendid, mis nad peavad esitama vastavalt käesolevas otsuses viidatud vahenditele, sõlmitud lepingutele või kokkulepetele ja kõigile nende alusel vastuvõetud otsustele.
 Artikkel 2
 Kontrollid
 1. Vastavalt 25. juuni 2002. aasta määrusele (EÜ, Euratom) nr 1605/2002, mis käsitleb Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust, (1) ja lennundusohutusameti finantseeskirjale, mille haldusnõukogu võttis vastu 26. märtsil 2003 vastavalt komisjoni 23. detsembri 2002. aasta määrusele (EÜ, Euratom) nr 2343/2002 raamfinantsmääruse kohta asutustele, millele viidatakse Euroopa ühenduste üldeelarve suhtes kohaldatavat finantsmäärust käsitleva nõukogu määruse (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 (2) artiklis 185, ja muudele käesolevas otsuses osutatud õigusaktidele võib Šveitsis asutatud ettevõtetega sõlmitud lepingutes ja kokkulepetes ning nendega koos vastuvõetud otsustes ette näha, et nende ja nende alltöövõtjate juures võivad igal ajal toimuda teaduslikud, finants-, tehnoloogilised või muud auditid, mida viivad läbi lennundusohutusameti või komisjoni ametnikud või lennundusohutusameti ja komisjoni poolt volitatud muud isikud.
 2. Lennundusohutusameti või komisjoni ametnikele ja muudele kõnealuse ameti ja komisjoni volitatud isikutele peab olema tagatud kontrolli teostamiseks vajalik juurdepääs ruumidele, töödele ja dokumentidele ning kogu auditi teostamiseks vajalikule teabele, kaasa arvatud elektroonilisel kujul. Seda juurdepääsuõigust väljendatakse selgesõnaliselt lepingutes ja kokkulepetes, mis on sõlmitud käesolevas otsuses viidatud vahendite rakendamiseks.
 3. Euroopa Kontrollikojal on samad õigused kui komisjonil.
 4. Auditid võivad toimuda kuni viis aastat pärast käesoleva otsuse kehtivuse lõppu või vastavalt sõlmitud lepingutes või kokkulepetes ning vastuvõetud otsustes ettenähtud tähtaegadele.
 5. Šveitsi föderaalset finantskontrolli teavitatakse eelnevalt Šveitsi territooriumil teostatavatest audititest. See teave ei ole niisuguste auditite teostamise seaduslik tingimus.
 Artikkel 3
 Kohapealne kontroll
 1. Käesoleva kokkuleppe kohaselt on komisjon (OLAF) volitatud teostama kohapealset kontrolli ja ülevaatusi Šveitsi territooriumil vastavalt tingimustele, mis on sätestatud nõukogu 11. novembri 1996. aasta määruses (Euratom, EÜ) nr 2185/96, mis käsitleb komisjoni tehtavat kohapealset kontrolli ja inspekteerimist, et kaitsta Euroopa ühenduste finantshuve pettuste ja igasuguse muu eeskirjade eiramiste eest (3).
 2. Kohapealse kontrolli ja inspekteerimise valmistab komisjon ette ja viib läbi tihedas koostöös Šveitsi föderaalse finantskontrolli või teiste pädevate, Šveitsi föderaalse finantskontrolli määratud Šveitsi asutustega. Asjaomastele asutustele teatatakse võimalikult kiiresti kontrolli ja inspekteerimise objekt, eesmärk ja õiguslik alus, et nad võiksid tagada igakülgse vajaliku abi. Sel eesmärgil võivad Šveitsi pädevate asutuste töötajad osaleda kohapealses kontrollis ja inspekteerimises.
 3. Kui asjaomased Šveitsi asutused soovivad, võivad kohapealse kontrolli ja inspekteerimise korraldada komisjon ja kõnealused asutused ühiselt.
 4. Kui programmis osalejad on kohapealse kontrolli või inspekteerimise vastu, tagavad Šveitsi asutused siseriiklikke eeskirju järgides komisjoni inspektoritele igakülgse vajaliku abi kohapealse kontrolli ja inspekteerimise edukaks teostamiseks.
 5. Komisjon edastab võimalikult kiiresti Šveitsi föderaalsele finantskontrollile kõik asjaolud või kahtlused rikkumiste kohta, millest ta on kohapealse kontrolli või inspekteerimise käigus teadlikuks saanud. Igal juhul peab komisjon teavitama eespool nimetatud asutust kontrolli või inspekteerimise tulemustest.
 Artikkel 4
 Teavitamine ja nõustamine
 1. Käesoleva lisa edukaks rakendamiseks vahetavad ühenduse ja Šveitsi pädevad asutused regulaarselt teavet ning peavad ühe või teise lepinguosalise taotlusel nõupidamisi.
 2. Šveitsi pädevad asutused teavitavad viivitamatult lennundusohutusametit ja komisjoni kõigist neile teatavaks saanud asjaoludest või kahtlustest seoses eeskirjade eiramisega käesolevas kokkuleppes viidatud vahendite kohaldamiseks sõlmitud lepingute ja kokkulepete sõlmimisel ja rakendamisel.
 Artikkel 5
 Konfidentsiaalsus
 Kogu käesoleva lisa alusel mis tahes vormis edastatud või saadud teavet käsitletakse ametisaladusena ja seda kaitstakse nagu muud samalaadset informatsiooni Šveitsi õigusaktide ja ühenduse institutsioonide suhtes kehtivate vastavate sätetega. Sellist teavet võib edastada üksnes ühenduse institutsioonides, liikmesriikides või Šveitsis olevatele isikutele, kes oma ülesannete tõttu peavad seda teadma; samuti tohib seda teavet kasutada üksnes selleks, et tagada lepinguosaliste finantshuvide tõhus kaitse.
 Artikkel 6
 Haldusmeetmed ja -sanktsioonid
 Ilma et see piiraks Šveitsi karistusõiguse sätete rakendamist, võib lennundusohutusamet või komisjon rakendada haldusmeetmeid või -sanktsioone kooskõlas nõukogu 25. juuni 2002. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 1605/2002 ja komisjoni 23. detsembri 2002. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 2342/2002, samuti nõukogu 18. detsembri 1995. aasta määrusega (EÜ, Euratom) nr 2988/95 Euroopa Ühenduse finantshuvide kaitse kohta (4).
 Artikkel 7
 Sissenõudmine ja täitmine
 Lennundusohutusameti ja komisjoni poolt käesoleva otsuse rakendusalas vastuvõetud otsused, mis sisaldavad rahalisi kohustusi muudele isikutele kui riikidele, kuuluvad täitmisele Šveitsis.
 Täitekorraldus väljastatakse ilma muu kontrollita pärast dokumendi autentsuse tõestamist Šveitsi valitsuse määratud asutuse poolt, kes teavitab sellest lennundusohutusametit või komisjoni. Sundtäitmine toimub vastavalt Šveitsi menetlusõigusele. Täitedokumendi aluseks oleva otsuse seaduslikkust kontrollib Euroopa Liidu Kohus.
 Euroopa Liidu Kohtu otsused, mis tehakse vahekohtuklausli alusel, kuuluvad täitmisele samadel tingimustel.
 (1) EÜT L 248, 16.9.2002, lk 1.
 (2) EÜT L 357, 31.12.2002, lk 72.
 (3) EÜT L 292, 15.11.1996, lk 2.
 (4) EÜT L 312, 23.12.1995, lk 1.