jurisdiction: EU

text:
 EUROOPA
 KOMISJON
 Brüssel, 22.6.2015
 COM(2015) 305 final
 2015/0136 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS,
 mis käsitleb ohtlike ja kahjulike ainete mereveol vastutust ja kahju hüvitamist käsitleva
 rahvusvahelise konventsiooni 2010. aasta protokolli ratifitseerimist liikmesriikide poolt
 ja nende sellega ühinemist Euroopa Liidu nimel seoses õigusalast koostööd tsiviilasjades
 käsitlevate aspektidega
 ET ET
 ---pagebreak--- SELETUSKIRI
 1. ETTEPANEKU TAUST
 1.1. Sissejuhatus
 Teatud tüüpi mereveondusega seotud kahjude eest vastutamine ja nende hüvitamine
 on reguleeritud rahvusvahelisel tasandil rea Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni
 (edaspidi „IMO”) konventsioonidega, mis tuginevad ühtedele ja samadele
 põhimõtetele. Need põhimõtted on: laevaomaniku range vastutus, kohustuslik
 kindlustus, et katta kolmandatele isikutele tekitatud kahju, vahetult kahju kannatanud
 isikute õigus esitada nõue kindlustusandja vastu, varalise vastutuse piiramine ja nafta
 ning ohtlike ja kahjulike ainete (edaspidi „OKA”) mereveo puhul spetsiaalne
 hüvitusfond, millest hüvitatakse tekitatud kahju, kui see ületab laevaomaniku
 vastutuse piirmäära.
 1996. aasta rahvusvaheline konventsioon vastutusest ja kahju hüvitamisest ohtlike ja
 kahjulike ainete mereveol (edaspidi „1996. aasta OKA konventsioon”) on viimane
 vastutust käsitlevatest IMO konventsioonidest, mis ootab liikmesriikide poolset
 ratifitseerimist, mida on vaja jõustumiseks. See on rahvusvahelise merevedude suhtes
 kehtiva vastutuse korra oluline osa, eelkõige kuna OKA, sealhulgas veeldatud
 maagaasi ja veeldatud naftagaasi mereveod on üha laienev kaubandusharu, mis
 moodustab olulise osa mereveondussektorist.
 2010. aasta protokolliga tehti 1996. aasta OKA konventsioonis hädavajalikke
 muudatusi, et lahendada 1996. aasta OKA konventsiooniga seoses tekkinud
 probleeme. 2010. aasta protokolli ja konventsiooni sätteid, mida on protokolliga
 muudetud, loetakse, tõlgendatakse ja kohaldatakse kui üht juriidilist dokumenti
 vastavalt protokolli artiklitele 2 ja 18. IMO sekretariaat koostas protokolli
 konsolideeritud teksti; see kiideti heaks 2011. aastal IMO juriidilise komitee
 98. koosolekul ja sellele viidatakse kui „2010. aasta OKA konventsioonile”.
 2010. aasta OKA konventsioon jõustub ühtse ja konsolideeritud õigusaktina siis, kui
 jõustub 2010. aasta protokoll.
 Riigi poolt 2010. aasta protokolli allakirjutamine, ratifitseerimine või heakskiitmine
 muudab kehtetuks asjaomase riigi poolt 1996. aasta OKA konventsiooni varasema
 allakirjutamise või ratifitseerimise vastavalt protokolli artikli 20 lõikele 8
 (2010. aasta OKA konventsiooni artikli 45 lõige 8).
 Ei 1996. aasta OKA konventsioon ega OKA konventsioonile lisatud 2010. aasta
 protokoll ei ole jõustunud. Viimasele ei ole kuni tänase päevani keegi alla kirjutanud.
 Oluline on märkida, et deklareerides enda seotust 2010. aasta protokolliga, tuleb
 esitada ka andmed vastavalt protokolli artikli 20 lõikele 4 (2010. aasta OKA
 konventsiooni artikli 45 lõige 4) maksustatava lasti üldkoguse kohta, mis on saadud
 eelmise kalendriaasta jooksul. See eeltingimus on peamine põhjus, miks ükski riik ei
 ole veel konventsiooni ratifitseerinud.
 Pärast OKA konventsiooni 2010. aasta protokolli vastuvõtmist IMOs on rühm riike
 koos rahvusvahelise naftareostuskahjude hüvitamise fondi sekretariaadiga koostanud
 suunised maksustatava OKA lasti aruandluse kohta. IMO õiguskomitee kinnitas need
 ET 2 ET
 ---pagebreak--- suunised oma 100. istungjärgul 19. aprillil 2013,1 sellega võeti käsile konventsiooni
 ratifitseerimist takistav peamine praktiline raskus.
 IMO juriidilise komitee 101. istungjärgul loodi OKA alane sidepidamisrühm, et see
 abistaks riike konventsiooni rakendamise korra kehtestamisel, eelkõige seoses
 maksustatava OKA lasti kohta aruande esitamisega, et hõlbustada ratifitseerimist.
 Mitmed ELi liikmesriigid ja Euroopa Komisjon on selle rühma liikmed.
 1.2. ELi pädevus ja sellest tulenevad asjaolud
 Kooskõlas liidu välistegevuse alase pädevusega, nagu see on sätestatud Euroopa Liidu
 toimimise lepingu artikli 3 lõikes 2, kuuluvad 2010. aasta protokoll ja tulevikus
 2010. aasta OKA konventsioon liidu ainupädevusse, kuna see mõjutab liidu
 ühiseeskirju ja muudab nende reguleerimisala.
 Nagu on üksikasjalikult kirjeldatud käesoleva seletuskirja punktis 1.4, muudab
 konventsiooni 2010. aasta protokolli sõlmimine direktiivi 2004/35/EÜ
 (keskkonnavastutusest keskkonnakahjustuste ärahoidmise ja parandamise kohta)2
 reguleerimisala ja eeskirju seoses keskkonnakahju ennetamise ja heastamisega. Lisaks
 sellele mõjutab allpool punktis 1.5 üksikasjalikult selgitatud põhjustel 2010. aasta
 protokolli sõlmimine määruses (EL) nr 1215/2012 (kohtualluvuse ning kohtuotsuste
 tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades; uuesti sõnastatud Brüssel I
 määrus)3 sätestatud eeskirju.
 Viimati nimetatud kattumine konventsiooni (muudetud) eeskirjade ning liidu tsiviil- ja
 kaubandusasjades tehtava õigusalase koostöö eeskirjade vahel moodustas õigusliku
 aluse nõukogu otsusele 2002/971/EÜ, millega volitati liikmesriike ühenduse huvides
 1996. aasta OKA konventsiooni ratifitseerima või sellega ühinema4. Kuid nagu on
 selgitatud sissejuhatuses, muudeti 2010. aasta protokolliga 1996. aasta OKA
 konventsiooni, ning 2010. aasta OKA konventsioon on konsolideeritud dokument, mis
 tuleneb kõnealusest muudatusest. Seega tuleb 2010. aasta OKA konventsiooni poolt
 ELi eeskirjadele avaldatava mõju hindamisel võtta arvesse liidu õiguskorra arengut
 pärast nõukogu otsuse 2002/971/EÜ vastuvõtmist.
 Liidu ainupädevust sõlmida 2010. aasta protokoll ei saa kasutada liit ise kui eraldi
 juriidiline isik, kuna konventsiooni tekstis või protokollis ei ole piirkondliku
 majandusintegratsiooni organisatsiooni käsitlevat klauslit. See jätab liikmesriikidele
 kohustuse sõlmida see rahvusvaheline leping liidu nimel. Kuna 2010. aasta protokoll
 käsitleb ELi ainupädevusse kuuluvaid küsimusi, ei saa liikmesriigid iseseisvalt teha
 otsust kõnealuse protokolli allakirjastamise ja ratifitseerimise kohta. Nad võivad seda
 teha üksnes liidu nimel, pärast seda kui nõukogu on neid selleks volitanud komisjoni
 ettepaneku alusel ja Euroopa Parlamendi nõusolekul vastavalt Euroopa Liidu
 toimimise lepingu artikli 218 lõike 6 punktile a.
 1
 IMO LEG 100th Session, LEG 100/14 „Report of the Legal Committee on the work of its one hundredth
 session” (Õiguskomitee aruanne oma tööst 100. istungjärgul), lk 5–6; LEG 100/3, Kanada esitatud
 „Monitoring the Implementation of the HNS Protocol, 2010”, Annex 2 „Reporting guidelines on the
 submission of HNS contributing cargo” (2010. aasta OKA protokolli rakendamise järelevalve. 2. lisa.
 Suunised aruande esitamiseks maksustatava OKA lasti kohta).
 2
 ELT L 143, 30.4.2004, lk 56.
 3
 ELT L 351, 20.12.2012, lk 1.
 4
 Nõukogu otsus 2002/971/EÜ, 18. november 2002, millega volitatakse liikmesriike ühenduse huvides
 1996. aasta rahvusvahelist konventsiooni vastutuse ja kahju hüvitamisese kohta ohtlike ja kahjulike
 ainete mereveol (ohtlike ja kahjulike ainete konventsiooni) allkirjastama, ratifitseerima või sellega
 ühinema, EÜT L 337, 13.12.2002, lk 55.
 ET 3 ET
 ---pagebreak--- 1.3. Konventsiooni üksikasjad
 2010. aasta protokoll ja seega ka konsolideeritud 2010. aasta OKA konventsioon
 jõustuvad 18 kuud pärast kuupäeva, millel vähemalt 12 riiki, millest neli, kellest
 igaühel on vähemalt kaks miljonit brutotonnaaži ühikut lasti, on protokolli
 ratifitseerinud ja esitanud nõuetekohaselt IMO peasekretärile maksustatava lasti kohta
 asjakohased andmed, mis näitavad, et kõnealused riigid võtsid eelmise kalendriaasta
 jooksul vastu kokku vähemalt 40 miljoni tonni maksustatavat lasti, millest saadud
 tulust tehakse makse OKA üldkontole. 1996. aasta OKA konventsiooni jõustumise
 tingimused olid samasugused.
 2010. aasta OKA konventsiooni peamised muudatused võrreldes 1996. aasta OKA
 konventsiooniga on järgmised:
 (a) pakendatud OKA last on OKA fondi rahastamiseks maksustatava OKA lasti
 määratlusest välja jäetud, samas kui pakendatud OKA lastist tekkinud kahju on
 kaetud konventsioonis sätestatud kaheastmelise hüvitamisskeemiga
 (2010. aasta OKA konventsiooni artikli 1 lõige 10);
 (b) pakendatud OKA lasti vedavate laevade puhul on suurendatud laevaomanike
 vastutuse piirmäärasid, et paremini arvesse võtta pakendatud OKA lasti
 väljajätmist OKA fondi rahastamiseks maksustatava lasti hulgast (2010. aasta
 OKA konventsiooni artikli 9 lõike 1 punkt b);
 (c) veeldatud maagaasi füüsiline vastuvõtja on muudetud vastutavaks asjakohase
 makse tegemise eest OKA fondi, välja arvatud juhul, kui omanik ja vastuvõtja
 on kokku leppinud teisiti (2010. aasta OKA konventsiooni artikli 19 lõige 1a);
 (d) hüvitise maksmine OKA fondist sellega hõlmatud vahejuhtumi puhul toimub
 tingimusel, et asjaomane riik täidab oma kohustust esitada maksustatava lasti
 aruanded kõikide aastate kohta enne vahejuhtumit (2010. aasta OKA
 konventsiooni artikli 21a lõige 2).
 Nende muudatustega kõrvaldatakse peamised tõkked, mis on takistanud 1996. aasta
 OKA konventsiooni ratifitseerimist.
 Kohaldamisala: 2010. aasta OKA konventsiooni kohaldatakse kahjutasunõuete
 suhtes, mis tulenevad OKA lasti meritsi veost, välja arvatud kahjutasunõuded, mis
 esitatakse kaupade või reisijate veo lepingute alusel. Konventsiooniga hõlmatud kahju
 hõlmab igasugust kahju, mis tekib osalisriigi territooriumile, sealhulgas
 territoriaalvetele, keskkonnakahju osalisriigi majandusvööndile, igasugust muud kui
 keskkonnakahju väljaspool osalisriigi territooriumi ja territoriaalvesi laeva poolt, mis
 on registreeritud mõnes osalisriigis, samuti kõiki ennetusmeetmeid, mis võetakse
 eespool nimetatud kahjude vähendamiseks. Sõjalaevad või muud riigile kuuluvad või
 riigi käitatavad laevad, mida kasutatakse mittekaubanduslikel eesmärkidel, on
 konventsiooni kohaldamisalast välja jäetud, välja arvatud juhul, kui asjaomane
 liikmesriik otsustab teisiti. Peale selle võib riik kõnealuse konventsiooni
 kohaldamisalast välja jätta laevad kogumahutavusega alla 200 tonni, kes veavad
 üksnes pakendatud OKA lasti, kui nad teevad reise üksnes kõnealuse riigi sadamate
 või tehaste vahel. Viimasena nimetatud erandit võib kohaldada ka kahe naaberriigi
 vahel, kui sellised riigid on selgesõnaliselt niimoodi kokku leppinud. Sellised ühte või
 kahte naaberriiki käsitlevad erandid tuleb teatada IMO-le, kui see on asjakohane.
 Vastutuse ja hüvitise maksmise peamised aspektid: 2010. aasta OKA
 konventsioonis sätestatakse OKA lasti vedava laeva omaniku range vastutus kahju
 hüvitamise eest seoses iga sündmusega, mis tuleneb OKA lasti meritsi vedamisest
 ET 4 ET
 ---pagebreak--- kõnealuse laeva pardal. Omaniku rangest vastutusest on piiratud erandeid ja erandi
 kohaldamise puhul lasub tõendamiskohustus omanikul.
 Range vastutusega kaasneb omaniku kohustus sõlmida kindlustus või hankida muu
 rahaline tagatis, mis kataks tema konventsioonikohase vastutuse kahju eest.
 Osalisriigid peavad tõendama kõnealuse konventsioonikohase kindlustuslepingu või
 rahalise tagatise olemasolu.
 Selleks et range vastutuse ja kohustusliku kindlustuse nõuet toetaksid asjaomase
 majandusharu ettevõtjad, on konventsioonis sätestatud ka õigus piirata omaniku
 vastutus kuni 100 miljoni arvestusühikuga pakendamata OKA lasti puhul ja
 115 miljoni arvestusühikuga pakendatud OKA lasti puhul. Lisaks sellele, nagu kõikide
 merendusvaldkonna vastutuse konventsioonide puhul, on konventsioonis ka klausel,
 millega keelatakse kahju tagasinõudmine laevaomanikult 2010. aasta OKA
 konventsiooni alusel „muul viisil kui vastavalt käesolevale konventsioonile”.
 Kõnealuse konventsiooni suurim panus mereveonduse, eelkõige OKA lasti
 vedamisega seotud õnnetuste eest rahvusvahelise vastutuse ja nende hüvitamise korra
 arendamisse on spetsiaalse hüvitusfondi loomine. OKA fondi eesmärk on maksta
 hüvitist igale isikule, kes on saanud kahju OKA lasti vedamisel toimunud õnnetuse
 tõttu, sellises ulatuses, mille eest kahjusaanu ei saa täielikku ja nõuetekohast hüvitist
 laevaomanikult ja tema kindlustusandjalt. Nimetatud olukord võib tekkida
 mitmesuguste tingimuste tõttu, nimelt kui laevaomanik ei vastuta, kui laevaomanikul
 ja tema kindlustusandjal ei ole finantssuutlikkust nõuete rahuldamiseks või kui kahju
 ületab laevaomaniku vastutuse piirmäärasid.
 Kahetasandilise süsteemi kaudu kättesaadava hüvitise kogusumma on 250 miljonit
 arvestusühikut (ligikaudu 310 miljonit eurot praeguse vahetuskursi puhul). Sellise
 summa kättesaadavaks tegemiseks on 2010. aasta OKA konventsiooniga loodud OKA
 fondi sissemaksete hoolikalt läbimõeldud süsteem, mille kohaselt igas osalisriigis
 teevad sissemakseid OKA lasti saavad isikud. Osalisriigid omakorda vastutavad OKA
 fondi rahastamiseks maksustatavat lasti käsitlevate aruannete õigsuse, õigeaegsuse ja
 korrapärasuse eest; osalisriik võib otsustada ise teha OKA fondi nõutavaid
 sissemakseid OKA saajate asemel.
 Nõuded ja hagid osalisriigi kohtutes: 2010. aasta OKA konventsioon sisaldab
 eeskirju osalisriikide kohtute pädevuse kohta seoses nõuetega, mida esitavad isikud,
 kes on kandnud konventsiooniga hõlmatud kahju, laevaomaniku, tema kindlustusandja
 või OKA fondi vastu. Konventsioonis on käsitletud ka osalisriigi kohtu otsuse
 tunnustamist ja täitmisele pööramist. Konventsiooni nende osadega, mis on
 muutumatul kujul üle võetud 1996. aasta OKA konventsioonist, tagatakse, et
 konventsiooniga hõlmatud õnnetuste ohver saab kasu selgetest menetluseeskirjadest ja
 õiguskindlusest, et ta saaks oma nõude esitada tõhusamalt.
 1.4. Mõju direktiivile 2004/35/EÜ
 Alates 2004. aastast on direktiiv 2004/35/EÜ ELis kohaldatav ettevõtjate vastutust
 reguleeriv õigusakt, mis hõlmab tööalase tegevuse, sealhulgas transpordiga seoses
 tekkiva keskkonnakahju vältimist ja heastamist liikmesriikide territooriumil ja nende
 jurisdiktsiooni alla kuuluvates vetes.
 Nii 1996. aasta kui ka 2010. aasta OKA konventsiooni ja kõnealuse direktiivi
 kohaldamisala kattuvad sedavõrd, kuivõrd: i) keskkonnakahju on tekitatud osalisriigi
 territooriumil, sealhulgas territoriaalmere alal (2010. aasta OKA konventsiooni
 artikli 3 punkt a), ii) kahju tuleneb keskkonna saastamisest majandusvööndis või
 ET 5 ET
 ---pagebreak--- samaväärsel alal (kuni 200 meremiili kaugusel lähtejoonest) (2010. aasta OKA
 konventsiooni artikli 3 punkt b), ja iii) tegemist on „ükskõik kus võetavate
 ennetusmeetmetega, mille abil sellist kahju ennetatakse või vähendatakse”
 (2010. aasta OKA konventsiooni artikli 3 punkt d). Direktiivi vastavad sätted on
 artikli 2 lõige 1 „keskkonnakahjustuse” mõiste kohta ja artikli 2 lõige 10
 „ennetusmeetmete” mõiste kohta, koos direktiivi 2008/56/EÜ (millega kehtestatakse
 ühenduse merekeskkonnapoliitika-alane tegevusraamistik (merestrateegia
 5
 raamdirektiiv)) artikli 3 lõike 1 punktiga a ja direktiivi 79/409/EMÜ (loodusliku
 linnustiku kaitse kohta)6 artikli 1 lõikega 1 ja direktiivi 92/43/EMÜ (looduslike
 elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta)7 artikli 2 lõikega 1,
 millele on osutatud dokumendis „Komisjoni suunised Natura 2000 võrgustiku
 moodustamiseks merekeskkonnas. Elupaikade ja linnustiku kaitse direktiivide
 rakendamine”8. Mõiste „keskkonnakahjustus” konventsioonis ja direktiivis
 2004/35/EÜ küll kattuvad suurel määral, kuid ei ole identsed. Praktikas eeldatakse
 siiski, et konventsiooni eesmärk peaks olema tagada sama kõrged standardid
 keskkonnakahju heastamise alal kui on sätestatud direktiivis.
 Kuna direktiivi 2004/35/EÜ ja 2010. aasta OKA konventsiooni kohaldamisalad
 kattuvad, siis on selge, et 2010. aasta protokolli sõlmimine, millega muudetakse
 1996. aasta OKA konventsiooni ja mille tulemusel tekib uus juriidiline tekst (st 2010.
 aasta OKA konventsioon), mõjutab olemasolevaid liidu eeskirju.
 Veelgi enam, direktiivis 2004/35/EÜ viidatakse sõnaselgelt 1996. aasta OKA
 konventsioonile (direktiivi ei kohaldata keskkonnakahjustuse suhtes, kui see on
 põhjustatud vahejuhtumist, mida käsitletakse kõnealuses konventsioonis ja selle
 edasistes muudatustes, tingimusel et konventsioon on asjakohases liikmesriigis
 jõustunud (direktiivi 2004/35/EÜ artikli 4 lõige 2 ja IV lisa). Sellega võimaldati
 spetsialiseeritud rahvusvahelised režiimid, millega reguleeritakse tsiviilvastutust, mis
 hõlmab konkreetseid kutsealaseid tegevusi, tunnistada ülimuslikuks direktiivi suhtes,
 kuna selliseid režiime peeti tõhusamaks kiire ja piisava hüvitise andmiseks
 keskkonnakahjustuse korral ja paremini kokkusobivaks sellise kutsealase tegevusega.
 2010. aasta protokoll kui 1996. aasta OKA konventsiooni muudatus on hõlmatud
 kõnealuse erandiga direktiivist 2004/35/EÜ; sellega on selge, et konventsiooni
 ratifitseerimine või sellega ühinemine mõjutab kehtivaid ELi eeskirju.
 Lisaks konventsiooni eeskirjade ja direktiivi märkimisväärsele kattumisele on nende
 vahel ka oluline konflikt, mis määrab konventsiooni sätete mõju liidu eeskirjadele.
 OKA konventsiooni artikli 7 lõige 4 (nii 1996. kui ka 2010. aasta konventsiooni
 tekstis) välistab mis tahes kahjutasunõuded laevaomaniku vastu mis tahes muul viisil
 või muus kohas, kui on ette nähtud konventsioonis. See tähendab, et direktiivi ei saa
 kohaldada lisaks konventsioonile, kui käsitletakse laevaomaniku vastutust OKA
 kahjude eest; seega piirab konventsioon direktiivi kohaldamisala ning see on
 asjakohane seoses liikmesriikide poolt 2010. aasta protokolli sõlmimisega.
 1.5. Mõju määrusele (EL) nr 1215/2012 (uuesti sõnastatud määrus (EÜ) nr 44/2001 ehk
 Brüssel I)
 5
 ELT L 164, 25.6.2008, lk 19.
 6
 Nõukogu direktiiv 79/409/EMÜ loodusliku linnustiku kaitse kohta, EÜT L 103, 25.4.1979, lk 1.
 7
 Direktiiv 92/43/EMÜ looduslike elupaikade ning loodusliku loomastiku ja taimestiku kaitse kohta,
 EÜT L 206, 22.7.1992, lk 7.
 8
 http://ec.europa.eu/environment/nature/natura2000/marine/docs/marine_guidelines.pdf
 ET 6 ET
 ---pagebreak--- 2010. aasta OKA konventsiooni IV peatükis on ette nähtud kodukord, mida
 kohaldatakse nõuete ja hagide suhtes konventsiooni osalisriikide kohtutes. Eelkõige on
 konventsiooni artiklites 38, 39 ja 40 sätestatud eeskirjad kohtualluvuse ja kohtuotsuste
 tunnustamise ja täitmise kohta. Need artiklid on identsed 1996. aasta OKA
 konventsiooni artiklitega 38, 39 ja 40, mis olid ühenduse ainupädevuse õiguslik alus,
 mis õigustas nõukogu otsuse 2002/971/EÜ vastuvõtmist.
 Määruses (EL) nr 1215/2012 on sätestatud eeskirjad kohtualluvuse ning kohtuotsuste
 tunnustamise ja täitmise kohta liikmesriikide vahelistes tsiviil- ja kaubandusasjades
 ning eespool nimetatud konventsiooni sätted, kui konventsioon jõustuks, võiksid
 mõjutada kõnealuse määruse eeskirju. Dokumendis „Ettepanek: nõukogu otsus,
 millega liikmesriike volitatakse Euroopa Ühenduse huvides ratifitseerima
 rahvusvaheline konventsioon vastutuse ja kahju hüvitamise kohta ohtlike ja kahjulike
 ainete mereveol” (1996. aasta OKA konventsioon), KOM(2001) 674 (lõplik),9 on
 esitatud üksikasjalik ülevaade ja selgitatud konventsiooni IV peatüki ja Brüssel I
 määruse (määrus (EÜ) nr 44/2001)10 kattumist.
 Lisaks eespool öeldule on 2010. aasta OKA konventsiooni IV peatüki artiklid 37, 41 ja
 42 abistavat laadi, ning seetõttu ei saa neid vaadelda ega kohaldada eraldi
 konventsiooni muudest sätetest. Seega kattub liidu ainupädevus konventsiooni kogu
 IV peatükiga.
 Taani eristaatust seoses konventsiooni IV peatükiga tuleb käsitleda eraldi, vastavalt
 protokollile nr 2211 Taani seisukoha kohta, mis on lisatud aluslepingutele. Taani on
 vabastatud ELi toimimise lepingu kolmanda osa V jaotise kohaldamisest ning seetõttu
 ei osale kavandatud nõukogu otsuse vastuvõtmisel, milles käsitletakse ohtlike ja
 kahjulike ainete mereveol vastutust ja kahju hüvitamist käsitleva rahvusvahelise
 konventsiooni 2010. aasta protokolli ratifitseerimist liikmesriikide poolt Euroopa
 Liidu nimel ja sellega ühinemist seoses tsiviilasju käsitleva õigusalase koostöö
 aspektidega.
 1.6. Kokkuvõte
 Rahvusvaheliste eeskirjade vastuvõtmine vastutuse kohta lepinguvälise kahju eest, mis
 on tekkinud ohtlike ja kahjulike ainete mereveol, ning nende jõustumine on äärmiselt
 oluline, kui pidada silmas, et ohtlike ja kahjulike ainete mereveod moodustavad olulise
 osa ülemaailmse mereveonduse üldmahust.
 Kuna on saadud kogemusi sarnase rahvusvahelise korra kohta, millega reguleeritakse
 vastutust kahjude eest, mis tulenevad muudest tegevustest, näiteks nafta veost
 tankeritega, võttis IMO vastu selle rahvusvahelise lepingu, nagu seda on muudetud
 2010. aasta OKA protokolliga, et täiendada merendusvaldkonna vastutuse
 konventsioonide süsteemi spetsiaalse rahastusvahendiga, ja moodustas uue
 hüvitusfondi OKA kahjude hüvitamiseks.
 Nõukogu otsusega 2002/971/EÜ volitati liikmesriike jätkama 1996. aasta OKA
 konventsiooni ratifitseerimist. Vastavalt aluslepingutele ja selleks, et võtta arvesse
 liidu õiguse arengut pärast 2002. aastat, on ka 2010. aasta protokolli kohta, millega
 konventsiooni muudeti, vaja uut nõukogu otsust. 2010. aasta protokolliga loodi uus
 rahvusvaheline leping (vt eelkõige 2010. aasta OKA konventsiooni konsolideeritud
 tekst, artikli 45 lõige 8). Sellest tulenevalt volitab liit liikmesriike ratifitseerima
 9
 EÜT C 51E, 26.2.2002, lk 370.
 10
 EÜT L 12, 16.1.2001, lk 1.
 11
 EÜT C 326, 26.10.2002, lk 299.
 ET 7 ET
 ---pagebreak--- 2010. aasta protokolli või sellega ühinema, et kohaldada 2010. aasta OKA
 konventsiooni mitte üksnes protokolliga seotud küsimustele, vaid ka kõigile muudele
 küsimustele, mida hõlmab 2010. aasta OKA konventsiooni muudetud tekst.
 Eespool öeldut silmas pidades teeb komisjon ettepaneku võtta vastu kaks eraldi
 nõukogu otsust 2010. aasta protokolli ratifitseerimise kohta liikmesriikide poolt
 Euroopa Liidu nimel ja sellega ühinemise kohta, et tagada direktiivisse 2004/35/EÜ ja
 määrusesse (EL) nr 1215/2012 kätketud aluslepinguliste eesmärkide saavutamine ning
 protokolli nr 22 sätete täitmine. Seoses eespool nimetatud määrusega ja eelkõige
 seoses eeskirjadega, mis käsitlevad liikmesriikide kohtute tehtud kohtuotsuste
 tunnustamist ja täitmist, peavad liikmesriigid 2010. aasta protokolli ratifitseerimisel
 või sellega ühinemisel esitama avalduse, mis on esitatud kõnealuse nõukogu otsuse
 ettepaneku lisas; avaldus tagaks, et jätkuvalt kohaldatakse kohtuotsuste tunnustamise
 ja täitmise määruse (EL) nr 1215/2012 eeskirju selles osas, mis puudutab liikmesriigi
 kohtu tehtud otsuste tunnustamist ja täitmist teises liikmesriigis. Nimetatud avaldus
 peaks samuti hõlmama muid asjakohaseid liidu eeskirju, eelkõige 30. oktoobri
 2007. aasta Lugano konventsiooni, mis käsitleb kohtualluvust ning kohtuotsuste
 tunnustamist ja täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades12.
 2. HUVITATUD ISIKUTEGA KONSULTEERIMISE JA MÕJU HINDAMISE
 TULEMUSED
 Ametlikku mõju hindamist protsessi selles etapis, kus ELi meetmete kohaldamisala
 juba piiratakse rahvusvahelise õigusvahendi sõlmimise üle peetavate läbirääkimistega,
 ei ole vaja.
 Siiski on vaadeldud ja kaalutud mitmeid poliitikavalikuid:
 (1) meetmeid ei võeta
 Praegu, kus OKA konventsioon ei ole jõustunud, kohaldatakse keskkonnavastutuse
 direktiivi 2004/35/EÜ keskkonnakahju tekkimisele seoses õnnetusjuhtumitega, mille
 põhjustab OKA lasti vedav laev ELi vetes. See tähendab, et kohaldatakse
 keskkonnakahjustuse mõistet, mis on esitatud direktiivis, koos laevaomaniku õigusega
 piirata oma vastutust vastavalt merinõuete korral vastutuse piiramise 1976. aasta
 konventsioonile, arvestades kehtivaid muudatusi, vastavalt direktiivi artikli 4 lõikele 3.
 Laevaomaniku õigusel piirata oma vastutust kuni 1976. aasta konventsioonis
 kehtestatud piirmääradeni on piiratud erandeid, nimelt tahtliku kahju tekitamine või
 hoolimatus. 1976. aasta konventsiooni kohased vastutuse piirmäärad on madalamad
 kui 2010. aasta OKA konventsiooni artiklis 9 sätestatud vastutuse piirmäärad.
 2010. aasta OKA konventsiooni III peatükis sätestatud hüvitusfondi taolise fondi
 puudumisel ei ole praegu direktiivis midagi, millest maksta hüvitist ohvritele (näiteks
 kalurid, kohalikud omavalitsused), kui ohtlike ja kahjulike ainetega tekitatakse
 merereostus, mis ületab laevaomaniku vastutuse piirmäära. Lisaks sellele ei ole
 praeguses õigusraamistikus kohustusliku kindlustuse nõuet, samas kui 2010. aasta
 OKA konventsiooni artiklis 12 sätestatakse laevaomanikele konkreetselt selline
 kohustus, millega kaasneb hüvitise taotlejate õigus kindlustusandja vastu otse hagi
 esitada (artikli 12 lõige 8). Lõpuks, direktiivis 2004/35/EÜ on ELi kaasseadusandjad
 otsustanud näha ette erandi rahvusvahelise laevanduse vastutuse korra suhtes seoses
 kõikide asjakohaste konventsioonide, sh OKA konventsiooniga, ja mitte kohaldada
 direktiivi vahejuhtumite suhtes, mis kuuluvad mõne rahvusvahelise konventsiooni
 12
 ELT L 339, 21.12.2007, lk 3.
 ET 8 ET
 ---pagebreak--- kohaldamisalasse. Kui ELi tasandil ei võeta meetmeid, et võimaldada liikmesriikidel
 ratifitseerida 2010. aasta OKA protokoll või sellega ühineda IMO viimase vastutust
 käsitleva konventsiooni jõustumiseks, kujuneb selgesti välja vastuolu rahvusvahelises
 ja ELi vastutuskorras merevedude valdkonnas; sellise vastuoluga kahjustatakse
 õiguskindlust ja kohaldatavate normide ühetaolisust, muu hulgas ka OKA lasti
 merevedudega seotud keskkonnakahjustuse puhul.
 (2) OKA konventsiooni vastavusse viimine liidu õigustikuga
 Direktiiv 2004/35/EÜ ei kattu täielikult 2010. aasta OKA konventsiooniga
 keskkonnakahjustuse määratlemisel. Nimelt on direktiivis esitatud mõiste laiem ja
 hõlmab rohkem heastamise tüüpe, sealhulgas kahjustatud loodusressursside esmane
 taastamine nende esialgse seisundini, sealhulgas vajaduse korral täiendavate ja
 kompenseerivate meetmete võtmine, kui ressursse ei saa taastada nende algse
 olukorrani, ning kahju hüvitamine seoses vahepealse ressursside kaotusega (sellised
 meetmed ei koosne kunagi rahalisest hüvitisest, alati on need meetmeid, millega
 parandatakse loodusressursside seisundit kahjustatud kohas või selle ümbruskonnas).
 Seega võiks kaitsta ideed, et konventsiooni tuleks muuta, et viia see vastavusse
 kõnealuse direktiivi sätetega.
 Ei ole siiski tõenäoline, et selleks õnnestub saavutada IMO osalisriikide hulgas
 piisavat toetust, pidades eelkõige silmas probleeme, mis tuleb lahendada enne
 konventsiooni praeguse versiooni heakskiitmist. Peale selle on saastekahjustuse mõiste
 konventsioonis hoolikalt defineeritud kooskõlas muude olemasolevate süsteemidega,
 millega reguleeritakse vastutust õnnetusjuhtumite eest seoses mereveonduse eri
 liikidega (nt 1992 rahvusvaheline konventsioon tsiviilvastutusest naftareostuskahjude
 eest, 2001. aasta rahvusvaheline konventsioon laeva punkrist pärineva
 kütuseõlireostuse kahjuga seotud tsiviilvastutuse kohta). 2010. aasta OKA
 konventsiooni mõiste muutmine häiriks oluliselt tasakaalu eri laevandussektorite vahel
 ja põhjustaks suurt vastuseisu IMOs.
 (3) eraldumisklausli lisamine OKA konventsiooni ja direktiivi 2004/35/EÜ edasine
 muutmine
 Võiks uurida ka võimalust muuta konventsiooni nii, et sellele lisatakse
 eraldumisklausel, millega tagatakse, et kui liikmesriigid saavad konventsiooni
 osalisteks, kohaldatakse Euroopa Liidu ja tema liikmesriikide vahelistele erisuhetele
 endiselt liidu õigust. Kolmandate riikide suhtes kehtiksid konventsioonist tulenevad
 kohustused muutmata kujul.
 Eraldumisklausli vastuvõtmisel nõustuksid kõik konventsiooni osalised (sealhulgas
 väljaspool ELi asuvad riigid) sellega, et ELi ja tema liikmesriikide omavahelistes
 suhetes kohaldatakse ELi õigust sedavõrd, kuivõrd see reguleerib konventsiooni
 sisuga seotud küsimusi. Ent selle kohta kehtib juba eespool esitatud põhjendus, see
 tähendab, et see ei ole realistlik võimalus liikmesriikide jaoks, mida nad ELi nimel
 võiksid arendada IMOs.
 Lisaks nõuaks selline klausel direktiivi 2004/35/EÜ muutmist, et leevendada erandit,
 mida kohaldatakse selliste vahejuhtumite läbi tekkinud kahju suhtes, mis langevad
 direktiivi reguleerimisalast OKA konventsiooni reguleerimisalasse. Direktiivis
 käsitletakse aga kõiki selle IV lisas loetletud mereveondusega seotud vastutust
 käsitlevaid konventsioone võrdsel alusel. Erisüsteemi kehtestamine ühe konkreetse
 konventsiooni puhul läheks vastuollu direktiivi enda vaimuga, eelkõige kui kõiki IMO
 konventsioone tõlgendatakse ühtsete põhimõtete alusel, millega luuakse laevaomaniku
 ET 9 ET
 ---pagebreak--- range vastutuse raamistik koos kohustusliku kindlustuse võtmise ja piisavate rahaliste
 vahendite olemasoluga selliste reostuskahjude hüvitamiseks, mille on põhjustanud
 meresõidu vahejuhtum.
 (4) 2010. aasta OKA protokolli ratifitseerimine
 OKA konventsiooni 2010. aasta protokolli sõlmimine tagab ELi vetes OKA lasti
 vedavate laevadega juhtuvate õnnetuste tekitatud kahju puhul vastutust ja hüvitamist
 käsitlevate eeskirjade ühtse kohaldamise. Lisaks tagab see piisavate rahaliste
 vahendite olemasolu selliste õnnetuste ohvritele hüvitise maksmiseks. Selle jaoks
 rahvusvahelise korra kohaldamine piirkondlike lahenduste asemel sobib paremini
 kokku mereveonduse ülemaailmse iseloomuga ja piiriülese mõjuga, mis on tõenäoline
 selliste õnnetuste korral.
 Seepärast tehti järeldus, et käesolev otsuse-eelnõu, millega liikmesriike volitatakse
 ratifitseerima 2010. aasta OKA protokolli ja seega tunnistama enda jaoks siduvaks
 2010. aasta OKA konventsiooni konsolideeritud teksti, on parim lahendus.
 3. ETTEPANEKU ÕIGUSLIK KÜLG
 Nagu sissejuhatuses on osutatud, muudab 2010. aasta protokollile riigi poolt
 allakirjutamine, selle ratifitseerimine või vastuvõtmine kehtetuks asjaomase riigi poolt
 1996. aasta OKA konventsioonile allakirjutamise, selle ratifitseerimise või
 vastuvõtmise. Protokolli ratifitseerivad riigid väljendavad sellega oma nõusolekut, et
 2010. aasta OKA konventsioon kui konventsiooni ühtne konsolideeritud õigusakt, mis
 jõustub pärast 2010. aasta protokolli jõustumist, on nende jaoks siduv.
 Kavandatud nõukogu otsustega volitatakse seega liikmesriike liidu nimel
 ratifitseerima 2010. aasta OKA protokolli või sellega ühinema ja sellest tulenevalt
 tunnistama, et 2010. aasta OKA konventsiooni eeskirjad on nende jaoks siduvad.
 Kavandatud nõukogu otsused tuginevad Euroopa Liidu toimimise lepingu artikli 218
 lõikele 6 koostoimes, ühelt poolt, nimetatud lepingu artikliga 81, millega ELi õiguses
 luuakse põhiline õiguslik alus tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö jaoks, mis on
 asjakohane seoses kahjutasunõuete ja -meetmete puhul kohaldatava korraga vastavalt
 2010. aasta OKA konventsiooni IV peatükile, ja teiselt poolt nimetatud lepingu
 artikliga 192, milles on esitatud keskkonnakaitse põhiline õiguslik alus.
 2010. aasta OKA konventsioonil on mitu eesmärki, mis on omavahel lahutamatult
 seotud, ilma et üks oleks teisejärguline või teistega võrreldes kaudsem. Ühte otsust ei
 saa vastu võtta kahel õiguslikul alusel, kui kummagi õigusliku aluse nõutavad
 menetlused on ühildamatud13. Käesoleval juhul on sellega tegemist seetõttu, et
 küsimused, mis puudutavad õigusalast koostööd tsiviilasjades, ei ole siduvad Taani
 jaoks, mille tulemusel on hääleõigused nõukogus erinevad. Seega on vaja kahte eraldi
 nõukogu otsust.
 Need kaks otsust on üles ehitatud sarnaselt. Nende artikliga 1 volitatakse liikmesriike
 ratifitseerima liidu nimel OKA konventsiooni 2010. aasta protokoll või sellega
 ühinema, kuna Euroopa Liit ei saa olla selle konventsiooni osaline.
 Ühises artiklis 2 nõutakse, et liikmesriigid võtaksid endale kohustuse tunnistada
 2010. aasta protokoll enda jaoks siduvaks kahe aasta jooksul alates käesoleva otsuse
 jõustumisest. Kõikide ELi liikmesriikide kiire ühinemine 2010. aasta protokolliga
 13
 Vt hiljutine Euroopa Kohtu otsus kohtuasjas C-377/12, 11. juuni 2014, punkt 34.
 ET 10 ET
 ---pagebreak--- võimaldab saavutada konventsiooni jõustumiseks vajaliku künnise, arvestades nii IMO
 liikmesriikide arvu kui ka nende laevastiku tonnaaži (12 riiki, kelle hulgas on neli
 riiki, kellest igaühe laevastiku kogumahitavus on vähemalt kaks miljonit ühikut).
 Veelgi olulisem on see, et ratifitseerimine kindlaksmääratud tähtaja jooksul võimaldab
 vältida konkurentsieelist, mille saab liikmesriik, kes lükkab oma liitumise 2010. aasta
 protokolliga ja seega 2010. aasta OKA konventsiooniga edasi, võrdsete
 õiguskaitsevahendite kulul, mis on sellise protokolliosalise käsutuses, kes kannab
 kahju OKA lastiga seotud laevaõnnetuse puhul. Teabe ja parimate tavade vahetamine
 on eriti kasulik ratifitseerimise või konventsiooniga ühinemise protsessis, eelkõige
 seoses konventsioonikohase maksustatava lasti arvutamisega.
 Nõukogu otsuse ettepaneku artiklis 3, milles välistatakse tsiviilasju käsitleva
 õigusalase koostöö aspektid, nõutakse, et liikmesriigid viitaksid kirjalikult mõlemale
 nõukogu otsusele oma 2010. aasta protokolli ratifitseerimiskirja või sellega ühinemise
 kirja hoiuleandmisel.
 Nõukogu otsuse-eelnõu artiklis 3 tsiviilasju käsitleva õigusalase koostöö aspektide
 kohta on käsitletud avaldust, mille liikmesriigid peavad tegema, kui nad on nõustunud
 tunnistama enda jaoks siduvaks 2010. aasta protokolli; avalduses käsitletakse
 kohtuotsuste tunnustamist ja jõustamist, arvestades liidu ainupädevust selles
 valdkonnas. Avaldus on sarnane nõukogu otsuse 2002/971/EÜ artiklis 2 esitatud
 avaldusega.
 Ühises artiklis 4 on määratud kindlaks kuupäev, mil nõukogu kavandatud otsus
 jõustub.
 Ühises artiklis 5 selgitatakse, et kuna otsuse eesmärk on volitada liikmesriike liidu
 nimel teatama, et 2010. aasta protokoll on nende jaoks siduv, on otsused kooskõlas
 aluslepingutega adresseeritud liikmesriikidele.
 4. MÕJU EELARVELE
 Puudub.
 ET 11 ET
 ---pagebreak--- 2015/0136 (NLE)
 Ettepanek:
 NÕUKOGU OTSUS,
 mis käsitleb ohtlike ja kahjulike ainete mereveol vastutust ja kahju hüvitamist käsitleva
 rahvusvahelise konventsiooni 2010. aasta protokolli ratifitseerimist liikmesriikide poolt
 ja nende sellega ühinemist Euroopa Liidu nimel seoses õigusalast koostööd tsiviilasjades
 käsitlevate aspektidega
 EUROOPA LIIDU NÕUKOGU,
 võttes arvesse Euroopa Liidu toimimise lepingut, eriti selle artiklit 81 koostoimes artikli 218
 lõike 6 punkti a alapunktiga v,
 võttes arvesse Euroopa Komisjoni ettepanekut,
 võttes arvesse Euroopa Parlamendi nõusolekut14
 ning arvestades järgmist:
 (1) 1996. aasta rahvusvahelise konventsiooni vastutuse ja kahju hüvitamise kohta ohtlike
 ja kahjulike ainete mereveol (edaspidi „1996. aasta OKA konventsioon”) eesmärgiks
 oli tagada nõuetekohane, viivitamatu ja tõhus kahju hüvitamine isikutele, kes on
 ohtlike ja kahjulike ainete merevedudel tekkinud reostuse tõttu kahju kannatanud.
 1996. aasta OKA konventsioon täitis olulise lünga merereostuse vastutuse
 rahvusvahelises reguleerimises.
 (2) Nõukogu võttis 2002. aastal vastu nõukogu otsuse 2002/971/EÜ,15 millega ta volitas
 liikmesriike ühenduse huvides ratifitseerima 1996. aasta OKA konventsiooni või
 sellega ühinema. Otsusega 2002/971/EÜ kohustati liikmesriike võtma vajalikud
 meetmed, et ratifitseerida 1996. aasta OKA konventsioon või sellega ühineda enne 30.
 juunit 2006. Neli liikmesriiki on seejärel kõnealuse konventsiooni ratifitseerinud.
 1996. aasta OKA konventsioon ei ole jõustunud.
 (3) 1996. aasta OKA konventsiooni on muudetud 2010. aasta protokolliga. Vastavalt
 2010. aasta protokolli artiklile 2 ja artikli 18 lõikele 1 tuleb 2010. aasta protokolli ja
 1996. aasta OKA konventsiooni lugeda, tõlgendada ja kohaldada koos ühtse
 õigusaktina 2010. aasta protokolli osalisriikide vahel.
 (4) Rahvusvahelise Mereorganisatsiooni (edaspidi „IMO”) sekretariaat koostas
 2010. aasta protokolli ja 1996. aasta ohtlike ja kahjulike ainete konventsiooni
 konsolideeritud teksti (edaspidi „2010. aasta OKA konventsioon”), mille kiitis heaks
 IMO juriidiline komitee oma 98. koosolekul. 2010. aasta OKA konventsioon ei ole
 allakirjutamiseks ja ratifitseerimiseks avatud õigusakt. 2010. aasta OKA konventsioon
 jõustub siis, kui 2010. aasta protokoll on jõustunud liikmesriikides.
 14
 ELT C 47, 26.10.2012, lk 47.
 15
 Nõukogu otsus 2002/971/EÜ, 18. november 2002, millega volitatakse liikmesriike ühenduse huvides
 1996. aasta rahvusvahelist konventsiooni vastutuse ja kahju hüvitamisese kohta ohtlike ja kahjulike
 ainete mereveol (ohtlike ja kahjulike ainete konventsiooni) allkirjastama, ratifitseerima või sellega
 ühinema, EÜT L 337, 13.12.2002, lk 55.
 ET 12 ET
 ---pagebreak--- (5) Vastavalt protokolli artikli 20 lõikele 8 muudab riigi poolt nõusoleku väljendamine
 lugeda enda jaoks siduvaks 2010. aasta protokoll kehtetuks asjaomase riigi varasema
 nõusoleku lugeda enda jaoks siduvaks 1996. aasta OKA konventsioon (2010. aasta
 OKA konventsiooni artikli 45 lõige 8). Selle tulemusel ei ole vastavalt protokolli
 artiklile 20 ja eelkõige selle lõigetele 2, 3 ja 4 1996. aasta OKA konventsiooni
 osalisriik enam selle osalisriik hetkest, mil ta väljendas oma nõusolekut lugeda
 2010. aasta protokoll enda jaoks siduvaks.
 (6) 2010. aasta OKA konventsioon nagu ka selle eelkäija on eriti oluline Euroopa Liidu ja
 tema liikmesriikide huvide seisukohast, kuna sellega nähakse ette parem keskkonna ja
 OKA reostuse ohvrite kaitse OKA reostuse puhul merel vastavalt merereostuse eest
 vastutuse rahvusvahelistele normidele kooskõlas 1982. aasta Ühinenud Rahvaste
 Organisatsiooni mereõiguse konventsiooniga.
 (7) Selleks et liikmesriigid saaksid 2010. aasta protokolli ja seega 2010. aasta OKA
 konventsiooni osalisriikideks, peavad nad kõnealuse protokolli artikli 20 lõike 4
 kohaselt esitama IMO peasekretärile koos oma nõustumiskirjadega asjakohased
 andmed eelmisel kalendriaastal 2010. aasta OKA konventsiooni kohase maksustatud
 lasti üldkoguste kohta. Selleks on liikmesriigid kohustatud looma maksustatavat lasti
 käsitleva aruandluse süsteemi, enne kui nad saavad väljendada oma nõusolekut lugeda
 2010. aasta protokolli enda jaoks siduvaks.
 (8) 2010. aasta OKA konventsiooni artiklid 38, 39 ja 40 mõjutavad liidu kohtualluvust ja
 kohtuotsuste täitmist käsitlevat teisest seadusandlust vastavalt nõukogu määrusele
 (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ja kohtuotsuste täitmiste kohta tsiviil- ja
 kaubandusasjades16 (uuesti sõnastatud määrus Brüssel I).
 (9) Seega on liidul seoses 2010. aasta OKA konventsiooni artiklitega 38, 39 ja 40
 ainupädevus, kuivõrd kõnealune konventsioon mõjutab määruses (EL) nr 1215/2012
 sätestatud eeskirju. Lisaks sellele on 2010. aasta OKA konventsiooni IV peatüki
 artiklid 37, 41 ja 42 konventsiooni sisuliste eeskirjade suhtes abistavat laadi, ning
 seetõttu ei saa neid vaadelda eraldi ega eraldada konventsiooni muudest sätetest. Seega
 kattub liidu ainupädevus konventsiooni kogu IV peatükiga.
 (10) Teabe ja parimate tavade vahetamine liikmesriikide vahel 2010. aasta protokolli
 ratifitseerimise või sellega ühinemise korra kohta võib soodustada liikmesriikide
 jõupingutusi luua toimiv aruandlussüsteem maksustatava lasti kohta aruandluse
 sisseseadmiseks vastavalt 2010. aasta OKA konventsioonile.
 (11) Nagu 1996. aasta OKA konventsiooni puhul, on üksnes suveräänsetel riikidel õigus
 olla 2010. aasta protokolli osalisriigiks, kuna konventsioonis ei ole piirkondliku
 majandusintegratsiooni organisatsiooni käsitlevat klauslit. Seetõttu ei ole liidul
 praegusel ajal võimalik 2010. aasta protokolli ja sellega ka 2010. aasta OKA
 konventsiooni ratifitseerida ega sellega ühineda. Siiski seob liikmesriike ja liitu
 aluslepingute kohane lojaalse koostöö põhimõte, mis võimaldab saavutada liidu
 eesmärke keskkonnakaitse ja tsiviilasjades tehtava õigusalase koostöö valdkondades.
 Käesoleval juhul nõuab see liikmesriikidelt, et need võtaksid liidu ühinemise
 konventsiooniga oma eesmärgiks ja teeksid selleks kõik vajalikud jõupingutused.
 (12) 2010. aasta protokolli ratifitseerimine kõigi liikmesriikide poolt kindlaksmääratud aja
 jooksul peaks tagama võrdsed võimalused kõigile asjaomastele osalistele, keda
 16
 Euroopa Parlamendi ja nõukogu määrus (EL) nr 1215/2012 kohtualluvuse ning kohtuotsuste
 tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades (uuesti sõnastatud), ELT L 351, 20.12.2012,
 lk 1.
 ET 13 ET
 ---pagebreak--- puudutab 2010. aasta OKA konventsiooni kohaldamine, ja vältima konkurentsieelist,
 mille saavad seda liitumist edasilükkavad riigid.
 (13) Seepärast tuleks liikmesriike volitada ratifitseerima 2010. aasta protokoll seoses
 tsiviilasju käsitleva õigusalase koostöö aspektidega või liituma sellega. Muid
 konventsiooni sätteid kui Euroopa Liidule antud pädevuse alusel tsiviilasjades tehtava
 õigusalase koostööga seotud sätted käsitletakse otsuses, mis võetakse vastu
 paralleelselt käesoleva otsusega17.
 (14) 2010. aasta protokolli ratifitseerimisel või sellega ühinemisel peaksid liikmesriigid
 esitama avalduse selliste kohtuotsuste tunnustamise ja jõustamise kohta, mis langevad
 2010. aasta OKA konventsiooni kohaldamisalasse.
 (15) Ühendkuningriik ja Iirimaa on seotud määrusega (EL) nr 1215/2012 ning osalevad
 seepärast täiel määral käesoleva otsuse vastuvõtmises ja kohaldamises.
 (16) Vastavalt Euroopa Liidu lepingule ja Euroopa Liidu toimimise lepingule lisatud, Taani
 positsiooni käsitleva protokolli18 artiklitele 1 ja 2 ei võta Taani osa käesoleva otsuse
 vastuvõtmisest, ei ole sellega seotud ega pea seda kohaldama,
 ON VASTU VÕTNUD KÄESOLEVA OTSUSE:
 Artikkel 1
 Käesolevaga volitatakse liikmesriike Euroopa Liidu nimel ratifitseerima 2010. aasta
 protokolli või sellega ühinema, kui see on asjakohane, seoses tsiviilasju käsitleva õigusalase
 koostöö aspektidega tingimustel, mis on sätestatud käesoleva otsuse artiklites 2, 3 ja 4.
 Artikkel 2
 1. Liikmesriigid teevad kõik vajaliku, et 2010. aasta protokolli ratifitseerimis- või
 ühinemiskirjad anda hoiule viivitamata, kuid igal juhul mitte hiljem kui kaks aastat
 pärast käesoleva otsuse jõustumist.
 2. Liikmesriigid teatavad nõukogule ja komisjonile ühe aasta jooksul, arvates käesoleva
 otsuse jõustumise kuupäevast, oma ratifitseerimis- või ühinemismenetluse
 lõpuleviimise kavandatava kuupäeva.
 3. Liikmesriigid püüavad vahetada omavahel teavet oma ratifitseerimis- või
 ühinemismenetluse seisukorra kohta ja eelkõige loovad selleks maksustatava lasti
 aruandluse süsteemi 2010. aasta protokolli kohaselt.
 Artikkel 3
 2010. aasta protokolli ratifitseerimisel või sellega ühinemisel peavad liikmesriigid andma
 hoiule ka avalduse, mis on esitatud käesoleva otsuse lisas.
 Artikkel 4
 Käesolev otsus jõustub järgmisel päeval pärast selle avaldamist Euroopa Liidu Teatajas.
 17
 ELT L
 18
 Protokoll nr 22 Taani seisukoha kohta (ELT C 326, 26.10.2012, lk 299).
 ET 14 ET
 ---pagebreak--- Artikkel 5
 Käesolev otsus on adresseeritud liikmesriikidele kooskõlas aluslepingutega.
 Brüssel,
 Nõukogu nimel
 eesistuja
 ET 15 ET
 ---documentbreak--- EUROOPA
 KOMISJON
 Brüssel, 22.6.2015
 COM(2015) 305 final
 ANNEX 1
 LISA
 järgmise dokumendi juurde:
 Ettepanek: Nõukogu otsus,
 mis käsitleb ohtlike ja kahjulike ainete mereveol vastutust ja kahju hüvitamist käsitleva
 rahvusvahelise konventsiooni 2010. aasta protokolli ratifitseerimist liikmesriikide poolt
 ja nende sellega ühinemist Euroopa Liidu nimel seoses õigusalast koostööd tsiviilasjades
 käsitlevate aspektidega
 ET ET
 ---pagebreak--- LISA
 järgmise dokumendi juurde:
 Ettepanek: Nõukogu otsus,
 mis käsitleb ohtlike ja kahjulike ainete mereveol vastutust ja kahju hüvitamist käsitleva
 rahvusvahelise konventsiooni 2010. aasta protokolli ratifitseerimist liikmesriikide poolt
 ja nende sellega ühinemist Euroopa Liidu nimel seoses õigusalast koostööd tsiviilasjades
 käsitlevate aspektidega
 Nõukogu otsuse artikli 3 kohane avaldus, mille liikmesriik annab hoiule tema poolt 2010.
 aasta protokolli ratifitseerimisel või tema sellega ühinemisel:
 „[..1.] kohtu poolt tehtud otsuseid 2010. aasta protokolliga muudetud konventsiooniga
 reguleeritavates küsimustes tunnustatakse ja täidetakse [..2.] vastavalt Euroopa Liidu sisestele
 asjakohastele eeskirjadele antud teema kohta3.
 2010. aasta protokolliga muudetud konventsiooniga hõlmatud küsimustes langetatud
 kohtuotsuseid, mis on tehtud Taani Kuningriigi kohtus, tunnustatakse ja täidetakse [..4.]
 kooskõlas Euroopa Ühenduse ja Taani Kuningriigi vahelise kohtualluvust ning kohtuotsuste
 tunnustamist ja täitmist tsiviil- ja kaubandusasjades käsitleva 2005. aasta lepinguga5.
 2010. aasta protokolliga muudetud konventsiooniga hõlmatud küsimustes langetatud
 kohtuotsuseid, mis on tehtud sellise kolmanda riigi kohtus, kes on seotud 30. oktoobri 2007.
 aasta Lugano konventsiooniga (tsiviil- ja kaubandusasjade kohtualluvuse ning neid käsitlevate
 kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise konventsioon)6 tunnustatakse ja täidetakse [..7.]
 kooskõlas nimetatud konventsiooniga.”
 1
 Kõik Euroopa Liidu liikmesriigid, välja arvatud avaldust esitav liikmesriik ja Taani.
 2
 Avaldust esitav liikmesriik.
 3
 Praegu on need eeskirjad esitatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu määruses (EL) nr 1215/2012
 kohtualluvuse ning kohtuotsuste tunnustamise ja täitmise kohta tsiviil- ja kaubandusasjades,
 ELT L 351, 20.12.2012, lk 1.
 4
 Avaldust esitav liikmesriik.
 5
 ELT L 299, 16.11.2005, lk 62.
 6
 ELT L 339, 21.12.2007, lk 3.
 7
 Avaldust esitav liikmesriik.
 ET 2 ET


type: legislation

text:
ARCHIVES HISTORIQUES
 DE LA COMMISSION
 COLLECTION RELIEE DES
 DOCUMENTS "COM"
 COM (88) 767
 Vol. 1988/0251
 ---pagebreak--- Disclaimer
 Conformément au règlement (CEE, Euratom) n° 354/83 du Conseil du 1er février 1983 concernant
 l'ouverture au public des archives historiques de la Communauté économique européenne et de
 la Communauté européenne de l'énergie atomique (JO L 43 du 15.2.1983, p. 1) modifié en dernier
 lieu par le règlement (UE) 2015/496 du Conseil du 17 mars 2015 (JO L79 du 25. 3.2015, p. 1), ce
 dossier est ouvert au public. Le cas échéant, les documents classifiés présents dans ce dossier
 ont été déclassifiés conformément à l'article 5 dudit règlement ou sont considérés déclassifiés
 conformément aux articles 26(3) et 59(2) de la décision (UE, Euratom) 2015/444 de la
 Commission du 13 mars 2015 concernant les règles de sécurité aux fins de la protection des
 informations classifiées de l'Union européenne.
 In accordance with Council Regulation (EEC, Euratom) No 354/83 of 1 February 1983 concerning
 the opening to the public of the historical archives of the European Economic Community and the
 European Atomic Energy Community (OJ L 43, 15.2.1983, p. 1), as last amended by Council
 Regulation (EU) 2015/496 of 17 March 2015 (OJ L 79, 27.3.2015, p. 1), this file is open to the
 public. Where necessary, classified documents in this file have been declassified in conformity
 with Article 5 of the aforementioned regulation or are considered declassified in conformity with
 Articles (26.3) and 59(2) of the Commission Decision (EU, Euratom) 2015/444 of 13 March 2015
 on the security rules for protecting EU classified information.
 In Übereinstimmung mit der Verordnung (EWG, Euratom) Nr. 354/83 des Rates vom 1. Februar
 1983 über die Freigabe der historischen Archive der Europäischen Wirtschaftsgemeinschaft und
 der Europäischen Atomgemeinschaft (ABI. L 43 vom 15.2.1983, S. 1), zuletzt geändert durch die
 Verordnung (EU) Nr. 2015/496 vom 17. März 2015 (ABI. L 79 vom 25.3.2015, S. 1), ist dieser Akt
 der Öffentlichkeit zugänglich. Soweit erforderlich, wurden die Verschlusssachen in diesem Akt in
 Übereinstimmung mit Artikel 5 der genannten Verordnung freigegeben; beziehungsweise werden
 sie auf Grundlage von Artikel 26(3) und 59(2) der Entscheidung der Kommission (EU, Euratom)
 2015/444 vom 13. März 2015 über die Sicherheitsvorschriften für den Schutz von EU-
 Verschlusssachen als herabgestuft angesehen.
 ---pagebreak--- COMISSÃO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS
 COM ( 88 ) 767 final
 Bruxelas , 30 de Dezembro de 1988
 PROPOSTA
 DE DECISÃO DO CONSELHO
 relativa à adaptaçao do Acordo de autolimitação
 entre a Comunidade Económica Europeia e a Nova Zelàndia
 sobre o comercio de carne de carnelre , de borrego e de caprino
 ( apresentada pela Comissão )
 AA VA
 XX
 v ,
 т
 ^ ' -f ür„i,
 *| £-fi/
 ,«T:\ ^‘ u ^
 du SecréU.iui
 SecréU.iui /■"'
 fC ■ --'
 ■ I
 Æ X »Y
 ---pagebreak--- EXPLANATORY MEMORANDUM
 The amendments decided recently with a view to realising a better
 management of the common market organisation for sheep and goatmeat
 will result In Increased disciplines and a reduction In support for
 Community producers .
 As the Commission has underlined on several occasions In Its
 commun I tat Ion to the Council on the future of the Common Agricultural
 Policy , It Is Important that these extra efforts demanded from the
 Community 's agricultural producers are supported by a parallel action
 at Import . This requires an adaptation to the voluntary restraint
 agreements concluded by the Community with principal supplier
 count r les .
 It is within this context that , In line with the conclusions of the
 European Council of February 1988 ^ the Council decided on 15 November
 1988 on the negotiating mandate for this subject .
 Because of this mandate , negotiations have taken place with
 New Zealand , by far the largest supplier to the Community , and these
 negotiations have led to the draft agreement attached of which the
 essential elements are set out below :
 1 . Quant 1 1 les
 The quantify of 245.500 t , laid down In paragraph 6 of the
 voluntary restraint agreement Is reduced to 205.000 t , le a
 reduction of 40.500 t .
 2. Chilled products
 A maximum quantity of 6.000 t Is fixed for 1989 , It being
 understood that this amount will be Increased by 1.500 t per
 annum for the following three years .
 3. System of pr Ice surve I I I ance
 A system of price surveillance Is established assuring notably
 a balanced relationship between prices of the imported product
 and those of the Internal market .
 4. Customs tariff
 The level of charge fixed autonomously is suspended at zero
 for the duration of the arrangement , under the reserve that
 the conditions fixed within the context of the system of price
 surveillance are respected .
 5. Duration of the aoreement
 The agreement Is concluded for four years starting 1
 January 1989 .
 ---pagebreak--- 6. Sens 1 1 1 ve areas
 For 1989 and 1990 , specific quantities are established for
 Import Into France and Ireland :
 for 1989 , these quantities are , respectively , 6.150 t
 ( le . the amount for 1988 Increased by 20% ) for France
 and 450 t for Ireland (0 In 1988 );
 for 1990 , these quantities are Increased by 20% .
 7. Add 1 1 Iona I letter
 The draft agreement also makes provision for an additional
 letter , which will not be published , through which the
 Commission wl 1 1 confirm Its Intention not to initiates
 procedure for remedial action against New Zealand under
 certain circumstances . These are where the acts of New
 Zealand 's traders were not the main cause of the movement In
 prices which eventually triggered a consultative process under
 the exchange .
 ---pagebreak--- PROPOSTA
 DE DECISÃO DO CONSELHO DE
 relativa à adaptação do Acordo de auto Mm i tação
 entre a Comunidade Económica Europeia e a Mova Zelândia
 sobre o comércio de carne de carneiro , de borrego e de caprino
 0 CONSELHO DAS COMUNIDADES EUROPEIAS ,
 Tendo em conta o Tratado que Institui a Comunidade Económica Eun, f'e.a. &}
 nomeadamente , o seu artigo 1130 ,
 Tendo em conta a recomendação da Comissão ,
 Considerando que a Comunidade tomou medidas para estabilizar os mercados
 da carne de ovino e de caprino e que pretende obter uma melhor Integração
 desses mercados ;
 Considerando que , no contexto dessas adaptações da organização comum de
 mercado , se revela oportuno adaptar os acordos de auto I Im i tação com
 determinados países terceiros nesse sector , com vista a obter uma
 estabilização das Importações e uma melhoria dos preços de importação ;
 Considerando que a Comissão realizou negociações a esse respeito com a
 Nova Zelândia e que nessas negociações se chegou a um acordo ,
 DECIDE :
 Artigo 1o
 1 . 0 Acordo sob forma de Troca de Cartas entre a Comunidade Económica
 Europeia e a Nova Zelândia relativo à adaptação do Acordo de
 auto I im I tação entre a Comunidade Económica Europeia e a Nova Zelândia
 sobre o comércio de carne de carneiro , de borrego e de caprino é
 aprovado em nome da Comunidade .
 0 texto do Acordo vem anexo à presente decisão .
 Artigo 2o
 0 Presidente do Conselho fica autorizado a designar a pessoa habilitada a
 assinar o Acordo para efeitos de vincular a Comunidade .
 Fe I to em Bruxe I as , Pelo Conselho ,
 0 Presidente
 V
 ---pagebreak--- TROCA DE CARTAS RELATIVA AO ACORDO DE 1980 ENTRE A COMUNIDADE ECONÓMICA
 EUROPEIA E A NOVA ZELÂNDIA SOBRE 0 COMÉRCIO DE CARNE DE CARNEIRO , DE
 BORREGO E DE CAPRINO
 A . Carta no 1
 Exmo . Senhor ,
 " Tenho a honra de me referir à Troca de Cartas de 17 de Outubro de 1980 ,
 que constitui um Acordo entre a Comunidade Económica Europeia e o Governo
 da Nova Zelândia (a seguir designados " as Partes ") que estabelece
 disposições re I at I vamente à Importação , da Nova Zelândia para a
 Comunidade , de carne de carneiro , de borrego e de caprino (a seguir
 deslgnado"o Acordo Principal "), o às negociações realizadas entre as
 nossas respectlvas delegações para o efeito de estabelecer derrogações
 temporárias a determinadas dessas disposições simultaneamente com a
 aplicação de medidas destinadas a estabilizar o sector comunitário da
 carne de ovino e reformar o regime comunitário Interno da carne de ovino ,
 com vista a realizar um mercado comunitário do carne de ovino unificado .
 Tendo em conta os Interesses de ambas as Partes na estabilidade e
 vitalidade desse mercado e o facto de as medidas acima referidas estarem a
 ser aplicadas pela Comunidade Económica Europeia , tenho a honra de propor
 as seguintes derrogações ao Acordo Principal que permanecerão em vigor
 durante a vigência do presente Acordo .
 Cláusula 1a
 DERROGAÇÕES TEMPORÁRIAS
 São Introduzidas as seguintes derrogações ao Acordo Principal :
 ---pagebreak--- A. Acesso e Quantidade
 Na Cláusula 2a do Acordo Principal , com a redacção que lhe foi dada pela
 Cláusula 6a do Acordo Principal , o valor limite de " 245 500 ", que
 representa o limite anual em toneladas métricas da quantidade total anual
 de importações , para a Comunidade , de carne de carneiro , de borrego e de
 caprino da Nova Zelândia , é substituído pelo valor de " 205 000 ". Este
 limite inclui , em 1989 , um máximo de 6 000 toneladas métricas de borrego
 importado da nova Zelandia para a Comunidade numa forma que nunca tenha
 sido congelada , um máximo de 7 500 toneladas métricas em 1990 , um máximo
 de 9 000 toneladas métricas em 1991 e um máximo de 10 500 toneladas
 métr icas em 1992 .
 B . Disposições pautais
 Na cláusula 5a do Acordo Principal , a expressão " um máximo de 10% ad
 valorem " é substituída por " zero ".
 C . Vigilância dos preços
 Com vista a melhorar os preços da carne de ovino na Comunidade Económica
 Europeia , as Partes controlarão os preços da carne de borrego , em
 conformidade com os procedimentos constantes do Anexo do presente Acordo
 e , na medida do necessário , procederão a consultas nos termos das suas
 disposições .
 Cláusula 2a
 CONSULTAS
 Sem prejuízo da letra C da cláusula 1a do presente Acordo , qualquer das
 Partes pode , em qualquer momento , solicitar consultas sobre o
 funcionamento do presente Acordo .
 ---pagebreak--- Cláusula 3a
 OBRIGAÇÕES MO ÂMB I TO DO GATT
 As disposições acordadas no presente Acordo não prejudicam os direitos da
 Nova Zelândia e da Comunidade Económica Europeia no âmbito do GATT .
 C I áusu I a 4a
 ENTRADA EM VIGOR
 0 presente Acordo entra em vigor em 1 de Janeiro de 1989 e permanece em
 vigor até 31 de Dezembro de 1992 , sem prejuízo de , se uma das Partes
 notificar a denúncia do Acordo Principal em conformidade com a Cláusula
 14a do mesmo Acordo , o presente Acordo deixar de vigorar na mesma data
 em que o Acordo Principal deixa de vigorar .
 Cláusula 5a
 REVISÃO
 No período de seis meses anterior ao termo do presente Acordo ,
 proceder - se - á a um reexame das suas disposições . Nessa revisão serão
 tomados em consideração :
 ---pagebreak--- (a) os efeitos das reformas do regime comunitário da carne de ovino ,
 (b) o efeito do presente Acordo sobre o funcionamento do mercado
 comunitário da carne de ovino e sobre o rendimento obtido pela Nova
 Zelândia nesse mercado , e
 (c) as importações para a Comunidade de carne de carneiro , de borrego e
 de caprino durante a vigência do presente Acordo .
 Tenho a honra de propor que , se o que precede for considerado aceitável
 pelo Governo de V.Exa ., a presente carta e a respectlva resposta de
 confirmação constituam um acordo entre a Comunidade Económica Europeia e
 a Nova Zelândia sobre a matéria .
 Queira aceitar , Exmo . Senhor , a expressão da minha mals elevada
 consideração .
 Pelo Conselho das
 Comunidades Europeias ,
 ---pagebreak--- ANEXO
 PROCEDIMENTO DE VIGILÂNCIA DOS PREÇOS
 1 . Nos termos da letra C da Cláusula 1a do presente Acordo , a Nova
 Zelândia e a Comunidade Económica Europeia vigiarão :
 (a) os preços de mercado representativos da carne de borrego
 produzida na Comunidade verificados em cada Estado-membro ,
 devendo esses preços ser calculados , em relação a cada
 Estado-membro , com base no preço médio pago por esses produtos ,
 em cada período mensal , nesse Estado-membro ;
 (b) os preços de mercado representativos das carcaças de borrego
 congeladas da Nova Zelândia verificados em cada Estado-membro ,
 0 '.-is \. ‘i U
 pUv's.s S-.T \.»i l ^ ,v l<\(»
 l<\c* ' • j Vtla. fc«,tiuk
 a t « vtla. b‘,tcul < – 'f'û . - tk) <*c
 <*t ;
 com base nos 'preços médios desses ' produtos , em cada período
 mensal , nesse Estado-membro .
 2 . A relação entre os preços de mercado representativos das carcaças de
 borrego congeladas da nova Zelândia verificados em cada Estado-membro
 da Comunidade Económica Europeia e os preços de mercado
 representativos da carne de borrego produzida na Comunidade ,
 verificados nesses mesmos Estados-membros da Comunidade Económica
 Europeia , (a seguir denominada " relação de preços ") será comparada com
 o nível de referência abaixo especificado para cada um desses
 Estados-membros , de acordo com a região da Comunidade Económica
 Europeia correspondente ao Estado-membro . A comparação será feita com
 base numa média mensal da relação percentual entre os preços de
 mercado representativos das carcaças de borrego congeladas da nova
 Zelândia , verificados em cada Estado-membro , e os preços de mercado
 representativos da carne de borrego produzida na Comunidade ,
 verificados no mesmo Estado-membro . Se essa comparação Indicar que a
 relação de preços desce em dois Estados-membros no mesmo mês , abaixo
 dos nlvels de referência relativos a esses Estados-membros , as Partes
 encetarão , a pedido de uma delas , consultas técnicas para determinar
 quais os factores que originam a descida da relação de preços abaixo
 do nível de referência , em cada um desses Estados-membros , se esse
 movimento de baixa se mentém e a Importância relativa dos factores :
 3
 ---pagebreak--- Estados-membros por região : Níveis de referência para a
 : relação entre os preços da
 : carne de borrego con^eLu;1'.. In -.:.- i Vrv c\,v
 '„'.rot'. v i v ... j (
 L>(Ci i A. ; ì <* i. i r -. ì o c
 Estados-memmbros do Norte ( Bélgica , : 55 por cento
 Dinamarca , França , Irlanda , Luxemburgo :
 Países Baixos , Reino Unido , República :
 Federal da Alemanha ) :
 Estados-membros do Sul ( Espanha , : 45 por cento
 Grécia , Itália , Portugal ) :
 3 . Em qualquer determinação , nos termos do no 2 do presente Anexo , devem
 incluir -se nos factores a tomar em consideração pelas Partes as
 relações e flutuações tradicionais e sazonais dos preços , os preços
 das peças cortadas , o Impacte dos preços das outras carnes e outros
 factores excepc lona i s .
 o
 ---pagebreak--- 4 . Caso uma das Partes considere que a descida da relação entre os preços
 das carcaças de borrego congeladas da Nova Zelândia e da carne de
 borrego produzida na Comunidade abaixo dos níveis de referência , nos
 Estados-membros em causa (a seguir denominados " os Estados-membros em
 causa "), e a sua manutenção nesses nlvels baixos indicam a existência
 de um problema , as Partes examinarão quaisquer recomendações
 decorrentes das consultas técnicas para a resolução do problema . Nesse
 caso , as Partes devem acordar em medidas que considerem adequadas para
 restabelecer a relação de preços nos nlvels de referência nesses
 Estados-membros , tendo em devida conta a ou as causas dessa situação .
 5 . Se as Partes , aquando das consultas técnicas , não chegarem a acordo
 sobre as medidas adequadas para resolver o problema , o Comité
 Consultivo , criado pela Cláusula 10a do Acordo Principal , pode ser
 convocado , a alto nível , a pedido de uma das Partes , para examinar o
 assunto com carácter de urgência .
 6 . Caso as Partes , nas consultas oficiais do Commité Consultivo , também
 não cheguem a um acordo satisfatório sobre as medidas adequadas para
 resolver o problema , o Comissário da Agricultura da Comunidade
 Económica Europeia e o Ministro das Relações Externas e do Comércio da
 nova Zelândia procederão a consultas mútuas para resolução do
 problema . Se não for encontrada solução , a Comissão pode então Iniciar
 um procedimento de ajustamento pautai adequado , no caso de ficar
 estabelecido que a descida da relação de preços abaixo dos níveis de
 referência , nos Estados-membros em causa , ó atribuível aos preços a
 que as carcaças de borrego congeladas da Nova Zelândia estão a ser
 vendidas nesses Estados-membros por exportadores neoze I andeses , sendo
 a taxa máxima do direito subsequente a tal ajustamento de dez por
 cento ad valorem . 0 ajustamento apenas produzirá efeitos enquanto a
 relação de preços se mantiver abaixo dos nlvels de referência nos
 Estados-membros em causa , conforme referidos acima .
 ---pagebreak--- 7 . A Nove Zelândia e a Comunidade Económica Europa la adoptam como
 objactlvo a atingir até ao final da 1992 uma melhoria doa nivela da
 referência anter lermente dafinidoa para a reiaçlo entre os proçoa de
 mareado representai Ivos das carcaças de borrego congeladas da nova
 Zellndla e os preços de mercado representativos da oarne de borrego
 produzida na Comunidade , verificados em cada Estado-membro da
 Comunidade Económica Europeia , nos seguintes termos :
 ' • 'l:V *
 Eètidos-membroe por regi Io : Taxa-objsct I vo de melhoria em
 1 rei açlo aos nlvs la de
 > referência aotutla
 Eétadoe-membros do Norte 1 6 pontoe percentual e
 Eetadoe-membroa do Sut 1 8 pontoe percentual e
 ---pagebreak--- B. Carta no 2
 Exmo . Senhor ,
 Tenho a honra de acusar a recepção da Vossa carta de hoje , do seguinte
 teor :
 " Tenho a honra de me referir à Troca de Cartas de 17 de Outubro de 1980 ,
 que constitui um Acordo entre a Comunidade Económica Europeia e o Governo
 da Nova Zelândia (a seguir designados " as Partes ") que estabelece
 disposições re I at I vamente à Importação , da Nova Zelândia para a
 Comunidade , de carne de carneiro , de borrego e de caprino (a seguir
 designado"o Acordo Principal "), e às negociações realizadas entre as
 nossas respectlvas delegações para o efeito de estabelecer derrogações
 temporárias a determinadas dessas disposições simultaneamente com a
 aplicação de medidas destinadas a estabilizar o sector comunitário da
 carne de ovino e reformar o regime comunitário Interno da carne de ovino ,
 com vista a realizar um mercado comunitário de carne de ovino unificado .
 Tendo em conta os Interesses de ambas as Partes na estabilidade e
 vitalidade desse mercado e o facto de as medidas acima referidas estarem a
 ser aplicadas pela Comunidade Económica Europeia , tenho a honra de propor
 as seguintes derrogações ao Acordo Principal que permanecerão em vigor
 durante a vigência do presente Acordo .
 Cláusula 1a
 DERROGAÇÕES TEMPORÁRIAS
 São Introduzidas as seguintes derrogações ao Acordo Principal :
 ---pagebreak--- A. Acesso e Quantidade
 Na Cláusula 2a do Acordo principal , com a redacção que lhe foi dada pela
 Cláusula 6a do Acordo Principal , o valor limite de " 245 500 ", que
 representa o limite anual em toneladas métricas da quantidade total anual
 de importações , para a Comunidade , de carne de carneiro , de borrego e de
 caprino da nova Zelândia , é substituído pelo valor de " 205 000 ". Este
 limite Incluirá , em 1989 , um máximo de 6 000 toneladas métricas de
 borrego Importado da Nova Zelândia para a Comunidade numa forma que nunca
 tenha sido congelada , um máximo de 7 500 toneladas métricas em 1990 , um
 máximo de 9 000 toneladas métricas em 1991 e um máximo de 10 500
 toneladas métricas em 1992 .
 B. Disposições pautais
 Na cláusula 5a do Acordo principal , a expressão " um máximo de 10% ad
 valorem " é substituída por " zero ".
 C. Vigilância dos preços
 Com vista a melhorar os preços da carne de ovino na Comunidade Económica
 Europeia , as Partes controlarão os preços da carne de borrego , em
 conformidade com os procedimentos constantes do Anexo do presente Acordo
 e , na medida do necessário , procederão a consultas nos termos das suas
 d I spos I ções .
 Cláusula 2a
 CONSULTAS
 Sem prejuízo da letra C da cláusula 1a do presente Acordo , qualquer das
 Partes pode , em qualquer momento , solicitar consultas sobre o
 funcionamento do presente Acordo .
 ---pagebreak--- C I áusu I a 3a
 OBRIGAÇÕES NO ÂMBITO DO GATT
 As disposições acordadas no presente Acordo não prejudicam os direitos da
 Nova Zelândia e da Comunidade económica Europeia no âmbito do GATT .
 Cláusula 4a
 ENTRADA EM VIGOR
 0 presente Acordo entra em vigor em 1 de Janeiro de 1989 e permanece em
 vigor até 31 de Dezembro de 1992 , sem prejuízo de , se uma das Partes
 notificar a denúncia do Acordo Principal em conformidade com a Cláusula
 14a do mesmo Acordo , o presente Acordo deixar de vigorar na mesma data em
 que o Acordo principal deixa de vigorar .
 Cláusula 5a
 REVISÃO
 No período de seis meses anterior ao termo do presente Acordo ,
 proceder - se - á a um reexame das suas disposições . Nessa revisão serão
 tomados em consideração :
 ---pagebreak--- (a) os efeitos das reformas do regime comunitário da carne de ovino ,
 (b) o efeito do presente Acordo sobre o funcionamento do mercado
 comunitário da carne de ovino e sobre o rendimento obtido pela Nova
 Zelândia nesse mercado , e
 (c) as importações para a Comunidade de carne de carneiro , de borrego e
 de caprino durante a vigência do presente Acordo .
 Tenho a honra de propor que , se o que precede for considerado aceitável
 pelo Governo de V.Exa ., a presente carta e a respectlva resposta de
 confirmação constituam um acordo entre a Comunidade Económica Europeia e
 a Nova Zelândia sobre a matéria ."
 Tenho a honra de confirmar que o meu Governo aceita o que precede e que a
 carta de V.Exa ., bem como a presente resposta , constituem um acordo , tal
 como V.Exa . propôs .
 Queira aceitar , Exmo . Senhor , a expressão da minha mals elevada
 cons i der ação .
 Pelo Governo
 da Nova Zelândia
 ---pagebreak--- Af.fcXÛ
 r'KOCcü i WtNl 0 LE Vlüi LANCIA DOS PREÇûS
 1 . Ncs teimes da letra C da Cláusula ia do presente Acordo , a llova
 Zelândia e a Comunidade Económica Europeia vigiarão :
 (a) os preços de mercado representativos da carne de borrego
 produzida na Comunidade verificados em cada Estado-membro ,
 devendo esses preços ser calculados , em relação a cada
 Estado-membro , com base no preço médio pago por esses produtos ,
 em cada período mensal , nesse Estado-membro ;
 (. b ) os preços de mercado representativos das carcaças de borrego
 congeladas da Nova Zelândia verificados em cada Estado-membro ,
 ..... i -, fe.-r ... i. , .• • •• r-’.t <« (.-. ile. t'.I.ul : -, .,11 ,< ,
 com base nos 'preços médios desses' produtos , em cada período
 mensal , nesse Estado-membro .
 2 . A relação entre os preços de mercado representativos das carcaças de
 borrego congeladas da nova Zelândia verificados em cada Estado-membro
 ca Comunidade Económica Europeia e os preços de mercado
 representativos da carne de borrego produzida na Comunidade ,
 verificados nesses mesmos Estados-membros da Comunidade Económica
 Europeia , (a seguir denominada " relação de preços ") será comparada com
 o nível de referência abaixo especificado para cada um desses
 Estados-membros , de acordo com a região da Comunidade Económica
 Europeia correspondente ao Estado-membro . A comparação será feita com
 base numa média mensal da relação percentual entre os preços de
 mercado representativos das carcaças de borrego congeladas da nova
 Zul cândla , verificados em cada Estado-membro , e os preços de mercado
 representativos da carne de borrego produzida na Comunidade ,
 verificados no mesmo Estado-membro . Se essa comparação Indicar que a
 relação de preços desce em dois Estados-membros no mesmo mês , abaixo
 dos níveis de referência relativos a esses Estados-membros , as Partes
 encetarão , a pedido de uma delas , consultas técnicas para determinar
 quais os factores que originam a descida da relação de preços abaixo
 do n I ve I de referência , em cada um desses Estados-membros , se esse
 movimento de baixa se mentóm e a Importância relativa dos factores :
 ---pagebreak--- f.s tadcs -me- moros por região Níveis de referência para a
 relação entre os preços da
 carne de borrego con.jel.'U' \ i ■
 ι~.· ^ ρι'ς'·ν-ί'· ,:) '’ί - ί ·' . Γ > > »·'
 iWOO . . ! cv. » i'1 i ’.J i' r“i \ l -' > «- /'•
 Estados-memmbros do Norte ( Bélgica , 55 por cento
 Dinamarca , França , Irlanda , Luxemburgo
 Países Baixos , Reino Unido , República
 Federal da Alemanha )
 Estados-membros do Sul ( Espanha , 45 por cento
 Gréc ia , Itália , Portuga I )
 3 . Em qualquer determinação , nos termos do no 2 do presente Anexo , devem
 incluir -se nos factores a tomar em consideração pelas Partes as
 relações e flutuações tradicionais e sazonais dos preços , os preços
 das peças cortadas , o impacte dos preços das outras carnes e outros
 factores excepc iona i s .
 ■7S
 ---pagebreak--- •i . Caso uma cas ‘.UJ considere cu. o a descida da relação entre os :;- eçcs
 carcí. v ae c « boi .• ego congo . ucas da Nova Zo I ano i a o da c.v . .J .io
 cor rego prouuzida na Comunioaoe abaixo dos níveis de referência , nos
 Estados-membros em causa (a seguir denominados " os Estados-memtros em
 causa "), e a sua manutenção nesses níveis baixos indicam a existência
 de um problema , as Partes examinarão quaisquer recomendações
 decorrentes das consultas técnicas para a resolução do problema . Messe
 caso , as Partes devem acordar em medidas que considerem adequadas para
 restabelecer a relação de preços nos nlvels de referência r, esses
 Estados-membros , tendo em devida conta a ou as causas dessa situação .
 5 . Se as Partes , aquando das consultas técnicas , não chegarem a acordo
 sobre as medidas adequadas para resolver o problema , o Comité
 Consultivo , criado pela Cláusula 10a do Acordo Principal ,; pode ser
 convocado , a alto nível , a pedido de uma das Partes , para examinar o
 assunto com carácter de urgência .
 6 . Caso as Partes , nas consultas oficiais do Commité Consultivo , também
 não cheguem a um acordo satisfatório sobre as medidas adequadas para
 resolver o problema , o Comissário da Agricultura da Comunidade
 Económica Europeia e o Ministro das Relações Externas e do Comércio da
 nova Zelândia procederão a consultas mútuas para resolução do
 problema . Se não for encontrada solução , a Comissão pode então iniciar
 um procedimento de ajustamento pautai adequado , no caso de ficar
 estabelecido que a descida da relação de preços abaixo dos níveis de
 referência , nos Estados-membros em causa , é atribuível aos preços a
 que as carcaças de borrego congeladas da Nova Zelândia estão a ser
 vendidas nesses Estados-membros por exportadores neoze I andeses , sendo
 a taxa máxima do direito subsequente a tal ajustamento do dez por
 cento ad valorem . 0 ajustamento apenas produzirá efeitos enquanto a
 relação de preços se mantiver abaixo dos nlvels de referência nos
 Estados-membros em causa , conforme referidos acima .
 ---pagebreak--- 7 . A Nova Zelfindla e a Comunidade Económica Europeia adoptem como
 Objaotivo a atingir ató ao final do 1992 uma melhoria doe nivela de
 referánola anter lorrrente daflnidoa para a reiaçío entro os preçoa de
 mareado represontat I voe das carcaças de borrego congeladas da nova
 Zelfindla • oe preços de mercado representativos da oarne de borrego
 produzida na Comunidade , verificados em cada Ettado-membro da
 Comunidade Económica Europeia , noe seguintes termoai
 i:'»'
 Ettados-membroa por ragiXo : Taxa-object l vo de melhoria em
 1 reíaçSo aoa níveis de
 1 referência actúala
 Setadoe-membroe do Norte 1 β pontoe percentuale
 Eetadoi-membroe do $ul 1 8 pontoe percentuale
 ---pagebreak--- ANEXO I I
 PROJECTO DE TROCA DE CARTAS QUE INCLUI UM CONVÉNIO RELATIVO AO ACORDO DE
 1930 ENTRE A NOVA ZELÂNDIA E A COMUNIDADE ECONÓMICA EUROPEIA SOBRE 0
 COMÉRCIO DE CARNE DE CARNEIRO , DE BORREGO E DE CAPRINO
 A.Carta no 1
 Exmo . Senhor ,
 Tenho a honra de me referir ao Acordo entre a Nova Zelândia e a
 Comunidade Económica Europeia sobre o comércio de carne de carneiro , de
 borrego e de caprino , assinado em 14 de Outubro de 1980 . Tenho agora a
 honra de reafirmar a Intenção da Nova Zelândia de proceder à
 comercialização de borrego neozelandês numa base correcta . Além disso , a
 Nova Zelândia confirma que , para facilitar um desenvolvimento de mercado
 equilibrado e como medida temporária para os dois próximos anos ,
 assegurará que as exportações para os mercados abaixo referidos - ainda
 considerados mercados sensíveis - serão sujeitas a uma restrição
 administrativa por parte da Nova Zelândia , nas condições a seguir
 ref er i das .
 A Nova Zelândia assegurará que as exportações para França e para a
 Irlanda em 1989 sejam limitadas a uma quantidade de 6 150 toneladas
 equivalente - peso - carcaça para a França e a uma quantidade de 450
 toneladas equivalente - peso - carcaça para a Irlanda .
 No que respeita a 1990 , esses limites serão aumentados de 30 por cento .
 Muito agradeço se digne acusar a recepção da presente carta .
 Queira aceitar , Exmo . Senhor , a expressão da minha ma I s elevada
 cons I deração .
 Pelo Governo da
 Nova Zelândia
 2-1
 ---pagebreak--- B. Car ta no 2
 Exmo . Senhor ,
 Tenho a honra de acusar a recepção da Vossa carta de hoje , do seguinte
 teor :
 " Tenho a honra de me referir ao Acordo entre a Nova Zelândia e a
 Comunidade Económica Europeia sobre o comércio de carne de carneiro , de
 borrego e de caprino , assinado em 14 de Outubro de 1980 . Tenho agora a
 honra de reafirmar a Intenção da Nova Zelândia de proceder à
 comercialização de borrego neozelandês numa base correcta . Além d Isso , a
 Nova Zelândia confirma que , para facilitar um desenvolvimento de mercado
 equilibrado e como medida temporária para os dois próximos anos ,
 assegurará que as exportações para os mercados abaixo referidos - ainda
 considerados mercados sensíveis - serão sujeitas a uma restrição
 administrativa por parte da Nova Zelândia , nas condições a seguir
 refer I das .
 A Nova Zelândia assegurará que as exportações para França e para a
 Irlanda em 1989 sejam limitadas a uma quantidade de 6 150 toneladas
 equ I va I ente - peso - carcaça para a França e a uma quantidade de 450
 toneladas equivalente - peso- carcaça para a Irlanda .
 No que respeita a 1990 , esses limites serão aumentados de 20 por cento .
 Muito agradeço se digne acusar a recepção da presente carta ."
 Queira aceitar , Exmo . Senhor , a expressão da minha mals elevada
 cons I deração .
 Pelo Conselho das
 Comunidades Europels
 Z
 ---pagebreak--- ANEXO I I I
 Exmo . Senhor ,
 Tenho a honra de ine referir à Troca de Cartas com data de hoje relativa
 ao Acordo entre a Comunidade Económica Europeia e a Nova Zelândia sobre o
 comércio de carne de carneiro , de borrego e de caprino e , nomeadamente , à
 Cláusula 6a do Anexo dessa Troca de Cartas .
 Para o efeito , confirmo não ser intenção da Comissão dar Inicio a um
 procedimento de acção de correcção contra a Nova Zelândia sempre que a
 principal causa da alteração dos preços , que possa eventualmente ter
 originado um processo consultivo nos termos das Trocas de Cartas , não
 resida na actuação dos comerciantes neoze I andeses .
 Queira aceitar , Exmo . Senhor , a expressão da minha ma I s elevada
 cons i der ação .
 ---pagebreak--- FICHE FINANCIERE SATE : 1.12.1988
 i . LIGNE BUDGÉTAIRE : Recettes 100 CRÉDITS : 1419,2 Mio Ecu
 2. INTITULE DE LA MESURE : Proposition de Décision du Conseil concernant l' adaptation de
 l accord d autolimita ci on en L r e la Communauté et la Nouvelle-Zélande sur le corn-
 merce des viandes de mouton , d' agneau et de chèvre .
 3 . BASE JUS:::SL'E : Art . 113 du Traité .
 A. os -E .* . Importation d' un contingent de 205.000 t de viande ovine à
 un prélèvement de 0 % en provenance de la Nouvelle-Zélande .
 5. INCIDENCE : -'INANEIEPE : P£»:?DE De 1 ? «OIS I ÉXEPCICE EN COUPS ( 89 ) IcxERCICE SUjivAf.-r
 I c 90
 5.0 DEPENSE'. ■- INARGE
 - SU BL SG : ~ SES GE p. m . (1 ) p. m . (1 ) p.m . (1 )
 5.1 » E:£^-53
 - SESSO -; 5 :?! «:»-•: :*s :z
 ( s . : >i PG* * <1 i - 32 .'■lie E ~U - 23 Mio ECU - 32 Mio
 - kâsjvnài'uiiaHWKci
 l
 1991 1992
 5.0.1 == £ .:: :: NS SES SE»ENSES p.m . ( 1 ) p.m . C1 )
 5.1.1 PRÉCISIONS SES RE:E”ES - 32 Mio ECU - 32 Mio ECU
 5.2 «OSE SE : A. : JL : Le prélèvement moyen appliqué à l' importation de la viande ovine
 s' élève à 1.750 ECU / t .
 Toutefois pour les importations en provenance de Nouvelle-Zélande , le prélèvement
 est limité au droit autonome de 10 % découlant de la consolidation du GATT , soit
 environ 150 ECU / t . La suppression de ce droit induirait une perte de recettes
 pour 12 mois de : 205.000 t x 150 ECU / t x 1,043 ( DT ) - 32 Mio ECU .
 Sur l' incidence 1989 , l' incidence est limitée à 23 Mio ECU .
 6.0 EINAN;?>«ENT =; S:I3.E S »R GRESI'G »u CHAPITRE CONCERNE DU BUDGET EN COURS O'EXECUTION HB
 6.1 f INJL'IE 'EN - POSSIBLE = AR V!PS“E'-' : I-APITRES OU 8UDGET EN COURS D ' EXE CL” I ON MB O N
 6.2 NECESSITE S' LN BUSGE' SUPRLE*E • := Du 1 1BI
 6.3 CRESIT ; INSCRIRE SANS . ES : IM
 OBSERVA ---. (D Aucun engagement précis ne îigurant dans l 'accord en ce qui concerne
 le prix à l' importation, l' importation à prélèvement nul de cette
 viande pourrait avoir un effet dépressif conduisant à une baisse
 des prix du marché dans la Communauté , avec comme conséquence une
 hausse correspondante des primes octroyées et donc des dépenses du
 budget comnunautai re . L' ampleur de ce phénomène est difîicile à
 estimer .
 ---pagebreak--- FICHE D' IMPACT SUR LA COMPETITIVITE ET L' EMPLOI
 Proposition de décision du Conseil concernant
 l' adaptation de l' accord d' autolimitation
 entre la Communauté Economique Européenne et la Nouvelle-Zélande
 sur le commerce des viandes de mouton , d' agneau et de chèvre .
 Ce projet d' accord envisage une modification du régime à l' importation
 actuellement applicable dans le cadre de l' accord d' autolimitation entre la
 Communauté et la Nouvelle-Zélande sur le commerce des viandes ovine et
 capr I ne .
 Dans la mesure où II prévoit essentiellement , d' une part , de réduire les
 quantités prévues dans ces accords en les ramenant au niveau des quantités
 réellement Importées et , d' autre part , d' introduire des prix mlnlma à
 l' importation , ce projet n' a pratiquement pas d' impact sur les entreprises .
 On peut également considérer que les modifications proposées ne leur
 Imposeront pas de coûts supplémentaires .
 t


type: caselaw

text:
19.5.2001 FR Journal officiel des Communautés européennes C 150/25
 1) Le recours est rejeté. ARRÊT DU TRIBUNAL DE PREMIÈRE INSTANCE
 2) Chacune des parties supportera ses propres dépens. du 13 mars 2001
 (1) J.O. C 79 du 18.3.00. dans l’affaire T-116/00, Benthe Hørbye-Möller contre
 Commission des Communautés européennes (1)
 (Fonctionnaires — Promotion — Examen comparatif des
 mérites — Recours en annulation)
 (2001/C 150/49)
 ARRÊT DU TRIBUNAL DE PREMIÈRE INSTANCE
 (Langue de procédure: le français)
 du 31 janvier 2001
 Dans l’affaire T-116/00, Benthe Hørbye-Möller, fonctionnaire
 de la Commission des Communautés européennes, demeurant
 dans l’affaire T-24/00, The Sunrider Corporation contre à Igel (Allemagne), représenté par Me L. Tinti, avocat, ayant
 Office de l’harmonisation dans le marché intérieur (mar- élu domicile à Luxembourg, contre Commission des Commu-
 ques, dessins et modèles) (OHMI) (1) nautés européennes (agent: Mme C. Berardis-Kayser), ayant
 pour objet une demande d’annulation de la décision de la
 (Marque communautaire — Vocable VITALITE — Motif Commission de ne pas promouvoir la requérante au grade B 2
 absolu de refus — Article 7, paragraphe 1, sous c), du au titre de l’exercice de promotion 1999, le Tribunal (juge
 règlement (CE) no 40/94) unique: M. J.D. Cooke); greffier: Mme D. Christensen, adminis-
 trateur, a rendu le 13 mars 2001 un arrêt dont le dispositif est
 (2001/C 150/48) le suivant:
 1) Le recours est rejeté.
 (Langue de procédure: l’anglais) 2) Chaque partie supportera ses propres dépens.
 Dans l’affaire T-24/00, The Sunrider Corporation, établie à
 (1) J.O. C 192 du 8.7.00.
 Torrance, Californie (Etats-Unis d’Amérique), représentée par
 Me A. Kockläuner, avocat à Munich, ayant élu domicile à
 Luxembourg, contre Office de l’harmonisation dans le marché
 intérieur (marques, dessins et modèles) (OHMI) (agents:
 MM. C. Rusconi et G. Humphreys), ayant pour objet un recours
 formé contre la décision de la deuxième chambre de recours de
 l’Office de l’harmonisation dans le marché intérieur (marques,
 dessins et modèles) du 26 novembre 1999 (affaire ARRÊT DU TRIBUNAL DE PREMIÈRE INSTANCE
 R 137/1999-2) concernant l’enregistrement du vocable VITA-
 LITE comme marque communautaire, le Tribunal (deuxième du 22 février 2001
 chambre), composé de M. J. Pirrung, président, et de
 MM. A. Potocki et A.W.H. Meij, juges; greffier: M. J. Palacio dans l’affaire T-144/00, Daniela Tirelli contre Parlement
 González, administrateur, a rendu le 31 janvier 2001 un arrêt européen (1)
 dont le dispositif est le suivant:
 (Fonctionnaires — Passage dans une catégorie supérieure —
 1) La décision de la deuxième chambre de recours de l’Office de Indemnité de secrétariat — Article 46 du statut — Transfert
 l’harmonisation dans le marché intérieur (marques, dessins et interinstitutionnel — Irrecevabilité)
 modèles) du 26 novembre 1999 (affaire R 137/1999-2) est
 annulée, en ce qui concerne les produits suivants: «aliments pour
 bébés» et «eaux minérales et gazeuses». (2001/C 150/50)
 2) Le recours est rejeté pour le surplus. (Langue de procédure: le français)
 3) La partie requérante supportera ses propres dépens et la moitié
 des dépens de la partie défenderesse. Cette dernière supportera Dans l’affaire T-144/00, Daniela Tirelli, fonctionnaire du
 l’autre moitié de ses dépens. Parlement européen, demeurant à Dahlem (Luxembourg),
 représenté par Mes G. Vogel et F. Burg, avocats, ayant élu
 domicile à Luxembourg, contre Parlement européen (agents:
 (1) J.O. C 135 du 13.5.00. MM. H. von Hertzen et Y. Pantalis), ayant pour objet une
 demande tendant, d’une part, à l’annulation de la décision du
 Parlement refusant d’octroyer à la requérante l’indemnité de
 secrétariat et, d’autre part, à la réparation d’un prétendu