text:
 2.3.2018
 NL
 Publicatieblad van de Europese Unie
 L 60/51
 AANBEVELING Nr. 1/2017 VAN DE SAMENWERKINGSRAAD EU-ARMENIË
 van 20 november 2017
 over de prioriteiten van het partnerschap EU-Armenië [2018/315]
 DE SAMENWERKINGSRAAD EU-ARMENIË,
 Gezien de partnerschaps- en samenwerkingsovereenkomst tussen de Europese Gemeenschappen en hun lidstaten, enerzijds, en de Republiek Armenië, anderzijds, en met name artikel 78,
 Overwegende hetgeen volgt:
 (1)
 De partnerschaps- en samenwerkingsovereenkomst tussen de Europese Gemeenschappen en hun lidstaten, enerzijds, en de Republiek Armenië, anderzijds (1) („de overeenkomst”), is op 22 april 1996 ondertekend en op 1 juli 1999 in werking getreden.
 (2)
 Overeenkomstig artikel 78 van deze overeenkomst kan de Samenwerkingsraad tevens passende aanbevelingen doen voor de verwezenlijking van de doelstellingen van de overeenkomst.
 (3)
 Krachtens artikel 95, lid 1, van de overeenkomst dienen de partijen alle algemene en bijzondere maatregelen te treffen die vereist zijn om aan hun verplichtingen krachtens de overeenkomst te voldoen en dienen zij er op toe te zien dat de in de overeenkomst vastgelegde doelstellingen worden bereikt.
 (4)
 Bij de herziening van het Europees nabuurschapsbeleid is voorgesteld een nieuwe fase van de samenwerking met partners in te gaan, waardoor beide partijen meer betrokkenheid voelen.
 (5)
 De Unie en Armenië zijn overeengekomen hun partnerschap te bestendigen door een aantal prioriteiten voor de periode 2017-2020 vast te stellen, teneinde de veerkracht en stabiliteit van Armenië te ondersteunen en te bevorderen.
 (6)
 De partijen bij de overeenkomst hebben aldus overeenstemming bereikt over de tekst van de prioriteiten van het partnerschap EU-Armenië, die de uitvoering van de overeenkomst zullen ondersteunen en de nadruk leggen op samenwerking inzake gedeelde belangen die in gezamenlijk overleg zijn geïdentificeerd,
 HEEFT DE VOLGENDE AANBEVELING VASTGESTELD:
 Artikel 1
 De Samenwerkingsraad beveelt aan dat de partijen de prioriteiten voor het partnerschap EU-Armenië uitvoeren, zoals opgenomen in de bijlage.
 Artikel 2
 Deze aanbeveling treedt in werking op de datum waarop zij wordt vastgesteld.
 Gedaan te Brussel, 20 november 2017.
 Voor de Samenwerkingsraad
 De Europese Unie
 F. MOGHERINI
 De Republiek Armenië
 E. NALBANDIAN
 (1) PB L 239 van 9.9.1999, blz. 3.
 BIJLAGE
 PARTNERSCHAPSPRIORITEITEN TUSSEN DE EUROPESE UNIE EN ARMENIË
 I. ACHTERGROND
 De partnerschaps- en samenwerkingsovereenkomst tussen de Europese Gemeenschappen en hun lidstaten, enerzijds, en Armenië, anderzijds (hierna „de partnerschaps- en samenwerkingsovereenkomst” genoemd), is op 22 april 1996 ondertekend en op 1 juli 1999 in werking getreden. De EU en haar lidstaten, enerzijds, en Armenië, anderzijds, hebben op 27 februari 2017 de onderhandelingen afgerond over een brede en versterkte partnerschapsovereenkomst (CEPA), waarvan de tekst voor ondertekening wordt voorbereid. De partnerschapsprioriteiten tussen de EU en Armenië moeten de samenwerking tussen de partners soepeler doen verlopen, ook in de context van de nieuwe overeenkomst. Het doel van de partnerschapsprioriteiten is het versterken van de betrekkingen tussen de EU en Armenië en het bevorderen van universele waarden en stabiliteit, weerbaarheid, veiligheid en welvaart op de fundamenten van democratie, mensenrechten, rechtsstaat en duurzame economische groei en openheid. Zij stemmen overeen met de prioriteiten die door de Republiek Armenië en de EU zijn vastgesteld, met inbegrip van de prioriteiten van het herziene Europese nabuurschapsbeleid(ENB) (1). De partnerschapsprioriteiten volgen het beginsel van gedeelde zeggenschap en differentiatie en komen voort uit de vier prioriteiten (2) die gezamenlijk waren overeengekomen op de top van Riga van het Oostelijke Partnerschap in 2015, en die in mei 2016 door beide partijen werden bevestigd in de bijeenkomst van de ministers van Buitenlandse Zaken van de EU en het Oostelijke Partnerschap als een richtinggevend kader voor toekomstige werkzaamheden. Ten slotte zijn de partnerschapsprioriteiten ook in overeenstemming met de duurzameontwikkelingsdoelstellingen 2030 en de Overeenkomst van Parijs van 2015 inzake klimaatverandering en de daarin vastgelegde toewijding aan de problematiek van economische, ecologische en sociale duurzaamheid en klimaatverandering.
 De EU en Armenië hebben gemeenschappelijke belangen en waarden, met name met het oog op het Armeense streven naar economische en politieke hervormingen alsmede regionale samenwerking, onder meer in het Oostelijke Partnerschap. De nieuwe brede overeenkomst zal de wettelijke basis voor de bilaterale betrekkingen vernieuwen en vorm geven en de gelegenheid moet worden aangegrepen om de betrekkingen tussen de EU en Armenië te versterken, ook door middel van een akkoord over de partnerschapsprioriteiten. Dit nieuwe overkoepelende kader en de prioriteitsgebieden voor samenwerking worden gebaseerd op het wederzijdse belang bij een grotere onderlinge betrokkenheid, waarbij rekening wordt gehouden met de andere internationale verbintenissen van de EU en Armenië.
 De partnerschapsprioriteiten bouwen voort op een vruchtbare samenwerking in het verleden in de context van de uitvoering van het ENB-actieplan, dat door de prioriteiten wordt vervangen. Deze partnerschapsprioriteiten moeten vorm geven aan de agenda voor regelmatig te houden politieke- en sectoraledialoogbijeenkomsten als omschreven in de nieuwe overeenkomst, die ook het kader zal vormen voor de uitvoering van en het toezicht op de prioriteiten.
 De toekomstige financiële samenwerking en programmering tussen de EU en Armenië, met name het volgende integrale steunkader voor Armenië voor 2017-2020, zullen worden gebaseerd op deze partnerschapsprioriteiten.
 II. PRIORITEITEN
 De partnerschapsprioriteiten belichamen gedeelde belangen en spitsen zich toe op gebieden waarop samenwerking wederzijdse voordelen oplevert. Armenië en de EU zullen de essentiële doelstellingen blijven nastreven van de ondersteuning van regionale stabiliteit, gebaseerd op gemeenschappelijke waarden en een sterke inzet voor democratie en de mensenrechten. Het maatschappelijk middenveld is een belangrijke factor in de context van het Oostelijke Partnerschap. De EU en Armenië zullen de betrokkenheid van deze organisaties bij de uitvoering van de prioriteiten verder faciliteren. Economische samenwerking voor duurzame groei is een gebied met sterke gemeenschappelijke belangen waar wij alle mogelijke mogelijkheden tot verbetering van het ondernemingsklimaat zullen onderzoeken. Snellere en meer inclusieve groei vereisen een versterking van de passende vaardigheden en het menselijke kapitaal van de openbare instellingen, verdere verbeteringen op het vlak van goed bestuur alsook betere infrastructuurconnecties. De aanpak van deze kwesties zal gunstige voorwaarden creëren voor meer samenwerking in sleutelsectoren en voor meer mobiliteit, ten bate van de burgers zowel in de EU als in Armenië. De prioriteiten hangen onderling samen en versterken elkaar. Elke prioriteit omvat diverse elementen in een multidisciplinaire en sectoroverschrijdende aanpak die noodzakelijk is om het doel te bereiken. Dit omvat gezamenlijke actieve betrokkenheid in multilaterale samenwerkingsfora, ook binnen het kader van het Oostelijke Partnerschap.
 1. Verbetering van de instellingen en behoorlijk bestuur
 De EU en Armenië verbinden zich tot verdere samenwerking met als doel de mensenrechten en de rechtsstaat, alsook de fundamentele vrijheden te bevorderen. Zij zullen samenwerken voor een voortdurende verbetering van het openbaar bestuur in Armenië, voor behoorlijk bestuur en een functionerend rechtsstelsel, meer corruptiebestrijding en versterking van het maatschappelijke middenveld. Gelijke kansen, milieuaspecten en sociale kwesties zullen in alle beleidsterreinen worden geïntegreerd.
 De aandacht zal liggen op de uitvoering en handhaving van de toepasselijke wetgeving, met inbegrip van de nieuwe grondwet. De hervorming van de kieswet, die in september 2016 is overeengekomen op basis van onder meer de aanbevelingen van de Organisatie voor Veiligheid en Samenwerking in Europa en het Bureau voor Democratische Instellingen en Mensenrechten van de OVSE, is van toepassing met ingang van de parlementsverkiezingen van 2 april 2017. De partijen zullen ook streven naar verdere ontwikkeling van een gunstig klimaat voor het maatschappelijk middenveld, met inbegrip van de sociale partners, en de participatie ervan aan de beleidsvorming. Bij het vaststellen van deze partnerschapsprioriteiten werd het maatschappelijk middenveld gehoord en het zal ook een belangrijke rol spelen bij het toezicht op de uitvoering ervan.
 De partijen zullen hun inspanningen opvoeren om het openbaar bestuur te hervormen, met inbegrip van de lokale autoriteiten en de rechtshandhaving. Een bijzonder belang wordt gehecht aan de rechtsstaat, de bevordering van een onafhankelijk rechtsstelsel, toegang tot justitie en het recht op een eerlijke rechtsgang. Deze hervorming zal worden aangevat met een strategisch kader voor de hervorming van het openbaar bestuur. Het doel van onze samenwerking is de verantwoordingsplicht en doeltreffendheid van het bestuur te versterken, onder meer door modern, gendergevoelig beheer van de menselijke hulpbronnen en verregaand gebruik van e-bestuur, ook in de gezondheidszorg. De ontwikkeling en de evaluatie van het beleid zullen worden gebaseerd op duidelijk feitenmateriaal dat onder meer afkomstig is van een bureau voor statistiek dat hoogwaardige statistieken levert.
 De bestrijding van corruptie zal de kern vormen van de hervorming van het bestuur en de inspanningen om de rechtsstaat in Armenië te versterken. De samenwerking zal in het bijzonder gericht zijn op de versterking van de instanties voor corruptiebestrijding en op de herziening van de wetgeving, meer bepaald inzake overheidsopdrachten, het behoorlijke functioneren van het stelsel voor de aangifte van tegoeden, het beheer van de openbare functies waarbij de grootste economische en andere belangen op het spel staan (aanbestedingen, douane, vergunningen), ten einde hoge ethische normen aan te houden en belangenconflicten te vermijden. De partijen voeren de financiële steun uit volgens de beginselen van goed financieel beheer en werken samen om de financiële belangen van de Europese Unie en van Armenië te beschermen, overeenkomstig de toepasselijke bepalingen van de brede en versterkte partnerschapsovereenkomst.
 De samenwerking in de veiligheidssector beoogt de verantwoordingsplicht van de veiligheidsbeambten te versterken en gemeenschappelijke punten van zorg aan te pakken op het gebied van de strijd tegen de georganiseerde misdaad, drugs en terrorisme, inclusief terrorismefinanciering en witwaspraktijken, met middelen die stroken met de bepalingen inzake justitie, vrijheid en veiligheid zoals neergelegd in de diverse overeenkomsten die de betrekkingen tussen de EU en Armenië regelen. De verdere modernisering van het grensbeheer zal bijdragen tot de veiligheid van het land en de regio en tot economische ontwikkeling door de facilitering van legitieme uitwisselingen. De partijen zullen ook samenwerken voor de invordering van criminele vermogensbestanddelen door een verbetering van het wettelijke kader in Armenië en de oprichting van een volledig operationeel bureau voor de invordering van tegoeden.
 2. Economische ontwikkeling en marktkansen
 Het gemeenschappelijke doel van de partijen is duurzame en inclusieve economische ontwikkeling in Armenië. Duurzame groei vereist een gezond economisch beleid waarmee macro-economische en financiële stabiliteit wordt gegarandeerd. Dit impliceert een voortdurende inzet voor een duurzaam begrotingsbeleid en tegelijk een vrijwaring van kapitaal- en sociale uitgaven en een versterking van buffers tegen externe schokken. Bij het beheer van de overheidsfinanciën (een belangrijk element zowel voor goed bestuur als voor de democratie en economische ontwikkeling) zal worden uitgegaan van de beginselen van de beste internationale praktijken. Het toezicht op de banken zal verder worden versterkt volgens internationale normen en praktijken om de robuustheid en weerbaarheid van de financiële sector te vergroten. De modernisering en de hervormingen op het gebied van het douane- en belastingbeheer, met inbegrip van de internationale samenwerking en de versterking van de strijd tegen fraude, zullen de inning van de belastingen verbeteren.
 Een beter ondernemingsklimaat is een fundamentele voorwaarde voor economische ontwikkeling. In dit verband zal bijzondere aandacht uitgaan naar een verdere vereenvoudiging van de bestuurlijke procedures en een vermindering van de administratieve kosten, een betere toegang tot financiering voor kleine en middelgrote ondernemingen (het mkb) in een gezonde en gediversifieerde financiële markt, grotere bescherming en een versterking van de eigendomsrechten. Sterke organisaties voor de ondersteuning van bedrijven en verenigingen van bedrijven zouden de economische operatoren helpen nieuwe kansen aan te grijpen en grotere inspraak te hebben in de economische beleidsvorming. De EU en Armenië zullen ernaar streven Armeense bedrijven beter in staat te stellen om deel te nemen aan internationale waardeketens, waarbij economische operatoren uit de EU en uit Armenië betrokken zijn, en waardoor technologie- en kennisoverdracht bevorderd wordt. In deze context is de rol van organisaties voor de ondersteuning van bedrijven van cruciaal belang en de EU-steun voor partnerschappen tussen Armeense en Europese bedrijven kan een hefboomeffect hebben voor de nationale inspanningen. De Armeense deelname aan internationale waardeketens kan buitenlandse directe investeringen omvatten en daardoor versterkt en versneld worden, hetgeen kan bijdragen tot het opbouwen en versterken van lokale vaardigheden en competenties. Hiertoe is het essentieel om het investeringskader te verbeteren door de transparantie, betrouwbaarheid en doeltreffendheid te vergroten. Een investeringsklimaat dat bedrijven ondersteunt, impliceert tevens doeltreffende mededinging op de markten voor producten en diensten, gegarandeerd door een sterke en onafhankelijke mededingingsautoriteit die volgens de hoogste ethische normen opereert, met toegang tot een doeltreffend handhavingsmechanisme en een doeltreffende bescherming van de intellectuele-eigendomsrechten, waaronder de geografische aanduidingen. De verbetering van het ondernemingsklimaat in alle sectoren speelt een grote rol bij het stimuleren van de groei. Er is een modern werkgelegenheids- en sociaal beleid nodig om ervoor te zorgen dat de economische ontwikkeling inclusief is, en om bij te dragen tot een verbetering van de welvaart voor alle Armeense burgers. Dit impliceert passende instellingen om een doeltreffend toezicht op de arbeidsvoorwaarden met inbegrip van gezondheid en veiligheid op het werk te garanderen.
 Het is van belang de algemene ontwikkelingsstrategie voor Armenië ten uitvoer te leggen, alsook sectorspecifieke strategieën (de strategie voor kleine en middelgrote ondernemingen en de aanbevelingen van de SBA-beoordeling, de strategie voor de bevordering van de uitvoer, voor plattelandsontwikkeling enz.), actief deel te nemen aan de EU-programma's voor kleine en middelgrote ondernemingen (Cosme) en voor onderzoek en innovatie (Horizon 2020), en het regelgevende en infrastructuurklimaat van de informatie- en communicatietechnologie te actualiseren, onder volledige gebruikmaking van EU-steun op deze gebieden.
 Het bevorderen van de digitale economie, ook door de digitale omgeving in Armenië af te stemmen op de digitale eengemaakte markt van de EU, zou van belang zijn voor de modernisering van de Armeense economie en samenleving.
 Het toezicht op de uitvoering van deze strategieën moet onder meer een publiek-private dialoog omvatten en overleg met de relevante maatschappelijke organisaties, onder meer met de sociale partners.
 De groene economie biedt een belangrijke groeimogelijkheid voor duurzame ontwikkeling. Milieukwesties, waaronder de klimaatverandering, zullen in alle relevante beleidsactiviteiten worden geïntegreerd.
 De EU en Armenië hebben een doeltreffende samenwerking opgezet voor landbouw, regionale en plattelandsontwikkeling, om in heel Armenië de ontwikkeling van groepen landbouwers en toegevoegdewaardeketens te bevorderen. Waar landbouw en zelfvoorzieningslandbouw kansen bieden voor voedselzekerheid en informele werkgelegenheid, is het van belang het concurrentievermogen van de sector verder te ontwikkelen onder meer door capaciteitsopbouw en toegang tot financiering. Voortbouwend op de verwezenlijkingen uit het verleden en overeenkomstig de hervorming van het openbaar bestuur op alle niveaus zullen de partijen de economische, sociale en territoriale samenhang in de regio verder blijven versterken.
 3. Connectiviteit, energie-efficiëntie, milieu en klimaatactie
 Aangezien Armenië geen toegang heeft tot de zee, is het van belang de connectiviteitsproblemen te overwinnen. Ook binnen het land zelf zijn er afgelegen gebieden met beperkte verbindingen met de economische, politieke en sociale centra. De samenwerking met de EU en de andere landen van het Oostelijke Partnerschap op deze gebieden, met name met Georgië, kan helpen de gevolgen van de geografische situatie van het land te verzachten.
 Het groeipotentieel van Armenië zou baat hebben bij verbetering van de ondernemingskansen, het vervoer, de logistiek en de waardeketenconnecties, gestimuleerd door betere interne en grensoverschrijdende connectiviteit. Wegvervoer, spoorvervoer en luchtvervoer zijn de voornaamste transportwijzen in Armenië. Aangezien de voornaamste handelspartners van Armenië de EU, Rusland en China zijn, wordt koopwaar gewoonlijk vanuit Georgische havens via spoorferrydiensten overgebracht. De partijen zullen samenwerken om snelle douaneprocedures aan de grenzen op te zetten omdat dit essentieel is om bij alle vervoerswijzen dure vertragingen te vermijden.
 De partijen zullen ook samenwerken in het kader van het uitgebreide trans-Europese vervoerskernnetwerk (TEN-T), gebaseerd op duidelijke prioriteitenstelling, om de toegang van Armenië tot de internationale markten te verbeteren. De samenwerking inzake verkeersveiligheid, zowel infrastructureel als beleidsmatig, zal ook worden bevorderd. Investeringen in de infrastructuur moeten milieuvriendelijk en klimaatbestendig zijn.
 Om doeltreffende connecties en marktontwikkeling buiten het onmiddellijke nabuurschap te verzekeren, is het van belang een hervorming van de burgerluchtvaart door te voeren, die geleidelijk moet leiden tot de sluiting van een luchtvaartovereenkomst met de EU.
 Behoorlijk milieubeheer (meer bepaald het gebruik van de milieueffectbeoordeling en de strategische effectbeoordeling, toegang tot milieu-informatie en toegang tot de rechter in milieuzaken) en de integratie van milieu en klimaatactie in de relevante beleidsgebieden zullen een solide basis vormen voor duurzame ontwikkeling. De verbintenissen op milieugebied zoals die in de nieuwe overeenkomst zijn opgenomen, zullen de basis zijn voor hervormingen ter zake. Een grotere energie-efficiëntie zal snelle, significante en duurzame besparingen opleveren, en ook de overgang naar een emissiearme en klimaatbestendige economie bespoedigen. In woongebieden kunnen deze acties worden gecombineerd met de werkzaamheden van het Burgemeestersconvenant. Zolang kernenergie wordt gebruikt voor het handhaven van een passend energievoorzieningsniveau in het land, is het noodzakelijk een hoog niveau van nucleaire veiligheid te garanderen: hiervoor moeten de normen van de Internationale Organisatie voor Atoomenergie (IAEA) en de EU-normen en praktijken, die ook in de brede en versterkte partnerschapsovereenkomst zijn vermeld, als basis dienen.
 Een moderne samenleving kan alleen functioneren als er een betrouwbare en betaalbare energievoorziening is en duurzaamheid is alleen mogelijk als de gevolgen van die voorziening voor milieu en klimaat worden ingeperkt. Een verbeterde energie- en bronnenefficiëntie, ook in de huisvesting, en een groter gebruik van hernieuwbare energie zullen bijdragen tot dit doel door uitvoering van de standaardwetgeving op het gebied van energie-efficiëntie, hernieuwbare energiebronnen en de elektriciteitsmarkt. Deze doelstellingen kunnen ook worden nagestreefd door openbare aanbestedingen voor diensten en infrastructuur.
 De energiezekerheid kan ook worden verbeterd door meer en betere connecties naar de buurlanden. De blijvende actieve deelname van Armenië aan de multilaterale samenwerking met het Oostelijke Partnerschap zal van essentieel belang zijn om projecten vast te stellen van gemeenschappelijk belang die voor financiële EU-steun in aanmerking kunnen komen. Een betere energie-efficiëntie en het stimuleren van hernieuwbare energie met capaciteitsopbouw en een duidelijke prioriteitsstelling van investeringen zijn van cruciaal belang om de energieveiligheid en -zekerheid in Armenië te garanderen.
 Ten slotte blijven de sluiting en de veilige ontmanteling van de kerncentrale van Medzamor en de tijdige goedkeuring van een stappenplan of actieplan daartoe belangrijke doelstellingen, rekening houdend met de noodzaak om de kerncentrale door een nieuwe capaciteit te vervangen om de energiezekerheid van Armenië en de voorwaarden voor duurzame ontwikkeling te garanderen.
 4. Mobiliteit en contacten van mens tot mens
 De partijen zullen samenwerken met als doel mobiliteit voor hun onderdanen te faciliteren en de mogelijkheden voor persoonlijke contacten te verruimen door gerichte acties voor jongeren, studenten, onderzoekers, kunstenaars, cultuurwerkers en mensen uit het bedrijfsleven. In dat verband wordt bevestigd dat een grotere mobiliteit van hun burgers in een veilige en goed beheerde omgeving een van de kerndoelstellingen blijft, en wordt overwogen te zijner tijd een visumdialoog met Armenië te starten voor zover de omstandigheden een naar behoren beheerde en beveiligde mobiliteit mogelijk maken, en daarbij onder meer een visumversoepelings- en een overnameovereenkomst tussen de partijen uit te voeren. Zij zullen samenwerken om irreguliere migratie te bestrijden, onder meer door de overnameovereenkomst uit te voeren, en beleidsvorming inzake grensbeheer en het scheppen van juridische en operationele kaders te bevorderen.
 Het beheer van de migratiestromen zal worden gebaseerd op de visumversoepelingsovereenkomst en de overnameovereenkomst. De EU onderkent de rol van Armenië bij het vestigen van vluchtelingen uit Syrië, waardoor Armenië in aanmerking komt voor steun uit het Regionaal Trustfonds van de Europese Unie in respons op de Syrische crisis (3).
 Om de uitdagingen van de mondiale markt aan te gaan zijn solide vaardigheden op alle niveaus noodzakelijk, zowel in het bedrijfsleven als in de overheidsdiensten. Het kleuter-, basis-, secundair en hoger onderwijs, beroepsonderwijs en -opleiding, alsook de samenwerking tussen het onderwijs- en opleidingsstelsel en het bedrijfsleven moeten worden versterkt om ten volle te kunnen bijdragen aan de ontwikkeling van deze vaardigheden. Bijzondere aandacht zal uitgaan naar onderzoek en innovatie volgend op de deelname van Armenië aan het programma Horizon 2020.
 (1) 18.11.2015, JOIN(2015) 50 final.
 (2) Zie de vier titels onder deel II Prioriteiten.
 (3) Besluit C(2014) 9615 van de Commissie van 10 december 2014 betreffende de oprichting van het Regionaal Trustfonds van de Europese Unie in respons op de Syrische crisis, het zogenaamde „Madad-fonds”.


type: other

text:
Jan Vučka: Kauza Jiří Hlavatý a kdy zaniká mandát senátora | JINÉ PRÁVO
 Ústava k souběhu funkcí poslanců a senátorů říká toto:
 Článek 21 Ústavy jasně uvádí, že nikdo nemůže být současně poslanec i senátor. Zánik mandátu poslance či senátora upravuje článek 25 Ústavy, který však žádné ustanovení výslovně odkazující na čl. 21 Ústavy neobsahuje:
 Buď tedy mandát do jedné komory v případě konkurence mandátů do obou komor zaniká bez výslovného uvedení procedury v Ústavě, nebo je třeba na postup zániku mandátu v takové situaci aplikovat písmeno f) článku 25 Ústavy.
 Aplikovatelnost čl. 25 písm. f) Ústavy můžeme odůvodnit buď analogií, nebo doslovným výkladem, že klauzule „které stanoví zákon“ z čl. 22 odst. 1 Ústavy odkazuje i na předcházející čl. 21 Ústavy. Vskutku není patrný žádný důvod, proč by zákaz souběhu funkcí poslance a prezidenta měl být realizován odlišně od zákazu souběhu funkcí poslance a senátora.
 Nejvyšší správní soud ve svém usnesení ve věci sp. zn. Vol 32/2006 dospěl k názoru, že nejde o analogii. Podle NSS je čl. 21 Ústavy přímo podřaditelný pod čl. 22 odst. 1 Ústavy: „Z čl. 22 odst. 2 Ústavy nesporně plyne, že dnem, kdy se poslanec nebo senátor ujal neslučitelné funkce (o níž tak stanoví zákon), zaniká jeho mandát poslance nebo senátora. Z jazykového (a koneckonců ani systematického) výkladu tedy nevyplývá, že by citované ustanovení vylučovalo svoji aplikaci ve věci vzájemné neslučitelnosti funkcí poslance a senátora. Za použití výkladu logického, konkrétně argumentace a minori ad maius, je pak možno dovodit, že pokud lze čl. 22 Ústavy aplikovat na „další funkce o nichž to stanoví zákon“, tím spíše lze uvedený článek Ústavy aplikovat na neslučitelné funkce, o nichž tak přímo a výslovně stanoví Ústava v čl. 21.“
 Pokud jsme se ustanovili, že neslučitelnost funkcí poslance a senátora spadá do režimu čl. 22 Ústavy, pak ale musíme přijmout i logické důsledky, které z toho plynou. Pro vyřešení neslučitelnosti funkcí je předepsaná procedura v čl. 22 odst. 2 Ústavy:
 Korespondující úpravu nalezneme i v zákoně č. 107/1999 Sb., o jednacím řádu Senátu:
 Mandát senátora zaniká
 Aplikovatelnost tohoto ustanovení na obdobné situace potvrdilo již citované rozhodnutí Nejvyššího správního soudu, jakož navazující usnesení Ústavního soudu ve věci sp. zn. Pl.ÚS 66/06.
 A teď se dostáváme k jádru problému: co to znamená „ujal se úřadu/funkce“, když hovoříme o poslancích a senátorech? S tímto se NSS pohříchu vůbec nevypořádal a tento problém úplně přeskočil, přestože je kritický pro všechny další úvahy.
 Ústava a zákony operují hned se čtyřmi různými pojmy: poslanec či senátor může být zvolen, může mu vzniknout mandát, také se může stát členem příslušné komory, případně se může ujmout neslučitelné funkce senátora či poslance . Kuriózně „ujmutí se funkce“ není v kontextu poslanců a senátorů přesně definované, třebaže je klíčové pro zánik mandátu v případě souběhu mandátů v obou komorách.
 Můj jazykový cit praví, že „ujmutí se funkce“ evokuje aktivní jednání. Když už zákon o jednacím řádu Senátu hovoří o „ujmutí se něčeho“, pak tím zřetelně myslí aktivní jednání odlišné od samotného zvolení: například Senát si zvolí svého předsedu (§ 29) a ten se teprve následně „ujme“ řízení schůze (§ 30), což nepochybně zahrnuje aktivní jednání jako přesednutí si z řadové lavice, vzetí si slova k zahájení předsednictví atd.
 Rozlišení zvolení a „ujmutí se funkce“ by ostatně dávalo smysl i jako ochrana před nedobrovolnou ztrátou mandátu uměle vyvolanou kolizí funkcí. Umím si představit některé postkomunistické autoritativně demokratické země, kde jednou někoho napadne zvolit příliš hlasitého opozičního poslance ombudsmanem či jmenovat soudcem! Hezký venkovský okres, čerstvý vzduch, vždyť mu tam bude dobře ...
 Odpověď nám ale především dává sama Ústava. Ústava totiž na jiném místě definuje, co to je „ujmutí se“ funkce u voleného ústavního činitele, a jasně předpokládá, že „ujmutí se“ funkce není totožné se zvolením:
 Zde černé na bílém vidíme, že „ujmutí se“ funkce není spojené se samotným zvolením, nýbrž až se složením slibu!
 Poslanec, senátor i prezident jsou všichni ústavní činitelé, kteří po svém zvolení musejí složit slib, tedy není důvody, aby bylo „ujmutí se funkce“ pro každého z nich definované jinak a jednou se vázalo na složení slibu, jindy nikoli. Ústavodárce použil stejný pojem, takže by měl sledovat stejný význam.
 Jak senátor, tak poslanec musejí povinně složit předepsaný slib hned na první schůzi své komory (§ 4 zákona o jednacím řádu Senátu, § 4 zákona o jednacím řádu Poslanecké sněmovny), jinak ze zákona ztrácejí mandát (§ 6 písm. a) zákona o jednacím řádu Senátu, § 6 písm. a) zákona o jednacím řádu Poslanecké sněmovny). Tím je ošetřeno, aby nemohlo dojít k souběhu hlasování téže osoby v obou komorách, takže není potřeba vymýšlet žádné konstrukce nad rámec textace čl. 22 odst. 2 Ústavy.
 Lze tedy uzavřít, že předpoklad automatického zániku mandátu senátora v okamžiku zvolení do Poslanecké sněmovny je v rozporu s výslovně popsanou procedurou podle Ústavy.
 Je pravdou, že čl. 21 Ústavy hovoří o nemožnosti souběhu „členství“, ovšem přesný způsob, jakým se má tato nemožnost vyřešit, je popsán v čl. 22 odst. 2 Ústavy, který účinně řeší konflikt skrze institut složení či odepření slibu v komoře, kam byl kandidát nově zvolen.
 Jiří Hlavatý je tedy (pokud stále platí Ústava) senátorem přinejmenším až do první schůze nové Poslanecké sněmovny a doplňovací volby do Senáty byly vypsány předčasně. Výsledné právní komplikace jsou samozřejmě komplexní.
 autor je advokát, na citovaných případech se nijak nepodílel
 Velká část toho rozboru je precizní nebo alespoň plausibilní, ale odkaz na čl. 55 Ústavy kulhá na obě nohy. Prezident se stává prezidentem až složením slibu a pokud jej nesloží, hledí se na něj, jako by nebyl zvolen. U členů Parlamentu je úprava opačná. Mandát prostě a jednoduše vzniká zvolením. Pojem "ujmutí se" musí pokrývat několik různých mechanismů vzniku funkce (jmenování, volba, složení slibu po volbě). Za tohoto stavu je podle mě jediným logickým výkladem vázat pojem "ujmutí se" ke vzniku funkce. U prezidenta je ke vzniku funkce aktivní činnost vyžadována. U člena Parlamentu ne. Váš argument ad absurdum s jmenováním soudcem mi přesvědčivý nepřijde. Proti jmenování proti své vůli by se člen Parlamentu mohl bránit a u ÚS by bylo možné iniciovat řízení o pochybnostech o vzniku neslučitelnosti. Pan Hlavatý proti své vůli zvolen nebyl (tedy v podstatě ano, ale kandidoval - pokud vím - dobrovolně).
 Složení slibu pak není odmítnutím "ujmutí se", ale důvodem zániku mandátu. I v mezidobí před složením slibu může poslanec činit nějaké úkony, např. spolu s ostatními navrhovat kandidát na prezidenta (což je teď relevantní).
 Navíc, pokud by se čekalo na slib, jak navrhujete, pak by nutně nastala situace, kterou čl. 21 Ústavy zapovídá, což samo o sobě činí takový výklad krajně podezřelým, či spíše nemožným (tady je argument racionálního ústavodárce na místě snad ještě více než u použití stejného pojmu ve dvou ustanoveních).
 4. 11. 2017 12:23:00
 Pokud mi něco neuniklo (1.4.?), odkazovaný judikát NSS končí závěrem právě opačným, než z něj dovozuje autor: "...pokud v projednávané věci za trvání senátorského mandátu vznikl druhému odpůrci mandát poslanecký, zanikl jeho mandát senátora dnem zvolení do Poslanecké sněmovny, nikoli naopak (takový výklad by byl zjevně nelogický)." (citováno dle SYLLOVÁ, Jindřiška. Čl. 21 [Nepřípustnost dvojího členství]. In: SLÁDEČEK, Vladimír, MIKULE, Vladimír, SUCHÁNEK, Radovan, SYLLOVÁ, Jindřiška. Ústava České republiky. 2. vydání. Praha: Nakladatelství C. H. Beck, 2016, s. 266. ISBN 978-80-7400-590-9.; uvedený komentář se také kloní k tomu, že stačí zvolení).
 6. 11. 2017 12:48:00
 A proč autor ve svém elaborátu zcela opomenul čl. 19 odst. 3 Ústavy, který celou jeho úvahu činí bezpředmětnou?
 6. 11. 2017 14:35:00
 Martin Strimpfl řekl(a)...
 Staci se podivat na článek 19 Ústavy, snad ten třetí odstavec je jasný a srozumitelný.
 6. 11. 2017 19:53:00
 To je právě pointa, že ten judikát říká tohle.
 Ten judikát říká X, zatímco Ústava to neříká.
 Ač je to s podivem, existují i judikáty, co jsou špatně. Občas se to stává. Špatně je i pár stanovisek trestního kolegia NS (Trestněprávní revue 7/2010, Trestněprávní revue 2/2017). Také existuje přesně opačná judikatura NS k prodeji nacistických militarií pro sběratele (ač je to k nevíře, původně se to vydávalo za propagaci nacizmu, než to změnili). Existuje přesně opačná judikatura ÚS k povinnosti soudu slyšet stěžovatele proti rozhodnutí vazbě, pokud uplyne delší doba od prvostupňového rozhodnutí (jednou to prý není nutné, pak s tím konečně jeden kolega uspěl, ač je to triviální věc a měli správně rozhodnout hned napoprvé).
 Reálný život je prostě jinačí než v učebnici.
 6. 11. 2017 21:08:00
 Sergej Protismrt řekl(a)...
 Zajimavé je srovnání čl. 25 ústavy a § 6 zákona č. 107/1999 Sb., aneb asi bych se bez § 6 obešel.
 7. 11. 2017 10:12:00
 Dominik Hrubý řekl(a)...
 „Ústava totiž na jiném místě definuje, co to je „ujmutí se“ funkce u voleného ústavního činitele, a jasně předpokládá, že „ujmutí se“ funkce není totožné se zvolením...“
 Ano, na jiném místě, v úpravě postavení prezidenta republiky. A contrario, u poslanců a senátorů tato konstrukce neplatí. Pokud by ústavodárce chtěl, aby u nich platila, bylo by to v Ústavě uvedeno.
 To, že „(p)oslanec, senátor i prezident jsou všichni ústavní činitelé, kteří po svém zvolení musejí složit slib, tedy není důvody, aby bylo „ujmutí se funkce“ pro každého z nich definované jinak“ je možná podmětná úvaha de constitucione ferenda, nic však nemění na tom, že v ústavní realitě ČR pro každého z nich jinak definované je.
 11. 11. 2017 12:53:00
 Pane kolego, tentýž pojem se v rámci téže normy má interpretovat zásadně shodně, leda by zákonodárce zřetelně indikoval opak. Pokud Ústava výslovně na jednom místě uvádí, že "ujmutí se" následuje až po zvolení, pak to platí v celé Ústavě.
 Konečně samotný fakt, že ústavodárce používá v různých kontextech dva různé termíny, je náznakem, že asi mají každý jiný význam.
 17. 11. 2017 5:12:00
 Update: Jiří Hlavatý složil dne 20.11. poslanecký slib (tedy ujal se funkce poslance) a dne 24.11. se vzdal poslaneckého mandátu. Jaký má smysl dvouapůldenní poslancování, netuším, ale přinejmenším jsme díky tomu schopni říci, že nyní není ani poslanec, ani senátor.
 26. 11. 2017 10:34:00
 Martin Strimpfl napsal: "Staci se podivat na článek 19 Ústavy, snad ten třetí odstavec je jasný a srozumitelný. Mandát poslance nebo senátora vzniká zvolením."
 Nemohu souhlasit s tímto zkratkovitým pojetím práva. Mandát (mandatum) je toliko pověření, tedy jednostranně vyjádřená možnost (nechat se zastupovat konkrétní oosbou v konkrétních věcech). Mandantem je v tomto případě lid (přesněji osoby zapsané v seznamu voličů příslušného volebního obvodu). Mandát vzniká teprve přijetím tohoto pověření. Pověření poslance, senátor a či presidenta je toliko možnost, která otevírá dané osobě právo stát se poslancem, presidentem či senátorem. Tato možnost se může naplnit pouze právním jednáním, projevem vůle dotčené osoby: složením slibu se ujme své funkce a tím vyjádří svůj souhlas s převzetím práv a povinností s funkcí spojených.
 Per analogiam: každý právník ví, že pouhé pověření nepostačuje k tomu, aby zastupoval mandanta. Je k tomu navíc nutný projev vůle mandáta: aby s uděleným zplnomocněním vyjádřil svůj souhlas.
 Shrnuto: Právním důvodem vzniku zastoupení je vždy smlouva o zastoupení, nikoli plná moc. Plná moc pouze deklaruje třetí osobě, že zastoupený (zmocnitel) chce, aby zástupce (zmocněnec) jednal jeho jménem. Bez složení slibu presidenta, poslance či senátora se tedy zvolená osoba osoba neujme své funkce.
 20. 3. 2018 9:07:00


type: contracts

jurisdiction: EU

text:
 8.10.2015
 SL
 Uradni list Evropske unije
 L 263/42
 SKLEP SKUPNEGA ODBORA EGP
 št. 250/2014
 z dne 13. novembra 2014
 o spremembi Protokola 31 k Sporazumu EGP o sodelovanju na posebnih področjih, za katera ne veljajo štiri temeljne svobode [2015/1809]
 SKUPNI ODBOR EGP JE –
 ob upoštevanju Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (v nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP) ter zlasti členov 86 in 98 Sporazuma,
 ob upoštevanju naslednjega:
 (1)
 Primerno je, da pogodbenice Sporazuma EGP še naprej sodelujejo pri ukrepih Unije v zvezi z uresničevanjem, delovanjem in razvojem notranjega trga, ki se financirajo iz splošnega proračuna Evropske unije.
 (2)
 Primerno je, da se sodelovanje po 31. decembru 2013 nadaljuje, ne glede na to, kdaj je ta sklep sprejet ali če je izpolnjevanje morebitnih ustavnih zahtev za ta sklep priglašeno po 10. juliju 2014.
 (3)
 Subjekti s sedežem v državah Efte bi morali biti upravičeni do sodelovanja v dejavnostih, ki se začnejo pred začetkom veljavnosti tega sklepa. Stroški, nastali zaradi tovrstnih dejavnosti, katerih izvajanje se začne po 1. januarju 2014, se lahko štejejo za upravičene pod enakimi pogoji, kot veljajo za stroške, ki jih imajo subjekti s sedežem v državah članicah EU, pod pogojem, da ta sklep začne veljati pred koncem zadevnega ukrepa.
 (4)
 Zato bi bilo treba Protokol 31 k Sporazumu EGP spremeniti, da se omogoči nadaljevanje tega razširjenega sodelovanja tudi po 31. decembru 2013 –
 SPREJEL NASLEDNJI SKLEP:
 Člen 1
 Člen 7 Protokola 31 k Sporazumu EGP se spremeni:
 1.
 za odstavkom 8 se vstavi naslednji odstavek:
 „9. Države EFTA od 1. januarja 2014 sodelujejo pri dejavnostih Unije v okviru naslednjih proračunskih vrstic, upoštevanih v splošnem proračunu Evropske unije za proračunsko leto 2014:
 —
 Proračunska vrstica 02.03.01: ‚Delovanje in razvoj notranjega trga, zlasti na področjih obveščanja, potrjevanja in sektorskega usklajevanja‘,
 —
 Proračunska vrstica 12.02.01: ‚Uresničevanje in razvoj notranjega trga‘.
 Stroški, nastali zaradi dejavnosti, katerih izvajanje se začne po 1. januarju 2014, se lahko štejejo za upravičene od začetka ukrepa iz sporazuma o dodelitvi nepovratnih sredstev ali zadevnega sklepa o nepovratnih sredstvih pod pogojem, da Sklep Skupnega odbora EGP št. 250/2014 z dne 13. novembra 2014 začne veljati pred koncem ukrepa.“;
 2.
 besedilo „odstavkih 5, 6, 7 in 8“ v odstavkih 3 in 4 se nadomesti z besedilom „odstavkih 5 do 9“.
 Člen 2
 Ta sklep začne veljati dan po predložitvi zadnjega uradnega obvestila v skladu s členom 103(1) Sporazuma EGP (1).
 Uporablja se od 1. januarja 2014.
 Člen 3
 Ta sklep se objavi v sklopu EGP Uradnega lista Evropske unije in Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije.
 V Bruslju, 13. novembra 2014
 Za Skupni odbor EGP
 Predsednik
 Kurt JÄGER
 (1) Navedena ni nobena ustavna zahteva.


type: wikipedia

text:
Ej att förväxla med politikern Robert Schwarz Strauss
 Robert Strauss, född 8 november 1913 i New York, död där 20 februari 1975, var en amerikansk skådespelare.
 Strauss debuterade på Broadway 1930, och filmdebuten skedde 1942. Han blev dock inte filmskådespelare på allvar förrän på 1950-talet då han hade biroller av olika slag i flera storfilmer. Han Oscar-nominerades för bästa manliga biroll i filmen Fångläger nr 17.
 Filmografi, urval
 (1965-1966)
 Externa länkar
 Skådespelare från New York
 Amerikanska skådespelare under 1900-talet
 Födda 1913
 Avlidna 1975
 Män


text:
Der Kulturbunker Vulkan ist ein ehemaliger Werkluftschutzbunker auf dem Gelände der ehemaligen Großschiffswerft Bremer Vulkan. Er befindet sich unmittelbar am Tor Lobbendorf im Vegesacker Ortsteil Fähr-Lobbendorf.
 Die Bunkeranlage entspricht dem Bautyp der Truppenmannschaftsbunker der Kriegsmarine, er wurde von 1943 bis 1944 errichtet und soll „Schutzplätze“ für 1400 bis 2000 Personen geboten haben. Auf dem Dach des Hochbunkers befand sich ein Luftschutzbeobachtungsstand. Das Gebäude verfügt über vier Etagen.
 Nach der Werftschließung 1997 wurde die Bunkeranlage zum Proben- und Veranstaltungszentrum für die Musikszene in Bremen-Nord ausgebaut. Der Kulturbetrieb im Bunker wurde von einem eigens gegründeten Trägerverein organisiert.
 Weblinks
 http://www.vulkanbunker.de/
 Einzelnachweise
 Bremen
 Bremen
 Bunker in Bremen
 Veranstaltungsstätte in Bremen
 Kultur (Bremen)
 Bremer Vulkan
 Vegesack


text:
Up2 missione-1-4lugl2019-dakar-industria
 Scoprire Dakar e il Senegal, le sue opportunità in 3 giorni con UP2gether per i settori industria, impianti industriali e attrezzature.
 1. UEMOA + CAP-VERT GAMBIE GHANA LIBERIA NIGERIA SIERRA LEONE CEDEAO Africa FRANCIA BELGIO LUSSEMBURGO ITALIA Europa BÉNIN BURKINA FASO CÔTE D'IVOIRE GUINÉE BISSAU MALI NIGER SÉNÉGAL TOGO Africa UEMOA Barbara de Siena Temporary Resident Export Specialist Missione Dakar 1-4 luglio 2019 SETTORI Industria Impianti industriali Attrezzature Mission Dakar 1-4 juillet 2019 Secteurs Industrie Installations industrielles Equipements in collaborazione con en collaboration avec UP2gether suarl ∴ NINEA006966743 ∴ b.desiena@up2gether.com ∴ www.up2gether.com ∴ www.bookforbuyersandsellers.blogspot.it Senegal/Dakar +221 70 581 43 75 ∴ Paris +33 (0)6 24 08 74 67 ∴ Milano +39 02 56 56 60 03 ∴ The Temporary Resident Export Specialist is your opportunity to go abroad with your company: “Call us for more informations” ! 1
 2. Saranno organizzati incontri con le maggiori istituzioni di riferimento per le aziende ed il settore di riferimento, potenziali fornitori di servizi utili alle attività e potenziali clienti. Non sono inclusi il viaggio aereo, colazione e cene libere, l’hotel (possiamo farvi fare un’offerta al momento dell’iscrizione). I pranzi sono compresi nel pacchetto, si prega di fornire eventuali problemi di salute, allergie o altre informazioni all'organizzazione che organizzerà una cena di benvenuto la prima sera di lavoro. Des réunions seront organisées avec les principales institutions de référence pour les entreprises et du secteur de référence, les fournisseurs potentiels de services utiles aux entreprises et aux clients potentiels. Arrivo a Dakar e check in hotel Arrivé à Dakar et enregistrement à l'hôtel lun 1 Registrazione partecipanti, consegna programma e appuntamenti Enregistrement des participants, presentation programme et rdv mart 2 09,30 Partenza dall’hotel, appuntamenti con istituzioni, società e partner locali Départ de l’hôtel et rdv avec sociétés et partenaires locaux mart 2 10,00 Pranzo Déjeuner mart 2 13,00 Visita città di Saly Visite de la ville de Saly mart 2 14,00 Rientro hotel e appuntamenti singoli aziende Retour à l’hôtel et rdv pour chaque entreprise mart 2 18,30 Cena di benvenuto Dîner de bienvenue mart 2 20,00 Visita città di Dakar Visite de la ville de Dakar mer 3 09,30 Pranzo Déjeuner mer 3 13,00 Appuntamenti con istituzioni, società e partner locali Rdv avec sociétés et partenaires locaux mer 3 14,00 Rientro hotel e appuntamenti singoli aziende Retour à l’hôtel et rdv pour chaque entreprise mer 3 18,30 Cena libera Diner libre mer 3 20,00 Appuntamenti con istituzioni locali per informazioni sul Senegal e le sue opportunità Rdv avec institutions locaux pour informations sur le Sénégal et ses opportunités gio 4 09,30 Pranzo e partenza dall'hotel Déjeuner et départ de l'hôtel gio 4 13,00 Visita città di Diamnandio Visite de la ville de Diamnandio gio 4 14,00 Ilprogrammapotràesserevariatoinrelazioneallenecessitàdell'organizzazioneLeprogrammepeutêtrevariéenfonctiondesbesoinsdel'organisation UEMOA + CAP-VERT GAMBIE GHANA LIBERIA NIGERIA SIERRA LEONE CEDEAO Africa FRANCIA BELGIO LUSSEMBURGO ITALIA Europa BÉNIN BURKINA FASO CÔTE D'IVOIRE GUINÉE BISSAU MALI NIGER SÉNÉGAL TOGO Africa UEMOA Partenza per l’aeroporto Départ pour l’aéroport gio 4 18,00 Volo consigliato: Air Italy ore 18,25 da Milano Malpensa Volo consigliato: Air Italy ore 22,30 per Milano Malpensa CALENDARIO & PROGRAMMA Industria, Impianti industriali, Attrezzature Missione Dakar 1-4 luglio 2019 UP2gether suarl ∴ NINEA006966743 ∴ b.desiena@up2gether.com ∴ www.up2gether.com ∴ www.bookforbuyersandsellers.blogspot.it Senegal/Dakar +221 70 581 43 75 ∴ Paris +33 (0)6 24 08 74 67 ∴ Milano +39 02 56 56 60 03 ∴ The Temporary Resident Export Specialist is your opportunity to go abroad with your company: “Call us for more informations” ! 2
 3. MODULO DI ADESIONE MISSIONE UP2GETHER Industria, Impianti industriali, Attrezzature Missione Dakar 1-4 luglio 2019 La società La société ! The Company Indirizzo Adresse ! Address P. IVA TVA ! VAT N° Data di costituzione Création ! Creation Sito internet Site internet ! Website Attività principale Activité principale ! Main activity RAPPRESENTATA DA Persona di riferimento Référent ! Contact person ❐ DICHIARA di voler partecipare alla missione UP2gether Dakar al costo di 1.725 € + IVA a persona. Il sottoscritto si impegna a versare l’importo totale all’iscrizione a titolo di conferma della propria partecipazione per poter usufruire del pacchetto Missione UP2gether Dakar completo di: visite organizzate e B2B (garantiti se le aziende si iscrivono e pagano la quota entro e non oltre 6 settimane prima della partenza) e gli eventuali spostamenti del gruppo. Non sono inclusi il viaggio aereo, colazioni, alcolici durante i pranzi, cene e l’alloggio in loco. UP2gether può farVi fare un’offerta al momento dell’iscrizione per l'hotel. In caso di recesso o di non partecipazione della Società, nulla sarà dovuto alla stessa per compensare il lavoro effettuato da UP2gether. Se i partecipanti non hanno ottemperato alle necessarie vaccinazioni e/o documentazione richiesta per l’entrata nel paese o il passaporto non ha la validità necessaria, la quota sarà considerata una compensazione per il lavoro svolto da UP2gether e nulla sarà dovuto da UP2gether alla società. ATTENZIONE: Sono richiesti 6 mesi di validità del passaporto per entrare in Senegal, la vaccinazione della Febbre Gialla è (a volte) obbligatoria, verificare prima della partenza, consigliamo comunque di farla, se al momento della partenza fosse obbligatoria e vi negano l'accesso UP2gether non potrà essere ritenuta responsabile. L'assicurazione di viaggio è obbligatoria, dovrete fornirne una copia prima della partenza. È possibile pagare direttamente con carta di credito clicccando a questo link: https://www.paypal.com/cgi-bin/webscr?cmd=_s-xclick&hosted_button_id=76TY9VMBR39RY o con bonifico bancario al c/c intestato a Barbara de Siena IBAN DE33100110012620316771 - SWIFT/BIC NTSBDEB1XXX Partecipanti alla missione Participants ! Participants Numero e scadenza passaporto N° et échéanse passport ! Passport number and expiry Eventuali allergie o malattie Allergies ou maladies ! Any allergies or diseases Timbro e firma del rappresentante legale Cachet et signature du représentant légal ! Stamp and signature of the legal representative Data e luogo Date et lieu ! Date and place Barbara de Siena Temporary Resident Export Specialist UP2gether suarl ∴ NINEA006966743 ∴ b.desiena@up2gether.com ∴ www.up2gether.com ∴ www.bookforbuyersandsellers.blogspot.it Senegal/Dakar +221 70 581 43 75 ∴ Paris +33 (0)6 24 08 74 67 ∴ Milano +39 02 56 56 60 03 ∴ The Temporary Resident Export Specialist is your opportunity to go abroad with your company: “Call us for more informations” ! 3


type: caselaw

text:
21.9.2013
 DA
 Den Europæiske Unions Tidende
 C 274/24
 Sag anlagt den 2. august 2013 — TVR Automotive mod KHIM — TVR Italia
 (Sag T-398/13)
 2013/C 274/40
 Stævningen er affattet på tysk
 Parter
 Sagsøger: TVR Automotive Ltd (Whiteley, Det Forenede Kongerige) (ved advokaterne A. von Mühlendahl og H. Hartwig)
 Sagsøgt: Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (KHIM)
 Den anden part i sagen for appelkammeret: TVR Italia Srl (Milano, Italien)
 Sagsøgerens påstande
 —
 Afgørelse truffet den 14. maj 2013 af Andet Appelkammer ved Kontoret for Harmonisering i det Indre Marked (Varemærker og Design) (sag R 823/2011) annulleres.
 —
 Den af TVR Italia Srl iværksatte klage til prøvelse af afgørelse truffet den 14. april 2013 af indsigelsesafdelingen ved Harmoniseringskontoret (B 313 248) forkastes.
 —
 Harmoniseringskontoret og TVR Italia Srl — såfremt dette selskab ønsker at deltage i proceduren — tilpligtes at betale sagens omkostninger.
 Søgsmålsgrunde og væsentligste argumenter
 Ansøger om EF-varemærket: TVR Italia Srl
 Det omhandlede EF-varemærke: Figurmærke, der indeholder ordbestanddelene »TVR ITALIA«, for varer og tjenesteydelser i klasse 12, 25 og 37 — EF-varemærkeansøgning nr. 5 699 954
 Indehaver af det i indsigelsessagen påberåbte varemærke påberåbte varemærker eller tegn: TVR Automotive Ltd
 De i indsigelsessagen påberåbte varemærker eller tegn: Det nationale ordmærke og EF-ordmærket »TVR« for varer og tjenesteydelser i klasse 9, 11, 12, 25 og 41
 Indsigelsesafdelingens afgørelse: Indsigelsen delvist taget til følge
 Appelkammerets afgørelse: Indsigelsesafdelingens afgørelse annulleres og indsigelsen forkastes
 Søgsmålsgrunde:
 —
 Tilsidesættelse af artikel 42, stk. 2 og 3, i forordning nr. 207/2009.
 —
 Tilsidesættelse af princippet om res iudicata hhv. ne bis in idem-princippet og tilsidesættelse af artikel 42, stk. 2, i forordning nr. 207/2009 sammenholdt med artikel 15 i forordning nr. 207/2009.


text:
 14.3.2016
 PL
 Dziennik Urzędowy Unii Europejskiej
 C 98/21
 Wniosek o wydanie orzeczenia w trybie prejudycjalnym złożony przez cour administrative d’appel de Douai (Francja) w dniu 21 grudnia 2015 r. – Wenceslas de Lobkowicz/Ministère des Finances et des Comptes publics
 (Sprawa C-690/15)
 (2016/C 098/27)
 Język postępowania: francuski
 Sąd odsyłający
 Cour administrative d’appel de Douai
 Strony w postępowaniu głównym
 Strona skarżąca: Wenceslas de Lobkowicz.
 Strona pozwana: Ministère des Finances et des Comptes publics.
 Pytanie prejudycjalne
 Czy zasada prawa Unii stoi na przeszkodzie temu, aby urzędnik Komisji Europejskiej podlegał obowiązkowi zapłaty powszechnej składki na ubezpieczenie społeczne, składki socjalnej na zabezpieczenie społeczne oraz składek uzupełniających składkę socjalną w wysokości 0,3 % i 1,1 %, z tytułu dochodów z nieruchomości uzyskiwanych w państwie członkowskim Unii Europejskiej?


type: legislation

jurisdiction: US

text:
 114 HR 4032 IH: States’ Right of Refugee Refusal Act of 2015
 U.S. House of Representatives
 2015-11-17
 text/xml
 EN
 Pursuant to Title 17 Section 105 of the United States Code, this file is not subject to copyright protection and is in the public domain.
 I
 114th CONGRESS
 1st Session
 H. R. 4032
 IN THE HOUSE OF REPRESENTATIVES
 November 17, 2015
 Mr. Poe of Texas (for himself, Mr. Sessions, Mr. Duncan of South Carolina, Mr. Blum, Mr. Loudermilk, Mr. Westerman, Mr. Smith of Texas, Mr. Farenthold, Mr. LaMalfa, Mr. Salmon, Mr. Babin, Mr. Weber of Texas, Mr. Collins of Georgia, Mr. Conaway, and Mr. Massie) introduced the following bill; which was referred to the Committee on the Judiciary
 A BILL
 To amend the Immigration and Nationality Act to provide for a limitation on the resettlement of
 refugees.
 1.Short titleThis Act may be cited as the States’ Right of Refugee Refusal Act of 2015. 2.Limitation on resettlementSection 412 of the Immigration and Nationality Act (8 U.S.C. 1522) is amended by adding at the end the following:
 (g)Limitation on resettlementNotwithstanding any other provision of this section, the Director or the Federal agency administering subsection (b)(1) may not resettle any refugee or coordinate placement of any refugee in a State when that State government has communicated to the Director that the State government does not accede to the resettlement or placement of refugees in that State..


text:
 31.7.2017
 LV
 Eiropas Savienības Oficiālais Vēstnesis
 C 249/27
 Vispārējās tiesas 2017. gada 8. jūnija spriedums – Bundesverband Deutsche Tafel/EUIPO – Tiertafel Deutschland (“Tafel”)
 (Lieta T-326/16) (1)
 (Eiropas Savienības preču zīme - Spēkā neesamības atzīšanas process - Eiropas Savienības vārdiska preču zīme “Tafel” - EUIPO veikta sprieduma, ar kuru atcelts EUIPO apelācijas padomes lēmums, izpilde - Absolūts atteikuma pamats - Regulas (EK) Nr. 207/2009 52. panta 1. punkta a) apakšpunkts un 7. panta 1. punkta c) apakšpunkts - Aprakstošs raksturs - Regulas Nr. 207/2009 65. panta 6. punkts - Lēmums, kas pieņemts pēc Vispārējās tiesas veiktās iepriekšējā lēmuma atcelšanas)
 (2017/C 249/41)
 Tiesvedības valoda – vācu
 Lietas dalībnieki
 Prasītāja: Bundesverband Deutsche Tafel eV (Berlīne, Vācija) (pārstāvji – T. Koerl, E. Celenk un S. Vollmer, advokāti)
 Atbildētājs: Eiropas Savienības Intelektuālā īpašuma birojs (pārstāvis – S. Hanne)
 Otra procesa EUIPO Apelācijas padomē dalībniece, persona, kas iestājusies lietā Vispārējā tiesā: Tiertafel Deutschland eV (Rathenow, Vācija) (pārstāvis – M. Nitschke, advokāts)
 Priekšmets
 Prasība par EUIPO Apelācijas ceturtās padomes 2016. gada 4. aprīļa lēmumu lietā R 248/2016-4 attiecībā uz spēkā neesamības atzīšanas procesu starp Tiertafel Deutschland un Bundesverband Deutsche Tafel
 Rezolutīvā daļa:
 1)
 prasību noraidīt;
 2)
 Bundesverband Deutsche Tafel eV atlīdzina tiesāšanās izdevumus.
 (1) OV C 287, 8.8.2016.


text:
 Fontos jogi nyilatkozat
 |
 22008A0814(01)
 Megállapodás az Európai Űrügynökség és az Európai Unió között a minősített információ biztonságáról és cseréjéről
 Hivatalos Lap L 219 , 14/08/2008 o. 0059 - 0062
 FORDÍTÁSMegállapodásaz Európai Űrügynökség és az Európai Unió között a minősített információ biztonságáról és cseréjérőlAZ EURÓPAI ŰRÜGYNÖKSÉG(European Space Agency, a továbbiakban: ESA), amelyet a főigazgatója képvisel,ésaz EURÓPAI UNIÓ(a továbbiakban: EU), amelyet az Európai Unió Tanácsának elnöksége képvisel,a továbbiakban: a Felek,TEKINTETTEL az Európai Unióról szóló szerződésre,TEKINTETTEL az Európai Űrügynökség létrehozásáról szóló, 1975. május 30-án Párizsban aláírt és 1980. október 30-án hatályba lépett egyezményre,TEKINTETTEL az Európai Űrügynökség létrehozásáról szóló egyezményben részes államok és az Európai Űrügynökség közötti, a minősített információ védelméről és cseréjéről szóló, 2002. augusztus 19-én Párizsban aláírt és 2003. június 20-án hatályba lépett megállapodásra,FIGYELEMBE VÉVE, hogy az ESA és az EU közös célja, hogy saját biztonságát minden formában megerősítse,FIGYELEMBE VÉVE, hogy az ESA és az EU egyetért abban, hogy tovább kell fejleszteni a közös érdeket képviselő biztonsági kérdésekkel kapcsolatos együttműködésüket, továbbá az Európai Unió Tanácsa és az ESA Tanácsa 2007. május 22-én az európai űrpolitikáról szóló állásfoglalást fogadott el, amely többek között kiemeli a biztonság területén folytatott együttműködés szükségességét,FIGYELEMBE VÉVE, hogy a fentiek szükségessé teszik a minősített információnak az ESA és az EU közötti folyamatos cseréjét,FELISMERVE, hogy a teljes és hatékony konzultáció és együttműködés szükségessé teheti az ESA és az EU minősített információihoz való hozzáférést, valamint a minősített információknak az ESA és az EU közötti cseréjét,ANNAK TUDATÁBAN, hogy a minősített információkhoz való hozzáférés, valamint azok cseréje megfelelő biztonsági intézkedéseket tesz szükségessé,A KÖVETKEZŐKBEN ÁLLAPODTAK MEG:1. cikkAnnak érdekében, hogy a mindkét fél biztonságának minden formában való megerősítésére irányuló célkitűzés megvalósuljon, az Európai Űrügynökség és az Európai Unió között a minősített információ biztonságáról és cseréjéről szóló megállapodás (a továbbiakban: a megállapodás) a Felek által egymásnak átadott, illetve a közöttük kicserélt, a 2. cikkben meghatározott minősített információra vonatkozik.2. cikkE megállapodás alkalmazásában a minősített információ: minden olyan információ (nevezetesen: ismeret, amely bármely formában átadható), illetve anyag – a dokumentumokat is beleértve –, amely valamely fél szerint védelmet élvez a jogosulatlan közzététellel szemben, és amely ezt a védelmet biztonsági minősítési eljárás során kapta (a továbbiakban: minősített információ).3. cikkE megállapodás alkalmazásában:a) "ESA": az Európai Űrügynökség;b) "EU": az Európai Unió Tanácsa (a továbbiakban: a Tanács), a főtitkár/főképviselő és a Tanács főtitkársága, valamint az Európai Közösségek Bizottsága (a továbbiakban: az Európai Bizottság).4. cikkMindkét fél köteles:a) védeni és biztosítani az e megállapodás hatálya alá eső, az egyik fél által a másiknak átadott, vagy a Felek közt kicserélt minősített információt;b) biztosítani, hogy az e megállapodás értelmében átadott vagy kicserélt minősített információnak az átadó fél által kiadott biztonsági minősítése megmaradjon. Az átvevő fél – a 11. cikk alapján létrehozandó biztonsági szabályokban meghatározottak szerint – a minősített információt a megfelelő biztonsági minősítésű minősített információra vonatkozó saját biztonsági szabályaiban meghatározott rendelkezések szerint védi és biztosítja;c) tartózkodni az e megállapodás hatálya alá eső minősített információnak az átadó fél által meghatározottól eltérő célra történő felhasználásától;d) tartózkodni az e megállapodás hatálya alá eső minősített információ harmadik felek, illetve a 3. cikkben nem említett bármely EU intézmény vagy egység számára való, az átadó fél előzetes engedélye nélküli felfedésétől;e) megtagadni a személyek minősített információhoz való hozzáférését, kivéve, ha azoknak azt ismerniük kell, és – amennyiben szükséges – átestek a megfelelő szintű biztonsági ellenőrzésen.5. cikk(1) Minősített információt a kibocsátói ellenőrzés elvének megfelelően az egyik fél (az átadó fél) fedhet fel vagy bocsáthat ki a másik fél (a fogadó fél) felé.(2) A minősített információnak a 3. cikkben említettektől eltérő felek részére történő kibocsátásáról vagy felfedéséről a fogadó félnek kell döntenie az átadó fél írásos beleegyezésének megszerzését követően, a biztonsági szabályzatában meghatározott kibocsátói ellenőrzés elvének megfelelően.(3) Az (1) és (2) bekezdés végrehajtása során semmiféle általános kibocsátás nem lehetséges, kivéve, ha a Felek egymás között bizonyos, a működési követelményeinek megfelelő információkategóriákra vonatkozó eljárásokat hoznak létre és fogadnak el.6. cikkAnnak biztosítása érdekében, hogy az e megállapodás hatálya alá eső minősített információk azonos szintű védelemben részesüljenek, mindkét fél, továbbá az e megállapodás 3. cikkében meghatározott intézményeik a szabályzatukban meghatározott, és a 11. cikk alapján kidolgozandó szabályokban is tükröződő biztonsági alapelvekre és minimumszabályokra épülő biztonsági rendszert és biztonsági intézkedéseket hoznak létre.7. cikk(1) A Felek biztosítják, hogy minden olyan személyt, aki hivatalos feladatai ellátása során hozzáférést kérhet, illetve akinek feladatai és hatáskörei lehetővé tehetik az e megállapodás alapján átadott vagy kicserélt minősített információhoz való hozzáférést, az ilyen minősített információhoz való hozzáférés engedélyezését megelőzően – szükség esetén – megfelelő biztonsági ellenőrzésnek vessék alá.(2) A biztonsági ellenőrzési eljárásokat úgy kell kidolgozni, hogy azok alapján – figyelemmel az ellenőrzött személy lojalitására, szavahihetőségére és megbízhatóságára – megállapítható legyen, hogy e személy számára engedélyezhető-e a minősített információhoz való hozzáférés.8. cikkA Felek kölcsönösen segítik egymást az e megállapodás hatálya alá eső minősített információ biztonsága és a közös biztonsági érdekű kérdések vonatkozásában. A kölcsönös biztonsági konzultációkat és ellenőrzéseket a 11. cikkben említett hatóságok végzik el, az azon cikk alapján a saját területükön létrehozandó biztonsági szabályok hatékonyságának értékelése céljából.9. cikk(1) E megállapodás alkalmazásában:a) Az EU vonatkozásában:a Tanácsnak címzett leveleket a következő címre kell küldeni:Council of the European UnionChief Registry OfficerRue de la Loi/Wetstraat, 175B 1048 Brussels.A (2) bekezdés függvényében a Tanács vezető iktatási tisztviselője minden levelet továbbít a tagállamoknak és az Európai Bizottságnak.b) Az ESA vonatkozásában:a leveleket a következő címre kell küldeni:ESA Security OfficeVia Galileo GalileiI-00044 Frascati.(2) Kivételes esetben az egyik féltől származó olyan levél, amely kizárólag e fél meghatározott illetékes tisztviselői, szervei vagy szolgálatai számára hozzáférhető, műveleti okokból címezhető és kizárólagosan hozzáférhetővé tehető a másik fél kifejezetten fogadóként megjelölt, meghatározott illetékes tisztviselői, szervei vagy szolgálatai számára, figyelemmel azok hatásköreire, és a "szükséges, hogy megismerje" (need to know) elvének megfelelően. Az EU vonatkozásában az ilyen leveleket a Tanács vezető iktatási tisztviselőjén, vagy – amennyiben az információ címzettje az Európai Bizottság – az Európai Bizottság Biztonsági Igazgatóságának vezető iktatási tisztviselőjén keresztül kell továbbítani. Az ESA vonatkozásában az ilyen leveleket az ESA Biztonsági Hivatalán keresztül kell továbbítani.10. cikkE megállapodás végrehajtását az ESA főigazgatója, a Tanács főtitkára, valamint az Európai Bizottság biztonsági kérdésekért felelős tagja felügyeli.11. cikk(1) E megállapodás végrehajtása érdekében a (2), (3) és (4) bekezdésben megjelölt három hatóság biztonsági szabályokat határoz meg, melyek megállapítják a felek között e megállapodás értelmében átadott vagy kicserélt minősített információk kölcsönös biztonsági védelmére és biztosítására vonatkozó előírásokat.(2) Az ESA főigazgatójának felügyelete alatt az ESA Biztonsági Hivatala dolgozza ki az e megállapodás alapján az ESA részére átadott vagy az ESA-val kicserélt minősített információk védelmét és biztosítását szolgáló biztonsági szabályokat.(3) A Tanács Főtitkárságának Biztonsági Hivatala – a Tanács főtitkárának nevében és irányítása alatt, a Tanács nevében és annak felügyelete alatt eljárva – dolgozza ki az e megállapodás alapján az Európai Unió részére átadott vagy azzal kicserélt minősített információ védelmét és biztosítását szolgáló biztonsági szabályokat.(4) Az Európai Bizottság biztonsági kérdésekért felelős tagjának felügyelete alatt eljárva az Európai Bizottság Biztonsági Igazgatósága dolgozza ki az e megállapodás alapján az Európai Bizottságon és annak helyiségein belül átadott vagy kicserélt minősített információ védelmét és biztosítását szolgáló biztonsági szabályokat.(5) Az ESA részéről az (1) bekezdésben említett biztonsági szabályokat annak Tanácsa hagyja jóvá.(6) Az EU részéről az (1) bekezdésben említett biztonsági szabályokat a Tanács Biztonsági Bizottsága hagyja jóvá.12. cikkA 11. cikkben említett hatóságok kidolgozzák az e megállapodás hatálya alá eső minősített információ bizonyított veszélyeztetése vagy annak gyanúja esetén követendő eljárásokat, beleértve a másik félnek a körülményekről és a foganatosított intézkedésekről való értesítését.13. cikkAz egyes felek maguk viselik az e megállapodás végrehajtása során felmerült saját költségeket.14. cikkAz e megállapodás hatálya alá eső minősített információ Felek közötti átadását vagy cseréjét megelőzően a 11. cikkben említett biztonsági hatóságoknak egyet kell érteniük abban, hogy a fogadó fél alkalmas az e megállapodás hatálya alá eső minősített információ – a 11. cikk alapján kidolgozandó szabályoknak megfelelő – védelmére és biztosítására.15. cikkEz a megállapodás semmilyen módon nem akadályozza a Feleket abban, hogy az e megállapodás hatálya alá eső információ átadására vagy kicserélésére vonatkozóan egyéb megállapodásokat kössenek, feltéve, hogy azok nem sértik e megállapodás rendelkezéseit.16. cikkAz ESA és az EU között az e megállapodás értelmezésével vagy alkalmazásával kapcsolatban felmerült nézeteltéréseket a Felek közötti tárgyalások útján kell rendezni.17. cikk(1) E megállapodás az azt követő első hónap első napján lép hatályba, amelyben a Felek kölcsönösen értesítették egymást a hatálybalépéshez szükséges belső eljárások befejezéséről.(2) Minden egyes fél értesíti a másik felet törvényeinek és szabályozásainak minden olyan változásáról, amely hatással lehet az e megállapodásban említett minősített információk védelmére.(3) E megállapodás bármely fél kérelmére felülvizsgálható a lehetséges módosítások megfontolása céljából.(4) E megállapodás bármilyen módosítására kizárólag írásban és a Felek közös megegyezésével kerülhet sor. E megállapodás az (1) bekezdésben meghatározott kölcsönös értesítéssel lép hatályba.18. cikkE megállapodást a másik félhez intézett írásos felmondó nyilatkozat útján bármely fél felmondhatja. Az ilyen felmondás az erről szóló értesítés másik fél általi kézhezvételének időpontjától számított hat hónap elteltével lép hatályba, ez azonban nem érinti az e megállapodás rendelkezései alapján már szerződésben vállalt kötelezettségeket. Különösen az e megállapodás alapján átadott vagy kicserélt valamennyi minősített információ e megállapodás rendelkezéseinek megfelelő védelmét kell továbbra is biztosítani.Fentiek hiteléül a megállapodást alulírottak megfelelő meghatalmazással kézjegyükkel látták el.Kelt Brüsszelben, 2008. július hó 18. napján, két angol nyelvű példányban.az Európai Unió részérőlfőtitkárJ. Solana Madariagaaz Európai Űrügynökség részérőlfőigazgatóJ.-J. Dordain--------------------------------------------------


text:
 Tähtis õiguslik teade
 |
 22003A0925(12)
 Euroopa Liidu Teataja L 239 , 25/09/2003 Lk 0035 - 0037
 Euroopa Liidu ja Türgi Vabariigi vahelinelepingTürgi Vabariigi osalemise kohta Euroopa Liidu politseimissioonis Bosnias ja HertsegoviinasEUROOPA LIITühelt poolt ningteiselt poolt,TÜRGI VABARIIKkoos edaspidi "lepinguosalised",VÕTTES ARVESSE, ET:- Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rahvusvaheline politseijõudude üksus (IPTF) on Bosnias ja Hertsegoviinas viibinud alates 1996. aastast ning Euroopa Liit on pakkunud end alates 1. jaanuarist 2003 hoolt kandma rahvusvahelise politseijõudude üksuse järeloperatsioonide eest Bosnias ja Hertsegoviinas,- Bosnia ja Hertsegoviina on selle pakkumise 2. ja 4. märtsi 2002. aasta kirjavahetuse teel vastu võtnud, milles muu hulgas nähakse ette, et Euroopa Liidu politseimissiooni planeerimisrühmale antakse sama staatus, mida kohaldatakse Bosnias ja Hertsegoviinas asuvate Euroopa Liidu järelevalvemissiooni liikmete suhtes,- Euroopa Liidu Nõukogu võttis 11. märtsil 2002 vastu ühismeetme 2002/210/ÜVJP Euroopa Liidu politseimissiooni kohta, [1] milles sätestatakse, et Euroopa Liitu mittekuuluvaid riike, kes on NATO liikmed, ja riike, kes on liiduga ühinemise kandidaatriigid, samuti mitteliikmesriike, kes on OSCE liikmed ja kes osalevad käesoleval ajal rahvusvahelises politseijõudude üksuses, kutsutakse osalema Euroopa Liidu politseimissioonis,- Euroopa Liit ning Bosnia ja Hertsegoviina sõlmisid 4. oktoobril 2002 kokkuleppe Euroopa Liidu politseimissiooni tegevuse kohta Bosnias ja Hertsegoviinas, [2] kus nähakse muu hulgas ette sätted missiooni töötajate staatuse kohta,ON KOKKU LEPPINUD JÄRGMISES:Artikkel 1Õiguslik raamistikTürgi Vabariik ühineb Euroopa Liidu Nõukogu 11. märtsil 2002 vastuvõetud ühismeetme 2002/210/ÜVJP sätetega Euroopa Liidu politseimissiooni (edaspidi "missioon") kohta Bosnias ja Hertsegoviinas, kaasa arvatud ühismeetme lisaga missiooni kirjelduse kohta, vastavalt järgmiste artiklite sätetele.Artikkel 2Missiooni lähetatud töötajad1. Türgi Vabariik osaleb missioonis kuue politseiametniku lähetamisega. Nimetatud personal tuleks lähetada vähemalt üheks aastaks, tagades lähetatud töötajate asjakohase rotatsiooni.2. Türgi Vabariik tagab, et tema poolt missiooni lähetatud töötajad osalevad missioonis kooskõlas ühismeetme 2002/210/ÜVJP sätetega.3. Türgi Vabariik teatab missioonile ja Euroopa Liidu Nõukogu peasekretariaadile aegsasti kõikidest muudatustest seoses missioonis osalemisega.4. Missiooni lähetatud töötajad läbivad põhjaliku arstliku läbivaatuse ja vaktsineerimise ning nad on Türgi Vabariigi pädeva asutuse tõendi alusel tunnistatud tervisliku seisundi poolest sobivaks teenistusülesandeid täitma. Nimetatud tõendi koopia antakse missiooni lähetatud töötajatele kaasa.5. Türgi Vabariik katab oma politseiametnike ja/või rahvusvahelise tsiviilpersonali lähetamisega seotud kulud, sealhulgas töötasu, päevarahad, ravi-, kindlustus- ning sõidukulud Bosniasse ja Hertsegoviinasse ning sealt tagasi.Artikkel 3Missiooni lähetatud töötajate staatus1. Türgi Vabariigi lähetatud missiooni töötajaid käsitleb kuni 31. detsembrini 2002 missiooni planeerimisrühma suhtes kohaldatav leping ning alates 1. jaanuarist 2003 Euroopa Liidu ning Bosnia ja Hertsegoviina vahel 4. oktoobril 2002 sõlmitud leping missiooni tegevuse kohta Bosnias ja Hertsegoviinas.2. Türgi Vabariik vastutab kõikide missiooni liikme lähetusega seotud nõuete eest, olenemata sellest, kas nõude on esitanud lähetatu või käib see tema kohta. Türgi Vabariik vastutab lähetatu suhtes võetavate meetmete eest.3. Tegemist on relvastamata missiooniga, millel puudub seega volitus kasutada jõudu.4. Lähetatud politseiametnikud töötavad siseriiklikus politseivormiriietuses. Baretid ja sümboolika annab missioon.Artikkel 4Käsuliin1. Türgi Vabariigi osalemine missioonis ei piira liidu sõltumatust otsuste tegemisel. Türgi Vabariigi lähetatud töötajad täidavad oma kohustusi ja käituvad kooskõlas missiooni huvidega.2. Kõik missiooni töötajad jäävad oma siseriiklike ametiasutuste alluvusse.3. Siseriiklikud ametiasutused annavad operatiivjuhtimise üle missiooni juhile/politseiülemale, kes teostab nimetatud juhtimist hierarhilisele juhtimis- ja kontrollistruktuuri alusel.4. Missiooni juht/politseiülem juhib missiooni operatiivtegevust ja hoolitseb selle igapäevase haldamise eest.5. Türgi Vabariigil on ühismeetme 2002/210/ÜVJP artikli 8 lõike 2 kohaselt operatsiooni igapäevase juhtimise osas samad õigused ja kohustused kui operatsioonis osalevatel Euroopa Liidu liikmesriikidel. See kehtib nii tavapäraste operatsioonide puhul kohapeal kui ka politseimissiooni peakorteris.6. Missiooni juht/politseiülem vastutab missiooni töötajate distsiplinaarkontrolli eest. Asjaomased siseriiklikud ametiasutused võtavad vajaduse korral distsiplinaarmeetmeid.7. Türgi Vabariik määrab riikliku kontaktpunkti, kes esindab tema riiklikku üksust missioonis. Riiklik kontaktpunkt annab missiooni juhile/politseiülemale aru siseriiklikest küsimustest ning vastutab üksuse igapäevase distsipliini eest.8. Euroopa Liit teeb otsuse operatsiooni lõpetamise kohta pärast konsulteerimist Türgi Vabariigiga, tingimusel et kõnesolev riik osaleb jätkuvalt missioonis selle lõpetamise kuupäeval.Artikkel 5Salastatud teaveTürgi Vabariik võtab vajalikke meetmeid tagamaks, et Euroopa Liidu salastatud teabe käitlemisel tema missiooni lähetatud töötajate poolt järgitakse Euroopa Liidu Nõukogu julgeolekueeskirju, mis on sätestatud nõukogu otsuses 2001/264/EÜ. [3]Artikkel 6Jooksvate kulude katmises osalemine1. Türgi Vabariik osaleb missiooni jooksvate kulude katmises summaga 25000 eurot aastas. Türgi Vabariik kaalub võimalust vabatahtlikus korras täiendavalt osaleda jooksvate kulude katmises, võttes arvesse oma ressursse ja osalemistaset.2. Missiooni juhi/politseiülema ja Türgi Vabariigi pädevate haldustalituste vahel sõlmitakse kokkulepe Türgi Vabariigi osalemise kohta missiooni jooksvate kulude katmises. See kokkulepe sisaldab järgmisi sätteid:a) asjaomane summa, sealhulgas vabatahtlikult eraldatud täiendav summa, kui see on olemas;b) asjaomase summa maksmise ja haldamise kord;c) kord, mis hõlmab asjaomase summa kontrolli ja auditit, kui see on vajalik.3. Türgi Vabariik teeb missioonile ja Euroopa Liidu Nõukogu peasekretariaadile 15. novembriks 2002 ning seejärel iga aasta 1. novembriks ametlikult teatavaks kogusumma, millega ta osaleb jooksvate kulude katmises, ning koostab rahastamiskava iga aasta 15. detsembriks.4. Türgi Vabariigi poolt missiooni jooksvate kulude katmiseks eraldatav summa kantakse iga aasta 31. märtsiks riigi jaoks nimetatud pangakontole.Artikkel 7Nõuete täitmatajätmineKui üks lepinguosalistest ei täida oma eelnevates artiklites sätestatud kohustusi, on teisel poolel õigus käesolev leping lõpetada, teatades sellest kaks kuud ette.Artikkel 8JõustumineKäesolev leping jõustub allakirjutamisel. Leping kehtib Türgi Vabariigi missioonis osalemise lõpuni.Sõlmitud Brüsselis 20. detsembril 2002 ingliskeelsena neljas eksemplaris.Euroopa Liidu nimel+++++ TIFF +++++Türgi Vabariigi nimel+++++ TIFF +++++[1] EÜT L 70, 13.3.2002, lk 1.[2] EÜT L 293, 29.10.2002, lk 2.[3] EÜT L 101, 11.4.2001, lk 1.--------------------------------------------------


text:
"Loogikateadus" ("Wissenschaft der Logik") on Georg Wilhelm Friedrich Hegeli teos.
 Tekst
 Esimese trüki eessõna
 Täielik ümbertegu, mille filosoofiline mõtlemisviis meil umbes kahekümne viie viimase aasta jooksul on läbi teinud, kõrgem vaatekoht, millele vaimu eneseteadvus on sel ajavahemikul enda suhtes jõudnud, on seni veel vähe mõjutanud kuju, mis on loogikal.
 See, mida enne nimetatud perioodi kutsuti metafüüsikaks, on nii-öelda juurtega välja tõmmatud ja teaduste seast kadunud. Kus on veel kuulda endise ontoloogia, ratsionaalse psühholoogia, kosmoloogia või isegi endise loomuliku teoloogia hääli või kus neid tohibki kuulda olla? Uurimused näiteks hinge mittemateriaalsusest, mehaanilisest põhjusest ja lõpp-põhjustest – kus peaks veel nende vastu huvi tuntama? ka kunagisi Jumala olemasolu tõestusi esitatakse veel ainult hingekosutuse ja meeleülenduse tarvis. On fakt, et on kadunud huvi osalt endise metafüüsika sisu vastu, osalt tema vormi vastu, osalt mõlema vastu korraga. Vähemalt sama tähelepanuväärne kui see, kui ühel rahval on muutunud tarvitamiskõlbmatuks tema riigiõiguse teadus, tema meelsus, tema kõlbelised harjumused ja voorused, on see, kui üks rahvas kaotab oma metafüüsika, kui oma puhta olemusega tegeleval vaimul ei ole temas enam tegelikku olemasolu.
 Kanti filosoofia eksoteeriline õpetus – et aru ei tohi kogemusest kaugemale lennata, muidu saab tunnetusvõimest teoreetiline mõistus, mis omaette ei sünnita muud kui pettekujutlusi – on spekulatiivsest mõtlemisest loobumist teaduslikust küljest õigustanud. Sellele populaarsele õpetusele tuli vastu moodsa pedagoogika kisa, aegade viletsus, mis pöörab pilgu vahetule vajadusele, et nii nagu tunnetuse jaoks on kogemus esmane, nii on osavusele avalikus ja eraelus teoreetiline tarkus koguni kahjulik ning kasulik on üksnes harjutamine ja üldse praktiline haridus. – See teaduse ja terve mõistuse ühistegevus metafüüsika hävitamiseks paistis viivat kummalise vaatepildini, mida pakub haritud rahvas ilma metafüüsikata – mis on nagu muidu igati kaunistatud tempel, milles aga puudub kõige püham paik. – Teoloogia, mis varasematel aegadel oli spekulatiivsete müsteeriumide ja metafüüsika hoidja – kuigi viimane oli sõltuvuses, oli sellest teadusest loobunud tunnete kasuks, populaarse praktilisuse ja õpetatud ajaloolisuse kasuks. Selle muudatusega on vastavuses, et teisalt kadusid need üksildased, kelle nende rahvas ohverdas ja maailmast eraldas selleks, et oleks olemas igavese kontempleerimine ja ainuüksi sellele pühendatud elu, mitte kasu pärast, vaid õnnistuse pärast; seda kadumist võib teises seoses vaadelda olemuse poolest sama nähtusena nagu ülalpool mainitu. – Nii et paistis, et pärast nende varjutuste – enesessepöördunud vaimu värvitu iseenesega-tegelemise – ärapeletamist on elu muutunud pilvituks ja lilleliseks maailmaks, kus teadagi pole ühtki musta lille.
 Loogikal pole päris nii halvasti läinud nagu metafüüsikal. See eelarvamus, et loogika abil õpitakse mõtlema, mida vanasti peeti loogikast saadavaks kasuks ning seega ka tema otstarbeks – just nagu õpitaks alles anatoomiat ja füsioloogiat õppides seedima ja liikuma – on ammu kadunud, ja praktilisuse vaim ei määranud talle küll paremat saatust kui tema õele. Sellegipoolest, tõenäoliselt formaalse kasu pärast, jäeti talle veel koht teaduste seas ning ta säilitati isegi avaliku õpetamise ainena. See parem saatus on siiski vaid väline, sest tema kuju ja sisu on jäänud samaks, nagu see pika traditsiooniga on pärandunud, olles selles traditsioonis siiski üha hõrenenud ja lahjenenud; uus vaim, mis on tõusnud teaduse peale samavõrd nagu tegelikkuse peale, ei ole loogikas end veel tunda andnud. On aga lootusetult asjatu hakata varasema hariduse vorme säilitama, kui vaimu substantsiaalne vorm on ümber kujunenud; need on närbunud lehed, ja uued pungad, mis nende juurtest on juba puhkenud, tõukavad nad ära.
 Üldise muutuse ignoreerimine hakkab ka teaduslikes asjades otsa saama. Märkamatul moel on isegi vastastele saanud käibivaks ja omaseks teised kujutelmad, ja kuigi nad on jätkuvalt pepsid nende kujutelmade allika ja printsiipide suhtes, on nad siiski leppinud neist tulenevate järelmitega ega ole suutnud nende mõjule vastu panna; oma aina tähtsusematumaks muutuvale negatiivsele hoiakule ei uutes kujutlusviisides kaasa rääkides.
 Teisest küljest paistab, et käärimise aeg, millega uuslooming algab, on möödas.
 Pooleli
 Sissejuhatus
 Loogika üldine mõiste
 Ühegi teaduse puhul ei anna tugevamini tunda vajadus ilma eelnevate refleksioonideta asjast enesest alustada kui loogikateaduse puhul. Igas muus teaduses on ese, mida ta käsitleb, ja teaduslik meetod teineteisest eristatud; nii nagu ka sisu ei tee absoluutset algust, vaid sõltub teistest mõistetest ning on seoses muu ainesega enese ümber. Neil teadustel lubatakse seetõttu piirduda oma pinnasest ja selle seosest ning meetodist kõnelemisel lemmaatilise viisiga, rakendada ilma pikemata definitsioonide ja muu sarnase kujusid, mis eeldatakse olevat tuntud ja omaksvõetud, ja kasutada oma üldiste mõistete ja põhimääratluste kindlaksmääramiseks tavalist arutlemise viisi.
 Loogika seevastu ei saa eeldada ühtki neist refleksiooni vormidest ega mõtlemise seadustest, sest need moodustavad osa tema enda sisust ning neid tuleb alles tema sees põhjendada. Tema sisusse ei kuulu aga mitte ainult teadusliku meetodi näitamine, vaid ka teaduse enese mõiste, ja nimelt moodustab see mõiste tema viimse tulemuse; seetõttu ei saa ta ette ära öelda, mis ta on, vaid tema kogu esitus tekitab selle teadmise temast enesest kui tema viimase asja ja tema lõpuniviimise. Samuti käsitletakse tema eset, mõtlemist, või määratlematumalt, mõistvat mõtlemist, olemuslikult tema sees; selle mõiste valmistab end tema käigus ning nõnda ei saa seda mõistet eelnevalt selgitada. Seetõttu ei ole käesolevas sissejuhatuses eelnevalt selgitataval eesmärgiks loogika mõistet põhjendada ega loogika sisu ja meetodit juba ette teaduslikult õigustada, vaid tuua mõningate selgituste ja refleksioonide abil arutlevas ja ajaloolises mõttes lähemale seda vaatepunkti, millest seda teadust tuleb vaadelda.
 Kui loogikat üldiselt peetakse mõtlemise teaduseks, siis saadakse sellest aru nii, et see mõtlemine moodustab mingi tunnetuse pelga vormi, et loogika abstraheerub igasugusest sisust ning see niinimetatud teine koostisosa, mis mingi tunnetuse juurde kuulub, mateeria, peab antama kuskilt mujalt, et seega loogika sellisena, et see mateeria on temast täiesti sõltumatu, saab üksnes anda tõese tunnetuse formaalsed tingimused, ei saa aga sisaldada reaalset tõde ennast ega isegi olla tee reaalse tõe juurde, sest just see, mis on tõele olemuslik, nimelt sisu, jääb temast väljapoole.
 Esiteks aga on juba ebakohane öelda, nagu loogika abstraheeruks igasugusest sisust, nagu ta õpetaks ainult mõtlemise reegleid ega saaks tegelda sellega, millest mõeldakse, ega arvesse võtta selle iseloomu. Sest kuna tema esemeks peetakse mõtlemist ja selle reegleid, siis just vahetult selle näol ongi tal talle omane sisu; selle näol on tal ka too tunnetuse teine koostisosa, nimelt mateeria, mille iseloom teda huvitab.
 Ainult et teiseks on üldse kujutlused, millel loogika mõiste seni põhines, osalt juba hääbunud, osalt on neil aeg täielikult kaduda, on aeg, et seda teadust võetaks kõrgemalt seisukohalt ning et see teadus omandaks hoopis muutunud kuju.
 Senine loogikamõiste põhineb tavateadvuses lõplikult ja alatiseks eeldataval tunnetuse sisu ja tema vormi või tõe ja kindluse lahutatusel. Esiteks eeldatakse, et tunnetamise aines on valmis maailmana väljaspool mõtlemist iseeneses ja omaette olemas, mõtlemine on iseenesest tühi, ta lisandub vormina väliselt tollele mateeriale, täitub sellega, omandab alles selle arvel sisu ja muutub seeläbi reaalseks tunnetamiseks.
 Edasi on need kaks koostisosa (sest nende suhet peetakse koostisosade suhteks, ja tunnetamine pannakse nendest kokku mehaaniliselt või paremal juhul keemiliselt) teineteisega vastamisi niisuguses hierarhias, et objekt on midagi omaette lõpuleviidut, valmisolevat, mille tegelikkuse seisukohast ei ole mõtlemine üldse
 vajalik, mõtlemine seevastu on midagi puudulikku, mis alles peab mingi ainese varal täielikuks saama, ja nimelt pehme, määratlemata vormina end oma mateeriaga kohandama. Tõde on mõtlemise kooskõla esemega, ja selleks et seda kooskõla tekitada – sest iseeneses ja omaette pole teda olemas –, peab mõtlemine end oma esemega sobitama ja mugandama.
 Kolmandaks, kui mateeria ja vormi, eseme ja mõtlemise erinevust ei jäeta tollesse udusesse määratlematusse, vaid seda võetakse määratletumalt, siis on kumbki teisest lahutatud sfäär. Seetõttu ei välju mõtlemine oma ainese vastuvõtmise ja vormimise käigus iseendast, see vastuvõtmine ja sellega mugandumine jääb tal iseenda modifikatsiooniks, ta ei saa seeläbi oma teiseks; ja eneseteadlik määratlemine kuulub niikuinii ainult mõtlemisele; niisiis ei välju mõtlemine ka oma vahekorras esemega iseendast oma eseme juurde: viimane jääb asjana iseeneses lihtsalt mõtlemise teispoolsuseks.
 Need vaated subjekti ja objekti omavahelisele suhtele väljendavad määratlusi, mis moodustavad meie tavalise, nähtuva teadvuse loomuse; aga ülekantuna mõistusse, just nagu seal leiaks aset seesama suhe, just nagu sellel suhtel oleks iseeneses ja omaette tõde, on need eelarvamused eksitused, mille ümberlükkamiseks, mida teostatakse läbi vaimse ja loodusliku universumi kõikide osade, on filosoofia või mis tuleb pigem filosoofia ees kõrvale heita, sest nad tõkestavad sissepääsu filosoofiasse.
 Vanemal metafüüsikal oli selles suhtes kõrgem arusaam mõtlemisest, kui uuemal ajal tavaliseks on saanud. Tollane metafüüsika võttis nimelt aluseks, et see, mida mõtlemise läbi asjade kohta ja asjade juures tunnetatakse, on see, mis on nende juures ainukesena tõeliselt tõene, seega mitte need asjad oma vahendituses, vaid need asjad alles mõtlemise vormi tõstetuna, sellena, millest mõeldakse. See metafüüsika oli seega arvamusel, et mõtlemine ja mõtlemise määratlused ei ole midagi esemetele võõrast, vaid hoopis nende olemus või et asjad [Dinge] ja nendest mõtlemine [Denken] (nii nagu ka saksa keel nende sarnasust väljendab) on iseeneses ja omaette kooskõlas, et mõtlemine oma immanentsetes määratlustes ja asjade tõeline loomus on üks ja seesama sisu.
 Aga reflekteeriv aru sai filosoofia oma võimusesse. Tuleb täpselt teada, mida see väljend, mida muidu sageli lööksõnana tarvitatakse, tähendab; selle all tuleb mõista abstraheerivat ning seeläbi lahutavat aru üldse, mis jääb oma lahutamistele kindlaks. Mõistuse vastu pööratuna käitub ta nagu terve mõistus ning paneb maksma oma vaate, nagu põhineks tõde meelelisel reaalsusel, nagu oleksid mõtted kõigest mõtted, selles mõttes, et alles meeleline taju annab neile sisu ja reaalsuse, nagu mõistus, niivõrd kui ta iseenesesse ja omaette jääb, sünnitaks üksnes pettekujutlusi. Selles mõistuse iseendast lahtiütlemises läheb tõe mõiste kaduma; mõistus on kitsendatud sellega, et ta tunnetab üksnes subjektiivset tõde, üksnes nähtumust, üksnes midagi, mis asja enese loomusele ei vasta; teadmine on tagasi langenud arvamuseks.
 Ent sellel pöördel, mille tunnetamine võtab ning mis näib kaotuse ja tagasiminekuna, on aluseks midagi sügavamat, millel üldse põhineb mõistuse tõstmine uuema filosoofia kõrgemasse vaimu. Tolle üldiseks muutunud kujutluse alust tuleb nimelt otsida taipamises, et aru määratlused on iseendaga paratamatus vastuolus. – Juba nimetatud refleksioon seisneb selles, et minnakse edasi konkreetsest vahetust ning määratletakse ja lahutatakse seda. Aga täpselt samavõrd peab refleksioon minema edasi nendest lahutavatest määratlustest ning nad siis seostama. Selle seostamise seisukohal ilmneb nende vastuolu. See refleksioonipoolne seostamine kuulub iseenesest mõistuse juurde; nendest määratlustest kõrgemale tõusmine, mis jõuab vastuolu enese taipamiseni, on suur negatiivne samm tõelise mõistusemõiste poole. Aga see lõpunijõudmata taipamine langeb arusaamatusse, nagu oleks mõistus see, mis iseendaga vastuollu satub; ta ei tunnista, et vastuolu ongi mõistuse tõusmine kõrgemale aru piirangutest ja nende kõrvaldamine. Selleasemel et teha siit viimane samm ülespoole, põgenes arumääratluste ebarahuldavuse tunnetus tagasi meelelise eksistentsi juurde, arvates, nagu oleks tal selle näol kindel ja vaieldamatu asi. Et aga teisest küljest see tunnetus teab end olevat ainult nähtuva tunnetus, siis mööndakse selle tunnetuse ebarahuldavust, kuid samal ajal eeldatakse, et kuigi küll asju iseenesest õigesti ei tunnetata, tunnetatakse nähtuvuse sfääri sees ikkagi õigesti, just nagu seejuures oleks otsekui ainult esemete liik erinev, ning üks liik, nimelt asjad iseeneses, küll tunnetuse alla ei lange, aga teine liik, nimelt nähtumused, ikkagi langevad tunnetuse alla. See on nii, nagu mõnele mehele omistataks õige taipamine, lisades, et ta ei ole siiski võimeline taipama midagi, mis on tõene, vaid ainult seda, mis on ebatõene. Niisama absurdne, nagu oleks see viimane, on tõene tunnetus, mis ei tunneta eset nii, nagu ta iseeneses on.
 Aruvormide kriitikal oli see mainitud tulemus, et neil vormidel ei ole rakendust asjadele iseeneses. – Sellel ei saa olla mingit muud mõtet, kui et need vormid on iseeneses midagi ebatõest. Ainult et kuna nad jäetakse kehtivaks subjektiivse mõistuse ja kogemuse jaoks, siis ei ole kriitika kaasa toonud mingit muutust neis enestes, vaid jätab nad subjekti jaoks samale kujule, nagu nad varem kehtisid objekti jaoks. Kui nad aga on ebapiisavad asja jaoks iseeneses, siis ei tohiks aru, millele nad kuuluvat, seda enam neid sallida ja seega nendega leppida. Kui nad ei saa olla asja iseeneses määratlused, siis seda enam ei saa nad olla aru määratlused, sest arul peaks olema õigus vähemalt mingi asja iseeneses aule. Lõpliku ja lõpmatu määratlused on ühes ja samas vastuolus, rakendatagu neid siis ajale ja ruumile või siis maailmale või olgu nad siis määratlused vaimu sees, – niisamuti nagu must ja valge annavad kokku halli, ühendatagu neid siis seinal või paletil. Kui meie maailmakujutlus laguneb, niipea kui lõpmatu ja lõpliku määratlused sellele üle kantakse, siis seda enam on vaim ise, mis neid mõlemat sisaldab, midagi iseeneses vastuolulist, midagi lagunevat. – Mitte selle ainese või eseme iseloom, millele neid rakendatakse või milles nad asuvad, ei ole see, mis võib siin vahe sisse teha; sest esemel on küljes vastuolu ainult nende määratluste järgi ja nende läbi.
 Nii et too kriitika eemaldas objektiivse mõtlemise vormid üksnes asjalt, kuid jättis need subjektisse alles sellisel kujul, nagu see kriitika nad eest leidis. Nimelt ei vaadelnud ta sealjuures neid vorme mitte iseeneses ja omaette, neile omase sisu kohaselt, vaid võttis nad lemmaatiliselt subjektiivsest loogikast lihtsalt üle, nii et polnud juttugi nende tuletamisest neis endis ega ka nende tuletamisest subjektiiv-loogiliste vormidena, veel vähem aga nende dialektilisest vaatlemisest.
 Järjekindlamalt läbiviidud transtsendentaalne idealism tundis ära kriitilise filosoofia poolt veel alles jäetud pettekujutluse – asja iseeneses –, selle abstraktse, igasugusest sisust lahutatud varju tühisuse ning tal oli eesmärgiks see täielikult hävitada. Samuti tegi see filosoofia algust sellega, et lasta mõistusel esitada oma määratlused iseenese seest. Ent selle katse subjektiivne hoiak ei võimaldanud sel lõpuni jõuda. Edaspidi loobuti sellest hoiakust ning koos sellega tollest algusest ja puhta teaduse väljaarendamisest.
 Jättes täiesti arvestamata metafüüsilise tähenduse, vaadeldakse aga seda, mida tavaliselt mõistetakse loogika all. Sellel teadusel ei ole küll selles seisundis, milles ta veel on, sellist sisu, mida tavateadvuses peetakse reaalsuseks ja tõeliseks asjaks. Aga ta ei ole mitte sellepärast formaalne teadus, millel puudub sisukas tõde. Tollest ainesest, mis tal leitakse puudu olevat ja mille puudumise arvele tema mitterahuldavus tavaliselt pannakse, pole niikuinii mõtet tõe valdkonda otsida. Loogiliste vormide sisutus tuleneb hoopis sellest viisist, kuidas neid vaadeldakse ja käsitletakse. Et nad on kindlate määratlustena üksteisest lahus ega seisa koos orgaanilises ühtsuses, siis on nad surnud vormid ja nendes ei ela vaimu, mis oleks nende elav konkreetne ühtsus. Sellega on nad aga ilma ehedast sisust [Inhalt] – mateeriast, mis oleks iseenesest sisu [Gehalt]. Sisu, mis loogilistel vormidel leitakse puudu olevat, pole midagi muud kui nende abstraktsete vormide kindel alus ja konkreetsus; ja sellist substantsiaalset olemust otsitakse neile tavaliselt väljastpoolt. Aga loogiline mõistus ise ongi see substantsiaalne või reaalne, mis kõiki abstraktseid määratlusi eneses koos hoiab ning on nende ehe, absoluutselt konkreetne ühtsus. Seda, mida tavaliselt nimetatakse mateeriaks, polnud niisiis tarvis kaugelt otsida; pole loogika eseme süü, kui loogikat sisutuks peetakse, vaid süüdi on üksnes loogikast arusaamise viis.
 See refleksioon viib meid edasi selle seisukoha sõnastamiseni, mille poole loogika peab püüdlema, kuivõrd see seisukoht erineb selle teaduse senisest käsitlusviisist ning on ainus tõene seisukoht, millele loogika tulevikus alatiseks tuleb asetada.
 Vaimu fenomenoloogias esitasin ma teadvust tema edasiliikumises oma esimesest vahetust vastandlikkusest oma esemega kuni absoluutse teadmiseni. See tee läbib kõik vormid, mis võtab teadvuse suhe objektisse, ning selle tulemuseks on teaduse mõiste. Seega ei vaja see mõiste (peale selle, et ta tekib loogika enese sees) siin õigustust, sest ta on selle seal saanud; ja tal ei saa olla muud õigustust kui ainult see tema tekitatus teadvuse poolt, millel tema enda mõttekujud [Gestalten] lahenevad sellesse mõistesse kui tõesse. – Teaduse mõiste arutlev [räsonierende] põhjendamine või selgitamine võib saavutada paremal juhul seda, et see mõiste tuuakse kujutluse ette ja temast saadakse ajalooline teadmine; aga teaduse või antud juhul loogika tõestus seisneb üksnes tolles tema tekkimise paratamatuses. Definitsioon, millega mingi teadus teeb absoluutse alguse, ei saa sisaldada midagi muud kui määratletud, korrektse väljenduse selle kohta, mida selle teaduse eseme ja eesmärgina tunnustatavalt ja teadaolevalt kujutletakse. Et sellena kujutletakse just seda, see on ajalooline kinnitus, mille puhul saab apelleerida üksnes ühele või teisele tunnustatud asjale või õigupoolest ainult palvena esitada, et üht või teist asja tunnustatuks peetaks. Ei tule lõppu sellele, et üks siit, teine sealt toob mõne juhtumi või näite, mille järgi tulevat ühe või teise väljendi all mõista veel midagi enamat või muud, seega võtta selle definitsiooni veel üks kitsam või üldisem määratlus ning ka teadus selle järgi seada. – Ja sealjuures oleneb arutlusest, mida kõike ja mis piirini ning mis ulatuses tuleb sisse võtta või välja jätta; arutlusele endale on aga valla kõige mitmekesisemad ja mitmelaadsemad arvamused, mille vahel võib kindla määratluse otsustada lõpuks ainult suva. Sellise menetluse juures, mille puhul teadust alustatakse selle definitsioonist, ei ole juttugi vajadusest ära näidata selle teaduse eseme ning seega selle teaduse enda paratamatust.
 Niisiis eeldatakse käesolevas traktaadis puhta teaduse mõistet ja selle deduktsiooni, sest vaimu fenomenoloogia ei olegi midagi muud kui selle deduktsioon. Absoluutne teadmine on kõikide teadmiseviiside tõde, sest nii nagu too teadvuse käik selle tekitas, on üksnes absoluutses teadmises eseme lahutatus kindlusest iseendas täielikult lahenenud ning selle kindluse tõde ja see kindlus saanud võrdseks tõega.
 Puhas teadus eeldab seega vabanemist teadvuse vastandlikkusest. Ta sisaldab mõtet, sest mõte on samavõrd asi iseendas, või asja iseendas, sest asi iseendas on samavõrd puhas mõte. Teadusena on tõde puhas arenev eneseteadvus ja tal on iseduse niisugune kuju, et iseeneses ja omaette olev on tea-tav mõiste, mõiste kui niisugune on aga iseeneses ja omaette olev. Selline objektiivne mõtlemine on siis puhta teaduse sisu. Ta on seetõttu nii vähe formaalne, tal on tõelise ja tõese tunnetuse jaoks nii vähe puudu mateeriast, et tema sisu ongi absoluutne tõene asi või, kui tahta veel kasutada sõna "mateeria", tõeline mateeria – aga niisugune mateeria, millele vorm ei ole midagi välist, sest see mateeria on hoopis puhas mõte, seega absoluutne vorm ise. Loogikat tuleb seega võtta puhta mõistuse süsteemina, puhta mõtte riigina. See riik on tõde, nagu ta on ilma katteta iseeneses ja omaette. Sellepärast võib väljenduda nii, et see sisu on Jumala esitus, nii nagu Jumal on oma igaveses olemuses enne looduse ja lõpliku vaimu loomist.
 Anaxagorasele omistatakse see au, et ta esimesena ütles välja mõtte, et Nus, mõte, on maailma printsiip, et maailma olemust tuleb määratleda mõttena. Sellega pani ta aluse intellektuaalsele vaatele universumile; selle vaate puhas kuju peab olema loogika. Loogikas ei ole tegemist mõtlemisega millegi üle, mis oleks iseenesele aluseks väljaspool mõtlemist, vormidega, mis oleks pelgalt tõe tunnused; vaid mõtlemise paratamatud vormid ja oma määratlused on sisu ja ülim tõde ise.
 Selleks et seda vähemalt kujutlusse vastu võtta, tuleb jätta kõrvale arvamus, nagu oleks tõde midagi käegakatsutavat. Säärane käegakatsutavus kantakse sisse näiteks veel Platoni ideedesse, mis on Jumala mõtlemises, kust nagu nad oleksid eksisteerivad asjad, aga teises maailmas või regioonis, millest väljaspool asub tegelikkuse maailm ning millel on nendest ideedest erinev, alles selle erinevuse läbi reaalne substantsiaalsus. Platoni idee ei ole midagi muud kui üldine või määratletumalt eseme mõiste; ainult oma mõistes on millelgi tegelikkust; niivõrd kui ta on oma mõistest erinev, lakkab ta olemast tegelik ning on midagi tühist; käegakatsutavuse ja meelelise enesest väljaspool olemise pool kuulub sellele tühisele poolele. – Teisest küljest aga saab apelleerida tavalise loogika oma kujutlustele; nimelt eeldatakse, et näiteks definitsioonid ei sisalda määratlusi, mis kuuluvad ainult tunnetavasse subjekti, vaid eseme määratlusi, mis moodustavad tema olemuslikema omima loomuse. Või kui tehakse järeldusi antud määratlustelt teistele, siis eeldatakse, et järeldatav ei ole midagi esemele välist ja võõrast, vaid et see kuulub hoopis esemele endale, et sellele mõtlemisele vastab olemine. – Mõiste, otsustuse, järelduse, definitsiooni, jagamise jne vormi kasutamisele on üldse aluseks, et nad ei ole pelgalt eneseteadliku mõtlemise vormid, vaid ka esemelise aru vormid. – Mõtlemine on väljend, mis omistab endas sisalduva määratluse eelistavalt teadvusele. Et aga öeldakse, et aru, et mõistus on esemelises maailmas, et vaimul ja loodusel on üldised seadused, mille järgi nende elu ja nende muutused käivad, siis mööndakse, et mõttemääratlustel on samavõrd ka objektiivne väärtus ja eksistents.
 Filosoofiateosed
 Saksa filosoofia
 Loogika