type: legislation

text:
 Svarbus teisinis pranešimas
 |
 52009PC0135
 [pic] | EUROPOS KOMISIJA |Briuselis, 25.3.2009COM (2009) 135 galutinis2009/ 0049 (CNS)PasiūlymasTARYBOS PAMATINIS SPRENDIMASdėl kovos su seksualine prievarta prieš vaikus, jų seksualiniu išnaudojimu ir vaikų pornografija, kuriuo panaikinamas Pamatinis sprendimas 2004/68/TVR {SEC (2009) 355}{SEC (2009) 356}AIŠKINAMASIS MEMORANDUMAS1. PASIŪLYMO APLINKYBĖS2. Pasiūlymo pagrindas ir tikslaiSeksualinė prievarta prieš vaikus ir seksualinis jų išnaudojimas yra itin sunkūs nusikaltimai. Jie nukreipti prieš vaikus, kurie turi teisę į ypatingą apsaugą ir globą. Šie nusikaltimai aukoms sukelia ilgalaikę fizinę, psichologinę ir socialinę žalą, kurios nepašalinus ardomos pagrindinės šiuolaikinės visuomenės vertybės, susijusios su ypatinga vaikų apsauga ir pasitikėjimu atitinkamomis valdžios institucijomis. Nepaisant tikslios ir patikimos statistikos stokos, tyrimai rodo, kad reikšminga Europos vaikų mažuma gali būti seksualiai prievartaujami ir kad tokių atvejų ilgainiui nemažėja, o tam tikrų formų seksualinio smurto net padaugėję.Bendras Europos Sąjungos politikos tikslas šioje srityje pagal Europos Sąjungos sutarties 29 straipsnį yra užkirsti kelią teisės pažeidimams prieš vaikus ir kovoti su šiais pažeidimais, aprėpiančiais seksualinę prievartą prieš vaikus ir jų seksualinį išnaudojimą. Šis tikslas turėtų būti įgyvendinamas kuriant darnesnę kovos su minėtais nusikaltimais pagal trečiąjį ramstį sistemą ir didinant jos veiksmingumą. Konkretūs tikslai būtų šie: veiksmingai vykdyti baudžiamąjį persekiojimą už nusikaltimus, apsaugoti aukų teises, užkirsti kelią vaikų seksualiniam išnaudojimui ir prievartai prieš juos ir sukurti veiksmingas stebėsenos sistemas.- Bendrosios aplinkybėsPagrindinė seksualinės prievartos prieš vaikus ir jų išnaudojimo priežastis – vaikų pažeidžiamumas, kurį lemia įvairūs veiksniai. Minėti reiškiniai nepašalinami ir dėl nepakankamo atsako taikant teisėsaugos mechanizmus, sunkumų taip pat daugėja, nes tam tikri teisės pažeidimai yra tarpvalstybinio pobūdžio. Aukos nenoriai praneša apie prievartą, dėl nacionalinės baudžiamosios teisės ir proceso skirtumų gali būti nevienodai vykdomi tyrimai ir baudžiamasis persekiojimas, o atlikę bausmę pažeidėjai gali toliau kelti pavojų. Dėl informacinių technologijų raidos šios problemos dar pasunkėjo, nes tapo lengviau kurti ir platinti seksualinės prievartos vaizdus, pažeidėjai gali išlikti anonimiški, o atsakomybės klausimus spręsti priklauso skirtingoms jurisdikcijoms. Kadangi yra daug galimybių keliauti ir skiriasi socialinės sąlygos, skatinamas vadinamasis vaikų sekso turizmas, o seksualinius teisės pažeidimus prieš vaikus užsienyje įvykdę asmenys dažnai išvengia bausmės. Be sunkumų baudžiamojo persekiojimo srityje, organizuoti nusikaltėliai gali daug uždirbti mažai rizikuodami.Nacionalinės teisės aktai aprėpia kai kurias iš šių problemų, tačiau nevienodai. Vis dėlto jie nėra pakankamai griežti ar nuoseklūs, kad užtikrintų tvirtą socialinį atsaką į šį nerimą keliantį reiškinį.Neseniai paskelbtoje Europos Tarybos vaikų apsaugos nuo seksualinio išnaudojimo ir seksualinės prievartos konvencijoje (CETS Nr. 201) nustatytas bene aukščiausias iki šiol tarptautinis vaikų apsaugos nuo seksualinės prievartos ir išnaudojimo standartas. Pasauliniu mastu pagrindinis tarptautinis standartas yra 2000 m. Vaiko teisių konvencijos fakultatyvinis protokolas dėl vaikų pardavimo, vaikų prostitucijos ir vaikų pornografijos. Tačiau prie šios konvencijos prisijungusios dar ne visos valstybės narės.- Pasiūlymo srityje galiojančios nuostatosES mastu Tarybos pamatiniu sprendimu 2004/68/TVR minimaliai suderinami valstybių narių teisės aktai, pagal kuriuos kriminalizuojami sunkiausi seksualinės prievartos prieš vaikus ir jų seksualinio išnaudojimo atvejai, išplečiama nacionalinė jurisdikcija ir nustatoma minimali parama aukoms. Nors reikalavimai apskritai įgyvendinti, yra tam tikrų pamatinio sprendimo trūkumų. Juo suderinti tik su tam tikrais teisės pažeidimais susiję teisės aktai, neaprėpti nauji prievartos ir išnaudojimo naudojant informacines technologijas atvejai, nepašalintos kliūtys vykdyti pažeidėjų baudžiamąjį persekiojimą ne šalies teritorijoje, neatsižvelgta į visus konkrečius vaiko poreikius ir nenumatytos tinkamos teisės pažeidimų prevencijos priemonės.Kitomis įgyvendinamomis ar numatytomis ES iniciatyvomis iš dalies atsižvelgiama į tam tikras problemas, kurios susijusios ir su seksualiniais pažeidimais prieš vaikus. Tarp jų yra 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimas 2000/375/TVR dėl kovos su vaikų pornografija internete, 2002 m. birželio 13 d. Tarybos pagrindų sprendimas 2002/584/TVR dėl Europos arešto orderio ir perdavimo tarp valstybių narių tvarkos, 2005 m. vasario 24 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2005/222/TVR dėl atakų prieš informacines sistemas, 2005 m. gegužės 11 d. Europos Parlamento ir Tarybos sprendimas Nr. 854/2005/EB, patvirtinantis daugiametę Bendrijos programą, skatinančią saugesnį naudojimąsi internetu ir naujomis interneto technologijomis, ir 2008 m. lapkričio 27 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2008/947/TVR dėl teismo sprendimų ir sprendimų dėl lygtinio nuteisimo tarpusavio pripažinimo principo taikymo siekiant užtikrinti lygtinio atleidimo priemonių ir alternatyvių sankcijų priežiūrą.- Suderinamumas su kitomis Europos Sąjungos politikos sritimis ir tikslaisTikslai visiškai atitinka ES vaikų teisių rėmimo, apsaugos ir įgyvendinimo politiką vidaus ir išorės politikos srityse. ES aiškiai pripažino vaiko teisių apsaugą Europos pagrindinių teisių chartijoje, būtent jos 24 straipsnyje. Be to, Komisijos komunikate dėl ES vaiko teisių strategijos kūrimo nustatytas tikslas kuo geriau pasinaudoti esamomis politikos kryptimis ir priemonėmis iš dalies siekiant apsaugoti vaikus nuo smurto ir seksualinio išnaudojimo ES ir už jos ribų. Tikslai atitinka ir Saugesnio interneto programą, sukurtą siekiant skatinti saugesnį, ypač vaikų, naudojimąsi internetu bei naujomis interneto technologijomis ir kovoti su neteisėtu turiniu.Šis siūlymas kruopščiai išnagrinėtas, siekiant užtikrinti, kad jo nuostatos visiškai atitiktų pagrindines teises, pirmiausia žmogaus orumą, kankinimo ir nežmoniško ar žeminančio elgesio arba bausmių draudimą, vaiko teises, teisę į laisvę ir saugumą, saviraiškos ir informavimo laisvę, asmens duomenų apsaugą, teisę į veiksmingas teisės gynimo priemones ir sąžiningą teismą, taip pat baudžiamosios teisės pažeidimų ir bausmių teisėtumo ir proporcingumo principus.Ypatingas dėmesys skirtas ES chartijos 24 straipsniui, kuriame nustatyta pozityvi pareiga imtis veiksmų, būtinų vaikų apsaugai užtikrinti. Jame teigiama, kad vaikai turi teisę į jų gerovei užtikrinti būtiną apsaugą ir globą. Be to, straipsnyje reikalaujama, kad vykdant visus su vaikais susijusius valdžios ar privačių institucijų veiksmus svarbiausi būtų vaiko interesai – tai įtvirtinta ir Jungtinių Tautų vaiko teisių konvencijoje.Naujų netinkamo naudojimosi internetu atvejų kriminalizavimas, specialių tyrimo būdų pripažinimo, draudimo vykdyti tam tikrus veiksmus ir keitimosi informacija, siekiant užtikrinti įgyvendinimą visoje ES, nuostatos atidžiai išnagrinėtos konkrečiai atkreipiant dėmesį į teisę į privataus ir šeimos gyvenimo pagarbą ir asmens duomenų apsaugą (Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 8 straipsnis, ES chartijos 7 ir 8 straipsniai). Nuostatos, kuriomis siekiama sustiprinti teisėsaugos kovą su prievartos prieš vaikus medžiagos skelbimu ir sklaida, vaikų pornografijos reklamavimu ar seksualinės prievartos prieš vaikus skatinimu, taip pat prieigos prie tinklalapių, kuriuose yra vaikų pornografijos, blokavimo nuostatos patikrintos pirmiausia atsižvelgiant į saviraiškos laisvę (Žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 10 straipsnis, ES chartijos 10 straipsnis).3. KONSULTACIJOS SU SUINTERESUOTOSIOMIS ŠALIMIS IR POVEIKIO VERTINIMAS4. Konsultacijos su suinteresuotosiomis šalimisKonsultacijų metodai, pagrindiniai tiriamieji sektoriai ir bendras respondentų apibūdinimasPer tris susitikimus, skirtus seksualinei prievartai prieš vaikus, seksualiniam jų išnaudojimui ir prekybai žmonėmis aptarti, konsultuotasi su įvairiais srities specialistais. Be kita ko, konsultuotasi su valstybių narių vyriausybių atstovais, Komisijos ekspertų grupės dėl prekybos žmonėmis nariais, tarptautinėmis organizacijomis, pirmiausia su Europos Taryba ir UNICEF, nevyriausybinėmis organizacijomis, mokslininkų bendruomene ir tyrimų centrais bei kitomis viešosiomis institucijomis. Vėliau įvairūs ekspertai ir organizacijos pateikė nuomones ir informaciją.Atsakymų santrauka ir kaip į juos atsižvelgtaPo konsultacijų išaiškėjo:- būtinybė patobulinti Europos Tarybos konvenciją;- būtinybė kriminalizuoti prievartos atvejus, kurie neaprėpiami dabartiniame pamatiniame sprendime, ypač naujus teisės pažeidimus, atliekamus naudojant informacines technologijas;- būtinybė pašalinti tyrimo ir baudžiamojo persekiojimo kliūtis tarpvalstybinėse bylose;- būtinybė užtikrinti visapusišką aukų apsaugą, ypač vykdant tyrimą ir nagrinėjant baudžiamąsias bylas;- būtinybė užkirsti kelią teisės pažeidimams taikant intervencijos programas ir gydymą;- būtinybė užtikrinti, kad vienoje šalyje pavojingiems pažeidėjams paskelbti apkaltinamieji nuosprendžiai ir taikomos apsaugos priemonės galiotų visose valstybėse narėse.Į konsultuojantis gautą informaciją atsižvelgta poveikio vertinime. Kai kurios per konsultacijas skirtingų suinteresuotųjų šalių pateiktos rekomendacijos į pasiūlymą neįtrauktos dėl įvairių poveikio vertinime nurodytų priežasčių.- Tiriamųjų duomenų rinkimas ir naudojimasNepriklausomo tyrimo neprireikė.- Poveikio vertinimasSiekiant tikslo išnagrinėtos įvairios politikos galimybės.- 1 politikos galimybė. Nesiimti ES lygmens veiksmųES nesiimtų naujų kovos su seksualine prievarta prieš vaikus ir jų seksualiniu išnaudojimu veiksmų (teisės aktai, nepolitinės priemonės, finansinė parama) ir valstybės narės galėtų tęsti Europos Tarybos konvencijos pasirašymo ir ratifikavimo procesą.- 2 politikos galimybė. Papildyti esamus teisės aktus neteisinėmis priemonėmisEsami ES teisės aktai, pirmiausia Pamatinis sprendimas 2004/68/TVR, nebūtų pakeisti. Tačiau būtų galima įvesti neteisines priemones suderintam nacionalinės teisės aktų įgyvendinimui paremti. Tai aprėptų keitimąsi informacija ir dalijimąsi patirtimi baudžiamojo persekiojimo, apsaugos ir prevencijos, sąmoningumo ugdymo, bendradarbiavimo su privačiuoju sektoriumi ir savireguliacijos skatinimo ar duomenų kaupimo mechanizmų įdiegimo srityse.- 3 politikos galimybė. Nauji teisės aktai dėl pažeidėjų baudžiamojo persekiojimo, aukų apsaugos ir teisės pažeidimų prevencijosBūtų priimtas naujas pamatinis sprendimas, į kurį būtų įtrauktas esamas pamatinis sprendimas, tam tikros Europos Tarybos konvencijos nuostatos ir papildomi elementai, kurių neaprėpia minėtas esamas sprendimas ir konvencija. Naujasis sprendimas aprėptų pažeidėjų baudžiamąjį persekiojimą, aukų apsaugą ir teisės pažeidimų prevenciją.- 4 politikos galimybė. Nauji išsamūs teisės aktai pažeidėjų baudžiamajam persekiojimui, aukų apsaugai ir teisės pažeidimų prevencijai patobulinti (kaip numatyta pagal 3 politikos galimybę) bei neteisinės priemonės (kaip numatyta pagal 2 politikos galimybę)Esamos Pamatinio sprendimo 2004/68/TVR nuostatos būtų papildytos ES veiksmais, siekiant iš dalies pakeisti materialinę baudžiamąją teisę ir procesą, apsaugoti aukas ir užkirsti kelią teisės pažeidimams, kaip numatyta pagal 3 politikos galimybę, taip pat priimti neteisines priemones, nurodytas pagal 2 politikos galimybę, nacionalinės teisės aktų įgyvendinimui pagerinti.Atsižvelgiant į ekonominio ir socialinio poveikio, taip pat poveikio pagrindinėms teisėms analizę, 3 ir 4 politikos galimybėmis išreikštas geriausias požiūris į problemas, jos leistų pasiekti pasiūlymo tikslus. Pirmenybė būtų teikiama 4 politikos galimybei, po jos geriausiai įvertinta 3 politikos galimybė.Komisija atliko darbo programoje numatytą poveikio vertinimą, kurio ataskaitą galima rasti adresuhttp://ec.europa.eu/governance/impact/cia_2009_en.htm.5. TEISINIAI PASIŪLYMO ASPEKTAI6. Siūlomų veiksmų santraukaNaujas pamatinis sprendimas, kuriuo bus panaikintas ir į kurį bus įtrauktas Pamatinis sprendimas 2004/68/TVR, aprėps šiuos naujus aspektus:- Materialinė baudžiamoji teisė apskritaiBūtų kriminalizuoti sunkūs seksualinės prievartos prieš vaikus ir jų išnaudojimo atvejai, kurie šiuo metu ES teisės aktuose nenumatyti. Tai, pavyzdžiui, rengimasis kelionei siekiant panaudoti seksualinę prievartą – tai itin susiję su vaikų sekso turizmu, bet ne vien su juo. Pakeista vaikų pornografijos apibrėžtis, siekiant suderinti ją su Europos Tarybos konvencija ir Fakultatyviniu protokolu. Ypatingas dėmesys skiriamas pažeidimams prieš itin pažeidžiamus vaikus, pavyzdžiui, prieš nelydimus vaikus.- Nauji baudžiamosios teisės pažeidimai naudojant informacines technologijasBūtų kriminalizuoti nauji seksualinės prievartos ir išnaudojimo atvejai, kuriems įvykdyti atsiranda palankios sąlygos naudojantis informacinėmis technologijomis. Tai, pavyzdžiui, sąmoningas prieigos prie vaikų pornografijos gavimas, siekiant aprėpti atvejus, kai vaikų pornografija stebima svetainėse, vaizdai neparsisiųsdinami ir neišsaugomi, taigi pornografija „neturima“ ir „neįsigyjama“. Taip pat įtraukiamas naujas teisės pažeidimas – „vaikų viliojimas“ (angl. „grooming“), kaip suformuluota Europos Tarybos konvencijoje.- Baudžiamasis tyrimas ir baudžiamųjų bylų pradėjimasBūtų numatytos nuostatos, kurios padėtų tirti teisės pažeidimus ir teikti kaltinimus. Įtrauktas baudžiamojo persekiojimo kelių taikytinų jurisdikcijų atveju mechanizmas, tačiau jis gali būti pakeistas, kai bus priimtas Tarybos pamatinio sprendimo dėl jurisdikcijos kolizijų baudžiamuosiuose procesuose[1] pasiūlymas.- Baudžiamasis persekiojimas už užsienyje padarytus teisės pažeidimusBūtų pakeistos jurisdikcijos taisyklės, siekiant užtikrinti, kad prievartą prieš vaikus naudojantys asmenys ir išnaudotojai iš ES būtų persekiojami, net jeigu nusikaltimus vykdo ne ES, užsiimdami vadinamuoju sekso turizmu.- Aukų apsaugaBūtų įtrauktos naujos nuostatos, siekiant užtikrinti, kad aukos galėtų lengvai pasinaudoti teisės gynimo priemonėmis ir nekentėtų dalyvaudamos baudžiamosiose bylose.- Teisės pažeidimų prevencijaBūtų padaryti pakeitimai, siekiant padėti užkirsti kelią seksualinei prievartai prieš vaikus ir jų išnaudojimui, imantis veiksmų, kuriais daugiausia dėmesio būtų skiriama buvusiems pažeidėjams, kad būtų išvengta recidyvo ir apribota prieiga prie vaikų pornografijos internete. Tokios prieigos ribojimo tikslas – sumažinti vaikų pornografijos apyvartą, apsunkinant viešai prieinamo interneto naudojimąsi. Tai nepakeičia šaltinio turinio pašalinimo veiksmų ar pažeidėjų baudžiamojo persekiojimo.Taigi pasiūlymas taip pat leistų pagerinti pagal Europos Tarybos konvenciją nustatytą apsaugos standartą. Kalbant apie turinį, pasiūlymas aprėpia Europos Tarybos konvencijoje nenustatytus aspektus, kaip antai užtikrinimas, kad visoje ES pažeidėjams būtų draudžiama užsiimti veikla su vaikais, būtų blokuojama prieiga prie vaikų pornografijos internete, būtų kriminalizuotas vaiko vertimas lytiškai santykiauti su trečiąja šalimi, seksualinė prievarta prieš vaikus internetu ir su vaikų aukų nebaudimu susijusi sąlyga. Pasiūlyme taip pat numatyta daugiau negu Europos Tarybos konvencijoje dėl sankcijų lygmens, nemokamų teisinių konsultacijų vaikams aukoms ir veiklos, kuria skatinama prievarta ir vaikų sekso turizmas, ribojimas. Formaliai konvencijos nuostatų įtraukimas į ES teisę padės greičiau priimti nacionalines priemones, lyginant su nacionalinėmis ratifikavimo procedūromis, ir užtikrinti geresnę įgyvendinimo stebėseną.- Teisinis pagrindasEuropos Sąjungos sutarties 29 straipsnis, 31 straipsnio 1 dalies e punktas, 34 straipsnio 2 dalies b punktas.- Subsidiarumo principasEuropos Sąjungos veiksmams taikomas subsidiarumo principas.Valstybės narės negali deramai pasiekti pasiūlyme numatytų tikslų dėl toliau nurodytų priežasčių.Vaikų seksualinis išnaudojimas ir prievarta prieš juos yra ir tarpvalstybinio masto, tai labiausiai pastebima vaikų pornografijos ir vaikų sekso turizmo srityse. Būtina užtikrinti, kad vaikai visose valstybėse narėse būtų apsaugoti nuo lengvai keliauti galinčių pažeidėjų iš visų valstybių narių. Būtini ES veiksmai, pirmiausia tolesni su Tarybos pamatiniu sprendimu 2004/68/TVR ir Tarybos sprendimu 2000/375/TVR[2] susiję veiksmai, nes tikslo veiksmingai apsaugoti vaikus vienos valstybės narės negali pasiekti.Pasiūlyme iškeltus tikslus lengviau bus pasiekti Europos Sąjungos masto veiksmais dėl toliau nurodytų priežasčių.Pasiūlymu bus toliau suderinta valstybių narių materialinė baudžiamoji teisė ir proceso taisyklės, tai padės kovoti su minėtais nusikaltimais. Pirma, bus išvengta to, kad nusikaltėliai rinksis, kurioje švelnesnes taisykles taikančioje valstybėje narėje palankiau vykdyti pažeidimus. Antra, dėl bendrų apibrėžčių galima skatinti keitimąsi naudingais bendrais duomenimis ir dalijimąsi patirtimi bei duomenų palyginamumą. Trečia, palengvinamas tarptautinis bendradarbiavimas. Pasiūlymu taip pat būtų pagerinta vaikų aukų apsauga. Tai humanitarinė būtinybė ir sąlyga, suteikianti galimybę aukoms teikti parodymus, būtinus siekiant vykdyti pažeidėjų baudžiamąjį persekiojimą. Taip pat bus padidintas prevencijos priemonių veiksmingumas visoje ES.Taigi pasiūlymas atitinka subsidiarumo principą.- Proporcingumo principasPasiūlymas atitinka proporcingumo principą dėl toliau nurodytos (-ų) priežasties (-čių).Šiuo pamatiniu sprendimu nesiekiama daugiau, negu būtina minėtiems tikslams įgyvendinti Europos lygmeniu, ir jame nenumatyta jokių veiksmų, kurie nėra būtini to siekiant.- Pasirinkta priemonėSiūloma priemonė: pamatinis sprendimas.Kitos priemonės nebūtų tinkamomis dėl toliau nurodytos (-ų) priežasties (-čių).Policijos ir teisminio bendradarbiavimo srityje kovojant su tokiais nusikaltimais kaip seksualinė prievarta prieš vaikus ir jų seksualinis išnaudojimas tik pamatinis sprendimas suteikia galimybę derinti nacionalinės teisės aktus.Kitos priemonės nebūtų tinkamos dėl toliau nurodytos (-ų) priežasties (-čių).Neteisinės priemonės ir savireguliacija padėtų pagerinti padėtį tam tikrose srityse, kuriose itin svarbus įgyvendinimas. Tačiau kitose srityse, kuriose reikalingi nauji teisės aktai, nauda būtų nedidelė. Tai taikytina baudžiamajam persekiojimui ir apkaltinamųjų nuosprendžių skelbimui už elgesį, aprėpiantį įvairius vaikų prievartos ir išnaudojimo atvejus, kurie turėtų būti aiškiai numatyti teisėje ( nulla poena sine lege (nėra bausmės be įstatymo) – Europos žmogaus teisių ir pagrindinių laisvių apsaugos konvencijos 7 straipsnis, ES chartijos 49 straipsnis) ir tam tikroms priemonėms, kuriomis kišamasi į pagrindinių teisių sritį ir kurios taip pat turi būti vykdomos „pagal teisę“ (minėtos konvencijos 8 ir 10 straipsniai, ES chartijos 52 straipsnio 1 dalis).7. POVEIKIS BIUDŽETUIPasiūlymas neturi poveikio Bendrijos biudžetui.8. PAPILDOMA INFORMACIJA9. Galiojančių teisės aktų panaikinimasPriėmus šį pasiūlymą, galiojantys teisės aktai bus panaikinti.2009/xxxx(CNS)PasiūlymasTARYBOS PAMATINIS SPRENDIMASdėl kovos su seksualine prievarta prieš vaikus, jų seksualiniu išnaudojimu ir vaikų pornografija, kuriuo panaikinamas Pamatinis sprendimas 2004/68/TVREUROPOS SĄJUNGOS TARYBA,atsižvelgdama į Europos Sąjungos sutartį, ypač į jos 29 straipsnį, 31 straipsnio 1 dalies e punktą ir 34 straipsnio 2 dalies b punktą,atsižvelgdama į Komisijos pasiūlymą,atsižvelgdama į Europos Parlamento nuomonę[3],kadangi:10. Seksualinė prievarta prieš vaikus ir jų seksualinis išnaudojimas, įskaitant vaikų pornografiją, yra sunkūs žmogaus teisių ir pagrindinės vaiko teisės į darnų ugdymą ir vystymąsi, pažeidimai.11. Vaikų pornografijos, kurią sudaro seksualinės prievartos prieš vaikus, taip pat kitų itin sunkių formų seksualinės prievartos prieš vaikus ir jų seksualinio išnaudojimo vaizdai, daugėja, ji plinta naudojant naujas technologijas ir internetą.12. Pamatiniu sprendimu 2004/68/TVR dėl kovos su seksualiniu vaikų išnaudojimu ir vaikų pornografija[4] suderinami valstybių narių teisės aktai, kuriais kriminalizuojami sunkiausi seksualinės prievartos prieš vaikus ir jų seksualinio išnaudojimo atvejai, išplečiama nacionalinė jurisdikcija ir nustatoma minimali parama aukoms.13. Jungtinių Tautų vaiko teisių konvencijos fakultatyvinis protokolas dėl vaikų pardavimo, vaikų prostitucijos ir vaikų pornografijos ir ypač Europos Tarybos vaikų apsaugos nuo seksualinio išnaudojimo ir seksualinės prievartos konvencija yra reikšmingos priemonės siekiant sustiprinti tarptautinį bendradarbiavimą šioje srityje.14. Kovojant su tokiais sunkiais baudžiamosios teisės pažeidimais kaip seksualinis vaikų išnaudojimas ir vaikų pornografija būtinas išsamus požiūris, aprėpiantis pažeidėjų baudžiamąjį persekiojimą, vaikų aukų apsaugą ir pažeidimų prevenciją. Bet kuri kovos su šiais pažeidimais priemonė turėtų būti įgyvendinama vaiko interesų labui ir gerbiant jo teises. Pamatinis sprendimas 2004/68/TVR turi būti pakeistas nauja priemone, kuria būtų numatyta tokia išsami teisinė sistema, leidžianti pasiekti tikslą.15. Už sunkią seksualinę prievartą prieš vaikus ir seksualinį jų išnaudojimą turėtų būti taikomos veiksmingos, proporcingos ir atgrasios sankcijos. Pirmiausia – už naujų formų seksualinę prievartą ir seksualinį išnaudojimą, kuriems palankias sąlygas sudaro informacinių technologijų naudojimas. Taip pat reikėtų išaiškinti vaikų pornografijos apibrėžtį ir ją priartinti prie nurodytųjų tarptautinėse priemonėse.16. Turėtų būti palengvintas teisės pažeidimų tyrimas ir kaltinimų teikimas baudžiamosiose bylose, atsižvelgiant į tai, kad vaikams aukoms sunku apskųsti prievartą prieš juos naudojančius asmenis, ir į pažeidėjų anonimiškumą kibernetinėje erdvėje.17. Turėtų būti pakeistos jurisdikcijos taisyklės, siekiant užtikrinti, kad prievartą prieš vaikus naudojantys asmenys arba išnaudotojai iš ES būtų persekiojami, net jeigu nusikaltimus įvykdo ne ES, pirmiausia užsiimdami vadinamuoju sekso turizmu.18. Vaikai aukos turėtų turėti galimybę lengvai pasinaudoti teisės gynimo priemonėmis ir turėtų nekentėti dalyvaudamos baudžiamosiose bylose.19. Siekiant užkirsti kelią recidyvui ir sumažinti jo atvejų skaičių, turėtų būti įvertinamas pažeidėjų keliamas pavojus ir galimybė, kad seksualiniai pažeidimai prieš vaikus bus pakartoti. Pažeidėjai turėtų turėti galimybę dalyvauti veiksmingose intervencijos programose ar savarankiškai naudotis atitinkamomis priemonėmis.20. Jei atsižvelgiant į keliamą pavojų ir galimybę, kad pažeidimai bus pakartoti, tinkama, nuteistiems pažeidėjams turėtų būti laikinai arba visam laikui užkirstas kelias vykdyti veiksmus, susijusius su reguliariais kontaktais su vaikais. Turėtų būti sudarytos sąlygos tokius draudimus įgyvendinti visoje ES.21. Kovojant su vaikų pornografija, ypač jeigu nustatoma, kad originali medžiaga nėra ES, turėtų būti nustatyti prieigos iš ES teritorijos prie tinklalapių, kuriuose, kaip nustatyta, yra vaikų pornografijos arba per kuriuos tokia pornografija platinama, blokavimo mechanizmai.22. Laikantis subsidiarumo ir proporcingumo principų šiuo pamatiniu sprendimu nesiekiama daugiau, negu būtina minėtiems tikslams įgyvendinti Europos lygmeniu, ir jame nenumatyta jokių veiksmų, kurie nėra būtini to siekiant.23. Šiuo pamatiniu sprendimu gerbiamos pagrindinės teisės ir laikomasi Europos Sąjungos pagrindinių teisių chartijoje pripažįstamų principų: pirmiausia tai žmogaus orumas, kankinimo ir nežmoniško ar žeminančio elgesio ar bausmės draudimas, vaiko teisės, teisė į laisvę ir saugumą, saviraiškos ir informacijos laisvė, asmens duomenų apsauga, teisė į veiksmingas gynimo priemones ir sąžiningą teismą, taip pat baudžiamosios teisės pažeidimų ir bausmių teisėtumo ir proporcingumo principai. Pirmiausia šiuo pamatiniu sprendimu siekiama užtikrinti, kad būtų visiškai gerbiamos šios teisės. Šiuo pamatiniu sprendimu nesiekiama reglamentuoti nepilnamečių savanoriškų tarpusavio lytinių santykių,PRIĖMĖ ŠĮ PAMATINĮ SPRENDIMĄ:1 straipsnis ApibrėžtysŠiame pamatiniame sprendime:a) vaikas – bet kuris 18 metų nesulaukęs asmuo;b) vaikų pornografija:i) bet kokia vaizdinė medžiaga, kurioje vaizduojamas tikras arba apsimestinis vaiko arba bet kurio vaiko išvaizdos asmens ar tikroviškai vaizduojamo nesamo vaiko atviras lytinis santykiavimas;ii) bet koks vaiko ar bet kurio vaiko išvaizdos asmens arba tikroviškai vaizduojamo nesamo vaiko lyties organų vaizdavimas pirmiausia seksualinėms reikmėms;c) vaikų prostitucija – vaiko išnaudojimas lytiniams santykiams kaip užmokestį už tai duodant arba žadant pinigų ar kitokį atlygį arba kompensaciją, nesvarbu, ar šis užmokestis, pažadas ar kompensacija duodama vaikui, ar trečiajam asmeniui;d) pornografinis renginys – tiesioginis demonstravimas auditorijai:i) vaiko tikro arba apsimestinio atviro lytinio santykiavimo;ii) vaiko lyties organų, pirmiausia seksualinėms reikmėms;e) informacinė sistema – bet kuris įrenginys arba tarpusavyje sujungtų ar susijusių įrenginių, iš kurių vienas ar daugiau naudojami automatiškai apdoroti duomenims pagal programą, grupė.2 straipsnis Su seksualine prievarta susiję teisės pažeidimai24. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad būtų baudžiamas toliau nurodytas tyčinis elgesys:a) lytinis santykiavimas su vaiku, pagal nacionalinę teisę nesulaukusiu amžiaus, nuo kurio jis gali duoti sutikimą lytiškai santykiauti;b) lytinis santykiavimas su vaiku, kai:i) naudojama prievarta, jėga arba grasinimai;ii) piktnaudžiaujama pripažintu pasitikėjimu, valdžia arba įtaka vaikui;iii) naudojamasi itin pažeidžiama vaiko padėtimi, pirmiausia dėl jo protinės arba fizinės negalios ar priklausomumo;c) vaiko vertimas lytiškai santykiauti su trečiąja šalimi;d) seksualinėms reikmėms tyčia sąlygų vaikui, pagal nacionalinę teisę nesulaukusiam amžiaus, nuo kurio jis gali duoti sutikimą lytiškai santykiauti, stebėti seksualinę prievartą ar lytinius santykius sudarymas, net jeigu jis neturi dalyvauti;e) seksualinėms reikmėms tyčia sąlygų vaikui atlikti tikrus ar apsimestinius atvirus lytinius santykius ar rodyti lytinius organus sudarymas, įskaitant atvejus, kai naudojamos informacinės ir komunikacinės technologijos.25. Šio straipsnio 1 dalies a punkto ir 1 dalies e punkto nuostatomis nesiekiama reglamentuoti vaikų savanoriškų tarpusavio lytinių santykių.3 straipsnis Su seksualiniu išnaudojimu susiję teisės pažeidimaiKiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad būtų baudžiamas toliau nurodytas tyčinis elgesys:a) vaiko verbavimas užsiimti vaikų prostitucija arba dalyvauti pornografiniuose renginiuose;b) vaiko vertimas užsiimti vaikų prostitucija arba dalyvauti pornografiniuose renginiuose, gavimas iš to naudos, ar kitoks vaiko išnaudojimas tokioms reikmėms;c) lytinis santykiavimas su vaiku naudojantis vaikų prostitucija;d) sąmoningas dalyvavimas pornografiniuose renginiuose, kuriuose dalyvauja vaikai.4 straipsnis Su vaikų pornografija susiję teisės pažeidimaiKiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad būtų baudžiamas toliau nurodytas tyčinis elgesys, atliekamas naudojant informacinę sistemą arba be jos, neturint tam teisės:a) vaikų pornografijos gamyba;b) vaikų pornografijos platinimas, sklaida arba perdavimas;c) vaikų pornografijos siūlymas, tiekimas arba sąlygų ją gauti sudarymas;d) vaikų pornografijos įsigijimas arba turėjimas;e) sąmoningas prieigos prie vaikų pornografijos įgijimas naudojant informacinę sistemą.5 straipsnis Vaikų kurstymas seksualinėms reikmėmsKiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad būtų baudžiamas toliau nurodytas tyčinis elgesys:informacine sistema besinaudojančio suaugusiojo siūlymas susitikti su amžiaus, nuo kurio pagal atitinkamas nacionalinės teisės nuostatas gali duoti sutikimą lytiškai santykiauti, nesulaukusiu vaiku 2 straipsnio a punkte ir 4 straipsnio a punkte nurodytų teisės pažeidimų atlikimo tikslu, jeigu po pasiūlymo imtasi realių veiksmų, kad toks susitikimas įvyktų.6 straipsnis Kurstymas, prisidėjimas, privedimas, kėsinimasis ir rengimasis padaryti teisės pažeidimą26. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad kurstymas padaryti 2–5 straipsniuose nurodytus teisės pažeidimus, prisidėjimas arba privedimas prie jų būtų baudžiamas.27. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad kėsinimasis padaryti 2–4 straipsniuose nurodytus teisės pažeidimus būtų baudžiamas.28. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad būtų baudžiamas toliau nurodytas tyčinis elgesys:a) medžiagos, kuria reklamuojama galimybė padaryti bet kurį iš 2–5 straipsniuose nurodytų teisės pažeidimų, sklaida;b) rengimasis kelionei siekiant atlikti bet kurį iš 2–5 straipsniuose nurodytų teisės pažeidimų.7 straipsnis Bausmės ir sunkinančios aplinkybės29. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 2–6 straipsniuose nurodytus teisės pažeidimus būtų skiriama maksimali laisvės atėmimo bent šešeriems metams bausmė.30. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 2–6 straipsniuose nurodytus teisės pažeidimus būtų skiriama maksimali laisvės atėmimo bent dešimčiai metų bausmė, esant bent vienai iš toliau nurodytų aplinkybių, jeigu jos dar nėra teisės pažeidimo sudėties elementai:a) vaikas pagal nacionalinę teisę dar nesulaukęs amžiaus, nuo kurio gali duoti sutikimą lytiškai santykiauti,b) teisės pažeidimas padarytas prieš itin pažeidžiamą vaiką pirmiausia dėl jo protinės ar fizinės negalios ar priklausomumo;c) teisės pažeidimas padarytas šeimos nario, kartu su vaiku gyvenančio asmens arba savo įtaka pasinaudojusio asmens;d) teisės pažeidimas padarytas kartu veikusios asmenų grupės;e) teisės pažeidimai padaryti nusikalstamos organizacijos, kaip apibrėžta Pamatiniame sprendime 2008/841/TVR[5];f) kaltininkas jau anksčiau baustas už tokios paties pobūdžio teisės pažeidimus.31. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 2–6 straipsniuose nurodytus teisės pažeidimus būtų skiriama maksimali laisvės atėmimo bent dvylikai metų bausmė, esant bent vienai iš toliau nurodytų aplinkybių:a) dėl teisės pažeidimo iškilo pavojus vaiko gyvybei;b) teisės pažeidimas susijęs su dideliu smurtu ar lėmė didelę žalą vaikui.32. Siekdamos užkirsti kelią pasikartojantiems 2–6 straipsnyje nurodytiems teisės pažeidimams ir sumažinti pasikartojimo pavojų, kiekviena valstybė narė, jei tinkama, atsižvelgdama į pažeidėjo asmenines aplinkybes ir ypač į 16 straipsnyje minimą rizikos vertinimą, gali numatyti, kad šio straipsnio 1, 2 ir 3 dalyse minimos baudžiamosios sankcijos būtų skiriamos kartu su kitomis pagal nacionalinę teisę numatytomis sankcijomis ir priemonėmis, įskaitant 17 straipsnyje minimas konkrečias intervencijos programas ir priemones.8 straipsnis Teisių atėmimas po apkaltinamųjų nuosprendžių33. Jeigu atlikus 16 straipsnyje minimą vertinimą nustatoma, kad asmuo kelia grėsmę ir yra pavojus, kad teisės pažeidimai bus pakartoti, kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad dėl bet kurio iš 2–6 straipsniuose minimo teisės pažeidimo nuteistam fiziniam asmeniui galėtų būti laikinai arba visam laikui užkirstas kelias vykdyti veiksmus, susijusius su reguliariais kontaktais su vaikais.34. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad informacija apie priemonę, pagal kurią laikinai arba visam laikui užkertamas kelias už kurį nors iš 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų nuteistam fiziniam asmeniui vykdyti veiksmus, susijusius su reguliariais kontaktais su vaikais, būtų įrašyta į bausmę paskelbusios valstybės narės nuosprendžių registrą.35. Nukrypdama nuo Tarybos pamatinio sprendimo dėl valstybių narių keitimosi informacija iš nuosprendžių registro organizavimo ir turinio[6] 7 straipsnio 2 dalies ir 9 straipsnio 2 dalies, kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad veiksmingo priemonės, pagal kurią laikinai arba visam laikui užkertamas kelias asmeniui vykdyti veiksmus, susijusius su reguliariais kontaktais su vaikais, įgyvendinimo reikmėms, pirmiausia jeigu prašančioji valstybė narė nustato, kad galimybė vykdyti tam tikrus veiksmus priklauso nuo sąlygų, kurios leidžia užtikrinti, kad kandidatai nenuteisti už bet kurį šio pamatinio sprendimo 2–6 straipsniuose minimą teisės pažeidimą, informacija apie teisių atėmimą priėmus apkaltinamąjį nuosprendį už kurį nors šio pamatinio sprendimo 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų, perduodama, kai to reikalaujama pagal minėto pamatinio sprendimo 6 straipsnį, iš valstybės narės, kurios pilietis yra minėtas asmuo, centrinės institucijos, ir kad su tokiu minėto pamatinio sprendimo 7 straipsnio 2 ir 4 dalyse numatytu teisių atėmimu susiję asmens duomenys gali bet kokiu atveju būti panaudoti tokiu tikslu.36. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad kitoje valstybėje narėje paskirta priemonė, pagal kurią laikinai arba visam laikui užkertamas kelias už kurį nors iš 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų nuteistam asmeniui vykdyti veiksmus, susijusius su reguliariais kontaktais su vaikais, būtų pripažįstama ir įgyvendinama.9 straipsnis Juridinių asmenų atsakomybė37. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad juridiniai asmenys galėtų būti traukiami atsakomybėn, jeigu kurį nors 2–6 straipsniuose nurodytų teisės pažeidimų jų naudai padarė bet koks asmuo, veikęs individualiai arba kaip juridinio asmens organo dalis, jeigu jis, eidamas vadovo pareigas juridiniame asmenyje, turėjo įgaliojimą:a) atstovauti juridiniam asmeniui;b) priimti sprendimus juridinio asmens vardu;c) vykdyti juridinio asmens kontrolę.38. Valstybės narės taip pat imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad juridiniai asmenys galėtų būti laikomi atsakingais, jeigu dėl šio straipsnio 1 dalyje minimo asmens priežiūros ar kontrolės stokos jo prižiūrimas asmuo galėjo įvykdyti bet kurį iš 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų to juridinio asmens labui.39. Juridinių asmenų atsakomybė pagal šio straipsnio 1 ir 2 dalis nepažeidžia galimybės pradėti baudžiamąją bylą prieš fizinius asmenis, kurie yra bet kurio iš 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų kaltininkai arba bendrininkai.40. Šiame pamatiniame sprendime „juridinis asmuo“ — bet kuris juridinio asmens statusą pagal galiojančią teisę turintis subjektas, išskyrus valstybes ar valstybinės valdžios įgaliojimus vykdančias valstybines organizacijas ir viešąsias tarptautines organizacijas.10 straipsnis Sankcijos juridiniams asmenims41. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad juridinis asmuo, kuris laikomas atsakingu pagal 9 straipsnio 1 dalį, būtų baudžiamas veiksmingomis, proporcingomis ir atgrasančiomis sankcijomis, kurios aprėpia baudžiamąsias ar nebaudžiamąsias sankcijas ir gali aprėpti kitas sankcijas, pavyzdžiui:a) teisės į valstybės teikiamas lengvatas arba pagalbą atėmimą;b) teisės verstis komercine veikla atėmimą laikinai arba visam laikui;c) teisminės priežiūros paskyrimą;d) teisminį likvidavimą;e) padalinių, kurie panaudoti teisės pažeidimui padaryti, uždarymą laikinai arba visam laikui.42. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad juridinis asmuo, kuris laikomas atsakingu pagal 9 straipsnio 2 dalį, būtų baudžiamas veiksmingomis, proporcingomis ir atgrasančiomis sankcijomis ar priemonėmis.11 straipsnis Sankcijų netaikymas aukaiKiekviena valstybė narė numato galimybę nevykdyti baudžiamojo persekiojimo ar neskirti sankcijų 3 straipsnyje ir 4 straipsnio a punkte nurodytų teisės pažeidimų aukoms vaikams už dalyvavimą neteisėtoje veikloje, kurį tiesiogiai lemia tai, kad jie yra minėtų teisės pažeidimų aukos.12 straipsnis Tyrimas ir baudžiamasis persekiojimas43. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų tyrimai ar baudžiamasis persekiojimas už juos nepriklausytų nuo aukos pranešimo ar kaltinimo ir kad baudžiamosios bylos galėtų būti tęsiamos, net jeigu auka atsiėmė savo pareiškimus.44. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių suteikti galimybę, kad baudžiamasis persekiojimas už bet kurį iš 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų vyktų pakankamą laiką po to, kai auka sulaukė pilnametystės, ir atitiktų padarytą teisės pažeidimą.45. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad pagal nacionalinę teisę tam tikriems profesionalams, kurie kviečiami dirbti su vaikais, taikomos slaptumo taisyklės netrukdytų tiems profesionalams teikti pranešimų už vaikų apsaugą atsakingoms tarnyboms, jeigu pagrįstai manoma, kad vaikas yra 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų auka.46. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių paskatinti kiekvieną asmenį, kuris žino arba, vadovaudamasis gera valia, įtaria, kad padaryti 2–6 straipsniuose minimi teisės pažeidimai, pranešti apie tai kompetentingoms tarnyboms.47. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad 2–6 straipsniuose minimi teisės pažeidimai būtų veiksmingai tiriami ir už juos būtų veiksmingai vykdomas baudžiamasis persekiojimas, sudarydama galimybę vykdyti slaptas operacijas bent tose bylose, kuriose naudojama informacinė sistema.48. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių suteikti galimybę tyrimo vienetams ar tarnyboms nustatyti 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų aukas, pirmiausia nagrinėjant vaikų pornografijos medžiagą, pavyzdžiui, nuotraukas ar garso ir vaizdo įrašus, perduotus ar pateiktus naudojant informacinę sistemą.13 straipsnis Jurisdikcija ir baudžiamojo persekiojimo derinimas49. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių, kad nustatytų savo jurisdikciją 2–6 straipsniuose minimiems teisės pažeidimams, kai:a) visas teisės pažeidimas arba jo dalis padaryta jos teritorijoje;b) pažeidėjas yra jos pilietis arba jo įprastinė gyvenamoji vieta yra jos teritorijoje;c) teisės pažeidimas padarytas prieš jos pilietį arba asmenį, kurio įprastinė gyvenamoji vieta yra jos teritorijoje;d) teisės pažeidimas padarytas tos valstybės narės teritorijoje įsisteigusio juridinio asmens naudai.50. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad jos jurisdikcija aprėptų tokias situacijas, kai 4 ir 5 straipsniuose ir, kiek tai tinkama, 2 ir 6 straipsniuose minimi teisės pažeidimai padaromi naudojant informacinę sistemą, prieiga prie kurios yra jos teritorijoje, nepaisant to, ar ta informacinė sistema yra jos teritorijoje.51. Kalbant apie baudžiamąjį persekiojimą už bet kurį iš 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų, padarytų ne susijusios valstybės teritorijoje, šio straipsnio 1 dalies b punkte nurodytu atveju kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad jos jurisdikcija nepriklausytų nuo sąlygos, kad veikos yra baudžiamosios teisės pažeidimai vietoje, kurioje jos padarytos.52. Kalbant apie baudžiamąjį persekiojimą už bet kurį iš 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų, padarytą ne susijusios valstybės teritorijoje, šio straipsnio 1 dalies b punkte nurodytu atveju kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad jos jurisdikcija nepriklausytų nuo sąlygos, kad baudžiamąjį persekiojimą būtų galima pradėti tik po to, kai apie jį teisės pažeidimo vietoje praneša auka, arba demaskavus valstybei, kurioje padarytas teisės pažeidimas.53. Jeigu 2–6 straipsniuose minimas teisės pažeidimas priklauso daugiau negu vienos valstybės narės jurisdikcijai ir jeigu bet kuri atitinkamų valstybių narių gali pagrįstai vykdyti baudžiamąjį persekiojimą remdamasi tomis pačiomis aplinkybėmis, atitinkamos valstybės narės bendradarbiauja, kad nuspręstų, kuri jų persekios pažeidėjus, siekdamos, jeigu įmanoma, centralizuoti bylą vienoje valstybėje narėje. Šiuo tikslu valstybės narės gali kreiptis į Eurojustą ar bet kurią Europos Sąjungoje sukurtą organizaciją arba naudotis bet kuriuo joje sukurtu mechanizmu, kad palengvintų savo teisminių institucijų bendradarbiavimą ir jų veiksmų derinimą.Sprendžiant, kuri valstybė narė persekios teisės pažeidėjus, būtina specialiai atsižvelgti į šiuos veiksnius:a) valstybę narę, kurios teritorijoje veikos padarytos;b) valstybę narę, kurios pilietis arba gyventojas yra kaltininkas;c) aukų kilmės valstybę narę;d) valstybę narę, kurios teritorijoje kaltininkas rastas.14 straipsnis Aukų apsauga ir parama joms54. Kiekviena valstybė narė užtikrina, kad, jeigu asmens, prieš kurį padaryti 2–6 straipsniuose minimi teisės pažeidimai, amžius neaiškus ir yra priežasčių manyti, kad jis yra vaikas, asmuo laikomas vaiku ir jam nedelsiant suteikiama apsauga ir parama pagal šį straipsnį.55. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad teisminės institucijos galėtų paskirti specialų aukos atstovą, jeigu pagal nacionalinę teisę tėvų pareigų turėtojams neleidžiama atstovauti vaikui baudžiamosiose bylose dėl interesų konflikto tarp jų ir aukos arba jeigu vaikas nelydimas.56. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad konkretūs veiksmai siekiant trumpalaikės ir ilgalaikės aukų apsaugos ir paramos joms, kad jos fiziškai ir psichiškai atsigautų, būtų pritaikyti, atsižvelgiant į specialų kiekvienos vaiko aukos ypatingų aplinkybių vertinimą ir vaiko požiūrį, poreikius ir rūpesčius.57. Kiekviena valstybė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad, jei tinkama, 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų aukos galėtų gauti nemokamas teisines konsultacijas ir joms būtų nemokamai teisiškai atstovaujama su minėtais teisės pažeidimais susijusiose baudžiamosiose bylose.58. Bet kurio iš 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų aukos laikomos ypač pažeidžiamomis, kaip nurodyta 2001 m. kovo 15 d. Tarybos pamatinio sprendimo 2001/220/TVR dėl nukentėjusiųjų padėties baudžiamosiose bylose[7] 2 straipsnio 2 dalyje, 8 straipsnio 4 dalyje ir 14 straipsnio 1 dalyje.59. Kiekviena valstybė narė imasi visų įmanomų priemonių tinkamai pagalbai aukos šeimai užtikrinti. Kiekviena valstybė narė visų pirma, jei tinkama ir įmanoma, minėtai šeimai taiko Tarybos pamatinio sprendimo 2001/220/TVR 4 straipsnį.60. Šiame pamatiniame sprendime minimos apsaugos ir paramos priemonės taikomos kartu su Tarybos pamatinio sprendimo dėl prekybos žmonėmis prevencijos, kovos su ja ir aukų apsaugos, kuriuo panaikinamas Pamatinis sprendimas 2002/629/TVR, nuostatomis.15 straipsnis Vaikų aukų dalyvavimas baudžiamuosiuose tyrimuose ir baudžiamosiose bylose61. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad vykdant bet kurio iš 2–6 straipsniuose nurodytų teisės pažeidimų baudžiamąjį tyrimą:a) po to, kai faktai pranešami kompetentingoms institucijoms, nebūtų nepagrįstai nukeliami pokalbiai su vaiku auka;b) jei būtina, pokalbiai su vaiku auka vyktų šiam tikslui sukurtose arba pritaikytose patalpose;c) pokalbius su vaiku auka vykdytų šiam tikslui parengti profesionalai;d) jei įmanoma ir tinkama, visus pokalbius su vaiku auka rengtų tie patys asmenys;e) pokalbių būtų kuo mažiau ir jie būtų vykdomi, tik jeigu tai griežtai būtina nagrinėjant baudžiamąją bylą;f) vaiką auką galėtų lydėti jo teisinis atstovas arba, jei tinkama, jo pasirinktas suaugusysis, nebent dėl to asmens priimtas pagrįstas priešingas sprendimas.62. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad bet kurio iš 2–6 straipsniuose nurodytų teisės pažeidimų baudžiamuosiuose tyrimuose visi pokalbiai su vaikais aukomis arba, jei tinkama, su vaikais liudytojais, galėtų būti filmuojami ir kad šie nufilmuoti pokalbiai galėtų būti naudojami kaip įrodymai nagrinėjant baudžiamąsias bylas pagal jos nacionalinės teisės taisykles.63. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad nagrinėjant su bet kuriuo iš 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų susijusią baudžiamąją bylą teisme:a) teisėjas galėtų priimti sprendimą, kad byla būtų nagrinėjama uždarame teismo posėdyje;b) vaikas auka galėtų būti išklausytas teismo rūmuose, juose nebūdamas, visų pirma naudojant atitinkamas komunikacines technologijas.16 straipsnis Rizikos vertinimas64. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad būtų įvertinama, ar už 2–6 straipsniuose minimus teisės pažeidimus nuteisti asmenys kelia grėsmę ir ar yra pavojus, kad kuris nors 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų bus pakartotas, siekdamos:a) nustatyti tinkamas intervencijos programas ar priemones;b) nuspręsti, ar reikia pažeidėjui laikinai arba visam laikui užkirsti kelią vykdyti veiksmus, susijusius su reguliariais kontaktais su vaikais.65. Šio straipsnio 1 dalyje minimas vertinimas nuolat peržiūrimas, kad būtų atsižvelgiama į pakitusias aplinkybes, kurios turi įtakos grėsmei ir galimam pavojui.17 straipsnis Intervencijos programos arba priemonės66. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad būtų galimybė pasinaudoti veiksmingomis intervencijos programomis ar priemonėmis, siekiant užkirsti kelią pasikartojantiems seksualinio pobūdžio teisės pažeidimams prieš vaikus ir sumažinti pasikartojimo pavojų. Nagrinėjant baudžiamąją bylą bet kada yra galimybė pasinaudoti šiomis programomis ar priemonėmis – kalėjime ir už jo – pagal nacionalinę teisę nustatytomis sąlygomis.Tokios intervencijos programos arba priemonės pritaikomos, siekiant atsižvelgti į konkrečius seksualinius teisės pažeidimus darančių vaikų, įskaitant nesulaukusiųjų baudžiamosios atsakomybės amžiaus, vystymosi poreikius.67. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad už 2–6 straipsniuose minimus teisės pažeidimus nuteisti asmenys, jei yra pavojus, kad jie pakartos teisės pažeidimus:a) turėtų galimybę pasinaudoti šio straipsnio 1 ir 2 dalyse minimomis programomis arba priemonėmis arba jiems tokia galimybė būtų pasiūlyta;b) gautų pasiūlymą pasinaudoti konkrečiomis programomis arba priemonėmis, atsižvelgiant į jų keliamą grėsmę ir galimą bet kurio iš 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų pakartojimo pavojų;c) būtų išsamiai informuojami apie pasiūlymo pasinaudoti minėtomis programomis arba priemonėmis priežastis;d) sutiktų dalyvauti konkrečiose programose arba pasinaudoti priemonėmis išsamiai susipažinę su faktais;e) galėtų atsisakyti ir būtų supažindinti su galimomis atsisakymo pasekmėmis.68. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad baudžiamojoje byloje dalyvaujantys asmenys, įvykdę bet kurį iš 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų, turėtų galimybę pasinaudoti šio straipsnio 1 ir 2 dalyse minimomis programomis ir priemonėmis tokiomis sąlygomis, kurios nebūtų žalingos ir neprieštarautų teisei į gynybą ir sąžiningo bei nešališko teismo reikalavimams, pirmiausia tinkamai atsižvelgiant į nekaltumo prezumpcijos principo taisykles.69. Kiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad asmenys, kurie baiminasi galį padaryti bet kurį iš 2–6 straipsniuose minimų teisės pažeidimų, jei tinkama, galėtų pasinaudoti veiksmingomis intervencijos programomis arba priemonėmis, sukurtomis pavojui, kad teisės pažeidimai gali būti įvykdyti, įvertinti ir užkirsti jiems kelią.18 straipsnis Prieigos prie svetainių, kuriose yra vaikų pornografijos, blokavimasKiekviena valstybė narė imasi būtinų priemonių užtikrinti, kad kompetentingos teisminės ar policijos institucijos įsakytų blokuoti interneto naudotojų prieigą prie interneto tinklalapių, kuriuose yra vaikų pornografijos arba per kuriuos ji platinama, arba kitu panašiu būdu pasiektų, kad ši prieiga būtų blokuojama, atsižvelgdamos į atitinkamas apsaugos priemones, pirmiausia užtikrindamos, kad būtų blokuojama tokia prieiga, kurią būtina blokuoti, kad vartotojams būtų pranešama apie blokavimo priežastį ir kad turinio teikėjams būtų pranešama apie galimybę tam prieštarauti.19 straipsnis Teritorinė taikymo sritisŠis pamatinis sprendimas taikomas Gibraltarui.20 straipsnis Pamatinio sprendimo 2004/68/TVR panaikinimasPamatinis sprendimas 2004/68/TVR panaikinamas.21 straipsnis Įgyvendinimas70. Valstybės narės imasi būtinų priemonių, kad šio pamatinio sprendimo būtų laikomasi ne vėliau negu [PO DVEJŲ METŲ NUO PRIĖMIMO].71. Ne vėliau negu [PO DVEJŲ METŲ NUO PRIĖMIMO] valstybės narės pateikia Tarybos generaliniam sekretoriatui ir Komisijai nuostatų, kuriomis į jų nacionalinės teisės aktus perkeliamos šiuo pamatiniu sprendimu joms nustatytos pareigos, tekstus. Ne vėliau negu [PO KETVERIŲ METŲ NUO PRIĖMIMO] Taryba, atsižvelgdama į ataskaitą su šia informacija ir Komisijos ataskaitą raštu, įvertina, kokiu mastu valstybės narės laikėsi šio pamatinio sprendimo ir apsvarsto pakeitimų būtinybę.22 straipsnis ĮsigaliojimasŠis pamatinis sprendimas įsigalioja jo paskelbimo Europos Sąjungos oficialiajame leidinyje dieną.Priimta Briuselyje [DATA]Tarybos varduPirmininkas [1] 2009 d. sausio 20 d. Čekijos, Lenkijos, Slovėnijos, Slovakijos ir Švedijos pateiktas Tarybos pamatinio sprendimo dėl jurisdikcijos kolizijų baudžiamuosiuose procesuose prevencijos ir sprendimo, Tarybos dokumentas Nr. 5208/09 pasiūlymas.[2] 2000 m. gegužės 29 d. Tarybos sprendimas dėl kovos su vaikų pornografija internete, OL L 138, 2000 6 9, p. 1.[3] OL C [...], [...], p. [...].[4] OL L 13, 2004 1 20, p. 14.[5] OL L 300, 2004 11 11, p. 42.[6] Priimta 2009 m. vasario 26–27 d. TVR taryboje. Galutinė nuoroda – po paskelbimo.[7] OL L 82, 2001 3 22, p. 1.


type: caselaw

jurisdiction: EU

text:
 2.4.2011
 HU
 Az Európai Unió Hivatalos Lapja
 C 103/23
 2011. január 24-én benyújtott kereset — Verenigde Douaneagenten kontra Bizottság
 (T-32/11. sz. ügy)
 2011/C 103/41
 Az eljárás nyelve: holland
 Felek
 Felperes: Verenigde Douaneagenten BV (Rotterdam, Hollandia) (képviselő: J. van der Meché ügyvéd)
 Alperes: az Európai Unió képviseletében az Európai Bizottság
 Kereseti kérelmek
 A Törvényszék a lent kifejtett okok miatt semmisítse meg a határozatot.
 Jogalapok és fontosabb érvek
 A felperes az Európai Bizottság REC 02/09. sz. 2010. október 1-jei határozatának megsemmisítését kéri.
 A Bizottság a 2913/92 rendelet (1) 220. cikke (2) bekezdésének b) pontja és a 2454/93 rendelet (2) 871. cikke alapján megállapította, hogy a felperes jóhiszeműen járt el és teljesítette a vámáru-nyilatkozatra vonatkozó hatályos jogszabályokban megállapított rendelkezéseket, de nem merül fel az illetékes hatóságok hibája, így nem maradhat el a vámok utólagos beszedése.
 A felperes véleménye szerint a jelen esetben a 2913/92 rendelet 220. cikke (2) bekezdése b) pontjának második alpontja szerinti hibáról van szó. E fordulat ugyanis akként rendelkezik, hogy ha az áru preferenciális státusza valamely harmadik ország hatóságait magában foglaló adminisztratív együttműködés rendszerének keretén belül kerül megállapításra, az igazolás e hatóságok általi kiadása — amennyiben az hibásnak bizonyul — hibának számít. A jelen esetben erről van szó.
 Ezenkívül a holland vámhatóságoknak a vámok utólagos beszedésénél bizonyítaniuk kellene, hogy a hibás igazolások kiállítása az exportőr által szolgáltatott adatok hibás feltüntetésén alapul.
 Ezért arra kell következtetni, hogy a hibás igazolások curaçao-i vámhatóságok általi kiállítása a 2913/92 rendelet 220. cikke (2) bekezdése b) pontjának második alpontja szerinti hibának minősül.
 A Bizottság a vizsgálata során továbbá megállapította, hogy a felperes magatartása nem volt megtévesztő és nem volt nyilvánvalóan hanyag, de nem merültek fel különleges körülmények, így nem indokolt a vámok elengedése.
 A felperes ezzel összefüggésben előadja, hogy a megtámadott határozatban foglalt, a 2913/92 rendelet 239. cikkén alapuló vámelengedéssel kapcsolatos döntést nem a 2454/93 rendelet 907. cikkében foglalt határidőn belül hozták meg. Ezért a holland vámhatóság köteles helyt adni a vámelengedés iránti kérelemnek.
 Ezenkívül a Bizottság a vizsgálat során nem megfelelően járt el, mivel a felperest nem hallgatta meg, és nem adott lehetőséget számára, hogy álláspontját célirányosan kifejtse, ami sérti a meghallgatáshoz való jog Európai Unió Alapjogi Chartájának 41. cikkében foglalt elvét.
 Ezen túlmenően különleges körülmények is fennállnak, mivel a 2913/92 rendelet 220. cikke (2) bekezdésének b) pontjára való felperesi hivatkozás olyan okmányoktól függ, amelyek nincsenek a birtokában, de amelyeknek nem is kellett a birtokában lennie.
 (1) A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló, 1992. október 12-i 2913/92/EGK tanácsi rendelet (HL L 302., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 4. kötet, 307. o.).
 (2) A Közösségi Vámkódex létrehozásáról szóló 2913/92/EGK tanácsi rendelet végrehajtására vonatkozó rendelkezések megállapításáról szóló, 1993. július 2-i 2454/1993/EK bizottsági rendelet (HL L 253., 1. o.; magyar nyelvű különkiadás 2. fejezet, 6. kötet, 3. o.).


type: contracts

text:
 |
 22010A1104(02)
 Споразумение между Европейската общност и Ислямска република Пакистан за обратно приемане на пребиваващи без разрешение лица
 Официален вестник n° L 287 , 04/11/2010 стр. 52 - 67
 Споразумениемежду Европейската общност и Ислямска република Пакистан за обратно приемане на пребиваващи без разрешение лицаВИСОКОДОГОВАРЯЩИТЕ СЕ СТРАНИ,ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ,наричана по-долу "Общността",иИСЛЯМСКА РЕПУБЛИКА ПАКИСТАН,наричана по-долу "Пакистан",също наричани по-долу отделно "страна" и колективно "страните",КАТО ЖЕЛАЯТ да укрепят сътрудничеството си за ефективна борба с незаконната имиграция,КАТО ЖЕЛАЯТ да установят посредством настоящото споразумение и при условията на реципрочност бързи и ефикасни процедури за идентификация и връщане при условия на сигурност и добър ред на лицата, които не изпълняват или вече не изпълняват условията за влизане, престой и пребиваване на територията на Пакистан или на една от държавите-членки на Европейския съюз, и да улеснят транзитното преминаване на такива лица в дух на сътрудничество,КАТО ПОДЧЕРТАВАТ, че настоящото споразумение не засяга правата, задълженията и отговорностите на държавите-членки на Европейския съюз и Пакистан, произтичащи от международното право,КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че разпоредбите на дял IV от Договора за създаване на Европейската общност и всички актове, приети въз основа на този дял, не се прилагат за Кралство Дания,СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:Член 1ОпределенияЗа целите на настоящото споразумение:а) "държава-членка" означава всяка държава-членка на Европейския съюз с изключение на Кралство Дания;б) "гражданин на държава-членка" означава всяко лице, което притежава гражданство на държава-членка съгласно определението за целите на Общността;в) "гражданин на Пакистан" означава всяко лице, което притежава пакистанско гражданство;г) "гражданин на трета държава" означава всяко лице, което притежава гражданство, различно от това на Пакистан или на някоя държава-членка;д) "лице без гражданство" означава всяко лице, което не притежава гражданство;е) "разрешение за пребиваване" означава разрешение от всякакъв вид, издадено от Пакистан или от една от държавите-членки, даващо право на лицето да пребивава на територията на издалата разрешението държава;ж) "виза" означава издадено разрешение или решение, взето от Пакистан или от една от държавите-членки, необходимо с цел влизане или транзитно преминаване на територията им. Това не включва летищната транзитна виза;з) "запитваща държава" означава държавата (Пакистан или една от държавите-членки), която подава заявление за обратно приемане в съответствие с членове 2 и 3 или заявление за транзитно преминаване в съответствие с член 12;и) "запитана държава" означава държавата (Пакистан или една от държавите-членки), към която е подадено заявление за обратно приемане в съответствие с членове 2 и 3 или заявление за транзитно преминаване в съответствие с член 12.РАЗДЕЛ IЗАДЪЛЖЕНИЯ ЗА ОБРАТНО ПРИЕМАНЕЧлен 2Обратно приемане на собствени граждани1. След доказване на гражданство в съответствие с член 6 и след подадено заявление от запитващата държава запитаната държава приема обратно всеки от своите граждани, който не изпълнява или вече не изпълнява действащите условия за влизане, престой или пребиваване на територията на запитващата държава.2. Запитаната държава издава незабавно документа за пътуване, необходим за обратно приемане на лице, чието обратно приемане е било одобрено, като периодът му на валидност е минимум шест месеца. Ако поради правни или фактически причини съответното лице не може да бъде предадено в рамките на срока на валидност на наличния документ за пътуване, в срок от 14 дни запитаната държава-членка издава нов документ за пътуване със същия срок на валидност.Член 3Обратно приемане на граждани на трети държави и на лица без гражданство1. Запитаната държава приема обратно, при подадено заявление от запитващата държава и без по-нататъшни формалности, различни от предвидените в настоящото споразумение, всеки гражданин на трета държава или лице без гражданство, което не изпълнява или вече не изпълнява действащите условия за влизане, престой или пребиваване на територията на запитващата държава, при условие че такива лица:а) в момента на подаване на заявлението за обратно приемане притежават валидна виза или валидно разрешение за пребиваване, издадена/о от запитаната държава; илиб) са влезли незаконно на територията на запитващата държава, идвайки директно от територията на запитаната държава. По смисъла на този параграф едно лице влиза директно от територията на запитаната държава, ако е пристигнало на територията на запитващата държава или когато запитаната държава е Пакистан — на територията на съответната държава-членка, по въздух или по море, без да е влизало в друга междинна държава.2. Задължението за обратно приемане от параграф 1 не се прилага, ако:а) гражданинът на трета държава или лицето без гражданство е било само в транзитната зона на международното летище на запитаната държава; илиб) запитващата държава е издала на гражданина на трета държава или на лицето без гражданство виза или разрешение за пребиваване преди или след влизането му на нейна територия, освен ако това лице притежава виза или разрешение за пребиваване, която/което е издадена/о от запитаната държава и е с по-дълъг срок на валидност.3. Ако запитаната държава е държава-членка, задължението за обратно приемане в параграф 1 се отнася за държавата-членка, която е издала визата или разрешението за пребиваване. Ако две или повече държави-членки са издали виза или разрешение за пребиваване, задължението за обратно приемане в параграф 1 се поема от държавата-членка, издала документа с най-дълъг срок на валидност, или ако един или няколко от издадените документи са с изтекъл срок, документа, който продължава да бъде валиден. Ако всички документи са с изтекъл срок на валидност, задължението за обратно приемане в параграф 1 се поема от държавата-членка, издала документа, чийто срок на валидност е изтекъл най-скоро.4. На лице, чието обратно приемане е било одобрено, запитаната държава издава незабавно документа за пътуване, необходим за връщането на това лице, като срокът му на валидност е минимум шест месеца. Ако поради правни или фактически причини съответното лице не може да бъде предадено в рамките на срока на валидност на наличния документ за пътуване, в срок от 14 календарни дни запитаната държава издава нов документ за пътуване със същия срок на валидност.РАЗДЕЛ IIПРОЦЕДУРА ЗА ОБРАТНО ПРИЕМАНЕЧлен 4Принципи1. Съгласно параграф 2 за всяко предаване на лице, което подлежи на обратно приемане въз основа на едно от задълженията, съдържащи се в членове 2 и 3, се изисква да бъде подадено заявление за обратно приемане до компетентния орган на запитаната държава.2. Без да се засягат член 2, параграф 1 и член 3, параграф 1, не се налага подаване на заявление за обратно приемане в случаите, в които лицето, подлежащо на обратно приемане, притежава валиден документ за пътуване и, когато е приложимо, валидна виза или разрешение за пребиваване, издадена/о от запитаната държава.3. Никое лице не подлежи на обратно приемане единствено въз основа на prima facie доказателство за гражданство.Член 5Заявление за обратно приемане1. Заявлението за обратно приемане съдържа следната информация:а) личните данни на лицето, което подлежи на обратно приемане (напр. собствено име, фамилно име, дата на раждане, място на раждане и последното място на пребиваване);б) посочване на доказателствата за гражданство, транзит, условията за обратно приемане на граждани от трети държави и на лица без гражданство, и за незаконно влизане и пребиваване.2. В рамките на възможното заявлението за обратно приемане ще включва и следната информация:а) декларация, че лицето, което подлежи на обратно приемане, може да се нуждае от помощ или грижи, при положение че съответното лице е дало изричното си съгласие за такава декларация;б) всяка друга мярка за защита или сигурност, която може да е необходима в отделния случай на обратно приемане.3. Общ формуляр, който трябва да бъде използван за заявлението за обратно приемане, се съдържа в приложение V към настоящото споразумение.Член 6Доказателства относно гражданството1. Фалшиви или подправени документи не могат да представляват доказателство за гражданство.2. Доказателство за гражданство съгласно член 2, параграф 1 може да бъде представено посредством всеки от документите, изброени в приложение I към настоящото споразумение, дори когато срокът им на валидност е изтекъл. Ако бъдат представени такива документи, запитаната и запитващата държава признават взаимно гражданството, без да е необходимо по-нататъшно разследване.3. Доказателство за гражданство съгласно член 2, параграф 1 може също да бъде представено и посредством всеки от документите, изброени в приложение II към настоящото споразумение, дори когато срокът им на валидност е изтекъл. Ако бъдат представени такива документи, запитаната държава започва процедурата за установяване на гражданство на съответното лице.4. Ако не може да бъде представен никой от документите, изброени в приложение I или приложение II, без неоправдано забавяне и след като бъде отправено искане, компетентният орган на запитващата държава и дипломатическото или консулското представителство на запитаната държава предприемат мерки за провеждане на интервю с лицето, за което е подадено заявление за обратно приемане.Член 7Доказателства относно граждани на трети държави и лица без гражданство1. Доказването на изпълнението на установените в член 3, параграф 1 условия за обратно приемане на граждани на трета държава и лица без гражданство се извършва по-специално чрез доказателствата, изброени в приложение III към настоящото споразумение. То не може да се извърши с фалшиви документи. Всяко такова доказателство се основава на елементи, които са взаимно признати от запитаната и запитващата държава.2. Доказването на изпълнението на установените в член 3, параграф 1 условия за обратно приемане на граждани на трета държава и на лица без гражданство може да се извърши и чрез доказателствата, изброени в приложение IV към настоящото споразумение. При представянето на такива доказателства запитаната държава ще ги счита за достатъчни за започване на разследване.3. Незаконното влизане, престой или пребиваване се установява посредством документа за пътуване на въпросното лице, в който липсва виза или друго разрешение за пребиваване за територията на запитващата държава. Декларация на запитващата държава, че за съответното лице е установено, че не притежава необходимите документи за пътуване, виза или разрешение за пребиваване, може да представлява prima facie доказателство за неправомерното влизане, престой или пребиваване.Член 8Срокове1. Заявлението за обратно приемане трябва да се подаде до компетентния орган на запитаната държава в рамките на максимален срок от една година, считано от датата, на която компетентният орган на запитващата държава е научил, че гражданин на трета държава или лице без гражданство не изпълнява или вече не изпълнява условията за влизане, престой и пребиваване. При наличие на правни или фактически пречки искането да бъде подадено в срок, при поискване срокът се удължава, но само до отстраняване на пречките.2. Отговор на заявление за обратно приемане трябва да бъде даден без неоправдано забавяне и при всички случаи в максимален срок от 30 календарни дни. Отказът на заявление за обратно приемане се мотивира. Срокът започва да тече от датата на получаване на заявлението за обратно приемане. При наличие на правни или фактически пречки за даването на навременен отговор на заявлението, при поискване и мотивиране на това искане, срокът може да бъде продължен до 60 календарни дни, освен ако максималният срок за задържане в националното законодателство на запитващата държава е по-кратък или равен на 60 дни. При липса на отговор в определения срок се счита, че предаването е одобрено.3. След получаване на съгласието или, в зависимост от случая, след изтичане на срока, посочен в параграф 2 от настоящия член, предаването на въпросното лице се извършва в рамките на три месеца. При поискване този срок може да бъде удължен с времето, използвано за отстраняване на правни или практически пречки.Член 9Условия за предаване и начини на транспортиранеПреди да върнат едно лице, компетентните органи на Пакистан и на съответната държава-членка се договарят предварително в писмена форма относно датата на предаване на лицето, граничния контролно-пропускателен пункт, евентуалната необходимост от охрана и начина на транспортиране.Член 10Обратно приемане по погрешкаАко в срок от три месеца след предаване на съответното лице се установи, че не са били изпълнени условията, посочени в членове 2 и 3 от настоящото споразумение, Пакистан приема обратно незабавно всяко лице, за което е било взето решение, че подлежи на обратно приемане от държава-членка, а държавата-членка приема обратно незабавно всяко лице, за което е било взето решение, че подлежи на обратно приемане от Пакистан. В такива случаи компетентните органи на Пакистан и съответната държава-членка обменят и наличната информация относно действителната самоличност, гражданство или транзитен път на лицето, което трябва да бъде прието обратно.РАЗДЕЛ IIIДЕЙНОСТИ ПО ТРАНЗИТЧлен 11Принципи1. Запитаната държава може да разреши транзитното преминаване на гражданин на трета държава или на лице без гражданство, когато такъв гражданин или лице не може да бъде върнат/о директно на държавата на дестинация, след като е било потвърдено въз основа на писмено доказателство, че държавата на дестинация се е ангажирала да приеме обратно своя гражданин или съответното лице, според случая.2. Запитаната държава може да оттегли съгласието си, ако предстоящото пътуване през евентуалните държави на транзитно преминаване или обратното приемане от държавата на дестинация вече не е гарантирано. В такива случаи запитващата държава приема обратно гражданина на третата държава или лицето без гражданство на свои разноски.Член 12Процедура по транзит1. Заявлението за дейности по транзит трябва да бъде подадено до компетентните органи в писмена форма и съдържа следната информация:а) начин на транзит, евентуални други държави на транзит и крайна дестинация;б) личните данни на съответното лице (напр. собствено име, фамилно име, дата на раждане и при възможност място на раждане, гражданство, вид и номер на документа за пътуване);в) предвидения граничен контролно-пропускателен пункт, датата на предаване и евентуалната охрана.Общ формуляр, който трябва да се използва за заявленията за транзитно преминаване, се съдържа в приложение VI към настоящото споразумение.2. В рамките на 14 календарни дни запитаната държава уведомява писмено запитващата държава относно своето решение и ако разреши транзитно преминаване, потвърждава граничния контролно-пропускателния пункт и предвидените дата и час на транзит.3. Ако дейността по транзит се извършва по въздух, лицето, подлежащо на обратно приемане, и евентуалната охрана се освобождават от задължението да получат летищна транзитна виза.4. След взаимни консултации компетентните органи на запитаната държава съдействат за осъществяване на дейностите по транзит, и по-специално чрез надзор на съответните лица и осигуряване на подходящи условия за целта в съответствие със законите и правилата на държавата.РАЗДЕЛ IVРАЗХОДИЧлен 13Транспортни и транзитни разходиСъгласно настоящото споразумение и без да се засяга правото на компетентните органи на запитващата държава да възстановят разходите по обратно приемане от лицето, което подлежи на обратно приемане, или от трети страни, всички транспортни разходи, направени във връзка с обратното приемане, както и разходите за дейностите по транзит до границата на държавата на крайна дестинация се поемат от запитващата държава. В случай на обратно приемане по погрешка по член 10 тези разходи трябва да се поемат от държавата, която трябва да приеме обратно съответното лице.РАЗДЕЛ VЗАЩИТА НА ЛИЧНИТЕ ДАННИ И СПАЗВАНЕ НА ДРУГИ ПРАВНИ ЗАДЪЛЖЕНИЯЧлен 14Лични данни1. Обработката на личните данни се извършва от компетентните органи на Пакистан и на държавите-членки, единствено при условие че това е необходимо за изпълнението на настоящото споразумение. За целите на настоящия член се прилагат определенията, съдържащи се в член 2 от Директива 95/46/ЕО [1]. Когато администраторът на данни е компетентен орган на държава-членка, обработката е подчинена на разпоредбите на Директива 95/46/ЕО и на националното законодателство, прието в съответствие с тази директива, включително на правилата за прехвърляне на лични данни на трети държави.2. В допълнение обработката на лични данни за изпълнението на настоящото споразумение, и по-специално предаването на лични данни от Пакистан на държава-членка и обратно е подчинено на следните принципи:а) личните данни трябва да бъдат използвани справедливо и законно;б) личните данни трябва да бъдат събирани за конкретна, ясно формулирана и законна цел за привеждане в изпълнение на настоящото споразумение и да не бъдат допълнително обработвани от органа, който ги съобщава, или от този, който ги получава, по начин, несъвместим с тази цел;в) личните данни трябва да бъдат адекватни, съответстващи и не прекомерни по отношение на целта, за която се събират и/или обработват допълнително, по-специално предадените лични данни могат да се отнасят единствено до следното:- лични данни за лицето, подлежащо на предаване (напр. собствено име, фамилно име, всяко предишно име, прякор или псевдоним, дата и място на раждане, пол, настоящо гражданство и всяко предишно гражданство),- паспорт или лична карта (номер, срок на валидност, дата на издаване, орган, който я е издал, и място на издаване),- места на престой и маршрути,- друга необходима информация за идентифициране на лицето, подлежащо на предаване, или за преглед на условията за обратно приемане, произтичащи от настоящото споразумение;г) личните данни трябва да бъдат точни и, при необходимост, актуализирани;д) личните данни трябва да се съхраняват под форма, която позволява съответните лица да бъдат идентифицирани за период, не по-дълъг от необходимия за постигане на целите, за които са събрани или за които са допълнително обработени;е) органът, който предава данните, както и органът, който ги получава, вземат всички разумни мерки за гарантиране при необходимост на коригирането, заличаването или защитата на личните данни, чиято обработка не съответства на разпоредбите на настоящия член, по-специално когато данните са неадекватни, неподходящи, неточни или когато са прекомерни спрямо целта на обработка. Това включва уведомяване на другата страна за всяка корекция, изтриване или блокиране на данни;ж) при поискване получаващият ги орган информира органа, който ги предава, относно използването на предадените данни и получените вследствие на това резултати;з) личните данни могат да бъдат предавани само на компетентните органи. Предаването им на други органи става само с предварителното съгласие на предаващия ги орган;и) предаващият и получаващият данните орган са длъжни да регистрират писмено предаването и получаването на личните данни.Член 15Спазване на други правни задължения1. Настоящото споразумение не засяга правата, задълженията и отговорностите на Общността, държавите-членки и Пакистан, произтичащи от или съгласно международното право и международните договори, по които те са страни.2. Нищо в настоящото споразумение не възпрепятства връщането на дадено лице по силата на други двустранни договорености.3. Настоящото споразумение не засяга правните средства за защита и правата на съответното лице съгласно законите на страната домакин, включително съгласно международното право.РАЗДЕЛ VIИЗПЪЛНЕНИЕ И ПРИЛАГАНЕЧлен 16Съвместен комитет за обратно приемане1. Страните си оказват взаимна помощ при прилагането и тълкуването на настоящото споразумение. За тази цел те създават Съвместен комитет за обратно приемане (наричан по-долу "комитетът"), който по-специално има задачата:а) да наблюдава прилагането на настоящото споразумение;б) да взема решения относно необходимите технически договорености за неговото еднакво изпълнение, включително измененията на приложения III и IV;в) да обменя редовно информация относно протоколите за изпълнение, съставени от отделните държави-членки и Пакистан, съгласно член 17;г) да предлага изменения на настоящото споразумение и приложения I и II.2. Решенията на комитета се вземат с единодушие и се изпълняват съответно.3. Комитетът се състои от представители на Общността и на Пакистан. Общността е представена от Европейската комисия, подпомагана от експерти от държавите-членки.4. Комитетът заседава, когато е необходимо, по искане на една от страните, обикновено веднъж годишно.5. Споровете, които не могат да бъдат разрешени от комитета, се разрешават по пътя на консултации между страните.6. Комитетът определя своя процедурен правилник, включително работен език — общ за двете договарящи страни.Член 17Протоколи за изпълнение1. Пакистан и държава-членка могат да съставят протокол за изпълнение, обхващащ правилата относно:а) определянето на компетентни органи, гранични пунктове и обмен на лица за контакти;б) условията за връщане под охрана, включително за транзитно преминаване на граждани на трети държави и на лица без гражданство под охрана;в) средства и документи, различни от посочените в приложения I—IV към настоящото споразумение.2. Протоколите за изпълнение, посочени в параграф 1, влизат в сила едва след като бъде уведомен комитетът, посочен в член 16.Член 18Връзка с двустранни споразумения или договорености на държавите-членки за обратно приеманеРазпоредбите на настоящото споразумение имат предимство пред разпоредбите на което и да е двустранно споразумение или договореност за обратно приемане на пребиваващи без разрешение лица, което/която е или би могло/могла да бъде сключено/а съгласно член 17 между отделни държави-членки и Пакистан, доколкото разпоредбите на това споразумение или договореност са несъвместими с тези на настоящото споразумение.РАЗДЕЛ VIIЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИЧлен 19Териториално прилагане1. При условията на параграф 2 настоящото споразумение се прилага на територията, на която се прилага Договорът за създаване на Европейската общност, и на територията на Пакистан.2. Настоящото споразумение не се прилага на територията на Кралство Дания.Член 20Влизане в сила, срок и прекратяване1. Настоящото споразумение се ратифицира или одобрява от страните съгласно техните съответни процедури.2. Настоящото споразумение влиза в сила на първия ден от втория месец след датата, на която страните се уведомяват една друга, че процедурите, посочени в параграф 1, са приключени.3. Без да засяга съществуващите задължения на страните съгласно обичайното международно право за обратно приемане на свои граждани, настоящото споразумение и протоколите за изпълнението му се отнасят за лица, които са влезли на територията на Пакистан и на държавите-членки след влизането в сила на споразумението.4. Всяка страна може да прекрати настоящото споразумение по всяко време с официална нотификация до другата страна. Настоящото споразумение престава да се прилага шест месеца след дата на такава нотификация.Член 21ПриложенияПриложения I—VI са неразделна част от настоящото споразумение.Съставено в Брюксел на 26 октомври 2009 г. в два екземпляра, всеки от които на английски, български, гръцки, датски, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, фински, френски, чешки и шведски език, като всички текстове са еднакво автентични.За Европейската общностPor la Comunidad EuropeaZa Evropské společenstvíFor Det Europæiske FællesskabFür die Europäische GemeinschaftEuroopa Ühenduse nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΚοινότηταFor the European CommunityPour la Communauté européennePer la Comunità europeaEiropas Kopienas vārdāEuropos bendrijos varduAz Európai Közösség részérőlGħall-Komunità EwropeaVoor de Europese GemeenschapW imieniu Wspólnoty EuropejskiejPela Comunidade EuropeiaPentru Comunitatea EuropeanăZa Európske spoločenstvoZa Evropsko skupnostEuroopan yhteisön puolestaFör Europeiska gemenskapen+++++ TIFF ++++++++++ TIFF +++++За Ислямска република ПакистанPor la República Islámica de PakistánZa Pákistánskou islámskou republikuFor Den Islamiske Republik PakistanFür die Islamische Republik PakistanPakistani Islamivabariigi nimelΓια την Ισλαμική Δημοκρατία του ΠακιστάνFor the Islamic Republic of PakistanPour la République islamique du PakistanPer la Repubblica islamica del PakistanPakistānas Islāma Republikas vārdāPakistano Islamo Respublikos varduA Pakisztáni Iszlám Köztársaság részérőlGħar-Repubblika Iżlamika tal-PakistanVoor de Islamitische Republiek PakistanW imieniu Islamskiej Republiki PakistanuPela República Islâmica do PaquistãoPentru Republica Islamică PakistanZa Pakistanskú islamskú republikuZa Islamsko republiko PakistanPakistanin islamilaisen tasavallan puolestaFör Islamiska republiken Pakistan+++++ TIFF +++++[1] Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 г. за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, 23.11.1995 г., стр. 31).--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕ IОбщ списък с документите, чието представяне се счита за доказателство за гражданство (член 2, параграф 1 във връзка с член 6, параграф 2)- Автентичен паспорт, независимо от какъв вид (национален, дипломатически, служебен, колективен и заместващ паспорта документ, включително детски паспорти).- Компютризирана национална лична карта.- Автентично удостоверение за гражданство.--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕ IIОбщ списък с документите, чието представяне поставя началото на процедура за установяване на гражданство (член 2, параграф 1 във връзка с член 6, параграф 3)- Дактилоскопични отпечатъци или други биометрични данни.- Непостоянна или временна национална лична карта, военна лична карта, удостоверение за раждане, издадено от правителството на запитаната държава.- Фотокопия [*] на който и да е от изброените в приложение I към настоящото споразумение документи.- Свидетелство за правоуправление на МПС или фотокопия [*] на свидетелство.- Фотокопия [*] на други официални документи, в които се споменава или посочва гражданството (напр. удостоверение за раждане).- Служебни карти, моряшка регистрационна книжка, служебна капитанска карта или техни фотокопия [*].- Декларации на съответното лице.[*] За целите на настоящото приложение понятието "фотокопия" означава фотокопия, официално заверени от органите на Пакистан или на държавите-членки.--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕ IIIОбщ списък с документите, които се считат за доказателство за изпълнение на условията за обратно приемане на граждани на трета държава и на лица без гражданство (член 3, параграф 1 във връзка с член 7, параграф 1)- Печати/подписи за влизане и/или излизане в документа за пътуване на съответното лице.- Валидна виза и/или разрешение за пребиваване, издадена/о от запитаната държава.--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕ IVОбщ списък с документите, които се считат за доказателство за започване на разследване за обратно приемане на граждани на трета държава и на лица без гражданство (член 3 във връзка с член 7, параграф 2)- Официални декларации, най-вече на служители на граничните пунктове и други служители или добросъвестни свидетели (напр. екипажите на авиолиниите), които са в състояние да удостоверят, че съответното лице е преминало границата.- Описание, направено от компетентните органи на запитващата държава, на мястото и обстоятелствата, при които съответното лице е било заловено, след като е влязло на територията на запитващата държава.- Информация относно самоличността и/или престоя на лицето, която е предоставена от международна организация (напр. Върховния комисар за бежанците при ООН).- Съобщения/потвърждаване на информацията от членове на семейството.- Декларация на съответното лице.- Поименни билети, удостоверения и всякакви сметки (напр. сметка от хотел, бележки за посещения при лекари/зъболекари, документи за достъп до публични/частни институции и др.), в които ясно се посочва, че съответното лице е пребивавало на територията на запитаната държава.- Поименни билети и/или списъци на пътниците в самолета или на кораба, които посочват маршрута на лицето на територията на запитаната държава.- Информация, показваща, че съответното лице е ползвало услуги на превозвач или на пътническа агенция.--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕ V[герб на Ислямска република Пакистан](място и дата)(наименование на запитващия орган)Реф.:До:(наименование на запитания орган)+++++ TIFF +++++ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ОБРАТНО ПРИЕМАНЕВ съответствие с член 5 от Споразумението от 26 октомври 2009 г. между Европейската общност и Ислямска република Пакистан за обратно приемане на пребиваващи без разрешение лицаA. ЛИЧНИ ДАННИ1. Пълно име (подчертайте фамилното име):снимка2. Име преди брака:3. Дата и място на раждане:4. Пол и физическо описание (височина, цвят на очите, отличителни белези и др.):5. Известен(на) също като (предишни имена, други използвани имена или имена, с които лицето еизвестно, или псевдоними):6. Гражданство и език:7. Семейноположение:женен/омъженанеженен/неомъженаразведен/авдовец/вдовицаАко е семеен/на: име на съпруга/съпругатаИмена и възраст на децата (ако има)8. Последен адрес ва) запитваща страна:б) запитана страна:Б. ОСОБЕНИ ОБСТОЯТЕЛСТВА, СВЪРЗАНИ С ПРЕДАВАНОТО ЛИЦЕ1. Здравословно състояние(напр. евентуална справка за специална медицинска помощ; латинското наименование на евентуална заразна болест):2. Посочване на особено опасно лице(напр. заподозряно в извършване на сериозно престъпление; агресивно поведение):+++++ TIFF +++++В. ПРИЛОЖЕНИ ДОКАЗАТЕЛСТВА1.(паспорт No)(дата и място на издаване)(издаден от)(срок на валидност)2.(лична карта No)(дата и място на издаване)(издадена от)(срок на валидност)3.(удостоверение за раждане)(дата и място на издаване)(издадено от)(срок на валидност)4.(друг официален документ No)(дата и място на издаване)(издаден от)(срок на валидност)Г. КОНСТАТАЦИИ И ОЦЕНКИ(подпис) (печат)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕ VI[герб на Ислямска република Пакистан](място и дата)(наименование на запитващия орган)Реф.:До:(наименование на запитания орган)+++++ TIFF +++++ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ТРАНЗИТНО ПРЕМИНАВАНЕВ съответствие с членове 11 и 12 от Споразумението от 26 октомври 2009 г. между Европейската общност и Ислямска република Пакистан за обратно приемане на пребиваващи без разрешение лицаA. ЛИЧНИ ДАННИ1. Пълно име (подчертайте фамилното име):снимка2. Име преди брака:3. Дата и място на раждане:4. Пол и физическо описание (височина, цвят на очите, отличителни белези и др.):6. Гражданство и език:7. Вид и номер на документа за пътуване:Б. ДЕЙНОСТИ ПО ТРАНЗИТ1. Начин на транзитпо въздухпо морепо суша2. Държава на крайна дестинация3. Възможни други страни на транзитно преминаване4. Предложен граничен контролно-пропускателен пункт, дата, час на предаване и евентуална охрана5. Гарантиран достъп до всяка друга държава на транзитно преминаване, както и до държавата на крайнадестинацияданеВ. КОНСТАТАЦИИ И ОЦЕНКИ(подпис) (печат)+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ЧЛЕН 1, БУКВА е)За целите на член 1, буква е) страните се споразумяват, че разрешението за пребиваване не включва временни разрешения за оставане на тяхна територия във връзка с обработката на заявление за убежище или на заявление за разрешение за пребиваване.--------------------------------------------------СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ЧЛЕН 2, ПАРАГРАФ 1Страните отбелязват, че съгласно настоящия закон за пакистанско гражданство от 1951 г. и установените в съответствие с него правила гражданин на Пакистан не може да се откаже от своето гражданство, без да е придобил или без да му е бил издаден валиден документ, гарантиращ предоставянето на гражданство или националност на друга държава.Страните се споразумяват да извършват взаимни консултации, ако и когато възникне такава необходимост.--------------------------------------------------СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ЧЛЕН 3Във връзка с член 3 страните ще полагат усилия по принцип за връщане в държавата на произход на всеки гражданин на трета държава или на лице без гражданство, който/което не изпълнява или вече не изпълнява действащите условия за влизане, престой или пребиваване на тяхна територия.--------------------------------------------------СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ЧЛЕН 3, ПАРАГРАФ 1, БУКВА б)Страните се споразумяват, че обикновен летищен транзитен престой в трета държава не се счита като "влизане в друга междинна държава" по смисъла на тези разпоредби.--------------------------------------------------СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ЧЛЕН 8, ПАРАГРАФ 2Страните се споразумяват, че по отношение на заявленията за обратно приемане, подадени от държави-членки, чийто максимален срок за задържане в тяхното национално законодателство е по-кратък или равен на 30 дни, срокът от 30 календарни дни, посочен в член 8, параграф 2, включва, в случай на положителен отговор на заявлението за обратно приемане, издаването на необходимия документ за пътуване за обратно приемане на съответното лице съгласно член 2, параграф 2 и член 3, параграф 4 от споразумението.--------------------------------------------------СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ МЕЖДУ ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ И ПАКИСТАН ОТНОСНО ЗАКОННАТА МИГРАЦИЯВ защита на интереса на Пакистан да се възползва от съществуващите възможности за законна миграция в държавите-членки на Европейския съюз страните се споразумяха, че прилагането на настоящото споразумение ще бъде фактор за насърчаване на отделните държави-членки да предоставят възможности за законна миграция на пакистанските граждани. В този контекст Европейската комисия призовава държавите-членки да проведат разговори с Пакистан, в съответствие със своето национално законодателство, относно възможностите за законна миграция на пакистански граждани.--------------------------------------------------СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ЗА ТЕХНИЧЕСКО СЪТРУДНИЧЕСТВОСтраните се ангажират да изпълняват настоящото споразумение въз основа на споделена отговорност и балансирано партньорство в дух на солидарност относно управлението на миграционните потоци между Европейския съюз и Пакистан.В този контекст Европейският съюз ще подкрепя Пакистан чрез програмите на Общността за подпомагане, а именно чрез програмата ЕНЕАС с цел изпълнение на всички компоненти на настоящото споразумение, включително подкрепа, насочена към пренастаняване и социални грижи за лицата, подлежали на обратно приемане.По принцип такава помощ може да обхване и задълбочаване на връзките между миграцията и развитието, организиране и насърчаване на законна икономическа миграция, управление на незаконната миграция и закрила на мигрантите срещу експлоатация и изключване.--------------------------------------------------СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ДАНИЯСтраните отбелязват, че настоящото споразумение не се прилага на територията на Кралство Дания, нито спрямо неговите граждани. При тези обстоятелства е целесъобразно Пакистан и Дания да сключат споразумение за обратно приемане, съответстващо на условията на настоящото споразумение.--------------------------------------------------СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ИСЛАНДИЯ И НОРВЕГИЯСтраните вземат предвид тясното сътрудничество между Европейската общност и Исландия и Норвегия, и по-специално по силата на споразумението от 18 май 1999 г. относно присъединяването на тези страни към процеса на изпълнение, прилагане и развитие на достиженията на правото от Шенген. При тези обстоятелства е целесъобразно Пакистан да сключи споразумение за обратно приемане с Исландия и Норвегия, съответстващо на условията на настоящото споразумение.--------------------------------------------------СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ВСЕОБХВАТНИЯ ДИАЛОГ ПО ВЪПРОСИТЕ НА УПРАВЛЕНИЕ НА МИГРАЦИЯТАСтраните се ангажират с провеждането на всеобхватен диалог по въпросите на управление на миграцията в рамките на съвместната комисия, която трябва да бъде сформирана съгласно Споразумението за сътрудничество от трето поколение между ЕО и Пакистан. Този диалог ще включва визови политики с цел улесняване на контактите между хората.--------------------------------------------------


text:
C 1/10 DE Amtsblatt der Europäischen Gemeinschaften 4.1.1999
 Ersuchen um Vorabentscheidung, vorgelegt durch Be- Stellen der Eingangsstufe innerhalb einer Behörde oder
 schluû des Överklagandenämnd för högskolan vom auf die höchsten Stellen der Endstufe bezieht?
 14. Oktober 1998 in dem bei diesem anhängigen Rechts-
 streit: 1. Katarina Abrahamsson und 2. Leif Anderson (1) ABl. L 39 vom 14.2.1976, S. 40.
 gegen Elisabet Fogelqvist
 (Rechtssache C-407/98)
 (1999/C 1/18)
 Der Överklagandenämnd för högskolan ersucht den Ersuchen um Vorabentscheidung, vorgelegt durch Urteil
 Gerichtshof der Europäischen Gemeinschaften durch des High Court of Justice (England & Wales), Queen's
 Beschluû vom 14. Oktober 1998, bei der Kanzlei des Bench Division, Divisional Court, vom 2. November 1998
 Gerichtshofes eingegangen am 26. Oktober 1998, in dem in dem Rechtsstreit Abbey National plc gegen Commissio-
 bei ihm anhängigen Rechtsstreit 1. Katarina Abrahamsson ners of Customs and Excise
 und 2. Leif Anderson gegen Elisabet Fogelqvist um Vor-
 (Rechtssache C-408/98)
 abentscheidung über folgende Fragen:
 (1999/C 1/19)
 1. Steht Artikel 2 Absätze 1 und 4 der Richtlinie
 76/207/EWG des Rates vom 9. Februar 1976 zur Ver-
 Der High Court of Justice (England & Wales), Queen's
 wirklichung des Grundsatzes der Gleichbehandlung
 Bench Division, Divisional Court, ersucht den Gerichtshof
 von Männern und Frauen hinsichtlich des Zugangs zur
 der Europäischen Gemeinschaften durch Urteil vom
 Beschäftigung, zur Berufsbildung und zum beruflichen
 2. November 1998, bei der Kanzlei des Gerichtshofes ein-
 Aufstieg sowie in bezug auf die Arbeitsbedingungen (1)
 gegangen am 17. November 1998, in dem Rechtsstreit
 einer nationalen Regelung entgegen, nach der ein
 Abbey National plc gegen Commissioners of Customs and
 Bewerber des unterrepräsentierten Geschlechts mit hin-
 Excise um Vorabentscheidung über folgende Fragen:
 reichenden Qualifikationen für einen staatlichen Dienst
 vor einem Bewerber des anderen Geschlechts, der sonst
 ernannt worden wäre, zu ernennen ist (1positive Son- 1. Sind kraft der Worte 1den Begünstigten der Übertra-
 derbehandlunga), wenn dies erforderlich ist, damit ein gung als Rechtsnachfolger des Übertragenden ansehena
 Bewerber des unterrepräsentierten Geschlechts ernannt in Artikel 5 Absatz 8 der Sechsten Mehrwertsteuer-
 wird, und wonach eine positive Sonderbehandlung nur richtlinie (1) unter Berücksichtigung von deren
 dann nicht in Betracht kommt, wenn der Unterschied Artikel 17 Absatz 2 die Lieferungen des Begünstigten
 zwischen den Qualifikationen der Bewerber so groû für die Zwecke des Vorsteuerabzugs des Übertragenden
 ist, daû die Sonderbehandlung gegen das Erfordernis so zu behandeln, als ob sie vom Übertragenden getätigt
 der Objektivität bei der Stellenbesetzung verstieûe? worden wären?
 2. Wenn die erste Frage zu bejahen ist: Ist eine positive 2. Kann der Steuerpflichtige, wenn ein Mitgliedstaat kraft
 Sonderbehandlung auch dann unzulässig, wenn die nationalen, gemäû Artikel 5 Absatz 8 der Sechsten
 nationale Regelung nur für die Besetzung entweder Mehrwertsteuerrichtlinie erlassenen Rechts die 1Über-
 einer von vornherein festgelegten und begrenzten tragung des Gesamtvermögens oder eines Teilver-
 Anzahl von Stellen (wie nach der Verordnung mögensa so behandelt, als ob weder eine Lieferung
 1995:936) oder von Stellen gilt, die im Rahmen eines von Gegenständen noch eine Erbringung von Dienstlei-
 von einer einzelnen Hochschule besonders beschlosse- stungen vorliegt, bei richtiger Auslegung der Artikel 5
 nen Programms über die Zulassung der positiven Son- Absatz 8 und Artikel 17 Absatz 2 die gesamte für
 derbehandlung geschaffen worden sind (wie nach Übertragungskosten angefallene Vorsteuer abziehen,
 Kapitel 4 § 15a Högskoleförordning)? wenn er ohne Anwendung des Artikels 5 Absatz 8
 Mehrwertsteuer für die Übertragung in Rechnung stel-
 3. Kann, wenn die zweite Frage in dem Sinne beantwor- len müûte?
 tet wird, daû eine solche positive Sonderbehandlung
 unzulässig ist, auch die auf die schwedische Verwal- 3. Ist Vorsteuer für eine Zahlung im Zusammenhang mit
 tungspraxis und Kapitel 4 § 15 Absatz 2 Högskoleför- der Beendigung einer wirtschaftlichen Tätigkeit
 ordning gestützte Ð und vom Överklagandenämnd abzugsfähig, wenn diese Tätigkeit des Übertragenden
 gebilligte Ð Regel, daû ein Bewerber des unterreprä- vor der Übertragung des Artikels 5 Absatz 8 in vollem
 sentierten Geschlechts einem Bewerber des anderen Umfang steuerbar war?
 Geschlechts vorgezogen werden kann, wenn die Bewer-
 ber im Hinblick auf ihre Qualifizierung als ebenbürtig
 oder fast ebenbürtig angesehen werden können, als in (1) Richtlinie 77/388/EWG des Rates vom 17. Mai 1977 zur Har-
 monisierung der Rechtsvorschriften der Mitgliedstaaten über
 irgendeiner Weise gegen die in der ersten Frage
 die Umsatzsteuern Ð Gemeinsames Mehrwertsteuersystem:
 genannte Richtlinie verstoûend angesehen werden? einheitliche steuerpflichtige Bemessungsgrundlage (ABl. L 145
 vom 13.6.1977, S. 1).
 4. Macht es für die Beurteilung der vorstehenden Fragen
 einen Unterschied, ob die Regelung sich auf niedrigere