dh-unibe/image-text_german-20th-century huggingface dataset:
Jeg sendte Dem nylig 300 kr
som en del af resterende extrapenger
til min niece –
Det er mig magtpåliggende ennu
engang at præcisere hva jeg ofte har
udtalt: Utenfor det jeg kan yde i
pengehjælp til min familie nordpå skan
jeg ikke strække mig og jeg kan intet
ta på mig af ansvar af noen art
hva angår familiens bestemmelser med
hensyn børnenes opdragelse eller annet
med hensyn til familiens levevis –
Det er komplet utenfor mine ævner –
A Familien har vistnok opholdt sig
hos onkelen Dr Kinck – Han er manden
til at gi raad og osså daad – Han er en
Jeg malte billeder efter billeder
efter de in tryk jeg i bevægede
øieblikke havde fåt i mit øie –
malte det de linier og farver jeg
havde siddende på baksiden mit
af m indre øie – på netine
nethinden
– Jeg malte da blot det jeg erindret
uten at føie noget til – uten
enkeltheder jeg ikke længer så
– Deraf enkeltheden ved
billederne – den tilsyneladende
tomhed –
Jeg malte intryk fra
barnetiden – De utviskede farver fra
den tid –
Ved at male de farver og linier
og former jeg i etn bevæget stemning
havde set – vilde jeg atter som
i en fonograf få den bevægede
stemning til atter at dirre frem –
Slig opstod billederne i livsfrisen
Brandt var på besøg
hos Hertzberg – De sto foran
noen lærreder – Her ser du
at jeg har malt me terpentin
Det er nokså godt – ikke santtørt
å behageli – Jeg maler altid
me terpentin – det er det eneste –
Ikke sant det parti der – er
er bra – det er vist det beste
jeg har gjort – vil bare male me
terpentin herefter – har forresten
gjort det alti –
Ja det er vist bra terpentin
Her ser du et annet – det er
malt me parafin – det er osså
bra at male me – jeg har
man får det saftiere – jeg
maler svært meget me parafin –
det er lisså godt som terpentin –
bedre
Hertzberg gik frem og tilbage
og så på billedernesat de
Jeg kan ikke tænke mig annet end at
Du må ha lidt kjenskab til noe af
dette – Var ikke Du og Din hustru dernede og
talte med samlagsbestyreren – Nu kan jeg ikke
tro annet end end en så vidt opsigtsvækkende
afære som denne at at Karsten blev
pryglet og måtte gå med ophovnet øie i 14 dage
og jeg der faldt på min svage hånd fik
3 uker at dette måtte snakkes om
du havde vundet en formue
og jeg tænkte på disse penge
som havde fordoblet sig – om
du var netop af de heldige – Jeg
kan ikke længer arbeide – Jeg
tabellen og strax efter sidder jeg
i to blø expresstogets bløde
hynder – der pilsnart fører en
til Mon spillehelvedet –
Og siden har jeg været der hver
dagjeg har havt søvnløse nædder –
jeg har vundet og tabt –
Min lille små lille
kapital er svundet in – igår
tapbte jeg meget – Jeg sov ikke
ha var en vist en feil
jeg hadde begået der var skyld
i tab. – Idag skulde jeg
gjøre det godt igjen. Jeg går
Jeg sidder at i kup
Jeg Jeg sidder at i kuppeen
med et kjælent smil på den ene
side af kinden – Jeg synes jeg så n
og med sin yndigste fineste røst
kildrer hun vore øren – snart ærtende
og da kommer hæver hun hodet
og jublende st toner sang og latter
Vi er fangen
Og hun ler og jubler og håner – hun støder os
jeg holdt af – og som jeg hadede
– Som altid sang denne smilende Den
Det er kvindens røst som forfører –
fint blødt og kælent først – som hun dægger for
Hun kildrer med sin stemme hun
beruser med sine blikke – snart snart
ærtende – snart bedende og indsmigrende
Og jeg er fanget og jeg er mig længer –
hendes øine er min sjæl
Og hun smiler og jubler – og håner og piner
Melodien beruser som en
Jeg ser hende – som altid sang denne
valsen
Jeg tænkte på den gang
Den gangen hun sang den en skumringstime
ved pianoet – og mange var i stuen. Men hendes blik
bævende mund kildrede min nøgne hals
med Raadhusdekorationerne og a
livsfrisen og andre store arbeider må
jeg sammenligne mine forhold med
Vigeland – Der ødsles med milioner
på milioner på hans arbeid
og Når man Når man nævner
at han har forært Staten sine
statuer så har det lidet at betyde
Mine store arbeider vil jo hva er
en selvfølge på grund af billedenes
art komme Staten tilgode
Der Jeg vil aldri få igjen hva
disse store billeder har kostet mig
I 1894 i Berlin havde jeg den første udstilling
af livsfrisen dens begyndelse
Den blev i 1902 udstillet større
i Berlinersesecionen som fris
– I 1903 i Oslo hvor den blev
Daet var helt tankeløst at jeg
ba Dem og Per Krohg at komme ut
Jeg har i den grad været forstyrret overanstrængt
den sidste tid at det nok kunde hænde sligt
Jeg var strax på det rene med at
det var umuligt – Jeg havde absolut
vigtige ting at udrette og måtte reise
Jeg ringte strax efter til Borgen –
Han fortalte at han ventet dDem i
telefonen hvert øieblik – Når jeg da
meddelte ham at jeg måtte reise
varog ikke kunde ta mot Dem
var jeg overbevist om at dDe ikke
vilde behøve at reise ut til ingen
nytte – Det gjorde mig ondt at høre
at De aligevel var kommet ut –
– Med Thiis raadet mig absolut
til at vente med udstillingen og vilde
ha en større retrospektiv utstilling
Jeg selv har aldri ikke havt lyst
på utstilling nu i det heletagen Kanske senere
henseender ro nødvendigt – Jeg risikerer
ellers at få nyt anfald i øiet og da bli
helt blind – Det er nu efter 3 års ørkesløshed
på grund af synet det aller vigtigste at
jeg kan få malt noget
Har dere boutikker åsså
kanske – når
Ja ha – vi har boutikker – og
skrædder osså kaffeer osså
Jeg fortalte ham jeg var maler
– Er der kunst osså –
Ja vi har bå både forfatter digtekunst
og malerkunst – sågar bekjendte
i udlandet – Åsså kjender de bedre
og Italierne
– Han så i den grad forbauset
ud at forat han ikke skulde
Ja vi har osså kunst – men
hans Han så på mig som om jeg gjorde nar af ham
sa jeg forat han men op til
rigmænderne er ikke civilisation
nåd – De syns det ikke er fint
støtte Kunsten – og lar malerne krepere
a sult
Jeg tvang mig op fra bunden –
hævet mit hode op over
vandfladen – ogdet blev så
blændende lyst – det skar
mig i øinene øinene og jeg
så ned og opdaget så mit speilbilled
i vandet hvor det var rædselsfuldt
blegt –
Der var svanen – den var så
fin – så hvit – den hadde så milde
øine – den var så blændende
hvit –
Jeg strakte hænderne ut
den nærmet sig – den bevæget
sig ikke – bare gled som nærmere
nærmere – så kom til den var
så nær at jeg syns jeg kunde ta den og om favne
– så og trykke dens hvide
bryst til mit – hvile mit hode til dens
kom den ikke bløde dun så kom den
ikke længer – den gled
mig i en ring –
Ja nu var det jeg som
kom til at tale hom
hende – For det var
et slet Varsel og hun
bragte mig idel Ulykke –
Jeg må tale med
de går ikke længer –
der blir en Ulykke –
Blir en Ylykke
Ja – Ja det er alvorligt –
Du må tale med
hende –
«Men kjære hvorfor?
I vår – den syke pike og moren
ved det åbne vindue med
indstrømmende sol tok jeg afsked
fra impresionismen og realismen.
I det syke barn brød jeg
mig nye veie – det var et
gjennembrud i min kunst –
Det meste af hva jeg senere har
gjort fik sin fødsel i dette
billede.
hav måtte jeg
tjene penger – Jeg havde
i 7 måneder ikke kunnet
se mine s ordne med
mine sager i Tyskland –
Jeg havde der alle mine
billeder og mit hjem –
Jeg Da jeg fik b en
bestillingg fra Weimar
og reiste så forat udføre
dette og ordne med vigtige
sager angående mine malerier –
Ingen trodde på krig
når det først var blit
Krigen ventet man efter
1907
I 1905 begyndte Vigeland på
sin Fontæne – Det var samme ide som
livets kresløb –
Hele tankegangen i den senere
store Frognerarangement med
«mot lyset» som slutning har
samme ide som min livs fris,
og mot lyset var af mig indlevert
til Aulaen 1912 –
Mint arbeide blev kvælt
sønder og sammenVg Vigeland sat i
høisædet –
Jeg havde udført ideen 10 år før
han begyndte sin Fontæne
Jeg skraber alti ud og maler
efter på –
Brandt hørte ikke mer på ham
Så b
stemme i gangen – en kort latter
Goddag Goddag
Fru Heiberg kom ind og
hilste på Hertzberg
Så fik hun øie på Brandt
Goddag, Nå – hvorfor
har de ikke besøgt mig
Jeg har havt det så travlt
i det sidste sa Brandt
Hans stemme var lidt
uklar
Hun så så gla ud ved
at se ham – Og hvor
søg sød hun var i detn lette
lyseblå kjole og den svære
Jeg blev kjendt med Delius allerede i slutten
Han havde mange venner
lannet – Han kom op til fjeldene
– Så traf jeg ham under mit ophold var jeg
stadig sammen med ham under mit 2årige
Han boede en liten gade i strøget rue
Lion de Belforte
D Der var da Strindberg og vor kres
var venner af Gauguin som da var på Tahiti
samt van Gogh – Der var i kredsen osså ve venner
av Verlaine der var død og Malarmé og Mercure
de France kressen – – Der var osså Merill – En tid
kom Oscar Wilde –
Vi Mollard Vercingetorix
Vi vanket på på Café Lilas og færdedes
på Harcourt – Vi drev op langs Boulevard
B Michel og var ofte på Bullier –
Jeg havde da Atelier i rue de Santé
– Delius var et fint menneske.
Disse billeder er Billeder stemninger
danner en Udvikling
i den Kamp mellem Mand
og Kvinde der kaldes Kjærlighed – –
Fra dens Begyndelse hvor den
næsten avvises (3 st) – derefter Billedet No
– Kys –Kjærlighed og Smerte
– hvor Kampen sådan er Begyndert
– Billedet No – Kvinden der gir sig
hen – og får en Madonnas smertelige
en hel Udvikling samlet i et
– Da billedet DKvinden der is
sin Fjorskjelligartethed er
er for Manden et Mysterium –
Kvinden der på engang er Helgen
– Hore og en ulykkelig hengiven
Noget vanskeli er det mig
at forstå hr Gunnerud – om end
der er ofte at se folk der er
blinde for sin hund – Men
Gunnerud overgår alt hva jeg
har kunnet forestille mig i den retning
– At han ikke selv har frygt for
at hunden skal skade unge og gamle
– og så børn –
Jeg havde en herlig Bernhardenser den
skjønneste man kunde se – Den hadvde
aldri bidt et menneske – Men den
så gadv jeg den bort – Jeg var så urolig over at den kunde i fred prøve gjøre
Jeg fik af arkitekt Holland
sendt Akersposten hvori stod nævnt
har udtalt at jeg
holdt på Skøienprojektet
Jeg skrev da at jeg aldrig ikke
kunde huske at ha
og derfor kund ha kunde jeg jo ikke
ha udtalt dette –
Jeg har heller ikke vist hvor
Skøien har været beliggende før i det
sidste end
– Jeg har heller ikke udtalt
noe bestemt ønske om at det blir opført
ikke blir opført der
– Det er
Det er mig om at gjøre at at
Stenersens gave ikke blandes misforståes
som det ser ofte mange tror det er det
samme som det tidligere omtalte større
Glæden er himmelblå
lystig at se derpå
Graven er altid sort
kilden for evigt bort
lukker dit øie til
for livets farvespil
Hun k gik nedover Karl Johan der på
den side på den anden side af fortovet.
Den sorte kjole sluttet hæn om Krop hendes
Hvor s Hvilken Holdning hun gik som en
droning – og hvor deilig hvid Huden og Halsen
skinnede mod den mørke sorte kjole Det var
Han havde aldrig seet hende så betagende
deilig Han og hun så fornem ud at i
dette øieblik havde han ikke vovet at tale
til hende Han kunde ikke før Og han havde
disse runde faste former men han havde ikke og havde
til galskab – Han måtte have hende
Hun gik nedover Karljohan og han
blev stående igjen Han Det svimlede
for ham Han påskynde – Hvor hun
var deilig sagde til og de
snakke begge to om hvor deilig hun havde og han følte at s
hun glad i hende til gals den eneste og da
I haven
Det var så smutsigt og støvet i den trange bagkgård
i N. 48 – I Nabogården h var der en liden haveflæk – hvor
solen om middagen skinnede ned – Der sad vi på på en bænk
ved gjærdet – Hodet lænet sig til min skulder – Hvor vissent lå
hendes tindinger. sSkillet var lissom så stort
bredt blit – Pusten var så tung – og så den blå gjennemsigtige hud –
Vi sa intet – Hva skulde vi egentli si – Egentlig havde
vi altid været lidt generet for hinanden – Vi havde ikke egentlig aldrig
snakket med hinanden uten korte ord
Det var stille overalt midt på dagen – Der stod det
umalte høie plankegjærde bag dem – no 3 bed i dent lille havestykke
noget skilt fra gaardsrummet af et lavt grønmalet stakitgjærde
– Den triste fa husfasade til gaarden – de mørke triste vinduer –
over en flakkende Deroppe himmelen med de flakkende hvide
– Hennes hode lå tungt på
skulderen – Det lillafarvede halstørklæde bevægedes af et litet vindpust
Hvorfor jeg holder på med
dette og har bedet Fruen hjælpe
mig – og hvorfor altså jeg ikke har
opgivet det hele (Hvad ofte har
været min Tanke) er:
Netop fordi det er den eneste
Vei til Fred og Forsoning – og dermed
osså til Bedste for min gamle
Tante som jeg ønsker alt muligt
godt paa sine gamle Dage
Så er det fordi jeg ellers ikke
bøiet – og knuget –
en socialist fører – jeg havde malt
havde netop tat bort fra udstillingen –
jeg skulde fjærne det at jeg havde gjort det –
billeder var tænkt som en sammenhængende
stor fris – livsfrisen – –
de døde vågner» – Historien om en
billedhugger – hvis hovedværk – opstandelsens livsværk – splittes – og
hvis eget liv forspildes og
kvinne – Maja – og Sygepleiersken – De finnes – de tre
samlet som i mit billede – En nat har vær direktøren
seet Irene som naken ved siden af sykepleiersken – og mange slike Jeg
– Ligefuldt kan der være rytme.
– Selv nu hos Blomquist har livsfrisen virkning af et symtom, i
af rytme.Og man maa med godese det klart hos Blomquist
tiltrods for den ?jadskede ?stængning som, som desværre ikke kunde
blive anderledes da tiden var for kort til ophængning.
– Jeg er ogsaa komplet uenig i, at frisen behøver at bestaa af
lige store felter. –Tvertimot synes jeg, at ulige størrelser
bringer mere liv. –Og over døre og vinder er det jo nødvendigt
at have andre formater.
– Billedserien regner jeg for et af de vigtigste om ikke det
vigtigste verk.
– Den har aldrig fundet nogen forstaaelse herhjemme. Først og
fremst fik den sin største paaskjønnelse og forstaaelse i Tyskland,
hvor min kunst hurtigst og bedst opfattedes. Den fik der den ære
at indrammes i en fris rundt den store forhal. –
5 i Paris fik den paaskjønnelse;
allerede i 1897 en æresplads paa hovedvæggen i den sidste sal, – og
den fik da
reise bort –
Brandt så på ham – han følte
han ble ble lidt bleg –
han kommer noen dage for tidlig –
Nu kommer det vist – han ved
vist alt –
Jaså Jaså sa han høit – leende –
så kommer han hva så.
Da finder han sin konehan hvisker
i øret på Brandt og ler –
Brandt Det var Brandt følte sig
lettet
De stod en stund stille. Brandt
syns han opdaget et smil hos
noen damer der osså søgte ly
for regnet – Så undret han
så han sammenlignet han sin
og kaptainens dragt – undret sig
over at frakkene hadde samme
farve – Så la han mærke til
at kaptainen var endnu gråere
i håret end før –
– Det er deres styrke.
– Og har man ikke tænkt sig disse billeders tilblivelse i
disse 30 aar – et paa et bagkammer i Nizza – et paa et mörkt værelse
iet i Berlin – nogle i Norge, altid paa reiser i de
vanskeligste forhold under den ihærdigste forfölgelse, – uden den
– Billederne er jo meget beskedent ophængt nu.
– Det rum, der skulde dekoreres var nok nærmest et luftslot.
– Der var ingen sluttet trop af borgere, der gav de
til planens gjennemförelse. Selv ikke da den var saa
langt fremme soj i begyndelsen af aarhundredet, da den dekorerer
som fris de fire store vægge i Berliner-sessionen eller gik rundt
væggene i Dioramalokalet.
– Havde da til rette tid den nödvendige opmuntring været, havde
nok virkningen været en anden – og den havde nok faaet andre dimensioner.
– havde nok givet et rigere og sterkere billede af livet
end disse udpinte smaa dokumenter.
– Jeg ber de kritikere, jeg antyder til, gaa op en dag med
sterkt varmt solskin, der i soldis smelter billedserien sammen
– Ikke se saa pedantisk paa forskjelæi teknik og ellers paa pedantisk
artisteri. – Jeg tror alligevel de vil se intensionen og ogsaa
finde der er megen samklang i billedrækken.
– Tapetsering av vægge har aldrig lagt for mig – og se
kan jeg det.
– Jeg tænker paa det sixtinske kapel. – Det er ingen tapetvirkning i Michel Angelos verker. – Det er dekorative billeder,
der er sat sammen. – Men alligevel finder jeg salen er nordens skjönneste. –
Erik
Glørsen har malet
et godt billede. Senere har
han forsøgt i Werenskjolds maner og
tørret mer og mer hen
Hans talent er ikke af de
grønne kvister som en benkritiker
kalder en af de yngste det er k tørre kvister til at kaste i
de der at han ikke er
gået for at han ikke er gået
i vasken de ideer der besjæler
de b malere han refuserer
Men forskjellen er blot at
han har er i besiddelse
af dygtighed så han
ka Han har er i besiddelse
af en så stor dygtighed at
når han tilsætter den lidt med
en passende brøkdel af de
Kan de bBliver det et passelig moderne og
Vi traf hinanden den næste dag
Hun kom mod mig som ellers
med sit vante smil til den ene siden –
Jeg visste ikke – hvad vi skulde
tale om og så talte blev det
en Vi talte om ligegyldige ting –
som vi sa bare for at si noget
Hun vilde gå lenger hjem –
vilde den gik forbi mit hjem – og de
vil så
Og de kikket ind i skoven –
Se hvor rart og det er inde i mørket
sa fru Heiberg – og så stilt da
sa Brandt – lummert – det var
hyggelig at bo indi i et telt inde
i en sådan skov om sommeren –
Ikke alene sa fru Heiberg
Nei den med en som man var
gla i – de gik et stykke ind
Jeg har fået tilsendt en liden notids
i Morgenbladet i anledning et
interview i Kjøbenhavn – Jeg har
Dagbladet anmodet Jappe
Nilssen om at en sætte inn i
Dagbladet en liten redegjørelse og
hvor af de som jeg ber Dem
indtage i bladet Deres blad –
– De vil heraf se at interv
den del interviewet ved et har
fåt en feilagti karakter – ved endel
placeringe af spredte yd spøkefulde
ytringer – Hvis De så havde
læst interviewet vil De se at
af mit hjemland for de store
bestillinger det ydet mig og andre
norske malere i dekorativ kunst
– Dette vilde være ønskeli at oplyse
herom i forbindelse med min
udtalelse i Dagbladet
– Når Aftenposten gjengiver med udhævet
interviewerens regning og ikke gjengiver
om den norske bestilling vidner det om at jeg
at få tiden til at gå – med
første tog – reiser jeg –1ste klasse
– endnu 4 timer
– Da det var så vidt lyst
klædde jeg på mig – Jeg g Hvor alting
så anderledes – ud – hvor
jeg var
følte mig stærk – hvor djeg var ikke
længer den nervøse fyren som plaget
sig atter og atter med disse sygelige
Han Jeg gik en lang tur – ogforat
dræbe tiden – Endeli satte jeg mig
i kuppen – der i kuppeen det v
der var en gammel mand, som så
dødsyg ud – et eægtepar og en ung mand –
han s Alle skulde til Monte Carlo –
det var Monte Carlo expresstoget –
Den unge fyren holdt studerte en spilletabel i
hånden – jeg lo jeg var så tryg.
– I Spis Jeg gik op stod foyeren
til Spillesalen–
hel del stod og ventet
i kø – Da døren ble åbnet styrtet
man in forat opta plads –
Det var i 1895. – Jeg hadde utstilling om
høsten hos Blomqvist. – Striden gik voldsomt om
kalet – politi –
– En dag træffer jeg Ibsen dernede. – Han
gik bort til mig – Det interesserer mig meget –
sa han. – Tro mig – det vil gaa Dem som mig –
jo flere fiender jo flere venner –.
Jeg maatte gaa med ham og han maatte se paa
hvert billede. Der var en hel del av livsfrisen
utstillet.
Så kommer følgende pudsige udtalelse:
Per Krohg og Rolfsen»
Og længer nede følgende pudsige
«Sørensen maler selv litet fresco (Jeg
Han har vist malt et litet fresco billede)
han lar sine venner benytte
frescoen»
Fresco, spids, ryttere
benytte den uheldie olie i dekorativ kunst hvor han
de seneste
male Det er noget han kan forøvrigt først de senere år
har malt. Han har forøvrigt først de senere år
malt dekorativ kunst
belysning – Se på Historien en sollys dag
om morgenen når den får lyset på sig
Jeg så på billederne nylig – Aldrig har
malte i går – De er blit bedre efter nyordning af Aulaen De grove tagruder er væk
Da jeg bestemte mig til at selv at overtage
eiendom og valgte det til
trods for det uhyre bryderi og de svære utgifter var
der for at undgå at der de blev tat til parceller så fremmed
folk kom in Eiendommen Ekely har jeg anskaffet
mig udelukkende af hensyn til mit
livsværk der findes i de atelierene der og alt
må gå foran forat sikre maleriene på
bedste måte – Der er mange hensyn hensynseender
der gjør at de må værnes om osså fra
ildfare for der Derfor av flere grunde må Der
at ikke gutter kommer
i nærheten eller folk med liten forsiktighet – Det
er osså vigtig at vandledningen i tilfælde brand
er stærk stærk nok
Ingen kan fortænke mig i at jeg
mit livsværk fra fordærv Det kan
med brann og tyveri der
billeder Der må træneres for det – meste af jorden og
den nærmest Deres hus deroppe
før den kan bruges – Der flyter forurensinger
og fugtighed ned fra horderne og villaerne –
skal bruges til beite for ku og hest – Jeg skal
tilså meget af det åpne til eng
Akademierne er de store maler
fabrikker – der puttes talenterne
ind og kommer ud som maskinister
malerautomater
– Få kan
Få er de der til syvende
medalje til for skildt for sit
talent
– Hvad der mangler os er
at man ikke har mod
til at sætte vor tids
idelaler op – vor skabe stiler
av vor tids tro og følelser –
selv en Klinger må tage
til en Pieta forat blive en
stor mand
forlanges nye bid forat få
den holdt i bånd – enda den
efter politi og meddomsret
Men vi finner os ikke
længer i det – Jeg skattesr
summer til komune
og stat og vil ikke blive
behandlet som en indbrudstyv
fordi jeg går den lovlige vei
– Hverken jeg eller mine
bekjendte går denne vei
sålænge Gunnerud slipper
den løs – Vi må ta
automobil eller gjøre store
omveie –
Jeg gik en aften nedover
en vei med på den side
lå byen og fjorden –
– Solen gik ned – himmelen
Jeg var træt og syg – jeg stod
og så ret over fjorden – og lod vennerne gå.
Solen gik ned – og luften – farvedes
rød – som blod – –
Jeg følte som et skrik – gjennem
naturen – jeg naturen – jeg syntes
at høre et skrik –
– Jeg malte dette billed – Jeg malte
luften og skyerne som
– Billedet sSkrig! – i livsfrisen. –
Da musikken en solklar
vårdag kom nedover Karl Johan
– føltes mit fyldtes mit sind
med fest – Våren lyset – musikken
smeltet sammen til en dirrende
glæde – Musikken farvede og forandrede farverne –
SDen ligger blændende vibrerende
i Middagssolen med havet
på eneden ene side og en uendelig
række af huse svære hoteller
og små Pillaer på den anden
side – Det vrimler af Spadserende –
det lyser af de røde og
hvide Parasoller og brogede
Vaartoiletter
Her går blege misser, stilige
Pariserinder med sine bitte
små Skjødehunde, Lapser
fra Boulevardene med Benklæder
så hvid vide som sække og
hulbrystede Tæringspatienter
indtullet i Sjawler –
Havet ligger blåt udover –
bare en Nuance dybere end
luften og en vidunderli blå
farve lufti som Naftha
og ud mod Stranden drar sig
dovent lange dønninger og bryder
med svære drøn Der
Professor Liebermann sa om mig:
Han er slu han later som om han kan
mindre enn han kan.
Jeg svarte: Liebermann later som om han kan
mer enn han kan. Han er sluere.
– Edv. Munch
Jeg skal citere de nogle udtalelser i den
artikkel –
Efter nogle få ord med ros og klander så
kommer om mine Aula billeder kommer
følgende mærkelige påstand der er
egnet til bevise min olietekniks svaghed: og er
egnet til at skade mig
i 1916 antat. For noen år siden
måtte billederne tas ned forat
Dette har intet med sandheten at gjøre gjøre
Intet fresco maleri vil
holde sig bedre end disse billeder –
De er malte på Block Bryssel kjæmpelærred og
som efter krigen ikke mer er at
få. Det er malt med Windsor og Newtons
ypperlige malin farver for staffeli maleri og
billederne er isolerede og sikrede for ødeleggelse.
Billederne blev tat ned forat renses
fraor sot fra centralovnen og ferniseret samt
med ethvert oliemaleri –
Det skal altså bevise min letfærdige sludskede
teknik og oliemaleriets uheldie anvendelse i dekorativ kunst
Det var dengang Delius fik roden spiren til
sin sygdom
– Jeg traf ham senere et par ganger i
i Aasgaardstrand sammen og
der var også den danske digter Helge Roede –
Vi talte var optat af de nye kræfter i
æteren – Vi talte om bølgebevægelse og
påvirkning gjennem dem – Det var følelsen af
hva vilde komme.
Holmenkollen – Da hvor han boet
med sin Telka – Jeg tægnet da
lithografiet der var på min
han mærket af sin sygdom
Så var
det en af de første år efter krigens
slut – Jeg promenerte på strøget da jeg hørte
stemme der lissom kom nedenfra
Goddag Munch – med den lyse altid muntre
stemme –
Det var Delius – Han sad i en rullestol og
blev sk der blev skøvet af en tjener.
Han var lam i benene
Han sad hver dag i Wiesbaden park og hørte
på musikken