Invisibility Amidst Existence: Understanding Power, Agency, and Voice of the Severe Poor Osynlighet Mitt i Tillvaron: Att förstå makt, handlingsfrihet och inflytande hos extremt fattiga The purpose of the research is to understand the power and agency problematic within the lived spaces of the ‘severe poor’ and critically examine the role and position of development policies and practices in addressing their poverty. Subsequently, the research problematises the notion of ‘epistemic injustice’ prevailing in the field of development, challenging ‘the way of knowing’ the severe poor and ‘the way of doing’ development with them. This entails a close examination of how the severe poor or marginalised are listened to, represented and targeted both by researchers and practitioners. Empirically, the research focuses on the bottom 2% of the extreme poor targeting the three most vulnerable groups (i.e. ethnic minority, disabled and older persons) who are prone to experience severe poverty more than others. Relying on four different novel and unique datasets from Bangladesh, the research will examine the individual, social and institutional processes of power that condition the agency of the severe poor. By focusing on ‘epistemic injustice’, the proposed research will contribute to emerging discussions and debates about decolonising development, an idea that has so far gained more traction in development theory than research practice. Overall, the research will make a direct contribution to achieve the Sustainable Development Goals (SDGs) by advancing our knowledge to foster an alternative model of development that leaves no one behind. Syftet med det här projektet är ge ökad förståelse om makt och handlingsfrihet hos de mest extremt fattiga i deras livssituationer. Projektet uppnår syftet genom att kritiskt undersöka olika policys och utvecklingsprogram som fokuserar på dessa extremt fattiga. I detta arbete kommer projektet att problematisera dels de kunskapsbilder om extremt fattiga som dominerar inom utvecklingsforskning, dels det arbete som utförs i utvecklingsprojekt. För att problematisera kunskapsbilder och utvecklingsarbete kommer projektet att utgå från begreppet epistemisk orättvisa (”epistemic injustice”). Detta begrepp ger projektet möjligheter att identifiera tillfällen när mottagare av budskap (forskare och praktiker) nervärderar sändarnas (extremt fattiga) förmåga till förståelse av sina livssituationer eller trovärdigheten i deras berättelser om sina livssituationer. Fokus kommer att vara på hur forskning och utvecklingsprojekt lyssnar på, representerar och tilltalar de mest extremt fattiga. Empiriskt kommer projektet att särskilt uppmärksamma tre grupper som förväntas uppleva särskilt svåra konsekvenser av extrem fattigdom i sina livssituationer: etiska minoriteter, personer med funktionsnedsättning och äldre personer. Projektet kommer att analysera unikt material från nya databaser i Bangladesh för att undersöka individuella, sociala och institutionella maktprocesser som påverkar de extremt fattigas möjligheter till handlingar. Genom att fokusera på epistemisk orättvisa kommer projektet att ge teoretiska och empiriska bidrag till de alltmer intensiva diskussionerna om dekolonialiserad utveckling, vilket är en idé som tidigare har uppmärksammats mer inom utvecklingsteori än praktiskt utvecklingsarbete. Sammantaget kommer projektet att direkt bidra till arbetet med hållbara utvecklingsmål (Sustainable Development Goals) genom kunskapsbidrag som utvecklar alternativa modeller för inkluderande utvecklingsarbete bland extremt fattiga.