Vad gör nationellt ägande med lokalt deltagande? Kambodja och Rwanda mitt i biståndets trender och slagord What does national ownership do to local participation? Cambodia and Rwanda in the midst of development trends and buzzwords Det här forskningsprojektet behandlar "nationellt ägarskap" och "lokalt deltagande" i det internationella utvecklingsbiståndet, och den eventuella kopplingen mellan dem. Syftet är att undersöka vad som händer med det lokala deltagandet när det nationella ägarskapet ökar. Lokalt deltagande har länge varit starkt åberopat inom utvecklingsdebatten och det internationella utvecklingssamarbetet, något som de flesta aktörer har kunnat enas om som eftersträvansvärt. Men med den "nya biståndsarkitekturen", som kom att växa fram från millennieskiftet, har ett annat begrepp blivit dominerande: nationellt ägarskap anses helt central för att biståndet ska vara effektivt Både lokalt deltagande och nationellt ägarskap är i sig mångtydiga begrepp, och projektet utgår ifrån att nationellt ägarskap inte nödvändigtvis, så som vanligtvis antas, främjar lokalt deltagande. Tidigare forskning tyder snarare på att, för att förverkliga nationellt ägarskap krävs en stark centralmakt, vilket kan antas missgynna lokalt deltagande. Projektet bygger på kvalitativa och jämförande fallstudier av Kambodja och Rwanda, och av tre större utvecklingsrelaterade program i vart och ett av dem. Kambodja och Rwanda är av flera skäl lämpliga länder att studera och jämföra. De har båda under drygt 20 år mottagit stora mängder internationellt bistånd, och därmed mött skiftande biståndstrender, inklusive krav på både lokalt deltagande och nationellt ägarskap. Graden och typen av ägarskap har dock sett olika ut i de båda länderna. I båda fallen har ägarskapet efter hand stärkts, men av delvis olika skäl och det har hela tiden varit betydligt starkare i Rwanda än i Kambodja. I båda länderna har det lokala deltagande varit väldigt begränsat, och de många ambitiösa försök som har gjorts att förändra detta, har varit i olika grad initierade och drivna av internationella biståndgivare. De program som studeras är (1) decentraliseringsreformen, (2) policyn för lokal skogshantering, och (3) lagen om enskilda organisationer. Dessa har valts, dels därför att de alla förutsätter något slags lokal inblandning, dels för att de har fått uppmärksamhet och finansiering av internationella biståndsgivare, vilken skulle kunna leda till extern påverkan. De är också av likartad storlek och inriktning i de båda länderna, vilket underlättar jämförelser. Projektet bygger på en stor mängd officiell dokumentation och runt 50 intervjuer med nyckelpersoner på lokal och nationell nivå i vart och ett av länderna. I vart och ett av de sex programmen kommer uttryck för extern påverkan och för lokal inblandning sökas och undersökas, för att finna och förstå olika mönster av nationellt ägarskap och lokalt deltagande. Jämförelser kommer sedan göras inom och mellan de båda länderna, för att belysa förutsättningarna för lokalt deltagande i en situation av generellt stärkt nationellt ägarskap. Detta kommer i sin tur illustrera vilken roll det spelar lokalt ifall ett lands utvecklingsagenda bestäms i första hand av den egna regeringen eller av internationella biståndsgivare. Denna kunskap och förståelse kommer kunna användas för att förbättra hur man utformar och genomför aktiviteter som syftar till att öka nationellt ägarskap respektive loklat deltagande. Framför allt kommer ny kunskap om och förståelse för kopplingen mellan nationellt ägarskap och lokalt deltagande, kunna hjälpa till att undvika risken att dessa båda starka trender och goda ambitioner inom det internationella utvecklingssamarbetet motverkar varandra. Projektet kommer genomföras huvudsakligen av två svenska forskare med gedigen kunskap om internationellt utvecklingsbistånd, inte minst lokalt deltagande och nationellt ägarskap, och om både Kambodja och Rwanda. Avgörande för projektet är dock att det kommer genomföras i nära samarbete med väletablerade forskningsinstitut och forskare i de båda länderna. Detta garanterar kvaliteten och värdet av projektet, genom att underlätta både tillgången till och förståelsen av information, och möjlighetern This project challenges the widely held assumption that national ownership in development aid is conducive to local participation. Examining previously underexplored links between two widely promoted approaches, it connects two major debates in development thinking that have been conspicuously separated. Designed as a qualitative comparative case study of two strategically selected low income countries and three major programmes in each, the project examines what happens to local participation as national ownership is strengthened. Cambodia and Rwanda are moving towards increased national ownership, though for partly different reasons and with Rwanda well ahead of Cambodia. The programmes studied all necessitate local engagement and have attracted donor attention and funding. The project will be conducted by two researchers with profound relevant expertise, in close collaboration with a reputable research institution in each country. Based on official documentation and 50 interviews in each country, manifestations will be traced of external influence and local engagement, which will illustrate qualities of national ownership and local participation in each programme. Comparative analyses within and between the countries, then, will illuminate the overall climate for local participation in a situation of strengthened national ownership, and shed light on what difference it makes locally that a country's development agenda is primarily nationally owned rather than donor driven.