Enhancing development and security on the ground?: Exploring the effects of top-down and bottom-up justice and reconciliation processes on securi Toppstyrning eller gräsrotsinitiativ? En studie av olika rättvise- och försoningsprocessers förmåga att skapa säkerhet Transitional justice research has increasingly called attention to debates about whether top-down (e.g. criminal tribunals/truth commissions) or bottom up post-conflict justice and reconciliation strategies (e.g. customary/grassroots processes) are more advantageous to pursue in the wake of mass atrocity. While these processes are generally viewed as necessary to deal with past wrongdoings, it remains unclear how participation in top-down vs. bottom-up processes impacts upon perceptions of security and socioeconomic cooperation in the local settings. We will undertake a structured-focused comparison of three post-conflict settings that had varying approaches to transitional justice: Sierra Leone, Bosnia-Herzegovina, and Mozambique. The first two implemented official, top-down strategies, while the latter relied on locally-derived, grassroots processes to overcome their violent pasts. Data will be collected through in-depth interviews and focus group discussions with victims and perpetrators who continue to live in the same communities.  This project will contribute to Swedish development goals of: 1) reducing poverty through understanding how societal trust and social capital can be increased, thus paving the way for economic development; 2) addressing oppression and human rights abuses through understanding how to best stop cycles of violence via reconciliation; and 3) empowering females by exploring how women's experiences and needs can be best met in post-conflict settings. Forskning rörande övergångsstrukturer för rättvisa och försoning har under senare år genererat en debatt huruvida toppstyrda (t.ex. krigstribunaler och statligt sanktionerade sanningskommissioner) eller "botten upp" (t.ex. traditionella eller gräsrotsinitierade processer) strategier är mest fördelaktiga för att hantera frågor rörande rättvisa och försoning i samhällen som genomlidit systematiska övergrepp. Syftet med studien är därför att undersöka vilken effekt respektive strategi har på perceptioner av säkerhet i lokala samhällen som drabbats av väpnade konflikter.     Vi kommer att göra en komparativ studie av tre samhällen i post-konfliktländer som har implementerat olika typer av övergångsstrukturer för rättvisa och försoning: Lasvadalen i Bosnien-Hercegovina, Gorongosa distriktet i Mocambique, samt Kono distriktet i Sierra Leone. Både Bosnien-Hercegovina och Sierra Leone använda sig av övergångsstrukturer som inkluderade krigstribunaler och sanningskommissioner, medan Mocambique förlitade sig mer på lokaldrivna processer (traditionella försoningsmekanismer). Det empiriska materialet kommer att samlas in med hjälp av djupintervjuer och fokusgrupper med offer samt förövare, som fortfarande lever i samma lokala samhällen. Givet att dessa grupper tvingas att interagera på en daglig basis, är det av stor vikt att skapa en större förståelse för hur toppstyrda respektive "botten upp" initiativ för rättvisa och försoning påverkar byggandet av varaktig fred.     Studien har dessutom potential att göra ett viktigt bidrag till Sveriges övergripande utvecklingsmål att minska fattigdomen och förtrycket för de mest utsatta grupperna i låginkomstländer. Forskningsrön inom ekonomi har, t.ex. påvisat att tillit och socialt kapital har avgörande betydelse för ekonomisk tillväxt och företagsamhet. Det är därför av avgörande betydelse att veta om toppstyrda eller botten upp övergångsstrukturer är bäst på att generera säkerhet och tillit mellan krigsdrabbade grupper; utan denna kunskap finns det en överhängande risk att ökad polarisering förhindrar ekonomisk återhämtning i krigsdrabbade länder. Vidare är förtryck och brott mot mänskliga rättigheter en central anledning till att inbördeskrig bryter ut och fortsätter. Om lokala och internationella aktörer inte söker att adressera sådana överträdelser, finns det en överhängande risk att politiska eliter fortsätter använda samma destruktiva beteende även i framtiden.