Demagogues of Hate or Shepherds of Peace? Why Warlord Democrats (Re)securitize Wartime Identities Hatiska demagoger eller fredliga demokrater? Varför f.d. krigsherrar säkerhetiserar krigsidentiteter under val Democratization has been identified as a crucial mechanism when building peace after war. A by-product of such processes is that ex-warlords often reinvent themselves as democrats. Even if it may be necessary to embrace such warlord democrats (WDs) to prevent them from returning to war, there are also considerable risks involved. In their quest for votes it is not uncommon that they use their electoral platforms to incite fear and cement wartime cleavages. They can either do this by using inflammatory rhetoric or engaging in confrontational electoral behavior. At worst, such actions can undermine democratic institutions and trigger new outbursts of violence. To improve efforts to build stable and accountable democracy in post-civil war societies, it is therefore crucial to understand when and why WDs seek to (re)securitize wartime identities; held as speech acts and electoral practices that aim to keep war-affected communities polarized and in fear of each other. This project seeks to address this puzzle by comparing six WDs in Liberia and Sierra Leone. We hypothesize that it is WDs that are unable to retain their position as brokers of patronage during transitions to democracy that attempt to (re)securitize wartime identities. To scrutinize the explanatory value of this proposition, empirical data will be gathered using social network analysis and interviews in each respective country, as well as textual analysis of statements made by the WDs in local newspapers. Hatiska demagoger eller fredliga demokrater? Varför f.d. krigsherrar säkerhetiserar krigsidentiteter under val Demokratisering ses som en viktig komponent i arbetet med att bygga fred efter inbördeskrig. En bieffekt av sådana processer är dock att f.d. krigsherrar ofta återföds som demokrater och blir en vital del av det demokratiska systemet. Även om det kan vara nödvändigt att samarbeta med sådana s.k. demokratiska krigsherrar (DK) för att förhindra dem från att återgå till krig, innebär det även en fara. Det är inte ovanligt att DK underblåser rädslor och söker att polarisera krigshärjade samhällen för att vinna röster; antingen genom att använda aggressiva diskurser (t.ex. genom att porträttera medlemmar av andra grupper som farliga eller att hävda att ens egen grupp är hotad) eller provaktivt valbeteende (t.ex. att mobilisera f.d. kombattanter, som kan ha begått krigsbrott, i politiska manifestationer och demonstrationer). I värsta fall kan sådant agerande både underminera demokratiska institutioners förmåga att lösa konflikter och orsaka nya våldsamheter. För att öka våra möjligheter att bygga stabila demokratier i postkonfliktsamhällen är det därför viktigt att förstå när och varför DK försöker att säkerhetisera krigsidentiteter; definierat som talhandlingar och valbeteende vars målsättning är att krigsdrabbade grupper förblir polariserade och lever i rädsla för varandra. Projektet avser att undersöka denna fråga genom att jämföra sex DK i Liberia och Sierra Leone. Vi argumenterar att det framförallt är DK som har förlorat sin position som förmedlare av ekonomiskt stöd, mellan fredsmäklare och lokala samhällen, under demokratiseringsprocesser som söker att säkerhetisera krigsidentiteter. För att undersöka förklaringsvärdet av denna hypotes kommer vi att samla empiriskt material med hjälp av social nätverksanalys och djupintervjuer med centrala aktörer i Liberia och Sierra Leone, samt textanalys av uttalanden som DK har gjort i lokala dagstidningar.