Kontroll av Streptococcus agalactiae för att minska subklinisk mastit i kamelhjordar hos pastoralister i Kenya. Control of Streptococcus agalactiae to reduce subclinical mastitis in pastoralist camel herds in Kenya. Pastoralists play an important role in  mitigating climate change and also contribute highly to food security in the drylands that cover half the surface of the earth. They produce milk and other livestock products, for consumption and also as a regular source of income. In Kenya, camel milk attracts high price and is an important prerequisite for family survival both in the dryland and peri-urban areas. The development of the national camel milk sector is hindered by several constraints, of which mastitis is a key factor. Subclinical mastitis caused by Streptococcus agalactiae significantly reduces the milk yield. In cattle, S. agalactiae is controlled by simple measures such as grouping animals due to risk of transmission. These strategies have not been tested for camels in extensive herds. The purpose of the study is to develop strategies to reduce subclinical mastitis and eradicate S. agalactiae in pastoralist camel herds. The aims are to identify routes of transmission for S. agalactiae, and risk factors for subclinical mastitis, and to evaluate the impact of control measures in herds. The aims will be achieved through bilateral cooperation between Swedish and Kenyan partners. Part of the project is a prevalence study with clinical examination, sampling, interviews (participatory epidemiology) etcetera in 40 pastoralist camel herds. The second part is a longitudinal study over two years with regular visits in five herds to evaluate the feasibility and efficacy of improved milking management measures. Isolation of S. agalactiae in samples will be performed using simple and robust field methods, and characterization of the isolates using advanced molecular biology. Mot hunger och fattigdom - mer och bättre mjölk från kameler med friska juver    Pastoralister är herdefamiljer som lever med sina djur och flyttar mellan betesmarker. De håller får, getter, nötkreatur och kameler som betar på olika sätt och ofta kompletterar varandra istället för att konkurrera om betesväxterna. Pastoralister förvaltar ekosystemtjänster; de spelar en viktig roll för att minska effekten av klimatförändringarna genom att kol binds i deras betesmarker och de hjälper till att bevara biologisk mångfald av djur och växter. De bidrar i högsta grad till matförsörjningen i de stora öken- och torrområden som täcker halva jordens yta genom att deras djur producerar livsmedel, framför allt mjölk, för familjernas egen konsumtion och för avsalu. Till skillnad från kor och getter så mjölkar kamelerna under hela året. Kamelen betraktas därför av pastoralisterna som det mest värdefulla djuret eftersom den dels mjölkar så länge och också har en anmärkningsvärd förmåga att både överleva och producera mjölk under svåra förhållanden, särskilt vid vattenbrist. Familjens – särskilt barnens – hälsa kan förbättras tack vare tillgången på mjölk, och inkomsten ökar.    Kenya består till 80 procent av öknar och torra områden och har den femte största populationen av kameler i världen. Nästan alla kameler ägs och sköts av pastoralister, både i torra områden och stadsnära. Mjölk från kameler betingar ett högt pris tack vare att den anses ha botande egenskaper och bara en begränsad mängd finns till salu. Kameler innebär en väsentlig resurs som mjölkproducenter och den kenyanska produktionen av kamelmjölk har stor potential att öka. Ökningen hämmas dock av flera faktorer, varav en viktig sådan är inflammation i kamelernas juver (mastit), en smittsam sjukdom som orsakas av bakterier och dåliga mjölkningsrutiner. Mastit leder till minskning av mjölkproduktionen och kan antingen vara lätt för pastoralisterna att lägga märka till – kamelen får svullet, ömt juver och feber – eller inte synlig för dem (subklinisk mastit). Även vid subklinisk mastit minskar mjölkmängden och mjölken får sämre kvalité eftersom bakterier finns i juvret. Dessutom växer kamelkalvarna sämre och fler av dem dör. Eftersom subklinisk mastit inte syns på kamelen så kommer ingen behandling att sättas in och kamelerna i hjorden kan fortsätta att smitta varandra.  Subklinisk mastit med bakterien Streptococcus agalactiae är mycket vanlig och ger stort produktionsbortfall.  Hos nötkreatur kan S. agalactiae kontrolleras genom enkla åtgärder som till exempel att gruppera kor med olika smittrisk och mjölka de smittade sist. Detta har inte provats för kameler i extensiv drift.  Projektets syfte är att utarbeta strategier för att minska subklinisk mastit och utrota S. agalactiae i kamelhjordar hos pastoralister i Kenya. De olika delmålen är att studera förekomsten och identifiera spridningsvägarna för S. agalactiae, att ta fram riskfaktorer för subklinisk mastit, samt att utvärdera effekten av kontrollåtgärder. Målen ska uppnås genom ett bilateralt samarbete mellan svenska och kenyanska partners. I praktiken är projektet indelat i två delar, varav den ena delen är en förekomst-studie som omfattar 40 hjordar. Kamelerna i dessa hjordar ska undersökas och prover på mjölk mm tas från dem, och pastoralisterna ska engageras i deltagargrupper och intervjuas om djurskötsel, sjukdomar och attityder. Den andra delen är en studie över två år med regelbundna besök i fem hjordar där olika åtgärders användbarhet och effekt utvärderas.  I Kenya ska bakterien S. agalactiae påvisas i proverna med hjälp av enkla robusta fältmetoder för att sedan karaktäriseras med avancerad molekylärbiologi i Sverige.  På sikt ska projektet bidra till att öka kamelernas mjölkproduktion och därigenom mängden kamelmjölk både för pastoralist-familjernas egen konsumtion och för försäljning.  Detta är ett sätt att öka tillgången på mat och minska fattigdom.