Polymer waste recycling: An economic incentive to sustainable environmental and welfare development in developing countries Plaståtervinning: Ett ekonomiskt incitament till miljö- och samhällsförbättring i utvecklingsländer The aim of this project is to develop new methods for viable polymeric waste recycling in developing countries, through catalytic ester cleavage reactions. If an efficient recycling technology could be developed, it could create an economic incentive to decrease pollution while stimulating independent economic growth. Poly(ethyleneterephthalate) (PET) is a major polymer type largely aimed at consumer applications like food containers and soft drink bottles. The low cost and high availability of PET from fossil feedstocks have made their products affordable even to the poorest people in the world. While these properties bring positive effects to impoverished regions, its global use also entails waste issues due to its non-biodegradable nature. For example, PET alone has been estimated to account for 8-12% of global solid waste. Most severely affected by waste pollution are the developing countries. Chemical recycling is largely considered the only sustainable final alternative, but current methods are expensive. Thus, new depolymerization technologies are needed that are more efficient. Catalysis as a method can be highly cost efficient, since it potentially only requires small amounts of added catalyst that can ultimately be reused. Owing to the extraordinary development of mild ester cleavage over the last decade, there should be potential for breakthrough in this challenging task. The project will be performed with a PhD student and in collaboration with polymer experts. I en tid då vi är medvetna om problemen med beroendet av fossila material, både som energi- och råvarukälla, måste vi söka långsiktiga och miljömässigt hållbara lösningar. Människan använder plaster eller polymerer i allt större utsträckning. Kombinationen av att de ofta är billiga att framställa och att de är lätta till vikten gör att plastprodukter har blivit tillgängliga även för de fattigaste samhällen på jorden. Till exempel är det möjligt att tack vare plasts egenskaper enkelt transportera färskvatten och mat till de mest avlägsna platser utan att innehållet förstörs av värme, ljus eller insekter. Dagligen omges vi i vår del av världen av datorer, smarta telefoner och andra produkter som innehåller polymerer av olika slag. Mänskligheten har i stor utsträckning blivit beroende av dessa material.Dessvärre har plasternas enorma framgångar också en baksida. De är väldigt svåra att återvinna på ett effektivt och långsiktigt hållbart sätt. Idag sker detta i industrialiserade länder i viss utsträckning genom metoder som varken är lönsamma eller effektiva och dessutom genererar nytt avfall som biprodukter. Trots stora ansträngningar hamnar plaster alltså ändå i miljön eller fylls på i stora högar på soptippar av den enkla anledningen att det är för dyrt, eller saknas ekonomiska drivmedel att återvinna materialen. Ett av de mest rikligt förekommande plastmaterialen kallas PET. Av PET tillverkas stora mängder förpackningar som sedan i viss utsträckning återvinns till bland annat klädesfibrer. I Europa återvinns ca 50 procent av all PET, i USA är samma siffra ca 30 procent och i övriga delar av världen är siffran betydligt lägre. Eftersom PET inte bryts ned i naturen, medför det ett stort framtida miljöhot då det i nuvarande takt inte heller återvinns i tillräckligt stor omfattning. Det är ett särskilt stort hot i utvecklingsländerna, då en i princip obefintlig återvinning och stor nedskräpning påverkar både miljön och befolkningens hälsa.Plaster består av små likadana beståndsdelar som kallas monomerer, som sammanfogas i tiotusental för att bilda det vi kallar polymerer. Om det fanns möjlighet att sönderdela polymeren PET till sina små beståndsdelar eller monomerer, kunde dessa renas och återanvändas antingen för att göra ny plast, eller till andra användningsområden. Denna process kallas kemisk återvinning och betraktas allmänt som den mest långsiktigt hållbara återvinningsmetoden. Dessvärre finns det betydande utmaningar för att lyckas med detta på ett tillräckligt bra sätt för att det ska vara ekonomiskt gångbart och vara mer lönsamt än att tillverka plasten direkt från fossila material istället.PET byggs upp av små molekyler som innehåller något som kallas estrar. Estrar förekommer på egen hand i många andra molekyler, särskilt smak- och luktämnen. Det föreslagna forskningsprojektet syftar till att med hjälp av vätgas och en katalysator klyva dessa estrar för att återbilda de små beståndsdelar eller monomerer som plasten består av. Grundforskning på universitet runtom i världen har de senaste åren med viss framgång lyckats klyva små estrar separat på detta vis. Om denna metod kunde utvecklas vidare, finns det gott hopp om att den även skulle kunna tillämpas på det viktiga problemet att selektivt sönderdela PET. Om det genom denna metod på ett effektivt sätt skulle gå att återvinna PET, skulle det gynna utvecklingsländer men även mänskligheten som helhet. Erfarenhet visar att när det finns ekonomiska drivkrafter bakom, anpassar sig världen snabbt. Detta är särkilt positivt när det kan gynna utvecklingsländer genom både förbättrad miljö och ekonomisk stimulans.I slutfasen av projektet kommer vi genom etablerade kontakter att undersöka vad det finns för möjligheter att implementera en sådan teknik i utvecklingsländer där behovet är som allra störst. Förhoppningen är att en ny effektiv återvinningsprocess där kan gynna både miljö och ekonomi, eftersom ett ekonomiskt incitament att återvinna skapar en stark koppling mellan dessa bå