Den eurasiska steppens miljöhistoria How the East was won: Towards an environmental history of the Eurasian steppe Post-Soviet reform has led to tremendous agricultural changes in the steppe region of Ukraine and other post-Soviet countries. While investment firms are now seeking to capitalize on the opportunity to conduct rational large-scale agriculture on the fertile steppe soils, a window of opportunity has also opened to discuss the steppe?s future and the balance between intensive land use and sustainability, the preservation of nature, and equitable rural development. The proposed research aims to contribute to this discussion by investigating the dynamics of land cover and land use change, historically and today, in a part of the Ukrainian steppe. More specifically we seek to explore how the different methodologies and knowledge-bases of the joint Swedish and Ukrainian research team can enrich each other?s understandings of the drivers of land use/land cover change; use the results from the southern Ukrainian landscape to generate hypotheses about the dynamics of land cover and land use change in the Eurasian steppe in general; compliment climate modelling of the historical climate in the steppe, by grounding it in expert local knowledge; relate knowledge of historical land use and land cover dynamics to an on-going discussion on sustainability and rural development. Finally, our ambition is to establish a long-term research agenda about the steppe *before and now*, where a new generation of scholars from Swedish and Ukrainian universities can take this work forward. DEN EURASISKA STÄPPENS MILJÖHISTORIA Från norr om Svarta havet fram till Kaspiska havet sträcker sig ett klimatiskt enhetligt område, som efter det grekiska namnet på Svarta havet går under den vetenskapliga beteckningen den pontisk-kaspiska stäppen. Den berör dagens Ukraina och dess västra grannländer, samt Ryssland och Kazakstan. Dess ursprungliga växtsamhällen är starkt förändrade av en långt gången uppodling, och området är i dag mera känt för dess svartjordsbälte, som tilldrar sig stora utländska jordbruksföretag, än för sina gräsmarker. I det långa historiska perspektivet är det framförallt herdefolk och boskap som har präglat denna stäpp, men alltsedan grekisk tid har det också bedrivits jordbruk i större eller mindre utsträckning. Stäppens markanvändningshistoria kan beskrivas som en böljande växling mellan herdefolken och de omgivande imperiernas jordbrukskolonisation. Den sista stora uppodlingsvågen tog sin början vid 1700-talets slut då Tsarryssland genomförde de stora kolonisationsföretag som bland annat förde svenskbyborna från Dagö i nuvarande Estland till deras nuvarande bosättning vid Dnjeprs strand. Under Sovjetunionen skedde den slutgiltiga omvandlingen av stäppen till en helåkerbygd. Efter Sovjetunionens fall kom stora delar av åkermarken att falla i vanhävd, parallellt med ett allt mer tydligt intresse för det bördiga svartjordsområdet från stora jordbruksföretag med bas i Kiev, Moskva, Stockholm eller New York. Området befinner sig alltså i dag i en kraftig och turbulent omvandlingsfas både vad gäller jordbruksdriftens företagsformer och vad gäller markanvändningen. I den pågående omvandlingen ställs två frågor på sin spets. Den ena gäller hur långt intensifieringen av jordbruket kan drivas. Hur hårt kan det högtekniska jordbruket med stora maskinparker drivas utan att jordkompaktering och andra av storjordbrukets negativa sidor riskerar det långsiktiga utbytet. Många av de nya utländska stora jordbruksföretagen brottas med högst varierande skördeutfall från år till år. Svartjorden är produktiv, men risken för dålig skörd p.g.a. torka har visat sig vara ett problem som man inte räknat med från början. Samtidigt höjs röster för att jordbruket nu bör bedrivas mindre intensivt än under Sovjet-tiden och att man bör ta tillfället i akt i denna snabba omvandling att säkra områden där stäppens naturliga flora och fauna kan bevaras. Den andra frågan gäller jordbrukets företagsformer. Just nu utvecklas i Ukraina, i ruinerna efter Sovjetjordbruket, parallellt två olika typer av jordbruk. Dels växer det fram ett småskaligt familjejordbruk, med basen i de små odlingslotter som tilläts under Sovjettiden. Många av dem kan nu också expandera i de andelar av den gamla kolchosjorden som varje arbetare nu tilldelats som privat egendom. Men parallellt med detta tas alltså allt större marker i anspråk av det kommersiella jordbruket. Frågan är vilken av dessa företagsformer som på bästa sätt dels, kan säkra höga och jämna hektarskördar, dels vilken av dessa företagsformer som mest effektivt kan bidra till fattigdomsbekämpning och ekonomiskt utveckling. Stäppens agrarhistoria under de senaste 3-400 åren kan nästan ses som ett laboratorieexperiment när det gäller olika företagsformer. Familjejordbruk dominerade fram till ryska revolutionen då storjordbruk infördes. Nu avlöses det av en annan typ av storjordbruk. Många av dem opererar i en ännu större skala än under Sovjettiden. Samtidigt så har familjejordbruket aldrig helt avskaffats och fortsätter att spela en viktig roll. En studie av stäppens miljöhistoria kan alltså lämna viktiga bidrag till en pågående debatt. Projektet syftar till att etablera ett samarbete kring dessa frågor mellan svenska och ukrainska forskare. Den svenska komponenten i samarbetet består dels av kulturgeografer och agrarhistoriker, som redan nu bedriver forskning i Ukraina kring den pågående jordbruksomvandlingen eller forskat om regionen från ett mer övergripande perspektiv, men också av forskare i la