Regional Cooperation and the Transformation of National Sovereignty in the Global South Regionalt samarbete och omvandlingen av nationell suveränitet bland utvecklingsländer This project aims to explain the different levels of regional cooperation on transboundary policy challenges in the Global South. Dominant theories fail to explain the contradictory trends regarding how developing states respond to such challenges. In some policy fields, regional cooperation is weak despite strong norms and institutions promoting regional solutions, whereas in others, it is strong although no substantial norms or institutions support it. We claim that the key to explaining this puzzle lies in the understandings of national sovereignty that the involved states develop in specific policy fields. Our main proposition is that the level of cooperation on a given transboundary policy challenge depends on whether states redefine and transform their national sovereignty in a way that sees regional cooperation as enhancing rather than constraining state autonomy. Focusing on transboundary rivers and communicable diseases, the project analyzes and compares the national sovereignty understandings of states in Africa and Southeast Asia, and how they relate to ideas about regional cooperation. The innovative comparative case study design, which includes comparison across both policy fields and regions, makes robust theory building possible. The project enhances our understanding of the conditions for regional cooperation in the Global South, and questions Western-centric and Eurocentric ideas about the link between national sovereignty and regional cooperation. Detta projekt söker förklara olika nivåer av regionalt samarbete bland utvecklingsländer för att hantera gränsöverskridande politiska utmaningar. Existerande forskning erbjuder inga övertygande förklaringar till varför utvecklingsländer lyckas samarbeta regionalt för att hantera sådana gränsöverskridande utmaningar inom vissa politikområden och under vissa omständigheter men inte i andra. På vissa politikområden är det regionala samarbetet svagt trots starka normer och institutioner som främjar regionala och kollektiva lösningar, medan samarbetet är starkt i andra politikområden, trots en avsaknad av starka normer och regionala institutioner som kan stödja det. Vi hävdar att nyckeln till förklaringen ligger i en fördjupad förståelse av nationell suveränitet. En bättre förståelse av nationell suveränitet är av särdeles stor betydelse eftersom många forskare såväl som biståndsgivare och andra praktiker alltmer agerar som om den nationella suveräniteten mest vore en gammalmodig princip som närmast spelat ut sin roll eller bara är till hinder för internationellt och regionalt samarbete. Även om en hel del forskare fortfarande inkluderar nationell suveränitet i sina analyser står det helt klart att de flesta teorier baseras på en enkelspårig (och ofta eurocentrisk) syn på hur nationell suveränitet hänger ihop med regionalt samarbete.Detta forskningsprojekt undersöker i vilken utsträckning samarbetsnivån inom ett visst politikområde beror på huruvida staterna och dess företrädare omdefinierar och omvandlar den nationella suveräniteten på ett sätt som gör att det regionala samarbete anses förbättra snarare än begränsa statens självständighet och utvecklingspotential.Projektet fokuserar specifikt på hur uppfattningar om nationell suveränitet påverkar regionalt samarbete och styrning av gränsöverskridande floder och hanteringen av smittsamma sjukdomar i Afrika och Sydostasien. Vi använder oss av flera kompletterande kvalitativa metoder och typer av material, såväl som strategiskt kvantitativt material. Den jämförande fallstudieutformningen, som alltså bygger på en systematisk jämförelse av två politikområden och två regioner, gör det möjligt att dra både teoretiska och empiriska slutsatser. På så sätt förbättrar alltså projektet vår förståelse för villkoren för framgångsrikt regionalt samarbete bland utvecklingsländer. Den jämförande fallstudiedesignen gör att resultaten kommer vara av relevans bortom de specifika politikområdena och regionerna.Projektet har även viktiga implikationer för beslutsfattande, policy och biståndspolitik. Projektet är upplagt för spridning av forskningsresultat till olika beslutsfattare och praktiker. Tack vare tidigare forskningsprojekt med starka policykomponenter har de två forskarna i projektet redan etablerade kontaktnät som möjliggör fördjupad dialog med  praktiker och beslutsfattare. Projektet syftar till att sprida resultat och skapa dialog med politiska eliter och civilsamhällesaktörer på nationell nivå, med internationella och regionala organisationer såväl som med olika biståndsaktörer. Inte minst europeiska biståndsgivare investerar ofantligt stora resurser för att främja regionalt samarbete i Afrika såväl som i Asien, och projektet är strukturerat för att i största möjliga utsträckning söka dialog och diskussion med framförallt de viktigaste europeiska biståndsgivarna — såsom EU, Tyskland, Sverige, Norge, Danmark, Storbritannien, Nederländerna, Belgien.