Crossing the Rubicon? The Dynamics of Restraint in Civil War Korsa Rubicon? Konfliktintensitet och tyglandet av våld i inbördeskrig. In 2018, more than half of all people killed in the 34 countries suffering from civil war died in Afghanistan or Syria. Why do some civil wars become more severe than others? Surprisingly, our knowledge on this pertinent question is limited. First, while previous research has identified some factors that drive the death toll upwards, our understanding of the factors that restrain escalation and depress the body count remains narrow. We emphasize both causes of escalation and restraint and explore how actor characteristics, institutions, and norms restrain actors’ use of violence. Second, earlier scholarship tends to compare the most severe civil wars to all others. In contrast, we break new ground by identifying civil wars that saw low severity despite a high risk of escalation. Comparing these cases to more severe civil wars will yield new insights on the sources of restraint in civil war. This project seeks to both build and test theory. To develop a theory of how factors interact to influence civil war severity, we will compare Sudan (Darfur) and Côte d’Ivoire, and conduct a Qualitative Comparative Analysis (QCA) of an intermediate number of cases. To test the theory, we will employ process tracing on cases selected from the QCA to examine temporal and spatial variation, and conduct a global statistical analysis of civil war severity. Deepening knowledge on restraint in civil war is crucial for building resilient societies and contain existing civil wars. Inbördeskrig är ett av de största hoten mot människors liv och välfärd. Syrienkriget har till exempel kostat minst 345,000 människors liv sedan 2011. De flesta inbördeskrig blir dock aldrig så allvarliga som det i Syrien. Under 2018 så pågick det inbördeskrig i 34 länder och mer än hälften av alla som dog i dessa krig dog i Syrien eller Afghanistan. Även mellan länder med liknande riskfaktorer finns skillnader. Till exempel varnade experter i såväl Elfenbenskusten som Sudan (Darfur) för att inbördeskrigen där kunde utvecklas till ”ett nytt Rwanda”. 15 år senare pågår fortfarande kriget i Darfur och konflikten har lett till mer än 300 000 dödsoffer. I Elfenbenskusten så avslutades konflikten 2011 efter att drygt 3000 människor dött. Vissa inbördeskrig leder därmed till enorma humanitära katastrofer medan andra förblir relativt småskaliga. Varför blir vissa inbördeskrig värre än andra? Förvånande nog – och trots att frågan är av högsta vikt för att rädda människoliv – så är vår kunskap rörande konfliktintensitet bristfällig. Medan tidigare forskning har fokuserat på de faktorer som eskalerar våldet så har de faktorer som begränsar våldet hittills hamnat i skymundan. Precis som forskning inom medicin fokuserar på varför vissa patienter med samma sjukdom får mer eller mindre allvarliga symptom menar vi att man måste studera vilka faktorer som gör att vissa inbördeskrig blir så mycket värre än andra. Vi har med andra ord bristande inblick i varför de flesta inbördeskrig inte eskalerar till en extrem nivå och varför många stater och rebellgrupper faktiskt begränsar sin våldsanvändning. För att råda bot på detta så är projektets teoretiska utgångspunkt att man måste fokusera på såväl orsaker till eskalering som faktorer som leder till återhållsamhet. Då forskning rörande faktorer som får aktörer att hålla tillbaka sitt våldsanvändande är väldigt eftersatt ämnar vi att utveckla ett teoretiskt ramverk som studerar orsaker till återhållsamhet relaterat till de aktörskaraktärsdrag, institutioner och normer som bidrar till att begränsa våldet. En annan brist i existerande forskning är att den oftast jämfört extremt våldsamma inbördeskrig med alla som inte eskalerar till den intensiteten. Det är olyckligt då inte alla inbördeskrig har samma potential att bli våldsamma. En viktig del av vårt projekt är att identifiera krig som inte blev så allvarliga som befarats trots att de hade en hög risk att eskalera till storskaliga krig. Genom att studera dessa fall kan vi identifiera nya faktorer som leder till återhållsamhet snarare än eskalering. Projektet består av fyra steg, där de två första stegen ämnar att utveckla ny teori medan de två senare syftar till att testa teorin. I både den teoriutvecklande och den teoritestande delen så kommer vi kombinera kvalitativ och kvantitativ metod. Det första steget består i att identifiera faktorer som begränsar våldsanvändningen genom att jämföra inbördeskriget i Darfur (Sudan) med kriget i Elfenbenskusten. I det andra steget breddar vi vårt fokus till ett större urval (ungefär 15) av inbördeskrig för att utforska hur olika faktorer samspelar. I vårt tredje steg gör vi djupdykningar i några fall för att testa huruvida vårt teoretiska ramverk kan förklara variation i konfliktintensitet över tid och mellan olika delar av konfliktdrabbade länder. Slutligen kommer vi att testa det teoretiska ramverkets allmängiltighet genom en statistisk analys av alla inbördeskrig i världen.  Fördjupad kunskap om varför vissa inbördeskrig blir så mycket värre än andra är väsentlig för beslutsfattare som vill begränsa våld och minska fattigdom. Inbördeskrig av Syriens kaliber orsakar hundratusentals dödsfall och driver miljontals människor på flykt. Samtidigt underminerar dessa krig fattigdomsbekämpning och andra utvecklingsmål. Genom att fördjupa vår förståelse för vad som driver återhållsamhet i krig kan vår forskning belysa vilka åtgärder som bäst kan bidra till att minska våldet och därmed det mänskliga lidandet.