Underlättar fröspridare hållbar utveckling på Madagaskar? Do seed dispersers facilitate sustainable development in Madagascar? Fröspridande djur kan främja hållbar utveckling i MadagaskarMadagaskar är en global hotspot för biologisk mångfald – många av de arter som lever och växer i skogarna där finns ingen annanstans i världen. Men i takt med att skogarna försvinner kommer också de arter som finns i dem att göra det. För att vända den negativa trend där en snabbt växande befolkning har brukat skogen ohållbart ska fyra miljoner hektar skog nu planteras. Risken är dock att återställandet av skog sker på bekostnad av biologisk mångfald och lokalbefolkningens försörjningsförmåga. Lösningen på detta kan vara lemurer, fladdermöss och fåglar – arter som hjälper träden att sprida sina frön. I många tropiska skogar växer nämligen frön som sprids av större däggdjurs- eller fågelarter till större träd med tätare trä som lagrar mer koldioxid. Sådana träd har också flera användningsområden för människor. Utan djur som sprider frön försvinner dessa träd från skogen, vilket minskar mängden av koldioxidlagring, antalet djur- och växtarter samt mångfalden av de skogsprodukter som kan nyttjas av människan.Med vår forskning kommer vi kunna visa i vilken grad fröspridande däggdjur och fåglar kan bidra till att bekämpa klimatförändringar, skydda biologisk mångfald och förbättra människors försörjning. Att återställa skogar som huggits ner har potential att stödja flera av de globala hållbarhetsmål som FN identifierat; särskilt att bekämpa klimatförändring, återställa och bevara biologisk mångfald och tillhandahålla ekosystemtjänster som ren luft och vatten, eller produkter som mat, medicin eller bränsle till människor för att förbättra deras försörjning.Detta är särskilt viktigt på platser som Madagaskar, där samhällen alltid har varit starkt beroende av skogar för sin försörjning, men där avskogningen varit hög och där fortsatt skogsförlust sannolikt också skulle innebära att många sällsynta och unika arter som bara finns på Madagaskar helt försvinner.Madagaskar försöker uppfylla FN:s hållbarhetsmål genom att plantera fyra miljoner hektar skog, samma yta som Schweiz men i nuläget finns en risk att återplanteringen av skog kommer i konflikt med målen för biologisk mångfald och människors försörjning. Lösningen kan ligga hos de djur som hjälper träd att sprida sina frön genom skogen.I vårt projekt utvecklar vi nya metoder för att snabbt och enkelt övervaka vilka fröspridande däggdjurs- och fågelarter som finns i en skog. Vi kommer att använda dessa metoder i befintliga restaureringsområden för att avgöra vilka förutsättningar som lockar djuren till dessa områden, och hur lång tid det kan ta innan de anländer till ett återbeskogat område.Vi kommer att använda denna information för att kunna förutsäga hur restaurerade skogar kommer att se ut i framtiden, beroende på vilka fröspridande däggdjur och fåglar som besöker dem, hur mycket koldioxid de kommer att lagra och i vilken utsträckning de kommer att främja människors försörjning. Detta kommer att visa i vilken grad fröspridande däggdjur och fåglar kan hjälpa till att bekämpa klimatförändringar, skydda biologisk mångfald och förbättra människors försörjning.Vi kommer att arbeta i samarbete med lokalbefolkningen för att utnyttja fröspridningsförmågan hos fåglar, fladdermöss och lemurer i återbeskogningsinsatser för att stödja en hållbar utveckling av Madagaskar. Madagascar plans to restore four million ha of forest by 2030 to offset the high rates of deforestation that have impoverished the country, led to unsustainable forest resource use and endangered biodiversity. To more efficiently use limited resources and prevent conflicts between sustainability targets, forest restoration should synergize climate action, life on land, and human livelihood sustainable development goals. Promoting seed dispersal by birds and mammals may achieve this by supporting diverse forests of native tree species with greater carbon storage capacity and a more diverse value for humans. In our project, we will first develop a novel system that integrates camera traps and acoustic sensors to monitor seed dispersers in restoration areas. We will then use these optimized methods in seven humid forest restoration sites to examine how landscape configuration, species composition, and age affect seed disperser communities. Surveys will determine which tree species local human populations prefer for provisioning ecosystem services. With these data, we will finally simulate how different restoration scenarios drive seed disperser community composition and subsequently tree species diversity, carbon storage capacity and utility for humans. We will work closely with key stakeholders to develop guidelines on how to reforest to aid restoration of seed dispersers and on how to monitor this progress.