Kapacitetsuppbyggnad för ökad mångfald och utveckling av vattenbruket: Ökad livsmedelssäkerhet genom förbättrad produktivitet, motståndskraft Capacity building for aquaculture diversity and development I stora delar av Sydostasien och Stillahavsområdena är försörjningsförmågan starkt beroende av förmågan att producera mat, varav mycket erhålls från havet. Fisk är en högkvalitativ källa till protein, essentiella fettsyror och mikronäringsämnen. Trots att asiatisk fiskkonsumtion per capita har tredubblats under de senaste 50 åren, påverkar undernäringen fortfarande en betydande del av befolkningen. För länder på OECD: s DAC-lista över låginkomstländer är grundläggande livsmedelssäkerhet högst angelägen även under klimatförändringar i en nära framtid. Lokal kunskap om klimatförhållandena har historiskt tillåtit småskaliga fiskare och fiskodlare att hantera klimatvariationer, men ekosystemen står för närvarande under ett enormt tryck eftersom klimatförhållandena och intensiteten har gjort livsmedelssäkerheten alltmer oförutsägbar. En av de största rädslorna för klimatförändringen är att livsmedelsförsörjningskedjorna blir alltmer snedvridna eller störda, så att sårbara befolkningsgrupper kommer att finna det allt svårare att hantera de redan förödande effekterna av undernäring och dold hunger.   De som har minst motståndskraft kommer att drabbas mest, och har få sätt att förbättra sin situation. Som återspeglas i FN: s hållbara utvecklingsmål 2 är en av världens största utmaningar hur man ska säkerställa att en växande global befolkning, som förväntas stiga till cirka 10 miljarder år 2050, ska kunna uppfylla sina näringsbehov. Över en tredjedel av den nuvarande världsbefolkningen finns i Asien. För att mata ytterligare två miljarder år 2050, måste livsmedelsproduktionen öka med 50% globalt. FAO listar resultatmålen för SDG 2 som att: bekämpa brist på tillgång till mat, undernäring, småproduktivitet och inkomster, hållbart och fjädrande jordbruk och biodiversitet inom jordbruket.   Den föreslagna forskningen är anpassad till FN: s hållbara utvecklingsmål för att främja naturbaserade lösningar för att mata en växande världsbefolkning. Vattenbruk är en av världens snabbast växande livsmedelsproduktionssektorer, eftersom efterfrågan av högkvalitativt protein ökar medan marint fångstfiske är på en statisk eller sjunkande nivå. Akvakulturproduktionen kan kompensera för krympande vilda bestånd genom att lindra fisketrycket på naturliga ekosystem och den biologiska mångfalden som dessa ekosystem stödjer. Projektmålen omfattar att utforska alternativ teknik för att stödja ett vattenbruk som är hållbart och som har färre kombinerade miljö- och socioekonomiska konsekvenser än nuvarande praxis. Specifikt syftar detta projekt till att minska sårbarheten hos småskaliga bönder genom att undersöka ersättning i fiskfoderingredienser genom användning av lokala hållbara metoder för produktion av biomassa / biofloc.   Projektet kommer att utnyttja näringsfördelarna med att använda kombinationer av mikroalger och bakteriell biomassa som ersättning för fiskmjöl som härrör från viltfångad fisk, en praktik som har bidragit till uttömning av vilda fiskbestånd och minskande av tillgängligt fiskprotein för mänsklig konsumtion. Vi kommer också att titta på biomassa som ersättning för växtbaserade foderingångar, baserat på idén att lokalt tillgängligt, billigt foder ger en fördelaktigare miljöpåverkan än att transportera soja och andra foder över stora avstånd med hjälp av billiga fossila bränslen. Kostnaden för dessa traditionella foderingångar och otillförlitliga försörjningskedjor för dessa foder rapporteras vara den mest citerade faktorn som förhindrar utveckling av hållbar småskalig fiskodling för att möta hushållens näringsbehov. Betydande forskning har visat att många fiskar och kräftdjur betar på biofilm och biofloc, särskilt i larvstadier, och att de har näringsrika fördelar med det. Vår forskning kommer att undersöka ett nytt tillvägagångssätt för att förbättra näringskvaliteten hos biofilm / biofloc som ‘aquafeeds’. Enkel teknik för att producera biofilm / biofloc utvecklas alltmer, men är för närvarande inte allmänt använda. Genom att experimentera med ny teknik för att ‘så ut’ biofilm på odlingsutrustning kan det vara möjligt att förbättra näringskvaliteten hos foder för lokala producenter. Eftersom dessa tekniker inte kräver sofistikerade metoder kan de hjälpa till att göra foderingångar tillgängliga även för småskaliga bönder på landsbygden där tillgången till andra foderkällor är opålitlig eller för dyr för att använda för vattenbruksproduktion. The effects of climate change on fisheries and aquaculture are already being felt as a result of sea level rise and ocean acidification, as well as extreme weather events. A significant number of people in SE Asia – where populations are growing rapidly - rely on seafood as their principal source of protein and essential micronutrients, thus requiring urgent solutions to ensure its continued availability in the diet of the 655 million people living in the region. Yet some of the aquaculture technologies and practices currently in use in SE Asia have alarmed policy-makers who are concerned not only about environmental sustainability, but because some of the farming methods and species being farmed are in fact detrimental to low income sectors of the population.Indeed, the desire for high return on investment often encourages cultivation of species that are in demand by wealthier urban/foreign populations, but are largely unaffordable by the rural populations directly involved in their production. Innovation in production methods, and developing local supply chains for sustainable feed inputs, are urgently needed to an alleviate nutritional deficiencies among seafood-dependent populations whose livelihoods are jeopardized by climate change. In this project, we aim to build adaptive capacity for small-scale farmers by enabling them to use affordable and sustainable local resources to culture species that are nutritionally and culturally suited for their own needs.