Escaping the pastoralist paradox in the face of climate change: A comparative analysis of different tenure systems and their implications for  cl Att undvika pastoralistparadoxen trots klimatförändringarna: En jämförande analys av olika system för markinnehav För närvarande är mer än 23 miljoner människor över hela Afrikas horn beroende nomadiserande boskapsskötsel, så kallad pastoralism, för sitt uppehälle. Detta levnadssätt utmanas allt mer av en kombination av förlust av mark till förmån för jordbruksexpansion, turism, infrastruktur och annan markexploatering, men även frekventa och bestående politiska konflikter och våld, befolkningsökning, accelererande ekonomisk ojämlikhet och klimatförändringar. För att hantera dessa utmaningar har en pågående övergång från pastoralism till så kallad agro-pastoralism observerats i flera halvtorra områden i Kenya. Agro-pastoralism kännetecknas av en mer bofast tillvaro, samt mer privatiserad och kommersialiserad användning av mark. Den underliggande hypotesen för det föreslagna forskningsprojektet är att den långsiktiga uthålligheten i denna övergång från traditionella nomadiserande försörjningsstrategier till en mer bofast och marknadsorienterad försörjning vilar på möjligheten att ha en tillgång till mark som är säker men samtidigt ändå flexibel, den så kallade pastoralistparadoxen. Syftet med det föreslagna projektet är därför att analysera denna övergång genom en jämförande studie av sambandet mellan markinnehav och kapaciteten för klimatanpassning i fyra halvtorra regioner i Kenya som domineras av pastoralism. Genom en tvärvetenskaplig och stegvis uppbyggd forskningsdesign, som vägleds av ett fokus på sambandet mellan klimatsårbarhet och dynamiken i markrättsliga frågor, är syftet med att bidra med nya insikter om hur besittningsrätten för pastoralister kan utformas för att möjliggöra effektiva klimatanpassningsstrategier. De fyra kenyanska distrikt (counties) som valts som fallstudieområden är West Pokot, Baringo, Laikipia och Isiolo. De är alla dominerade av semiarida marker där pastoralism är eller har varit den dominerande försörjningen. Tillsammans ger dessa områden mycket relevanta och lämpliga möjligheter att studera sambandet mellan pastoralism och sårbarheten för klimatförändringar. I projektet kommer vi att (1) identifiera och kategorisera olika markägoförhållandena och tillhörande markanvändning inom och mellan dessa fyra områden i Kenya. Baserat på detta kommer vi därefter att (2) analysera hur drivkrafter som skapas genom olika markägoförhållandena påverkar pastoralisters markanvändning, hushållning med mark och boskap, samt bredare försörjningsstrategier. En enkätundersökning som kommer att genomföras över alla fyra fallstudieområden. Den kommer att göra det möjligt att skatta det marginella värdet av faktorer som är centrala för hushållens välfärd och gemensamma beslut, såsom boskapens hälsotillstånd, klimatvariationer och säkerheten i möjligheterna att nyttja betesmark. Detta kombineras med ekologiska metoder som kommer att användas för att mäta betesmarkers produktivitet över säsonger. Här ingår en beskrivning och analys av befintliga produktionssystem genom kvantitativa helårsmätningar i områden med olika förvaltningsmetoder med fokus på foderproduktion, biologisk mångfald, vattentillgänglighet, samt kvalitativa analyser av foder. Vi kommer också att genomföra kvalitativa intervjuer om hushållens boskap och mjölkproduktion, djurraser och hälsa, med fokus på förändringar över tid. Slutligen kommer vi sammanföra dessa resultat för att identifiera vägar mot klimatuthålliga markägoförhållandena för pastoralister. Med tanke på den allmänna bristen på empiriska studier om sambandet mellan pastoralism och motståndskraft mot klimatförändringar, är den föreslagna tvärvetenskapliga och jämförande studien ett innovativt empiriskt och metodologiskt bidrag. Projektet har även en stark betoning på dialog och interaktion genom flera workshops med avnämare, samt inbegriper en avslutande policydesignanalys. Det ger projektet en möjlighet att engagera pastorala samhällen samt beslutsfattare på olika nivåer för att identifiera sätt att hantera pastoralistparadoxen. Pastoralists across East Africa are challenged by loss of land, political conflicts, population increase, economic inequality, and climate change. A transition from pastoralism to agro-pastoralism has been observed in semi-arid areas in response to these challenges. The hypothesis for this project is that the resilience of this transition rests on the capacity to provide secure but still flexible access to land, the so called paradox of pastoralist land tenure.The purpose of this project is to conduct a comparative study of land tenure and capacity for climate adaption in four semi-arid, pastoralist regions in Kenya. The aim is to provide new insights on how pastoralist land tenure can be designed to enable effective adaptation strategies. The four Kenyan case study counties are all dominated by semi-arid land.We identify and categorize land tenure systems and associated practices within these four areas, and map the way land tenure is practiced in these counties through samples of communities in each county. This will enable an evaluation of the marginal valuation of changes in attributes central to household welfare and collective action. The project will use a combination of ecological methods to measure rangeland productivity, combined with interview data on household livestock and milk production, animal breeds and health.We will then synthesize these results to identify pathways towards resilient pastoralist land tenure systems and propose alternative tenure designs.