Motstridiga ambitioner för användning av biomassa - Sverige, Tanzania och världen Conflicting ambitions concerning the use of biomass – Sweden, Tanzania and the World The recent Paris climate agreement was widely hailed as an historic deal and included radically raised ambitions for the curbing of anthropogenic temperature increase. A fact that was not explicitly acknowledged in the agreement but that has since been widely criticized by renowned scientists, is that the realization of the ambitious targets established in the deal is premised on the large-scale implementation world-wide of bioenergy carbon capture and storage (BECCS), a promising but as yet commercially unproven technology. BECCS is associated with a number of uncertainties of a technological, environmental, social, political and economical character and is likely to trigger intense and hard-to-resolve conflicts over land-use. The purpose of this social scientific project is twofold: To provide an assessment of the feasibility of a massive, global-scale implementation of BECCS, and to assess how BECCS can be implemented on a large scale in low-income countries without jeopardizing resilience, industries crucial for the self-sustenance of the local populations and sustainability projects such as REDD+, and that instead contributes to capacity building and poverty reduction. It will do so through a literature review and focus group interviews with key stakeholders in two countries – Sweden and Tanzania - that both rely heavily on the forest as a bioeconomical resource, but that differ radically in their industrial, governmental and economical structures and resources. Det internationella klimatmötet i Paris 2015 hyllades som ett historiskt tillfälle där världens politiker äntligen tog sitt ansvar för begränsa den globala temperaturökningen. Efteråt har dock flera forskare påpekat och kritiserat en öm punkt i klimatavtalet, nämligen att det förutsätter storskalig implementering globalt av så kallad BECCS – bioenergi med avskiljning och lagring av koldioxid. Det är en teknologi som på ett teoretiskt plan innebär enorma fördelar eftersom den bygger på idén om netto-negativa emissioner, det vill säga att man återtar redan gjorda koldioxidutsläpp från atmosfären genom att förbränna biomassa och deponerar den koldioxid som därmed frigörs, samt planterar motsvarande mängd ny biomassa. På ett praktiskt plan är den emellertid närmast helt oprövad och därtill förknippad med en mängd osäkerheter och risker. Bortsett från att BECCS-tekniken är teknologiskt osäker och rymmer flera avgörande problem i form av energiineffektivitet, så saknas det fortfarande kritisk analys av vilka sociala, industriella, ekonomiska och politiska effekter som kan tänkas uppstå om den implementeras på en skala som ens är i närheten av vad som förutsätts i Paris-avtalet. Klart är att BECCS tar enorma landarealer i anspråk för odling av biomassa som ska förbrännas, vilket riskerar hota biodiversitet och skapa konflikt med andra former av skogs- och landanvändning. I höginkomstländer lär detta ge upphov till allvarliga konflikter med etablerade industrier, vilka saknar kommersiella incitament att implementera tekniken, och naturintressen, och politiska diskussioner om rimliga trade-offs. I låginkomstländer är risken uppenbar att BECCS kommer att sätta press på fattiga människors livsuppehällen genom att göra stora land- och skogsområden otillgängliga vilka idag utgör en existentiell bas för miljontals hushåll, genom att hota biologisk mångfald och genom att konkurrera med andra typer av hållbarhetsprojekt så som exempelvis REDD+. Samtidigt är det rimligt att förutsätta att en hållbar och genomtänkt implementering av BECCS kan ge upphov till positiva utvecklingseffekter för såväl hög- som låginkomstländer, om den kombineras med rimliga finansiella och politiska styrningsmekanismer. Föreliggande studie utgår från den här problematiken och undersöker förutsättningarna för storskalig BECCSimplementering i Sverige och Tanzania, två länder som båda har skogen som en viktig del av samhällsekonomin och som har lämpliga geografiska förutsättningar för BECCS, men som skiljer sig åt radikalt vad gäller institutionella, politiska, industriella, ekonomiska och resursmässiga förutsättningar i övrigt. Vi kommer att analysera respektive lands möjlighet att implementera BECCS på ett sätt som inte hotar befintliga industrier, och jämföra hur ländernas diametralt skilda ekonomiska och industriella kapacitet påverkar förutsättningarna för hållbar BECCS-implementering. Syftet med studien är därför tvådelat: att 1) Ta reda på om BECCS alls är rimligt som en storskalig klimatåtgärd på global nivå, genom studien av två konkreta nationella fall, något som idag närmast helt saknas, och 2) Ta reda på vilka risker för nykoloniala, potentiellt destruktiva effekter för låginkomstländer som föreligger om BECCS ska implementeras på stor skala. Även om länder som Tanzania helt saknar moralisk skyldighet att agera värd för klimatåtgärder såsom BECCS, så kommer stora delar av deras landyta att behöva tas i anspråk för sådana syften om Parisavtalets löften ska kunna uppfyllas. Det är en samhällsvetenskaplig studie där vi kommer att kritiskt granska om BECCS ens kan anses vara politiskt och socialt möjligt att implementera på den skala som Paris-avtalet förutsätter, och om det är möjligt att göra på ett sätt som inte riskerar leda till ökad fattigdom i låginkomstländer utan tvärtom kopplas till insatser för ökad motståndskraft mot klimatförändringar och hållbar utveckling. Undersökningen utgörs av en omfattande sammanfattning av det vetenskapliga läget och fokusgr