The end of coal and the future of land: Transformative mine closures for just and sustainable livelihoods in India Kolets slut och framtidens markanvändning: Stängda gruvor för rättvisa och hållbar försörjning i Indien Smallholder land distribution for sustainable community development is back on the international agenda following the failure of many large-scale projects part of the global ‘land grab’ to deliver pro-poor benefits. In India one major opportunity to distribute land to poor people comes from the millions of hectares at present occupied by coal mining and related infrastructure. As coal inevitably starts to retreat new possibilities emerge to restore land for agricultural, forest or fishery livelihoods in support of coalfield communities. Alternative uses of the land are being proposed, however, including keeping the land with industries or turning it into plantations, both resulting in continued privatisation of resources which only benefits a small elite. Drawing on an inter-disciplinary theoretical framework grounded in political ecology we seek to understand the extent of, and contradictory claims over, coalfield lands that are being made at a unique moment in time when coal might finally be about to reduce its hold over both energy systems and indigenous territories. We use GIS, ethnographic fieldwork and public documents across three major Indian coalfields. The results seek to strengthen the possibilities not only to end coal, but to do so with justice for the millions of poor people who rely on the coal economy at present by making use of coal lands as the basis of new hope for sustainable livelihoods. Fördelning av mark till småbrukare för hållbar samhällsutveckling är tillbaka på den internationella agendan efter att många storskaliga projekt i det globala syd misslyckats med att ge fördelar för de fattiga på landsbygden. En möjlighet att fördela mark till fattiga i Indien är från de miljontals hektar som för närvarande ockuperas av kolbrytning och relaterad infrastruktur. När kolets grepp över stora delar av centrala Indien oundvikligen börjar avta uppstår nya möjligheter att ekologiskt återställa miljontals hektar mark för möjlig användning inom jordbruk, skogsbruk eller fiske till stöd för samhällena i de tidigare kolfälten. Alternativa förslag till användning av marken finns dock, inklusive att behålla marken hos industrier eller förvandla den till plantager. Båda dessa storskaliga alternativ innebär dock fortsatt privatisering som bara gynnar ett fåtal. Slutet på kolbrytningen utan en omfördelning av mark riskerar en påtvingad massflytt till redan överfyllda städer runt om i landet.Med utgångspunkt i en tvärvetenskaplig ansats försöker vi förstå omfattningen av, och olika påståenden om, hur kolfältsmarker används vid ett unikt ögonblick då kolet äntligen kan vara på väg att minska sitt grepp över båda energisystem och inhemska territorier i Indien. Vi använder Geografiska Informationssytem för att kartlägga nuvarande markanvändning. Detta kombinerar vi med intervjuer och offentliga dokument i tre fallstudier av indiska kolfält i de tre delstater som producerar mest kol för tillfället. Resultaten syftar till att försöka stärka lokalbefolkningens rättigheter till mark genom att öppna upp för nya möjligheter för befolkningen att försörja sig. Slutet på kolbrytningen måste säkerställa rättvisa för de miljontals fattiga som idag lever inom kolekonomin. Genom att försöka återanvända kolfältens mark bygger projektet en grund för nytt hopp om lokala, hållbara försörjningsmöjligheter.