Flood Resilience in Slums: Community-Responsive Adaptation in Kibera, Nairobi Översvämningsskydd i slumområden – Lokalt anpassningsarbete i Kibera, Nairobi A large and growing number of the world’s population live in slums, where the twin trajectories of rapid urbanisation and increased flooding driven by climate change collide. Top-down policies designed to reduce flood risk in informal settlements have to date been largely unsuccessful, yet many of the vulnerabilities faced by slum-dwellers cannot be addressed by local action alone. Many observers posit that a fundamentally important part of the solution is to integrate government and community resilience initiatives, an approach we call “Community-Responsive Adaptation”. However, real-world examples of this type of integration are scarce, and have not been systematically evaluated, either in terms of cost, or impact. In this study, we partner with an award-winning non-governmental organization, Kounkuey Design Initiative, and with slum residents and local government, to co-design, build and evaluate three integrated adaptation projects in Kibera, Nairobi. To evaluate the effects of the projects, we will carry out a 6-wave household survey across 1500 households in high flood-risk zones, and compare flood damages and other measures of welfare in households with the same baseline flood risk in treatment sites, and at comparable control sites. Finally, we will collect and analyze qualitative data to help understand the mechanisms behind success or failure of the package of interventions. En stor och växande del av världens befolkning lever i så kallade slumområden. I Afrika söder om Sahara förväntas antalet invånare i städer tredubblas de nästkommande 25 åren och tre fjärdedelar av de nya invånarna förväntas bo i slumliknande förhållanden. I många städer utvecklas slumområden längst med floder och andra vattendrag eftersom dessa platser ofta är allmän mark och öppna ytor som är relativt lätta att ta i anspråk. I förlängningen innebär det att boende i dessa områden, ofta de mest utsatta och fattigaste invånarna, också är de som i störst utsträckning drabbads av översvämningar. Den effekten har blivit påtagligare av två orsaker; för det första minskar mängden vatten som kan absorberas direkt i marken i takt med att urbaniseringen i slumområdena fortgår – hårdgjorda ytor leder till att vattnet istället måste röra sig på markytan. Dessutom har klimatförändringarna lett till en ökad frekvens av kraftiga regn. Tidigare försök att minska översvämningsriskerna i de mest utsatta områdena har i stor utsträckning varit misslyckade. De har också, historiskt sett, utformats utan förankring hos de boende. Ansträngningar för att omlokalisera invånare i riskzoner har lett till konflikter medan implementering av storskalig infrastruktur, för att minska översvämningsriskerna, har varit alltför kostsam att genomföra. Dock har boende i slumområden gjort lokala ansträngningar för att utstå och anpassa sig till översvämningsriskerna, exempelvis genom att göra sina bostäder mer vattentäta. De enskilda ansträngningarna är begränsade till följd av bristande resurser och kunskap. Något som försvårar ytterligare är att de lokala initiativen ofta sker utan samordning med det kommunala styret. Det finns dock lyckade exempel på lokala initiativ som kan minska sårbarheten och ge ökad social och ekonomisk trygghet för de boende, exempelvis gemensam rensning av lokala avlopp- och dräneringssystem, kooperativ avfallshantering och lån- och sparargrupper. Rekommendationen till beslutsfattarna i är således att se sig om efter sätt att arbeta mer integrerat med de boende, eftersom erfarenhet visat att de traditionella, mer toppstyrda, tillvägagångsätten har misslyckats. Vissa exempel från Latin Amerika och i Syd-Ost Asien finns, där klyftan mellan de lokala myndigheterna och de boende i slumområdena har lyckats överbryggas, men exemplen är få. Nämnda exempel har också varit begränsade på det sätt att de i de flesta fall inte innefattar fysiska översvämningsskydd. Inget av dessa projekt har heller systematiskt utvärderats, varken med avseende på effekterna av projekten eller kostnaderna av dessa. Denna studie vill bidra med nya rön rörande framställningen av, kostnaden och effekten av lokala modeller för riskanpassning, som integrerar både lokala och kommunala anpassningsåtgärder. I samarbete med Kounkuey Design Initiative, en renommerad icke-statlig organisation, avser denna studie konstruera och utvärdera tre småskaliga projekt av anpassningsåtgärder i områden med hög översvämningsrisk belägna i Kibera, Nairobis största slumområde. I Kibera spolas varje år ett stort antal byggnader bort, till följd av översvämning och regn. Det resulterar i förstörda tillgångar för redan utsatta hushåll, minskad ekonomisk aktivitet i området, förorenade vattentillgångar och boenden utan bostad. Allt detta leder till sjukdomsutbrott och ökande osäkerhet i hela området. Anpassningsåtgärderna för de tre områdena i studien inkluderar både tekniska (översvämningsskydd, förbättrad vattenavrinning, regnvattensamling) och mjuka lösningar (beredskap för översvämning, tidig varning-system, utveckling av allmänna platser med relaterade sociala och ekonomiska program). Effekterna av anpassningsåtgärderna utvärderas genom hushållsenkäter, fjärranalysdata (flygbilder av översvämningar) samt kvalitativa data från intervjuer med boende och offentliga parter. Resultaten från de tre områdena jämförs med tre kontrollområden med likande förutsättningar, men utan implementering av an