Europeiska unionens officiella tidning SV 23.8.2003 C 200/18
Grunder och huvudargument
Sökanden har gjort gällande att kommissionens beslut
K(2003)1084 skall ogiltigförklaras av följande skäl:
I)Uppenbart felaktig handläggning eller rättslig bedömning
av kommissionen
a) De irländska myndigheterna godtar inte giltigheten av
den extrapoleringsberäkning som med avsikt utförts avkommissionen, och hävdar att en sådan extrapolering
inte är en godtagbar metod för att fastställa det belopp
som skall återbetalas när fråga är om ett sådant brettbaserat stödprogram som handlingsprogrammet förturismen under åren 1989 –1993. Det görs vidare
gällande att kommissionen inte har angett den rättsligagrunden för den extrapoleringsberäkning som den har
valt att genomföra.
b) Kommissionens tillämpning av sin egen definition av
betydelsen av orden i artikel 23 i förordning 4253/88 (
1) på ett sätt som gör det möjligt för den att utöka
sina egna befogenheter innebär att de uttryckligareglerna i nämnda bestämmelse åsidosätts och utgör
en uppenbart felaktig bedömning från kommissionens
sida inom ramen för utövandet av dess skönsmässigabefogenheter enligt artikel 24 i nämnda förordning.
c) Det är uppenbart fel av kommissionen att försöka
motivera en bestraffning riktad mot Irland meddatablad som publicerats i april 1997, flera år efter det
att programmet slutfördes, med hänvisning till att dessa
datablad utgör en kodifiering av tidigare fastställdpraxis, när denna allmänna praxis inte har fastställtsvare sig av kommissionen eller revisionsrätten inomramen för deras tillsyn av programmen.
d) Det hävdas vidare att kommissionen uppenbart begått
ett fel när den drog slutsatsen att det rapportsystem
som de irländska myndigheterna utvecklat med nödvän-dighet medförde fel och risker.
II)Åsidosättande av en grundläggande rättsregel rörande
genomförandet av fördraget
Kommissionen har, när den utövat sina skönsmässiga befogen-
heter enligt förordning 4253/88, gjort fel eller har missbedömt
rättsreglerna när den underlät att beakta de omständighetersom anges i ansökan. Kommissionens handläggning striderbland annat mot bestämmelserna i artikel 23 och 24 i förord-ning 4253/88.
III)Underlåtenhet att iaktta principerna om förbud mot
retroaktiv lagstiftning, rättssäkerhet och skydd för berät-tigade förväntningar
Den retroaktiva tillämpningen av föreskrifter för ekonomistyr-
ning, särskilt vad gäller de kriterier för rätt till stöd som inteutarbetades förrän flera år efter det att de ifrågavarande
projekten slutfördes, vilket skedde under förhållanden där deförfaranden som användes alltid utgjordes av den vid denaktuella tidpunkten bästa praxis som godkänts av kommis-sionen, innebär att kommissionen tillämpat gemenskapsregler
retroaktivt.
IV)Åsidosättande av proportionalitetsprincipen och/eller
principer om hur straff skall utdömas
Kommissionen har utan tvekan haft tillgång till alternativ till
det beslut som fattats i detta fall. Kommissionens agerande stårinte i proportion till det eftersträvade målet, med hänsyn till
att de ifrågavarande projekten fortfarande var effektiva och till
det stödmottagande projektets natur. Ett sådant agerandeinnebär i praktiken att ett straff utdömts under omständigheterdär några bevis för att något företag eller någon myndighet harbegått ett fel inte föreligger.
(1)—Rådets förordning (EEG) nr 4253/88 av den 19 december 1988
om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2052/88 om
samordningen av de olika strukturfondernas verksamheter dels
inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra
befintliga finansieringsorgans verksamheter
EGT L 374, 31.12.1988, s. 1 –14.
Talan mot Irland väckt den 24 juni 2003 av Europeiska
gemenskapernas kommission
(Mål C-274/03)
(2003/C 200/32)
Europeiska gemenskapernas kommission har den 24 juni 2003
väckt talan vid Europeiska gemenskapernas domstol motIrland. Sökanden företräds av Georges Zavvos i egenskap avombud, med delgivningsadress i Luxemburg.
Sökanden yrkar att domstolen skall1) fastställa att Irland har underlåtit att uppfylla sina skyldig-
heter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/26/EG av den 16 maj 2000 om tillnärmning av medlems-staternas lagar om ansvarsförsäkring för motorfordonsamt om ändring av rådets direktiv 73/239/EEG och 88/357/EEG (fjärde direktivet om motorfordonsförsäkring),
offentliggjort i EGT L 181, 20/07/2000, s. 65 –74, genom
att inte anta de lagar och andra författningar som krävsför att följa detta direktiv, eller i vart fall genom att inteinformera kommissionen om dessa åtgärder,
Europeiska unionens officiella tidning SV 23.8.2003 C 200/19
2) förplikta Irland att ersätta rättegångskostnaderna.
Grunder och huvudargument
Fristen för införlivande löpte ut den 20 juli 2002.
Överklagande, ingivet den 25 juni 2003 av Scott SA, av
den dom som Europeiska gemenskapernas förstainstans-
rätt, femte avdelningen i utökad sammansättning, har
meddelat den 10 april 2003 i mål T-366/00: Scott SA,med stöd av Republiken Frankrike mot Europeiska
gemenskapernas kommission
(Mål C-276/03 P)
(2003/C 200/33)
Scott SA, Saint-Cloud (Frankrike), har den 25 juni 2003 till
Europeiska gemenskapernas domstol överklagat den dom somEuropeiska gemenskapernas förstainstansrätt, femte avdelningeni utökad sammansättning, har meddelat den 10 april 2003 i
mål T-366/00: Scott SA, med stöd av Republiken Frankrike
mot Europeiska gemenskapernas kommission (
1). Klaganden
företräds av Sir Jeremy Lever KCMG, QC, och G. Peretz,barristers, samt A. Nourry och R. Griffith, solicitors, meddelgivningsadress i Luxemburg.
Klaganden yrkar att domstolen skall
— upphäva första punkten i domslutet i vilken Scotts talan
om ogiltigförklaring av artikel 2 i beslutet (
2) i den del
som avser kommissionens åsidosättande av artikel 15 i
förordningen ogillas,
— ogiltigförklara den del av artikel 2 i beslutet som avser
stöd, vilket beviljades i form av det förmånliga tomtprissom avses i artikel 1 i beslutet, och
— förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna i
denna instans, inklusive Scott:s kostnader i första instans.
Grunder och huvudargument
Klaganden anser att förstainstansrättens dom skall upphävas av
följande skäl:
Förstainstansrätten tillämpade med orätt de nyligen antagna
bestämmelserna i artikel 15 i förordning nr 659/99 (
3)som
om de omfattades av den äldre rättspraxisen avseende förvalt-ning av administrativa procedurer.
— Förstainstansrätten borde ha fastställt att ett gemenskaps-
rättsligt system för statligt stöd har införts genom förord-ningen vilket i väsentliga och relevanta avseenden är nytt.
— Förstainstansrätten underlät att lägga vikt vid eller till-
räckligt beakta den omständighet att det särskilt är stöd-mottagaren som behöver skydd i situationer när artikel 15
skall tillämpas.
— Förstainstansrätten borde inte ha angett att kvalificeringen
av stödmottagaren som endast en informationskälla vidförfarandet enligt artikel 88.2 EG låg till grund för dess
slutsats.
— Förstainstansrätten underlät felaktigt att beakta ordaly-
delsen i artiklarna 14 och 15 i vilka det anges attartikel 15 avser stödmottagarens ersättningsansvar.
— Förstainstansrätten underlät felaktigt att medge att dess
tolkning av artikel 15 innebar att syftet med den artikeln,
nämligen att ge rättssäkerhet för stödmottagarna, motver-
kades.
Förstainstansrätten har med orätt fastställt att den omstän-
dighet att kommissionen inte är skyldig att underrätta stöd-mottagarna om åtgärder som avbryter preskriptionstiden är
relevant för frågan huruvida en preskriptionsavbrytande åtgärd
som stödmottagaren inte har underrättats om kan avbrytapreskriptionstiden.
Förstainstansrätten har med orätt fastställt att det i artikel 15
bestäms en enhetlig preskriptionstid som skall tillämpas på
samma sätt i förhållande till den berörda medlemsstaten som
till tredje män. I andra hand har förstainstansrätten med orättfastställt att en sådan princip innebar att den av Scott åbero-pade bestämmelsen om preskription var utesluten.
Förstainstansrätten har med orätt ansett att det var relevant för
tillämpningen av artikel 15 att Scott inte kunde ha berättigadeförväntningar på att stödet ursprungligen var rättsenligt. Syftetmed artikel 15 är att ge rättssäkerhet om det kan antas att detutgivna stödet inte var rättsenligt.
Förstainstansrätten har med orätt inte beaktat ordalydelsen i
artikel 15 samt har underlåtit att bedöma ett viktigt argumentsom Scott anfört och som sammanfattades av förstainstans-rätten i punkt 42 i domen.
Förstainstansrätten har med orätt ansett det vara relevant att
det inte fanns någon bestämmelsen om preskription som var
tillämplig vid utgången av den period på tio år efter det attstödet utbetalats till Scott.
(1) EGT C 61, 24.02.2001, s. 16.
(2) kommissionens beslut 2002/14/EG av den 12 juli 2000 om de
stödåtgärder som Frankrike genomfört till förmån för Scott Paper
SA/Kimberly-Clark (Text av betydelse för EES) (delgivet med nr
K(2000) 2183) (EGT L 12, 15.1.2002, s. 1).
(3) Rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om
tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (EGT L 83,
27.3.1999, s. 1).