Europeiska unionens officiella tidning SV 23.8.2003 C 200/7
1) I kommissionens förordning (EEG) nr 3665/87 av den
27 november 1987 om gemensamma tillämpningsföreskrifterför systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter, i desslydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 1829/94 avden 26 juli 1994 fastställs det inte någon begränsning av hur
lång ytterligare tid som kan beviljas en exportör enligt
artikel 47.4 i denna förordning. Det ankommer på behöriganationella myndigheter att fastställa hur lång denna tid skallvara mot bakgrund av omständigheterna i det enskilda fallet,med beaktande bland annat av vilka ansträngningar den
exportör som har begärt förlängning av fristen har gjort, vilka
svårigheter han har ställts inför och den tid som rimligenbehövs för att övervinna dessa svårigheter.
2) Exportören kan inte direkt vid en nationell domstol åberopa
rätten att erhålla en viss ytterligare tid. Exportören skallemellertid ha möjlighet att föra talan vid domstol mot detbeslut som behöriga nationella myndigheter har fattat med
tillämpning av artikel 47.4 i förordning nr 3665/87, i dess
lydelse enligt förordning nr 1829/94. Villkoren för och denärmare bestämmelserna om denna domstolsprövning skall,med iakttagande av effektivitets- och likvärdighetsprincipernasåsom de har definierats i gemenskapsrätten, fastställas i varjemedlemsstats rättsordning.
(1) EGT C 44, 16.2.2002.
Begäran om förhandsavgörande enligt beslut av Sozialge-richt Stuttgart av den 19 mars 2003 i målet mellanBetriebskrankenkasse der Robert Bosch GmbH ochBundesrepublik Deutschland, företrädd av Bundesversiche-
rungsamt
(Mål C-193/03)
(2003/C 200/12)
Sozialgericht Stuttgart begär genom beslut av den 19 mars
2003, vilket inkom till domstolens kansli den 9 maj 2003, attEuropeiska gemenskapernas domstol skall meddela ett för-handsavgörande i målet mellan Betriebskrankenkasse derRobert Bosch GmbH och Bundesrepublik Deutschland, före-
trädd av Bundesversicherungsamt beträffande följande frågor:
Huruvida utgör artikel 34 i förordning (EEG) nr 574/72 (
1) vid
dess införlivande genom 13 § tredje stycket SGB V hinder för
en schablonsmässig ersättningspraxis som tillämpas av försäk-
ringsorganet för ärenden rörande ersättning för utgifter förläkarbehandling i ett annat gemenskapsland?
(1) EGT L 74, 27.03.1972, s. 1; svensk specialutgåva, område 5,
volym 1, s. 106.Europeiska gemenskapernas officiella tidning Europeiska
gemenskapernas domstol Meddelanden Talan mot Europe-iska gemenskapernas kommission väckt den 13 maj 2003
av Irland
(Mål C-199/03)
(2003/C 200/13)
Irland har den 13 maj 2003 väckt talan vid Europeiska
gemenskapernas domstol mot Europeiska gemenskapernaskommission. Sökanden företräds av D. J. O'Hagan, i egenskapav ombud, biträdd av P. Gallagher, SC, och P. McGarry,Barrister, med delgivningsadress i Luxemburg.
Sökanden yrkar att domstolen skall1. förklara att talan kan tas upp till sakprövning
2. ogiltigförklara kommissionens beslut K(2003)99 att
minska de bidrag som Europeiska socialfonden beviljat
enligt kommissionens beslut K(94)3226 av den
29 november 1994 (operativt program för utveckling avmänskliga resurser) inom ramen för projekt 940002IR1,K(94)1972 av den 29 juli 1994 (operativt program förturism) inom ramen för projekt 940001IR1, K(94)2613 av
den 15 november 1994 (operativt program för industriell
utveckling) inom ramen för projekt 940004IR1, genomvilka operativa program enligt mål 1 i Irland helt ellerdelvis godkänts, eller att ogiltigförklara detta beslut avse-ende perioder eller belopp som domstolen fastställer.
3. förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.
Grunder och huvudargument
1. Sökanden har gjort gällande att det klart framgår av det
omtvistade beslutet att kommissionen uppenbarligen harunderlåtit att på ett korrekt sätt beakta den bevisning somIrland har framlagt, genom vilken otvetydigt visats att det
faktiskt inte varit fråga om någon överbetalning eller
överfinansiering av de projekt som omfattats av stöd frånEuropeiska socialfonden. Genom att göra en felaktigbedömning av den redogörelse som Irland lagt fram föratt visa att någon sådan överbetalning eller överfinan-siering inte skett, och genom att felaktigt anta att den
bevisning som Irland lade fram på något vis skulle ha en
inverkan på de ekonomiska tabellerna, har kommissionenunderlåtit att på ett korrekt sätt beakta bevisningen samtdragit felaktiga slutsatser av vissa fakta.
Europeiska unionens officiella tidning SV 23.8.2003 C 200/8
Kommissionen har åsidosatt sin skyldighet att, före det att
den fastslår att överbetalning eller överfinansiering skett,beakta de faktiska kostnaderna för de aktuella projektenoch de irländska myndigheternas faktiska medfinansieringsamt korrekta växelkursberäkningar före det att den fast-
ställde huruvida Irland hade brutit mot den stödgräns om
75 procent som gäller för stöd från Europeiska social-fonden.
2. Det görs gällande att kommissionens vägran att godta
sökandens förklaring i förevarande fall utgör ett åsidosät-
tande av en grundläggande rättsregel rörande förvalt-
ningen av strukturfonder och de principer som kommis-sionen angett i samband med beslutet.
3. Det görs gällande att kommissionens agerande inte står i
proportion till det eftersträvade målet, med hänsyn till att
de ifrågavarande projekten fortfarande är effektiva och till
det stödmottagande projektets natur. Kommissionensbeslut utgör i själva verket en bestraffning under förhål-landen där stödmottagaren inte har begått något fel.
4. Slutligen görs gällande att kommissionen genom sitt
agerande har underlåtit att iaktta principerna om rätts-
säkerhet och skydd för berättigade förväntningar.
Begäran om förhandsavgörande enligt beslut av Oberver-
waltungsgerichts für das Land Nordrhein-Westfalen av den
7 maj 2003 i målet mellan HLH Warenvertriebs GmbH
och Förbundsrepubliken Tyskland, företrädd av Bundesmi-nisterium für Verbraucherschutz, Ernährung und Land-wirtschaft, Övrig part: företrädaren för det offentligaintresset vid Oberverwaltungsgericht für das Land Nord-
rhein-Westfalen
(Mål C-211/03)
(2003/C 200/14)
Oberverwaltungsgerichts für das Land Nordrhein-Westfalen
begär genom beslut av den 7 maj 2003, vilket inkom tilldomstolens kansli den 15 maj 2003, att Europeiska gemen-skapernas domstol skall meddela ett förhandsavgörande i måletmellan HLH Warenvertriebs GmbH och Förbundsrepubliken
Tyskland, företrädd av Bundesministerium für Verbrau-
cherschutz, Ernährung und Landwirtschaft, Övrig part: före-trädaren för det offentliga intresset vid Oberverwaltungsgerichtfür das Land Nordrhein-Westfalen beträffande följande frågor:
A. 1. Är den omtvistade produkten
”Lactobact omni FOS ”
ett livsmedel (eventuellt i form av ett kosttillskott)
eller ett läkemedel? Är denna kvalificering bindande
för samtliga medlemsstater?
2. Är det av avgörande betydelse för kvalificeringen att
produkten enligt bruksanvisningen skall röras ut ivatten eller yoghurt? Eller är det produktens beskaf-
fenhet vid importen som är av avgörande betydelse?
3. För det fall domstolen kommer fram till att
produkten i fråga är ett läkemedel, men att denförblir ett livsmedel i de medlemsstater därprodukten hittills redan har kvalificerats som ettsådant, uppkommer de problem som ligger till grund
för fråga B VI jämförd med fråga B III, och den
hänskjutande domstolen hänvisar till frågorna jämteskälen i punkt B VI jämförd med B III.
4. För det fall ”Lactobact omni FOS ”är ett livsmedel
(kosttillskott), är det i så fall ett nytt livsmedel i denmening som avses i Europaparlamentets och rådetsförordning (EG) nr 258/97 av den 27 januari 1997
om nya livsmedel och nya livsmedelsingredienser
(EGT L 43, s. 1, nedan kallad förordning nr 258/97)? Hur förhåller sig de båda regelverken tillvarandra?
B För det fall (kvalificerings-)frågorna i punkt A –liksom
hittills –inte skall avgöras av domstolen utan av den
nationella domstolen, önskas ändå vägledning för en riktigbedömning av frågan i punkt A 2 ur gemenskapsrättslig
synpunkt, såvitt gemenskapsrätten är tillämplig i detta
avseende.
Dessutom har följande frågor uppkommit:
I. a) Skall kvalificeringen av den omtvistade
produkten ske enligt artikel 2.1 och 2.2 jämförd
med artikel 2.3 d i Europaparlamentets ochrådets förordning (EG) nr 178/2002 av den28 januari 2002 om allmänna principer ochkrav för livsmedelslagstiftningen, om inrättande
av Europeiska myndigheten för livsmedelssä-
kerhet och om förfaranden i frågor som gällerlivsmedelssäkerhet (EGT L 31, s. 1, nedan kalladförordning nr 178/2002), eller –efter att inför-
livandefristen har gått ut den 31 juli 2003 –
enligt Europaparlamentets och rådets direktiv
2002/46/EG av den 10 juni 2002 om tillnärm-
ning av medlemsstaternas lagstiftning om kost-tillskott (EGT L 183, s. 51, nedan kallat kosttill-skottsdirektivet), och i förekommande fall enligtvilka delar av direktivet?
b) För det fall artikel 2.1 och 2.2 jämförd med
artikel 2.3 d i förordning nr 178/2002 är
tillämplig uppkommer följande fråga: är det
riktigt att det inte längre handlar om en(objektiv) bedömning av produktens huvudsak-liga ändamål, utan att det snarare förhåller sigpå det sättet att en produkt som uppfyller såvälförutsättningarna för ett livsmedel som för ett
läkemedel, i rättsligt hänseende alltid –och
endast –är ett läkemedel? I vilken mån är
därvid produktkategorin respektive produkten idet enskilda fallet av betydelse?