Europeiska unionens officiella tidning SV 23.8.2003 C 200/16
För det andra är den omständigheten att uppgiften som dele-
gerad upphandlande myndighet är förbehållen de juridiskapersoner som anges i artikel 4 i lagen av den 12 juli 1985 omoffentliga upphandlande myndigheter och deras förhållande tillprivata byggherrar, i dess ändrade lydelse, en begränsning av
principen om frihet att tillhandahålla tjänster. En sådan begräns-
ning är inte berättigad vare sig enligt artikel 45, eftersomuppdragen inte innebär ens en tillfällig medverkan i utövandetav offentlig makt, eller enligt artikel 46, eftersom hänsynet tillallmän ordning, säkerhet och hälsa inte gäller i det aktuella
fallet.
(1) Rådets direktiv 92/50/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av
förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster (EGT L 209, s. 1;
svensk specialutgåva, område 6, volym 3, s. 139).
Talan mot Storhertigdömet Luxemburg väckt den 18 juni
2003 av Europeiska gemenskapernas kommission
(Mål C-266/03)
(2003/C 200/28)
Europeiska gemenskapernas kommission har den 18 juni 2003
väckt talan vid Europeiska gemenskapernas domstol mot Stor-
hertigdömet Luxemburg. Sökanden företräds av C. Schmidt ochW. Wils, i egenskap av ombud, delgivningsadress: Luxemburg.
Sökanden yrkar med stöd av artikel 226 i fördraget om
upprättandet av den Europeiska gemenskapen att domstolenskall
1. fastställa att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att
uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 10 EG och rådetsförordning (EEG) nr 3921/91 av den 16 december 1991
om villkoren för att transportföretag skall få utföra inrikes
transporter av gods eller passagerare på inre vattenvägar ien annan medlemsstat än den där de är hemmahö-rande (
1), samt enligt rådets förordning (EG) nr 1356/96
av den 8 juli 1996 om gemensamma bestämmelser för
transport av gods eller passagerare på inre vattenvägar
mellan medlemsstater, i syfte att införa frihet att tillhanda-hålla sådana transporttjänster (
2), genom att individuellt ha
förhandlat om, ingått, ratificerat och låtit träda i kraftbilaterala avtal rörande inlandssjöfart med Tjeckiska ochSlovakiska federativa republiken, Rumänien och Polen
samt genom att ha vägrat att säga upp dessa avtal.
2. förplikta Storhertigdömet Luxemburg att ersätta
rättegångskostnaderna.
Grunder och huvudargument
— Storhertigdömet Luxemburg har åsidosatt gemenskapens
exklusiva behörighet i den mening som avses i AETR-
målet (dom av den 31 mars 1971 i mål 22/70, kommis-sionen mot rådet, REG 1971, s. 263; svensk specialutgåva,volym 1, s. 551) genom att förhandla om, ingå, ratificeraoch låta träda i kraft bilaterala avtal rörande inlandssjöfart
med Tjeckiska och Slovakiska federativa republiken,Rumänien och Polen, vilka påverkar de gemenskapsrätts-liga bestämmelser som antagits av gemenskapen i rådetsförordning (EEG) nr 3921/91 av den 16 december 1991
om villkoren för att transportföretag skall få utföra inrikes
transporter av gods eller passagerare på inre vattenvägar ien annan medlemsstat än den där de är hemmahörande.Enligt artikel 7 i dessa avtal kan nämligen, genom ettsärskilt tillstånd, transportörer från de aktuella tredje
länderna ges tillgång till cabotage i Luxemburg.
— Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla
sina skyldigheter enligt artikel 10 EG genom att förhandlaom, ingå och ratificera de aktuella bilaterala avtalen ochgenom att låta dessa träda i kraft efter det att rådet givitkommissionen ett förhandlingsmandat för att förhandla
om ett avtal mellan EEG, å ena sidan, och Polen och de
stater som är anslutna till Donaukonventionen (Ungern,Tjeckoslovakien, Rumänien, Bulgarien, f.d. Sovjetunionen,f.d. Jugoslavien samt Österrike), å andra sidan.
— De bilaterala avtal som har ingåtts av Storhertigdömet
Luxemburg strider mot rådets förordning (EG) nr 1356/
96 av den 8 juli 1996 om gemensamma bestämmelser förtransport av gods eller passagerare på inre vattenvägarmellan medlemsstater, i syfte att införa frihet att tillhanda-hålla sådana transporttjänster. De polska, rumänska, tjeck-iska och slovakiska skeppare och företag som bedriver
sjöfart, vilka i enlighet med de aktuella bilaterala avtalen
har möjlighet att få tillstånd att genomföra transportermellan Luxemburg och de andra medlemsstaterna,uppfyller nämligen inte villkoren som föreskrivs i dennaförordning.
(1) EGT L 373, 31.12.1991, s. 1; svensk specialutgåva, område 7,
volym 4, s. 49.
(2) EGT L 175, 13.07.1996, s. 7.
Begäran om förhandsavgörande enligt beslut av Cour
d'appel du Grand-duché de Luxembourg, sjunde avdel-ningen av den 18 juni 2003 i målet mellan 1) Administra-
tion de l'enregistrement et des domaines 2) Luxemburgska
staten, å ena sidan, och Vermietungsgesellschaft Objekt
Kirchberg SARL, å andra sidan
(Mål C-269/03)
(2003/C 200/29)
Cour d'appel du Grand-duché de Luxembourg, sjunde avdel-
ningen begär genom beslut av den 18 juni 2003, vilket inkomtill domstolens kansli den 20 juni 2003, att Europeiskagemenskapernas domstol skall meddela ett förhandsavgörande
i målet mellan 1) Administration de l'enregistrement et des
domaines 2) Luxemburgska staten, å ena sidan, och Vermie-tungsgesellschaft Objekt Kirchberg SARL, å andra sidan beträf-fande följande frågor:
Europeiska unionens officiella tidning SV 23.8.2003 C 200/17
Tillåter artikel 13 C första stycket a i rådets sjätte direktiv (77/
388/EEG (1)) av den 17 maj 1977 om harmonisering av
medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter –
Gemensamt system för mervärdeskatt att en medlemsstat, somhar utnyttjat möjligheten att medge skattskyldiga en rätt till
valfrihet i fråga om beskattning vid utarrendering och uthyrning
av fast egendom, gör rätten att dra av hela den ingåendemervärdesskatten beroende av att den skattskyldige har erhållitett icke retroaktivt godkännande i förväg från skattemyndig-heten?
(1) EGT L 145, 13.06.1977, s. 1; svensk specialutgåva, område 9,
volym 1, s. 28.
Talan mot Republiken Italien väckt den 23 juni 2003 av
Europeiska gemenskapernas kommission
(Mål C-270/03)
(2003/C 200/30)
Europeiska gemenskapernas kommission har den 23 juni 2003
väckt talan vid Europeiska gemenskapernas domstol mot Repu-bliken Italien. Sökanden företräds av Luca Visaggio ochRoberto Amorosi, båda i egenskap av ombud.
Sökanden yrkar att domstolen skall
— fastställa att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla
sina skyldigheter enligt artikel 12 i direktiv 75/442/EEG (
1)
om avfall, i dess lydelse enligt direktiv 91/156/EEG (2),
genom att möjliggöra för företagen, med stöd avartikel 30 fjärde stycket i lagstiftningsdekret av den5 februari 1997, nr 22, i dess lydelse enligt lag av den9 december 1998, nr 426, att ansvara för insamling och
transport av eget ofarligt avfall inom det normala och
reguljära verksamhetsområdet utan skyldighet att varainskrivna i det nationella registret över företag som utövartjänster för bortskaffande av avfall, och att transporteraeget farligt avfall som understiger 30 kilo och 30 liter perdag, utan skyldighet att vara inskrivna i nämnda register.
— förplikta Republiken Italien att ersätta rättegångskostna-
derna.
Grunder och huvudargument
Vad beträffar ofarligt avfall undantas, i artikel 30 fjärde stycket
i lagstiftningsdekretet, uttryckligen de företagare som självainsamlar och transporterar ofarligt avfall inom ramen för denegna yrkesverksamheten från skyldigheten att vara inskriven idet nationella registret över företag som utövar tjänster för
bortskaffande av avfall.
Vad beträffar farligt avfall, vars transport tillverkarna själva
ansvarar för, föreskrivs i samma bestämmelse i det italienska
dekretet ytterligare ett undantag från skyldigheten att varainskriven i nämnda register för de företag som transporterarupp till 30 liter eller 30 kilo avfall per dag.
Sammanfattningsvis, är nämnda skyldighet begränsad till fall av
insamling och transport av farligt avfall, utom där avfallet har
insamlats och transporterats av samma tillverkare och under-stiger en viss gräns per dag, samt till fall där ofarligt avfallinsamlas och transporteras för tredje mans räkning.
Det står klart att detta står i strid med direktivet. I den mening
som avses i detta direktiv skall alla företag utan åtskillnad somyrkesmässigt utövar tjänster för insamling och transport av allatyper av avfall, med andra ord såväl farligt som ofarligt avfall,vara inskrivna hos behöriga myndigheter, om de inte innehar
tillstånd.
(1) EGT L 194, 25.7.1975, s. 39.
(2) EGT L 78, 26.3.1991, s. 32.
Talan mot Europeiska gemenskapernas kommission väckt
den 21 juni 2003 av Irland
(Mål C-271/03)
(2003/C 200/31)
Irland har den 21 juni 2003 väckt talan vid Europeiska
gemenskapernas domstol mot Europeiska gemenskapernaskommission. Sökanden företräds av D.J. O'Hagan, i egenskapav ombud, biträdd av P. Gallagher, SC, P. McGarry, barrister,och J. Buttimore, Office of the Attorney General, med delgiv-
ningsadress i Luxemburg.
Sökanden yrkar att domstolen skalla) fastställa att talan kan tas upp till sakprövning,
b) ogiltigförklara kommissionens beslut K(2003)1084 om att
minska det stöd från Europeiska regionala utvecklings-
fonden till det allmänna programmet för den privata
sektorn turism och utveckling inom ramen för handlings-programmet för turismen på Irland 1989 —1993, delpro-
gram 2, som beviljats genom kommissionens beslutK89(2258/7) av den 21 december 1989,
c) förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.