LETTLAND: PARTNERSKAP FÖR ANSLUTNING (98/C 202/05)

1. INLEDNING

I det yttrande som kommissionen, i enlighet med artikel O i Fördraget, lämnade till rådet i juli 1997 har kommissionen framfört sin rekommendation i anledning av Lettlands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen. Kommissionen anser att medlemskapsförhandlingar med Lettland bör inledas så snart landet gjort tillräckliga framsteg för att tillfredsställa villkoren för medlemskap som fastställts av Europeiska rådet vid dess möte i Köpenhamn. Denna rekommendation är grundad på analysen i yttrandet i vilket kommissionen framför som sin åsikt i) att Lettland uppvisar de kännetecken som utmärker en demokrati med stabila institutioner som garanterar de rättsstatliga principerna, de mänskliga rättigheterna samt respekten för och skyddet av minoriteter, men att åtgärder dock måste vidtas så att de rysktalande icke-medborgarna kan integreras snabbare i det lettiska samhället, ii) att Lettland har gjort betydande framsteg när det gäller att skapa en marknadsekonomi, men att landet på medellång sikt skulle ha allvarliga problem att handskas med konkurrenstrycket och marknadskrafterna i unionen, samt iii) att Lettland har gjort framsteg när det gäller införlivande och genomförande av gemenskapens regelverk och detta särskilt vad gäller den inre marknaden, och att Lettland med betydande ansträngningar torde vara i stånd på medellång sikt fullt ut bli en del av den inre marknaden.

Europaavtalet kommer även fortsättningsvis att utgöra grunden för Europeiska unionens förbindelser med Lettland. Strategin inför anslutningen kommer dock att förstärkas för att göra det möjligt att inrikta stödet på de olika kandidatländernas specifika behov och på så sätt hjälpa dem att lösa de särskilda problem som påtalats i yttrandet. I Agenda 2000 anförde kommissionen följande: "Den förstärkta samarbetssstrategi inför anslutning som presenteras nedan har två huvudsyften. För det första att samla de olika former av stöd som unionen tillhandahåller inom en och samma ram, partnerskap för anslutning, och att arbeta tillsammans med kandidatländerna inom denna ram på grundval av ett tydligt definierat program för att förbereda länderna för medlemskap, vilket bland annat innebär att kandidatländerna förbinder sig att ange vissa prioriterade mål och en tidtabell för deras genomförande. För det andra att göra kandidatländerna bekanta med unionens politik och arbetssätt genom att de erbjuds möjlighet att delta i gemenskapsprogram."

Vid sitt möte i Luxemburg i december 1997 beslöt Europeiska rådet att partnerskapen för anslutning skall utgöra kärnan i strategin inför anslutningen och inom denna enhetliga ram samla alla former av stöd till kandidatländerna i Central- och Östeuropa. Detta partnerskap för anslutning har beslutats av kommissionen efter samråd med Lettland och på grundval av de principer, prioriteringar, etappmål och villkor som fastställts av rådet.

2. MÅL

Syftet med partnerskapet för anslutning är att inom en och samma ram fastställa de prioriteringar i det fortsatta arbetet som anges i kommissionens yttrande om Lettlands ansökan om medlemskap i Europeiska unionen, de finansiella medlen för att hjälpa Lettland att förverkliga dessa prioriteringar samt villkoren för detta stöd. Detta partnerskap för anslutning utgör en ram för ett antal politiska instrument som kommer att användas för att hjälpa kandidatländerna att förbereda sig för medlemskap. Hit hör bland annat det nationella program för antagandet av gemenskapens regelverk som skall antas av Lettland, den gemensamma utvärderingen av prioriteringarna i den ekonomiska politiken, pakten mot organiserad brottslighet och vägledningen till den inre marknaden. Dessa instrument är alla olika och kommer att utarbetas och genomföras på olika sätt. De kommer inte att utgöra en integrerande del av detta partnerskap men de prioriteringar de innehåller kommer att vara förenliga med partnerskapet.

3. PRINCIPER

De viktigaste prioriterade områden som fastställts för varje kandidatland rör landets förmåga att uppfylla Köpenhamnskriterierna, enligt vilka det för medlemskap krävs följande:

- Kandidatlandet skall ha stabila institutioner som garanterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter samt respekt för och skydd av minoriteter.

- Kandidatlandet skall ha en fungerande marknadsekonomi liksom förmågan att hantera det konkurrenstryck och de marknadskrafter som råder inom unionen.

- Kandidatlandet skall ha förmåga att uppfylla de skyldigheter som följer av medlemskapet, inbegripet att ansluta sig till de mål som sammanhänger med den politiska, ekonomiska och monetära unionen.

Vid sitt möte i Madrid underströk Europeiska rådet att kandidatländerna måste anpassa sina administrativa strukturer för att kunna tillämpa gemenskapspolitiken på ett friktionsfritt sätt efter anslutningen. Vid sitt möte i Luxemburg framhöll Europeiska rådet att införlivandet av gemenskapens regelverk med lagstiftningen är nödvändigt, men inte i sig tillräckligt. Det är nödvändigt att tillse att regelverket verkligen tillämpas.

4. PRIORITERINGAR OCH ETAPPMÅL

Av kommissionens yttranden och rådets behandling av dessa har framgått att kandidatländerna måste göra stora ansträngningar på vissa områden för att förbereda sig för anslutningen. Det har också bedömts att inget kandidatland för närvarande helt uppfyller Köpenhamnskriterierna. Denna situation kommer att göra det nödvändigt att fastställa olika etapper med prioriteringar med angivande, för varje prioritering, av bestämda mål vilka skall fastställas i samarbete med de berörda länderna. Uppnåendet av dessa mål kommer att påverka omfattningen av det stöd som beviljas, hur förhandlingarna med vissa länder utvecklas och inledandet av förhandlingar med andra länder. Prioriteringarna och etappmålen har delats upp i två grupper, de på kort sikt och de på medellång sikt. Som kortsiktiga betecknas de prioriteringar och etappmål som Lettland realistiskt sett kan förväntas uppnå under 1998 eller beträffande vilka Lettland i vart fall kan förväntas göra betydande framsteg inom samma frist. Med hänsyn till den korta tidsfristen och den administrativa kapacitet som fordras för att genomföra dem har endast ett mindre antal prioriteringar fastställts på kort sikt. Prioriteringarna på medellång sikt förväntas ta över ett år att uppnå, även om arbetet med dem kan och bör inledas under 1998.

Lettland kommer att uppmanas att till slutet av mars utarbeta ett nationellt program för antagandet av gemenskapens regelverk som innehåller en tidsplan för genomförandet av dessa prioriteringar och etappmål och, i de fall det är möjligt och relevant, uppgift om behovet av personella och finansiella resurser.

I partnerskapet för anslutning anges att Lettland måste vidta åtgärder på alla de områden som tas upp i yttrandet. Bilagan innehåller en kortfattad checklista över dessa områden. Det inte är tillräckligt att införliva gemenskapens regelverk med den nationella lagstiftningen. Det är dessutom nödvändigt att se till att regelverket faktiskt tillämpas i enlighet med de standarder som gäller inom unionen. På alla de områden som är förtecknade nedan krävs att gemenskapens regelverk genomförs på trovärdigt och effektivt sätt.

Med ledning av kommissionens yttrande och rådets behandling av detta har följande prioriteringar och etappmål, på kort respektive medellång sikt, fastställts för Lettland.

4.1 Prioriteringar på kort sikt (1998)

- Politiska kriterier: Åtgärder för att göra naturalisationsförfarandena enklare så att icke-medborgare, inbegripet statslösa barn, kan bli bättre integrerade, och för att förbättra utbildningen i lettiska för icke-lettisktalande.

- Ekonomiska reformer: Fastställande av prioriteringar på medellång sikt inom den ekonomiska politiken och gemensam utvärdering inom ramen för Europaavtalet, påskyndande av en marknadsorienterad omstrukturering av företagen, särskilt genom slutförande av privatiseringsprocessen, fortsatt förstärkning av banksektorn, modernisering av jordbrukssektorn och inrättande av ett fastighetsregister.

- Förstärkning av den institutionella och administrativa kapaciteten: Ytterligare strukturreformer av den offentliga förvaltningen behöver genomföras, särskilt av tull- och skatteförvaltningen, kapacitet för finansiell kontroll, förstärkning av jordbruksministeriet och utarbetande av en utbildningsstrategi för rättsväsendet, förstärkning av de fytosanitära och veterinärmedicinska förvaltningarna, särskilt vad gäller resurserna vid de yttre gränserna; förstärkning av institutionerna på miljöområdet och påbörjande av arbetet med att upprätta de strukturer som krävs för regional- och strukturpolitiken.

- Den inre marknaden: Ytterligare anpassning, bland annat på områdena intellektuell och industriell äganderätt, offentlig upphandling, finansiella tjänster, konkurrens, statligt stöd och indirekt beskattning, antagande av en ny lag om statligt stöd och ökad insyn genom förbättring av förteckningen över statliga stöd samt förstärkning av den nya myndigheten för övervakning av konkurrensbegränsande samverkan.

- Rättsliga och inrikes frågor: Detta omfattar ytterligare ansträngningar för att genomföra åtgärder för att bekämpa korruption och organiserad brottslighet och för att fortsätta reformen av rättsväsendet.

- Miljö: Fortsatt införlivande av ramlagstiftning, upprättande och genomförande av detaljerade tillnärmningsprogram och genomförandestrategier rörande enskilda rättsakter. Planering och inledande av genomförandet av dessa program och strategier.

4.2 Prioriteringar på medellång sikt

- Politiska kriterier: Påskyndad integration av icke-medborgare genom enklare naturalisationsförfaranden, även för statslösa barn.

- Ekonomiska reformer: Konsolidering av privatiseringsprocessen, förstärkning av marknadsanpassade omstruktureringar i företags-, finans- och banksektorerna, utveckling av en lagstiftningsram för den offentliga servicesektorn och för finansiella tjänster, förstärkning av konkurrenspolitiken.

- Ekonomisk politik: Regelbunden översyn av den gemensamma utvärderingen inom ramen för Europaavtalen av prioriteringarna i den ekonomiska politiken, med fokus på uppfyllande av Köpenhamnskriterierna för medlemskap i unionen och gemenskapens regelverk rörande ekonomisk och monetär politik (samordning av den ekonomiska politiken, framläggande av konvergensprogram, undvikande av alltför stora underskott). Lettland förväntas inte införa euron omedelbart vid anslutningen, men förväntas dock föra en politik som syftar till faktisk konvergens i enlighet med unionens mål beträffande ekonomisk och social sammanhållning och till nominell konvergens som är förenlig med slutmålet, införandet av euron.

- Förstärkning av den institutionella och administrativa kapaciteten: Genomförande av gemenskapens lagstiftning om den inre marknaden och upprättande av institutioner som kan tillämpa gemenskapens program för regional utveckling och gemenskapens jordbrukspolitik (inbegripet statistisk kompetens) inbegripet organ för bedrägeribekämpning, förstärkning av budgetprocessen och kapacitet för makroekonomiska prognoser, förbättring av rättsväsendets verksamhet, utbildning i gemenskapsrätt och dess tillämpning för tjänstemän inom rättsväsendet, ytterligare utveckling av den nationella revisionsmyndigheten och av strukturerna för intern finansiell kontroll, inrättande av organ för övervakning av konkurrensbegränsande verksamhet och statligt stöd, förstärkning av de institutioner som ansvarar för rättsliga och inrikes frågor (så att de får tillräcklig och välutbildad personal, särskilt poliser och gränsvakter samt personal i ministerier och domstolar), reformer av tull- och skattemyndigheterna så att de skall vara redo att tillämpa gemenskapens regelverk och förstärkning av myndigheterna med ansvar för livsmedelskontroll.

- Den inre marknaden: Detta omfattar bland annat anpassning av lagstiftningen inom områdena tull, politik rörande den audiovisuella sektorn statistik och finansiella tjänster, förbättring av strukturer för standardisering och bedömning av överensstämmelse samt upprättande av ett system för marknadsövervakning, och anpassning av den övergripande tekniska lagstiftningen om industriprodukter, ytterligare anpassning av konkurrenslagstiftningen, särskilt beträffande statligt stöd, förstärkning av de myndigheter som ansvarar för övervakningen av konkurrensbegränsande samverkan och statligt stöd, främjande av företagsutvecklingen, inbegripet små och medelstora företag, anpassning till gemenskapens regelverk rörande telekommunikation, konsumentskydd och den inre marknaden för energi.

- Rättsliga och inrikes frågor: Detta omfattar bland annat utvecklingen av effektiv gränskontroll, särskilt vid östgränsen, genomförande av invandringspolitiken och av asyl- och flyktinglagstiftning, fortsatt kamp mot organiserad brottslighet (särskilt penningtvätt, narkotikahantering och människosmuggling) och korruption, samt anpassning av viseringspolitiken till Europeiska unionens viseringspolitik och slutförande av anpassningen till internationella konventioner, särskilt med sikte på tillämpning av Schengenregelverket.

- Jordbruk: Detta omfattar bland annat anpassning med gemenskapens regelverk på jordbruksområdet (inbegripet fytosanitära och veterinärmedicinska frågor, särskilt vad gäller kontrollen vid yttre gränser), beaktande av jordbrukets miljöaspekter och av den biologiska mångfalden, konsolidering av fastighetsstrukturen och utveckling av en landsbygdspolitik. Utveckling av kapaciteten att införa och genomdriva den gemensamma jordbrukspolitiken, särskilt de grundläggande förvaltningsmekanismerna och administrativa strukturerna för övervakning av marknaderna för jordbruksprodukter och genomförande av strukturåtgärder och åtgärder för utveckling av landsbygden, antagande och genomförande av veterinärmedicinska och fytosanitära krav, förbättring av vissa anläggningar för beredning av livsmedel och av anläggningar för provtagning och diagnostisering samt omstrukturering av jordbrukets livsmedelsindustri.

- Fiskeri: Utveckling av förmågan att genomföra och tillämpa den gemensamma fiskeripolitiken.

- Transport: Ytterligare insatser för anpassning till gemenskapens regelverk, särskilt beträffande vägtransport av gods (tekniska regler och beskattning), sjöfart (säkerhet) och järnvägstransport och för att tillhandahålla nödvändiga investeringar i transportinfrastruktur, särskilt en utbyggnad av de transeuropeiska näten.

- Sysselsättning och sociala frågor: Utveckling av lämpliga arbetsmarknadsstrukturer och gemensam översyn av sysselsättningspolitiken som förberedelse för deltagande i samordningen inom Europeiska unionen, anpassning av arbetslagstiftningen och av lagstiftningen rörande hälsa och säkerhet i arbetet och utveckling av strukturerna för genomförande, särskilt ett tidigt antagande av ramdirektivet om hälsa och säkerhet i arbetet, genomdrivande av lika möjligheter för män och kvinnor, ytterligare utveckling av en aktiv och oberoende dialog mellan arbetsmarknadens parter, utveckling av det sociala skyddet och åtgärder för att bringa folkhälsostandarderna i linje med Europeiska unionens normer.

- Miljö: Utveckling av strukturer och kapacitet för övervakning och genomförandekontroll, fortgående planering och genomförande av tillnärmningsprogram rörande enskilda rättsakter. Särskild vikt bör läggas vid bestämmelser rörande avfall, spillvatten och luftföroreningar, inbegripet kraven i institutionellt hänseende. Miljöskyddskraven och vikten av en hållbar utveckling måste integreras i fastställandet och genomförandet av nationell politik på olika områden.

- Regionalpolitik och sammanhållning: Införande av en rättslig och administrativ ram samt en budgetram för en nationell politik som syftar till att på ett integrerat sätt utjämna de regionala skillnaderna, med sikte på deltagande i Europeiska unionens strukturprogram efter anslutningen.

5. DE VIKTIGASTE INSTRUMENTEN FÖR GEMENSKAPENS TEKNISKA OCH EKONOMISKA STÖD

5.1 Programplanering

Anslagen från Phare för perioden 1995 1997 uppgick till sammanlagt 112 miljoner ecu. Förutsatt att Phare-budgeten för den kvarvarande perioden godkänns kommer kommissionen att bekräfta anslagen för 1998 och 1999. Lettland kan dessutom komma i fråga för bidrag från de stödmedel för att hjälpa länderna att "komma ikapp" (catch-up facility) som planerats för 1998 för att finansiera projekt som rör privatisering/omstrukturering, främjande av utländska direktinvesteringar och kampen mot korruption. Finansieringsförslag kommer i enlighet med rådets förordning (EG) nr 3906/89 att läggas fram för Phares förvaltningskommitté. Samfinansiering med kandidatländerna kommer systematiskt att krävas för samtliga investeringsprojekt. Kommissionen kommer tillsammans med Lettland, Europeiska investeringsbanken och de internationella finansiella instituten, särskilt Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling och Världsbanken, att arbeta för att underlätta samfinansieringen av projekt som rör prioriteringarna inför anslutningen. Det finansiella stödet från år 2000 och framåt kommer att omfatta stöd till jordbruket och ett instrument för strukturpolitiken med vars hjälp åtgärder liknande dem som genomförs i sammanhållningsfondens regi kan prioriteras. Lettland kommer dessutom att få tillgång till finansiering från sådana program som omfattar flera länder och som direkt rör gemenskapens regelverk.

Phare-programmet är det främsta finansieringsinstrumentet inom den förstärkta strategin inför anslutningen. Målet för Phare är i första hand att bistå länderna i Central- och Östeuropa i deras förberedelser inför anslutningen genom att inrikta stödet på åtgärder för antagandet av gemenskapens regelverk och särskilt på de prioriteringar som fastställts i detta partnerskap för anslutning och i det nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk. Kommissionen kommer varje år att underteckna ett finansavtal med Lettland i vilket Lettland förbinder sig att förverkliga ett antal av de prioriteringar som anges i detta partnerskap för anslutning och kommissionen förbinder sig att bidra finansiellt till detta. Programplaneringen av gemenskapens finansiella stöd kommer att göras med hänsyn till prioriteringarna och tidsplanen i det nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk.

Vidare kommer det fortsatta beviljandet av finansiellt stöd att i hög grad göras beroende av att de lettiska myndigheterna fullgör åtagandena i det nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk. Vissa insatser inför anslutningen kan förstärkas nu (t.ex. stöd till förstärkningen av institutionell och administrativ kapacitet) medan andra, såsom finansieringen av större investeringsprojekt som syftar till att kraven i gemenskapens regelverk på områden som miljö och kärnsäkerhet skall uppfyllas, kommer att bli föremål för programplanering över en period på fem till sex år.

Från 1998 kommer stödet inom Phare att kanaliseras genom insatser av följande slag.

- Förstärkning av institutionell och administrativ kapacitet, "Institution building" (omkring 30 %), vilket omfattar förstärkning av de demokratiska institutionerna, rättsstaten, den offentliga förvaltningen och alla organ som ansvarar för de offentliga tjänsterna i syfte att upprätta de nödvändiga institutionella och administrativa strukturerna och utbilda de personer som behövs för att tillämpa gemenskapens regelverk. Stödet till förstärkning av den institutionella och administrativa kapaciteten kommer att ges i form av, bland annat, utbildningsåtgärder, tekniskt stöd och organiserat samarbete mellan institutioner och förvaltningar i Lettland och motsvarande organ i medlemsstaterna. Inledningsvis kommer detta organiserade samarbete att inriktas på prioriterade områden såsom ekonomi, jordbruk, miljö samt rättsliga och inrikes frågor.

- Investeringsstöd (omkring 70 %) för att möjliggöra de investeringar som krävs för att anpassa Lettlands infrastruktur till gemenskapens regelverk. Detta stöd skall koncentreras på i) strukturåtgärder, vilket omfattar omstrukturering av jordbrukssektorn, regional utveckling och investeringar i mänskligt och intellektuellt kapital, vilket också skulle kunna omfatta Phare-bidraget för deltagande i ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling, ii) förenlighet med gemenskapens normer, särskilt vad gäller miljö, jordbruk, industri, säkerhet på arbetsplatsen och arbetsmiljö, transport och telekommunikation, iii) samfinansiering av stora infrastrukturprojekt (1) och iv) utveckling av små och medelstora företag (2).

5.2 De internationella finansiella institutens roll

Partnerskapet för anslutning kommer att ge ny inriktning och nya impulser åt samarbetet mellan Lettland och de internationella finansiella instituten. Gåvobiståndet som tillhandahålls inom partnerskapet för anslutning kommer att utgöra ett startkapital och fungera som en katalysator för att få fram större belopp för utvecklingsfinansiering från de internationella finansiella instituten. Denna process kommer att utvecklas av kommissionen tillsammans med kandidatländerna, Europeiska investeringsbanken och Världsbanken i syfte att göra det lättare att samfinansiera projekt med anknytning till prioriteringarna inför anslutningen.

Med stöd av ett nytt långivningsmandat för perioden 1997 1999 kan Europeiska investeringsbanken ställa 3 520 miljoner ecu till förfogande i Central- och Östeuropa. Genom det nya stöd inför anslutningen som godkändes av EIB:s råd i början på 1998 ökas detta belopp till 7 miljarder ecu. Lån från Europeiska investeringsbanken kommer, för att underlätta anslutningsprocessen, att användas inom alla sektorer som kan komma i fråga för finansiering från banken.

6. VILLKORLIGHET

Gemenskapens stöd kommer att villkoras av att Lettland fullgör sina åtaganden enligt Europaavtalet liksom av fortsatta framsteg när det gäller att uppfylla Köpenhamnskriterierna och av framsteg i tillämpningen av detta partnerskap för anslutning. Om dessa allmänna villkor inte uppfylls kan rådet komma att på grundval av artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 622/98 av den 16 mars 1998 besluta att tills vidare inställa det finansiella stödet.

7. GENOMFÖRANDE AV STÖDET INFÖR ANSLUTNINGEN

Det finansiella stödet till Lettland kommer att vara beroende av om de projekt som den lettiska regeringen föreslår skall tas med i finansieringsavtalen är tillräckligt långt framskridna. När det gäller projekt som måste bli föremål för anbudsinfordran kommer kommissionen endast att finansiera projekt som när finansieringsavtalet undertecknas är klara för anbudsinfordran. Dessutom måste eventuella tidigare åtaganden inom samma sektor helt ha omsatts i avtal eller vara under fullgörande. För att ett effektivt genomförande skall kunna säkerställas får projekten i princip inte understiga ett tröskelvärde på två till tre miljoner ecu, särskilt inte när det gäller infrastrukturprojekt. Om dessa principer leder till att Lettland inte kan tillgodogöra sig hela sitt vägledande anslag, kommer anslaget att reduceras i motsvarande mån. Skillnaden mellan det vägledande och det slutgiltiga anslaget kommer att överföras till det horisontella stödet för små och medelstora företag eller stödet för stora infrastrukturprojekt. Det kommer inte att ske någon efterföljande gottgörelse för detta belopp.

Lettland uppmanas att inrätta en genomförandestruktur som innebär en garanti för att de olika slagen av finansiellt stöd från Europeiska unionen och de nationella resurserna är konsekventa och kompletterar varandra. En nationell samordnare kommer att vara ansvarig för att det upprätthålls ett nära samband mellan anslutningsprocessen i stort och programplaneringen av gemenskapens finansiella stöd.

Lettlands regering kommer under 1998 (helst inom finansministeriet) att inrätta en nationell fond för att främja investeringar och för förstärkning av den institutionella och administrativa kompetensen, vilken skall ledas av en nationell utanordnare. Denna fond skall vara det centrala organet för kanalisering av Phare-stöd och andra former av finansiellt stöd från gemenskapen och som sådant ha ansvar för förvaltningen av dessa medel i ett decentraliserat genomförandesystem som skall medge ökad öppenhet och motverka att fondmedlen splittras. Fonden skall ha det övergripande ansvaret för hur medlen förvaltas, inbegripet iakttagandet av bestämmelserna i finansieringsavtalet, och inför kommissionen ansvara för hur medlen används. Fonden skall också sörja för och övervaka flödet av nationella och andra samfinansieringsresurser i enlighet med finansieringsavtalet. Den nationella fondens exakta uppgifter och ansvar kommer att fastställas i de enskilda finansieringsavtalen.

I samarbete med Lettlands regering kommer kommissionen, när vissa förutsättningar är uppfyllda och i den utsträckning som medges av gemenskapernas budgetförordning, särskilt artikel 105.3 i denna, att eftersträva en vidare decentralisering av genomförandet av det finansiella stödet. Detta kommer att göras i syfte att, gradvis och inom vissa gränser, upprätta ett förhållande mellan kommissionen och Lettland som präglas av gemensamt ansvar i linje med det förhållande som råder mellan kommissionen och medlemsstaterna vad gäller strukturfonderna.

Kommissionen kan, om Lettland så begär, undersöka möjligheten att tillämpa nationella upphandlingsförfaranden vid infordran av anbud och ingående av avtal i samband med Phare-projekt, särskilt vad gäller investeringar. Kommissionens beslut i denna fråga kommer att fattas efter, bland annat, en granskning av Lettlands nationella upphandlingslagstiftning med avseende på dess förenlighet med gemenskapens grundläggande regler för offentlig upphandling och med budgetförordningen, inbegripet bestämmelserna om lika möjlighet att delta i anbudsförfaranden och bestämmelserna i artikel 118. Kommissionen kommer att fatta eventuella beslut om att använda sig av nationella upphandlingsreglerna i varje enskilt fall, och sådana beslut kommer att bekräftas i de enskilda finansieringsavtalen.

Övervakningen av genomförandet av programmen skall utföras gemensamt med kommissionen enligt förfaranden som fastställts i de enskilda finansieringsavtalen. För att säkerställa effektiv övervakning av genomförandet av stödet inom Phare-programmet kommer varje Phare-program att innehålla kvantifierade fysiska och finansiella mål som skall anges i finansieringsavtalet. För att man skall kunna bedöma hur effektiva de åtgärder som finansieras inom Phare-programmet faktiskt är kommer dessa att bli föremål för en utvärdering i efterhand av deras verkan i förhållande till målen.

8. ÖVERVAKNING

Genomförandet av partnerskapet för anslutning kommer att övervakas inom Europaavtalets ram. Detta kommer att börja 1998, innan kommissionen för rådet lägger fram sin första ordinarie rapport om Lettlands framsteg som också skall omfatta genomförandet av partnerskapet för anslutning.

Relevanta delar av partnerskapet för anslutning kommer att diskuteras i den behöriga underkommittén. Associeringskommittén kommer att behandla den allmänna utvecklingen, framsteg och problem vad gäller att uppfylla prioriteringarna och etappmålen liksom mer specifika frågor som hänskjuts till kommittén från underkommittéerna. Associeringskommittén kommer att rapportera till associeringsrådet om genomförandet av partnerskapet för anslutning.

Phares förvaltningskommitté kommer att sörja för att finansieringsbesluten är förenliga med partnerskapen för anslutning.

Partnerskapet för anslutning kommer att i enlighet med artikel 2 i förordning (EG) nr 622/98 av den 16 mars 1998 ändras då så behövs. Kommissionen kommer att föreslå att detta partnerskap ses över före utgången av 1999 och därefter regelbundet. I denna översyn kommer att tas upp frågan om det, mot bakgrund av de förslag som gjorts när det gäller att nå de mål som fastställts i detta partnerskap, finns ett behov av att ange ytterligare etappmål.

(1) Vad gäller investeringsprojekt i allmänhet kommer det att fordras av Lettland att landet, i enlighet med komplementaritetsprincipen, bidrar med minst 25 % till gemensamt finansierade projekt.

(2) Ett horisontellt stöd för små och medelstora företag kommer att ställas till förfogande för att avhjälpa bristen av kapital för investeringar i små företag.

BILAGA

Lettland kommer att behöva vidta åtgärder på alla de områden som anges i yttrandet. Syftet med denna bilaga är att ge en kortfattad checklista för detta i form av rekommendationer till åtgärder. Dessa anges i den ordning i vilken motsvarande område behandlas i yttrandet, utan rangordning efter betydelse eller angelägenhetsgrad. De prioriterade åtgärdsområdena för varje kandidatland anges i form av prioriteringar och etappmål i själva partnerskapet för anslutning.

1. Politiska kriterier

Ansträngningar bör göras för att effektivisera rättsväsendet, förbättra förhållandena i fängelserna och intensifiera kampen mot korruption.

Särskilda åtgärder måste vidtas för att snabba på naturaliseringsprocessen och förbättra icke-medborgarnas integrering i det lettiska samhället. Detta inbegriper att se över naturaliseringsförfarandet och att underlätta statslösa barns naturalisering. Lettland måste också fortsätta sina insatser för att se till att icke-medborgare och minoriteter inte diskrimineras, i synnerhet vad beträffar tillträde till vissa yrken. Fortsatta insatser måste göras för att lära ut lettiska till icke lettisktalande personer.

2. Ekonomiska kriterier

Liberaliseringsprocessen bör fortsätta. I synnerhet måste kvarstående hinder mot att nya företag kommer in på marknaden, t.ex. tungrodd byråkrati och inkonsekvent lagstiftning, undanröjas. Privatiseringsprocessen bör fullbordas. Särskild tonvikt måste läggas på omstrukturering av företag och på att ta bort strukturella hinder som hindrar en snabbare omstrukturering. Upprättandet av ett fungerande fastighetsregister är härdvidlag en prioriterad fråga. Konkurrensmyndigheterna bör förstärkas, och regleringsorgan för allmännyttiga tjänster och den finansiella sektorn måste skapas.

Bankväsendet måste stärkas och insatserna för att fördjupa den finansiella sektorn måste fortsätta.

Stora investeringar kommer att krävas inom miljö-, energi- och transportområdet. Den ekonomiska politiken måste inriktas på att stimulera utbildning av arbetskraften i syfte att öka flexibiliteten och det marknadsekonomiska tänkandet.

3. Förmåga att påta sig skyldigheterna i samband med ett medlemskap

3.1 En gränslös inre marknad

De fyra friheterna

Den allmänna ramen - Ansträngningar måste göras för att skynda på lagstiftningsarbetet när det gäller offentlig upphandling, t.ex. inom sektorn för allmännyttiga tjänster och reglerna om tjänster och anbudsförfaranden. Lagstiftning och kontrollmekanismer vad beträffar intellektuell och industriell äganderätt måste förbättras avsevärt. Bolagsrätten måste anpassas fullt ut till tredje, elfte och tolfte bolagsrättsdirektiven. Redovisnings- och revisionslagstiftningen måste också bringas i överensstämmelse med Europeiska unionens krav, samtidigt som ansträngningar måste göras för att råda bot på bristen på kvalificerade revisorer och bokföringskunniga. Skyddet av personuppgifter måste förbättras för att det skall komma upp på samma nivå som den i gemenskapens ramdirektiv.

Fri rörlighet för varor - Den ramlagstiftning som gör det möjligt för Lettland att införa de grundläggande principerna i Europeiska unionens system har redan antagits och bör nu genomföras. Det finns ett behov av en förstärkning av mekanismerna för standardisering och för bedömning av överensstämmelse. Samtidigt måste anpassningen av sektorsdirektiv snabbas på, särskilt läkemedels-, kemikalie- och motorfordonsdirektiven. När den tekniska lagstiftningen väl är harmoniserad, måste en marknadsövervakningsmekanism skapas för att på längre sikt kunna bli helt operativ.

Fri rörlighet för kapital - Lettland har gjort valutan konvertibel för löpande transaktioner och nästan helt avreglerat kapitalrörelserna och borde vara i stånd att avskaffa återstående begränsningar på meddelång sikt.

Fri rörlighet för tjänster - Bankväsendet måste förstärkas så att det kan fungera som penningfömedlare till stöd för inhemska investeringar. Vidare måste banklagstiftningen ändras ytterligare för att uppfyllelse av Europeiska unionens krav skall åstadkommas, inklusive bestämmelser om insättningsgaranti och tvättning av pengar. För en anpassning till gemenskapens lagstiftning krävs ändringar i värdepapperslagstiftningen (t.ex. om insiderhandel och introduktion på fondbörsen).

Fri rörlighet för personer - Beträffande det ömsesidiga erkännandet av yrkeskvalifikationer måste ansträngningar göras för att genomföra nödvändiga lagstiftnings- och genomdrivandeåtgärder. Samma sak gäller för samordningen av de sociala trygghetssystemen.

Konkurrens

Konkurrenslagstiftningen måste anpassas ytterligare, särskilt när det gäller konkurrensbegränsande samverkan. Arbetet med införande av lagstiftning om övervakning av statligt stöd, inbegripet både materiella regler och förfaranderegler, måste slutföras. Öppenheten kring beviljandet av stöd måste förbättras genom att en övergripande stödförteckning upprättas och uppdateras kontinuerligt i enlighet med gemenskapens praxis. En översikt över alla stödåtgärder måste göras, och de åtgärder som inte är förenliga med Europaavtalet måste ändras eller avskaffas. Nya stödåtgärder måste systematiskt övervakas. Vissa exklusiva rättigheter och statliga monopol som inte är förenliga med gemenskapens regelverk måste stegvis anpassas eller avskaffas.

3.2 Ny teknik och framtidsfrågor

Utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor

För att öka konkurrenskraften och produktionskvaliteten måste man göra betydande investeringar i kursplansreformer, lärarutbildning, läroböcker, utrustning och byggnader.

Forskning och teknisk utveckling

Reforminitiativen som syftar till att modernisera och rationalisera forskningssystemet måste få fortsatt stöd.

Telekommunikation

Betydande förändringar krävs i politik och lagstiftning för att uppnå förenlighet med Europeiska unionens direktiv, särskilt när det gäller att begränsa den nationella operatörens monopol. Samtidigt innehåller gemenskapens regelverk bestämmelser om att staten måste se till att moderna telefonitjänster finns tillgängliga överallt till överkomliga priser. Att uppfylla detta krav kommer att kräva betydande investeringar i systemet.

Den audiovisuella sektorn

Nuvarande lagstiftning måste ändras, och detta gäller i synnerhet regler om rätten att ta emot utsändningar, marknadsföring av europeiska produktioner, reklam och skydd av minderåriga.

3.3 Ekonomiska och fiskala frågor

Den ekonomiska och monetära unionen

Bestämmelser och praxis för centralbankens finansiering av underskott i den offentliga budgeten måste ändras för att bli helt förenliga med gemenskapens regler. Insatserna för att förstärka den ännu sårbara banksektorn måste fortsätta.

Beskattning

Betydande anpassningar måste göras av mervärdes- och punktskattelagstiftningen för att uppnå full förenlighet med Europeiska unionens krav, vilket bl.a. innebär att göra den mindre allmänt hållen och mer konsekvent. Särskilda ansträngningar måste göras när det gäller undantagen från mervärdesskatt och återbetalning av mervärdesskatt till utländska skattesubjekt.

Skillnaderna mellan det lettiska punktskattesystemet och Europeiska unionens regler måste åtgärdas. I synnerhet måste ett system med godkända skatteupplag för förflyttning av varor som omfattas av ett suspensivt arrangemang inrättas. Punktskatternas struktur och skattesatserna måste anpassas till gemenskapens system.

Statistik

Insatser måste göras när det gäller officiell statistik, i synnerhet beträffande näringslivsstatistik, national- och jordbruksräkenskaper samt tillämpningen av klassifikationer och nomenklatur.

3.4 Politiken inom olika sektorer

Industri

För att öka konkurrenskraften måste ytterligare ansträngningar göras för att genomdriva en politik som syftar till att främja öppna och konkurrenskraftiga marknader och till att överta gemenskapens industripolitik både när det gäller styrmedel för marknadens funktion (produktspecifikationer och tillträde till marknaden, handelspolitik, statligt stöd och konkurrenspolitik) och åtgärder knutna till industrins anpassningsförmåga (stabilt makroekonomiskt klimat, teknik, yrkesutbildning osv.).

Jordbruk

Betydande ansträngningar måste göras för att anpassa lagstiftningen till Europeiska unionens bestämmelser. Särskilda satsningar behövs när det gäller att genomföra och genomdriva de veterinära och fytosanitära kraven och förbättra anläggningarna och inspektions- och kontrollåtgärderna för att skydda Europeiska unionens yttre gränser. De administrativa strukturerna måste förbättras för att genomföra och genomdriva den gemensamma jordbrukspolitikens instrument, inklusive importreglerna. Jordbrukets livsmedelsindustri måste omstruktureras ytterligare så att den blir konkurrenskraftig.

Fiske

Administrationen på fiskeområdet måste förstärkas så att den gemensamma fiskeripolitiken kan genomförs, särskilt när det gäller att bevara och förvalta resurserna, införa ett övervaknings- och kontrollsystem, genomföra den gemensamma organisationen av marknaden och strukturpolitiken för fiskeri- och vattenbrukssektorerna, upprätta ett register över fiskeflottan, samla in statistiska uppgifter samt genomföra miljöskyddsaspekterna på Europeiska unionens fiskeripolitik.

Energi

Nuvarande ansträngningar måste intensifieras, i synnerhet vad gäller anpassning av lagstiftningen och av monopol, inklusive import- och exportfrågor, tillgången till nätverk, energipriser, energieffektivitet, miljönormer och beredskapsåtgärder inklusive uppbyggnad av det obligatoriska oljelagret.

Transport

Ytterligare ansträngningar måste göras för anpassning till gemenskapens transportlagstiftning genom att införa nödvändig lagstiftning och se till att den genomföras i praktiken. Detta gäller i synnerhet godstransporter på väg (yrkesbehörighet, fordons vikt och dimensioner, vägtrafikskatter) och sjöfartssektorn (säkerhet) samt järnvägssektorn (allmän trafikplikt och standardisering av redovisningssystemen). Lettland måste investera i infrastruktur som utnyttjas för internationell trafik, t.ex. genom att förbättra sitt öst-västliga järnvägsnät och gränsövergångarna i land och i hamnarna. Lettland bör förbättra sina förvaltningsstrukturer, inklusive kontrollorgan för t.ex. säkerheten. På nationell nivå finns behov av särskilda strategier för utveckling och finansiering av transportinfrastrukturen.

Små och medelstora företag

Åtgärder måste vidtas för att ytterligare förfina de företagspolitiska instrumenten med avseende på små och medelstora företag samt öka politikens enhetlighet. Lagstiftningen och förvaltningen måste göras mer samföretagarvänlig och infrastrukturerna för stöd måste förbättras liksom skattemiljön och företagens tillgång till finansiering.

3.5 Ekonomisk och social sammanhållning

Sysselsättning och sociala frågor

Lagstiftningen måste anpassas till Europeiska unionens krav när det gäller t.ex. hälsa och säkerhet i arbetet, arbetsrätt och lika möjligheter för kvinnor och män, och en struktur måste byggas upp för att genomföra lagstiftningen. De sociala reformerna måste fortsätta, och investeringarna i den allmänna hälsovården måste ökas avsevärt. En aktiv arbetsmarknadspolitik måste utvecklas och ses över gemensamt som en förberedelse för deltagande i Europeiska unionens samordningsarbete. En aktiv, självständig social dialog måste utvecklas liksom den sociala tryggheten.

Regionalpolitik och sammanhållning

Lettland måste införa en integrerad och effektiv regionalpolitik. Förvaltningsstrukturer och budgetförfaranden måste skapas som gör det möjligt för landet att fullt ut delta i Europeiska unionens strukturpolitik och effektivt kanalisera medlen när landet blir medlem.

3.6 Miljö och livskvalitet

Miljö

Åtgärder måste vidtas för att införliva hela gemenskapens regelverk på miljöområdet, och betydande framsteg måste göras när det gäller att genomföra det i praktiken. I synnerhet måste ramdirektiven om luft, vatten och avfall samt direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar snabbt införlivas. Investeringarna måste öka, i synnerhet när det gäller rening av avloppsvatten från tätbegyggelse, dricksvatten, aspekter på avfallshantering och lagstiftning om luftföroreningar. Betydande satsningar måste göras för att utveckla lämpliga strukturer för genomförande och genomdrivande av lagstiftningen.

Konsumentskydd

Lagstiftningen måste ändras vad gäller skydd av konsumenteras ekonomiska intressen (försäljning utanför fasta affärslokaler, distansförsäljning, försäljning av fast egendom på tidsdelningsbasis och konsumentkredit). Vidare krävs ändringar i lagstiftningen om vilseledande reklam, oskäliga avtalsvillkor samt produktsäkerhet på vissa områden. Lagstiftningen om paketresor och prismärkning måste kompletteras. Starka och oberoende konsumentorganisationer, stödda av de offentliga myndigheterna, måste utvecklas.

3.7 Rättsliga och inrikes frågor

Det finns betydande brister i den lettiska lagstiftningen och dess tillämpning som måste åtgärdas. Kampen mot ekonomisk brottslighet måste intensifieras. Gränsförvaltningssystemen vid gränsen mot öster måste i betydande grad förbättras både vad gäller mänskliga och tekniska resurser och kontrollstrukturer. Gränsen mellan Lettland och Vitryssland är ännu inte fysiskt utmärkt. 1951 års Genèvekonvention och asyllagen måste genomföras i praktiken. Kampen mot organiserad brottslighet, bl.a. narkotikahandel, kvinnohandel, prostitution, tvättning av pengar och smuggling, måste intensifieras. Efterlevnaden av narkotikalagstiftningen måste förbättras ytterligare. Det lettiska rättsväsendet måste förberedas för ett medlemskap i Europeiska unionen. Problemen med begränsade resurser och brist på erfaren personal samt brister i arbetsledningen som leder till ineffektivitet och viss korruption måste tacklas.

3.8 Utrikespolitik

Handel och internationella ekonomiska förbindelser

Förberedelser måste göras för att vid anslutningen tillämpa gemenskapens olika samarbets- och förmånsavtal, dess multilaterala och bilaterala handelspolitiska åtaganden och dess autonoma handelspolitiska skyddsåtgärder. Samtidigt måste nationell lagstiftning inom detta område upphävas.

Utvecklingssamarbete

Förberedelser måste göras för att Lettland vid anslutningen skall kunna tillämpa Lomékonventionens handelsordning på AVS-länderna och tillsammans med övriga medlemsstater bidra till finansieringen av Europeiska utvecklingsfonden.

Tull

Tullagstiftningen måste anpassas till gemenskapens, och tullväsendets organisation och personalens uppgifter måste moderniseras. Stora insatser behöver göras för att tillgodose kraven på tjänstemännens integritet. Datoriserade system måste införas för att Lettland i full utsträckning skall kunna delta i tullunionen och den inre marknaden. Särskild uppmärksamhet måste ägnas åt att förbereda tullväsendet för att tillämpa alla tullförfaranden med ekonomisk verkan, systemet med tillfälligt upphävande av tullar samt tullkvoter och tulltak. Planeringen på lång sikt måste ta hänsyn till förstärkningen av gränsstationerna vid Lettlands gränser mot länder som inte är medlemsstater vid tiden för anslutningen.

3.9 Finansiella frågor

Nödvändiga förvaltnings- och kontrollsystem måste upprättas för att säkerställa att gemenskapens politik genomförs på ett tillfredsställande sätt. Nuvarande redovisnings- och tullsystem måste ändras så att systemet med egna medel kan genomföras i praktiken. Nationalräkenskaperna måste bli så tillförlitliga att de kan utgöra bas för en riktig beräkning av BNI-medlen.

4. Den offentliga förvaltningens förmåga att tillämpa gemenskapens regelverk

För att se till att gemenskapens regelverk genomförs i praktiken krävs betydande reformer för att förstärka Lettlands förvaltning inom så gott som alla sektorer som är av betydelse vid ett medlemskap. Särskilda ansträngningar krävs för att förstärka de myndigheter som har ansvar för tillämpningen av gemenskapens bestämmelser om den inre marknaden samt tullväsendet. Tillsyns- och övervakningsmyndigheterna måste förstärkas inom områden som konkurrens, värdepapper, försäkringar, bankväsendet, tvättning av pengar, offentlig upphandling, konsumentskydd, transportsäkerhet, standarder och certifiering, miljö, finansiell kontroll, veterinär och fytosanitär kontroll, livsmedelskontroll och yrkesinspektion.

Ytterligare ansträngningar måste göras för att öka tjänstemännens kunskaper om frågor kring Europeiska unionen och effektiv offentlig förvaltning i allmänhet. Ett nationellt utbildningsprogram för offentligt anställda måste utarbetas.

Rättsväsendet måste förstärkas, resurs- och kunskapsmässigt. En omfattande utbildning av domarna, i synnerhet i frågor kring Europeiska unionen, måste genomföras.