KOMMISSIONENS BESLUT

av den 17 mars 1999

om de stödåtgärder som delstaten Bremen, Tyskland har genomfört och planerar att genomföra till förmån för Lürssen Maritime Beteiligungen GmbH & Co. KG

[delgivet med nr K(1999) 756]

(Endast den tyska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(1999/763/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93.2 första stycket i detta,

med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efrer att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig(1) och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

I. FÖRFARANDE

Genom en artikel i den tyska tidningen Handelsblatt av den 9 september 1997 uppmärksammades kommissionen på att delstaten Bremen har genomfört ifrågavarande stödåtgärder till förmån för Lürssen Maritime Beteiligungen GmbH & Co. KG. Genom en skrivelse av den 24 oktober 1997 lämnade Tyskland ytterligare upplysningar till kommissionen som svar på kommissionens skrivelse av den 15 september 1997.

Genom en skrivelse av den 30 mars 1998 underrättade kommissionen Tyskland om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 93.2 i EG-fördraget vad beträffar dessa stödåtgärder. Tyskland inkom med sina synpunkter genom en skrivelse av den 19 maj 1998.

Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(2). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödåtgärderna i fråga.

Kommissionen har mottagit synpunkter från berörda parter och översänt dem till Tyskland, som tog ställning till synpunkterna genom en skrivelse av den 21 oktober 1998.

II. DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDET

Bremer Vulkan Verbund AG (nedan BVV), ett sjötekniskt holdingbolag med säte i Bremen och med delägarskap framför allt inom skeppsbyggnad men även inom konstruktions- och elektroniksektorn, drabbades i slutet av 1995 av akuta ekonomiska problem. Den 1 maj 1996 inledde den behöriga domstolen ett konkursförfarande enligt den tyska konkurslagen. BVV hade en ägarandel på 100 % i BVM Beteiligungs GmbH, ensamägare av Bremer Vulkan Marine Schiffbau GmbH (nedan BVM), ett litet företag som ägnade sig åt ackvisition av uppdrag inom marin skeppsbyggnad. Detta bolag grundades huvudsakligen för medverkan i entreprenadförfarandet för det tyska fregattprogrammet (F 124) i en storleksordning på upp till DEM 3 miljarder i samarbete med Preussag och Thyssen. Detta bolag berördes inte av konkursförfarandet för BVV-koncernen.

I betraktande av utsikterna för BVM att medverka i byggandet av de nya fregatterna, beslöt Lürssen Maritime Beteiligungen GmbH & Co. KG (nedan LMB), att förvärva andelarna i detta bolag. LMB är ett holdingbolag tillhörande Friedrich Lürssen Werft GmbH (nedan Lürssen), ett skeppsvarv beläget i norra delen av Bremen. Lürssen är ett medelstort varv med huvudsaklig verksamhet inom marin skeppsbyggnad, i synnerhet byggnad av mindre örlogsfartyg (minsvepare, minfartyg och kombinationsfartyg) men är även specialiserat inom byggnad av stora jakter och passagerarfartyg. Under åren 1988 till 1998 utgjorde marin skeppsbyggnad [...](3) av Lürssens totala omsättning.

Vid förhandlingarna under medverkan av de bremiska myndigheterna samtyckte LMB till att överta 100 förutvarande arbetstagare och upp till 10 nya för utbildning. Det gällde därvid både tidigare arbetstagare hos BVM och även arbetstagare som varit sysselsatta inom marin skeppsbyggnad hos före detta Bremer Vulkanwerft GmbH (nedan BVW). LMB gjorde gällande att dessa arbetstagare egentligen endast behövdes för fregattprojektet F 124, som dock förskjutits till år 2000. På grund därav förklarade sig Bremen beredd att bidraga med DEM 4,6 miljoner (2,3 miljoner euro) till täckande av kostnaderna för att sysselsatta dessa arbetstagare.

Hanseatische Industrie Beteiligungen GmbH (nedan HIBEG), ett offentligt företag uteslutande kontrollerat av delstaten Bremen, avstod dessutom från att utkräva fordringar på DEM 5 miljoner (2,5 miljoner euro) plus räntor till okänt belopp i samband med ett till BVM beviljat lån. Detta belopp var avsett för att öka det egna kapitalet hos BVM, för att reducera dess för stora skuldsättning.

Därutöver förklarade sig delstaten Bremen beredd att bevilja ett stöd på DEM 900000 (450000 euro) för totalinvesteringar på DEM 6 miljoner (15 %).

Kommissionen konstaterade att ovannämnda, av delstaten Bremen vidtagna stödåtgärder, utgör stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i EG-fördraget och artikel 1 d i rådets direktiv 90/684/EEG av den 21 december 1990 om stöd till varvsindustrin(4) (nedan sjunde direktivet). Kommissionen ansåg att bidraget från delstaten Bremen till LMB till täckande av kostnaderna för sysselsättning av arbetstagare från BVM och förutvarande arbetstagare från BVW samt den efterskänkta fordran från HIBEG är att betrakta som driftsstöd, medan det avsedda deltagandet i de planerade investeringarna är att betrakta som investeringsstöd. Stöden skulle komma Lürssen till godo, som genom förvärvet av BVM-andelarna utökat sin skeppsbyggnadskapacitet och dessutom hade utsikter att medverka i framtida marin skeppsbyggnad för den tyska marinen.

Enligt artikel 5 i sjunde direktivet kan driftsstöd endast förklaras som förenliga med den gemensamma marknaden, när de inte överskrider fastställt maximibelopp för uppdragsbaserade stöd med hänsyn till ett varvs omsättning, och såvitt medlemsstaten påvisar att stödet erfordras för att upprätthålla varvets drift. Tyskland har dock inte framlagt något sådant bevis och inte heller gjort gällande att driftsstödet är avsett för understödjande av Lürssens fortsatta existens.

Enligt artikel 6 i sjunde direktivet får investeringsstöd endast beviljas om de är bundna till en omstruktureringsplan, som inte medför någon kapacitetsökning och inte innebär slutgiltig kapacitetsminskning hos andra varv i samma medlemsstat. Investeringsplanen innefattade emellertid ingen omstrukturering av Lürssen och ingen kapacitetsminskning var planerad, utan tvärtom en kapacitetsökning som möjligtvis kunde användas för byggnad av handelsfartyg, som omfattas av sjunde direktivet.

Kommissionen hyste därför tvivel om huruvida stödåtgärderna kunde anses förenliga med den gemensamma marknaden enligt EG-fördraget och sjunde direktivet.

III. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

LMB och BVM har gemensamt tillställt kommissionen sina synpunkter. De delar Tysklands uppfattning som lades fram genom skrivelse av den 19 maj 1998, och förklarar att alla stödåtgärder måste betraktas som åtgärder som Tyskland kan tillgripa på grundval av artikel 223.1 b i EG-fördraget för att skydda sina väsentliga säkerhetsintressen. Marin skeppsbyggnad hör till Tysklands väsentliga säkerhetsintressen och enligt artikel 223 i EG-fördraget är varken artikel 92 i EG-fördraget eller sjunde direktivet om stöd till varvsindustrin tillämpliga.

IV. KOMMENTARER FRÅN TYSKLAND

Beträffande bidraget från delstaten Bremen på DEM 4,6 miljoner (2,3 miljoner euro) till täckande av sysselsättningskostnaderna, påpekar Tyskland att BVM är ett företag, som uteslutande är verksamt inom marin skeppsbyggnad och kommer att vara det även i framtiden. De extra 100 arbetstagarna är enbart anställda för framtida medverkan i byggnad av tre fregatter för den tyska marinen inom ramen för F-124-programmet och är nödvändiga för genomförandet av fregattuppdraget. Dessa arbetstagare övertogs i oktober 1997.

Eftersom fregatterna emellertid kommer att byggas först år 2000, kommer dessa arbetstagare att vara undersysselsatta under en viss tid. Bremen har betalat DEM 4,6 miljoner (2,3 miljoner euro) för sysselsättning av dessa arbetstagare och till täckande av kostnaderna till följd av undersysselsättningen. Detta belopp täcker dock inte alla kostnader som uppstår för varvet, så länge som dessa arbetstagare ännu inte eller endast delvis arbetar med fregattuppdraget.

För att reducera förlusterna på grund av icke-sysselsättningen respektive undersysselsättningen av de extra arbetstagarna inom marin skeppsbyggnad och i synnerhet för fregattuppdraget, anlitades dessa arbetstagare 1997/1998 delvis för byggnad av speciellt snabba färjor för Indonesien. Hade de inte stått till förfogande härför, hade Lürssen vid toppbelastningar, som inte hade kunnat klaras av med övriga ordinarie arbetstagare, måst låna arbetskraft som skulle ha kostat hälften så mycket som de från varvet övertagna arbetstagarna.

Vad gäller den efterskänkta fordran på DEM 5 miljoner (2,5 miljoner euro) påpekar Tyskland, att BVM i slutet av 1997 fick ett lån från HIBEG på DEM 5 miljoner (2,5 miljoner euro) för att öka eget kapital, så att man längre fram kunde medverka i F-124-programmet. Detta belopp har utbetalats till BVM. Lånekontraktet föreskrev att lånet inklusive räntor gäller som efterskänkt, om det inte återbetalats vid avyttrande av BVM-andelarna till tredje part och om försäljningssumman skulle visa sig otillräcklig för återbetalning. Detta inträffade när LMB förvärvade andelarna från BVM, eftersom lånet inte var återbetalat och försäljningssumman var otillräcklig för dess återbetalning vid denna tidpunkt. På grund av låneavtalet har alltså ingen återbetalning skett.

Vad gäller investeringsstödet påpekar Tyskland att LMB har köpt en komplett anläggning med docka, hamnpirar och utrustning från konkursförvaltaren för det tidigare BVW-varvet i Bremer-Vegesack. Denna anläggning skulle endast användas av BVM för marin skeppsbyggnad och de planerade investeringarna för anläggningen skulle likaså uteslutande tjäna samma syfte. Enligt uppgifter från Tyskland hade LMB uttryckligen förbundit sig att inte använda den på detta sätt förvärvade dockan och omkringliggande område, vare sig för byggnad, reparation eller ombyggnad av handelsfartyg. Dessutom hade man förbundit sig att fortsätta marin skeppsbyggnad i Bremer-Vegesack åtminstone fram till den 31 december 2002. Följaktligen har all kapacitet hos förutvarande BVW för byggnad, reparation och ombyggnad av handelsfartyg lagts ned.

Tyskland hänvisar till kommissionens beslut 97/616/EG av den 21 maj 1997 om nedläggningsstödet till Bremer Vulkanwerft GmbH(5), i vilket det heter så här: "Konkursförvaltaren är för närvarande i färd med att avyttra aktierna i Bremer Vulkan Marineschiffbau GmbH, ett dotterföretag till Bremer Vulkan Verbund AG, samt en docka i varvets ägo till Friedrich Lürssen Werft GmbH Tyskland har på konkursförvaltarens vägnar garanterat att denna docka endast kommer att användas för sådan verksamhet som inte gäller som fartygsproduktion enligt rådets direktiv 90/684/EEG. Friedrich Lürssen Werft GmbH kommer att använda dockan till bygge av militära flottfartyg och jakter som inte omfattas av detta direktiv"... "Inte heller den väntade försäljningen av halldockan till Friedrich Lürssen Werft GmbH påverkar det faktum att det kommer att ske en faktisk och definitiv kapacitetsnedskärning. Dockan kommer uteslutande att användas till bygge av militära flottfartyg och jakter, vilket är en verksamhet som inte omfattas av rådets direktiv 90/684/EEG".

Tyskland betonar att BVM endast är verksamt inom marin skeppsbyggnad. Dessutom bestrider Tyskland, att stödåtgärderna gynnar Lürssen, som kommissionen har påstått. Enligt Tysklands åsikt gynnar stödet BVM endast som ett företag specialiserat inom marin skeppsbyggnad. Detta stöd skulle nämligen enbart möjliggöra en fortsättning av verksamheten inom marin skeppsbyggnad, och i synnerhet medverkan i fregattprogrammet F-124. Av dessa skäl gör Tyskland gällande att stödåtgärderna var åtgärder som Tyskland kunde tillgripa för tillvaratagande av sina väsentliga säkerhetsintressen på grundval av artikel 223.1 i EG-fördraget.

Tyskland förklarar att skyddandet av väsentliga säkerhetsintressen inom Förbundsrepubliken Tyskland består i att en industriell minimikapacitet garanteras för upprätthållande av försvarsteknisk kärnkompetens inom systemområdet övervattenskrigsfarkoster inom marin skeppsbyggnad. Denna minimikapacitet förverkligades 1994 genom Lürssens insatser. Tyskland hänvisar till försvarsministeriets skrivelse av den 26 maj 1998 till den Fria Hansestaden Bremen, i vilken det heter: "Det finns ett säkerhetspolitiskt rustningsekonomiskt intresse att upprätthålla befintlig kärnkompetens inom marin skeppsbyggnad som grundval för en självbestämd och behovsanpassad utrustning av den tyska marinen. Denna kompetens inom marin skeppsbyggnad är dessutom av betydelse för samarbetsförmågan med andra NATO- och EU-stater, men även med övriga vänskapligt sinnade och ekonomiskt lierade stater".

Enligt Tysklands uppfattning hör alltså marin skeppsbyggnad till Tysklands väsentliga säkerhetsintressen och varken artikel 92 i EG-fördraget eller sjunde direktivet om stöd till varvsindustrin är tillämpliga i samband med artikel 223 i EG-fördraget.

V. BEDÖMNING AV STÖDET

Stödåtgärderna från delstaten Bremen rör stöd som utgörs av statliga medel och gynnar ett visst företag som är verksamt inom ett område i vilket handel mellan medlemsstater äger rum. Genom de aktuella stödåtgärderna befrias företaget delvis från sina drifts- och investeringskostnader, så att det erhåller en ekonomisk fördel gentemot företag som inte understöds finansiellt. Av detta skäl utgör stödåtgärderna statliga stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i EG-fördraget och artikel 61.1 i EES-avtalet. Kommissionen konstaterar att åtgärderna inte har anmälts till kommissionen enligt artikel 93.2 i EG-fördraget.

Kommissionen fastställer att såväl Tyskland som de berörda parterna BVM och LMB har åberopat artikel 223.1 b i EG-fördraget i sina ställningstaganden för ifrågavarande stödåtgärder. I artikel 223.1 b heter det:

"1. Bestämmelserna i detta fördrag skall inte hindra tillämpningen av följande regler:

b) Varje medlemsstat får vidta åtgärder, som den anser nödvändiga för att skydda sina väsentliga säkerhetsintressen i fråga om tillverkning av eller handel med vapen, ammunition och krigsmateriel: sådana åtgärder får inte försämra konkurrensvillkoren på den gemensamma marknaden vad gäller varor som inte är avsedda speciellt för militärändamål."

På grundval av Tysklands uppgifter fastställer kommissionen att Lürssen nästan uteslutande är verksamt inom marin skeppsbyggnad. Marin skeppsbyggnad utgjorde [...] * av Lürssens totala omsättning under åren 1988 till 1998. BVM, som efter förvärvet genom LMB är ett dotterföretag till Lürssen, är uteslutande verksamt inom marin skeppsbyggnad och för närvarande inom fregattprogrammet för den tyska marinen. De av LMB övertagna extra 100 arbetstagarna är förutvarande arbetstagare hos BVM och arbetstagare som tidigare var sysselsatta inom marin skeppsbyggnad hos BVW. De har alltså den erfarenhet och kompetens som behövs inom det aktuella området. Enligt Tysklands och berörda parters uppgifter var dessa arbetstagare nödvändiga för genomförandet av fregattprogrammet. Det av HIBEG till BVM beviljade lånet, skulle göra det möjligt för BVM att medverka i fregattprogrammet. Det för LMB planerade investeringsstödet skall uteslutande användas för utbyggnad av den av LMB förvärvade dockan från förutvarande BVW, så att denna docka kan användas för marin skeppsbyggnad åtminstone fram till den 31 december 2002. Samtliga stödåtgärder gäller alltså marin skeppsbyggnad, och i synnerhet den tyska marinens Fregattprogram.

Enligt Tysklands uppfattning hör upprätthållandet av en minimikapacitet inom marin skeppsbyggnad till skyddandet av Tysklands väsentliga säkerhetsintressen. Denna uppfattning bekräftades genom skrivelsen från försvarsministeriet till den Fria Hansestaden Bremen. Kommissionen accepterar detta argument, såvida det aktuella stödet inte inkräktar på konkurrensvillkoren för sådana varor på den gemensamma marknaden som inte är speciellt avsedda för militära ändamål.

På grundval av den tyska regeringens uppgifter konstaterar kommissionen att de speciellt för genomförandet av fregattprogrammet anlitade arbetstagarna endast i så måtto var sysselsatta utanför marin skeppsbyggnad respektive kommer att så vara i framtiden, när de 1997/1998 anlitades för byggnad av de tre snabba färjorna för Indonesien. Därvid rör det sig om ett av kommissionen av den 27 mars 1996 godkänt u-hjälpsprojekt(6). Hade dessa arbetstagare inte stått till förfogande för det aktuella uppdraget, hade Lürssen måst låna arbetskraft, som hade kostat hälften så mycket som de från BVM och BVW övertagna arbetstagarna. Det ifrågavarande stödet täcker mindre än kostnadsdifferensen. För Lürssen var det alltså inte ekonomiskt fördelaktigt att anlita dessa arbetstagare. Följaktligen inkräktar inte de aktuella stödåtgärderna på konkurrensvillkoren för sådana varor på den gemensamma marknaden som inte är speciellt avsedda för militära ändamål.

Vad beträffar den efterskänkta fordran från HIBEG, konstaterar kommissionen att lånet till BVM, ett uteslutande inom marin skeppsbyggnad verksamt företag, beviljades för att möjliggöra fortsatt medverkan i fregattprogrammet för den tyska marinen. Därför inkräktar inte heller denna stödåtgärd på konkurrensvillkoren för sådana varor på den gemensamma marknaden som inte är speciellt avsedda för militära ändamål.

Vad gäller investeringsplanen för utvidgning av dockan och tillhörande område som förvärvats från förutvarande BVW, anges uttryckligen i kommissionens beslut 97/616/EG av den 21 maj 1997(7) om nedläggningsstödet till Bremer Vulkanwerft GmbH, att dockan och tillhörande område endast kan användas för marin skeppsbyggnad och för byggnad av fartyg, som inte omfattas av sjunde direktivet. Det planerade stödet gäller uteslutande dessa områden. I den mån investeringen gäller användning av dockan för marin skeppsbyggnad, försämrar alltså denna stödåtgärd inte konkurrensvillkoren för varor på den gemensamma marknaden som inte är speciellt avsedda för militära ändamål.

Om emellertid investeringen gäller användning av dockan och tillhörande område för annan skeppsbyggnad, påverkar denna stödåtgärd konkurrensen vad gäller ifrågavarande fartyg.

Enligt Tysklands uppgifter används dockan uteslutande för byggnad, ombyggnad och reparation av örlogsfartyg och stora jakter. Ett notariellt kontrakt garanterar att inga handelsfartyg byggs i Bremen-Vegesack, åtminstone inte fram till den 31 december 2003. Därefter måste start av sådan verksamhet i detta område godkännas av kommissionen. På detta sätt garanteras att nedläggningen av förutvarande Bremer Vulkan Werft vad gäller byggnad av handelsfartyg är slutgiltig i överensstämmelse med beslut 97/616/EG.

Kommissionen konstaterar, enligt uppgift från Tyskland, att dockan uteslutande skall användas för byggnad, ombyggnad och reparation av örlogsfartyg och stora jakter, som inte omfattas av det sjunde direktivet. I den mån dockan alltså används för jakter, måste investeringsstödet bedömas enligt artikel 92 i EG-fördraget.

Kommissionen fastställer vidare, att det planerade investeringsstödet på DEM 900000 (450000 euro) kan inordnas i det av kommissionen godkända tyska initiativet för förbättring av den regionala näringsstrukturen(8) och utgör 15 % av den planerade totalinvesteringen på DEM 6000000. I den mån investeringsstödet alltså gäller jakter, är det förenligt med artikel 92.3 c i EG-fördraget.

Kommissionen konstaterar därför att stödet från delstaten Bremen till förmån för marin skeppsbyggnad och LMB, omfattas av artikel 223.1 b i EG-fördraget. Därför är artikel 92.1 i EG-fördraget ej tillämplig på dessa stödåtgärder.

I detta sammanhang vill kommissionen be Tyskland beakta artikel 11.2 i rådets förordning (EG) nr 1540/98 av den 29 juni 1998 om fastställande av nya regler för stöd till varvsindustrin(9). Enligt denna bestämmelse skall för skeppsvarv som är verksamma inom både kommersiell och militär nybyggnad, reparation eller ombyggnad av fartyg de regelbundna rapporterna åtföljas av ett intyg från den revisor som utför den lagstadgade revisionen avseende omkostnadernas fördelning mellan dessa båda områden. Dessutom skall separata uppgifter lämnas om omsättningen för den kommersiella och den militära verksamheten.

VI. SLUTSATSER

Enligt kommissionens uppfattning är stödåtgärderna från delstaten Bremen till förmån för marin skeppsbyggnad åtgärder som är nödvändiga för skyddandet av Tysklands väsentliga säkerhetsintressen enligt artikel 223.1 b i EG-fördraget. Följaktligen är artikel 223.1 b i EG-fördraget tillämplig på dessa åtgärder. Då tillämpningen av artikel 223 i EG-fördraget utesluter tillämpning av andra regler, är artikel 92 och 93 i EG-fördraget inte tillämpliga i det aktuella ärendet.

I den mån investeringsstödet på DEM 900000 (450000 euro) gäller byggnad, ombyggnad eller reparation av jakter, är det förenligt med artikel 92.3 c i EG-fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det statliga stöd som Tyskland har genomfört eller planerar att genomföra till förmån för marin skeppsbyggnad och Lürssen Maritime Beteiligungen GmbH & Co.KG till ett belopp av totalt DEM 10,5 miljoner (5,25 miljoner euro) är nödvändigt för att skydda Tysklands väsentliga säkerhetsintressen på det sätt som avses i artikel 223.1 b i EG-fördraget. Därför är artiklarna 92 och 93 i EG-fördraget ej tillämpliga på dessa stödåtgärder.

I den mån investeringsstödet på DEM 900000 (450000 euro) avser byggnad, ombyggnad eller reparation av jakter, är det förenligt med artikel 92.3 c i EG-fördraget.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Bryssel den 17 mars 1999.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 252, 11.8.1998, s. 4.

(2) Se fotnot 1.

(3) Delar av denna text har utformats så att konfidentiella uppgifter inte skall röjas. Dessa delar omges av en hakparentes och är markerade med en asterisk.

(4) EGT L 380, 31.12.1990, s. 27. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/731/EG, EGT L 351, 31.12.1994, s. 10.

(5) EGT L 250, 13.9.1997, s. 10.

(6) Stöd N 87/96, EGT C 215, 25.7.1996.

(7) Se fotnot 4.

(8) EGT C 341, 11.11.1997, s. 4.

(9) EGT L 202, 18.7.1998, s. 1.