KOMMISSIONENS BESLUT

av den 25 november 1998

om det statliga stöd som Tyskland beviljat Draiswerke GmbH

[delgivet med nr K(1998) 3800]

(Endast den tyska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(1999/275/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med ovan nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att inkomma med synpunkter, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDET

Genom en skrivelse av den 30 augusti 1996 underrättade Danmark kommissionen om ett förment statligt stöd till förmån för Draiswerke GmbH, Mannheim, (nedan kallat Draiswerke), som hade rapporterats i en artikel i Frankfurter Allgemeine Zeitung den 8 augusti 1996. Genom en skrivelse av den 26 september 1996 bad kommissionen Tyskland att inkomma med synpunkter. Tyskland svarade genom en skrivelse av den 18 februari 1997 och bekräftade att flera statliga transaktioner ägt rum. Kommissionen ansåg att dessa transaktioner kunde innehålla statliga stöd som inte omfattades av några godkända stödsystem. Därför registrerades ärendet den 19 mars 1997 som "icke-anmält stöd". Genom en skrivelse av den 21 mars 1997 bad kommissionen Tyskland om de uppgifter som krävs för bedömning av stöd ur konkurrensrättslig synvinkel. Tyskland besvarade denna skrivelse den 2 juni 1997. Eftersom viktiga uppgifter inte hade lämnats, krävdes i en skrivelse av den 18 juli 1997 ytterligare uppgifter. Den tyska regeringens svarsskrivelse av den 8 september 1997 innehöll bl.a. ändringar av tidigare uppgifter och uppgift om ytterligare en statlig transaktion. Genom en skrivelse av den 26 januari 1998 bad kommissionen Tyskland att reda ut dessa punkter. Tyskland svarade på detta med en skrivelse av den 16 februari 1998.

Genom en skrivelse av den 25 mars 1998 underrättade kommissionen Tyskland om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 93.2 i EG-fördraget beträffande de ickeanmälda åtgärderna.

Kommissionens motsvarande tillkännagivande offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(1). Kommissionen uppmanade berörda parter att inkomma med eventuella synpunkter. Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda parter.

2. DE ENSKILDA ÅTGÄRDERNA

Företaget hade 1996 allvarliga likviditetsproblem. Staden Mannheim ordnade förhandlingar mellan banker och ägarna för att upprätthålla företagets affärsverksamhet. De berörda parterna beslutade om omstruktureringsåtgärder och kunde på så sätt undvika att ett konkursförfarande inleddes. I beslutet att inleda förfarandet pekade kommissionen på följande åtgärder:

a) I augusti 1996 beviljade staden Mannheim ett lån på 0,8 miljoner tyska mark (0,4 miljoner ecu) med en löptid på tio månader och med en ränta på 5 %.

b) Den 21 augusti 1996 beviljade Landeskreditbank Baden-Württemberg (nedan kallat LAKRA) en förlustgaranti för 50 % av 6 miljoner mark (3 miljoner ecu). Den ursprungliga löptiden till och med den 30 juni 1997 förlängdes den 27 juni 1997 med ytterligare ett år, till och med den 30 juni 1998. För detta uppbars en avgift för garantiansökan på 1 % och en årlig avgift på 0,5 % av det utestående garantibeloppet.

c) Sparkasse Mannheim beviljade krediter, för vilka den ovan nämnda garantin ställdes som säkerhet. Det rörde sig om en checkräkningskredit på 4 miljoner mark (2 miljoner ecu) med en ursprunglig ränta på 8 % (nu 8,25 %) och en växelborgen för 2 miljoner mark (1 miljon ecu) med en ränta på 1 %. Sparkasse Mannheims krediter stod ursprungligen till förfogande till och med den 30 juni 1996, senare förlängdes deras löptid dock till och med den 30 juni 1998. Sparkasse Mannheim hörde inte till företagets tidigare kreditgivare.

d) I augusti 1996 köpte staden Mannheim en tomt på 5944 m2 som varit i de tidigare bolagsmännens privata ägo. Köpesumman på 1,2 miljoner mark (0,6 miljoner ecu) överlät de tidigare bolagsmännen åt företaget som ett avslutande bidrag till omstruktureringen.

I sitt beslut att inleda förfarandet ansåg kommissionen att Tyskland med de uppgifter som lämnats in inte visat att omstruktureringsåtgärderna uppfyller de villkor som anges i riktlinjerna för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter(2) (nedan kallade gemenskapens riktlinjer). Enligt kommissionens uppfattning måste man tills vidare anta att staden Mannheims lån och LAKRA-garantin är statliga stöd enligt artikel 92 i EG-fördraget och att de var olagliga, eftersom de inte anmälts på förhand enligt det förfarande som anges i artikel 93.3 i EG-fördraget. Dessutom konstaterade kommissionen att Sparkasse Mannheims krediter och det pris som betalades för tomten kunde innehålla inslag av stöd.

3. TYSKLANDS SYNPUNKTER

Tyskland inkom med sina synpunkter på kommissionens inledande av förfarandet genom en skrivelse av den 17 juli 1998.

Tyskland hänvisade till att det redan lämnat in ett utlåtande som Deutsche Gesellschaft für Mittelstandsberatung mbH (DGM) färdigställt i augusti 1996. Syftet med omstruktureringsprogrammet är att visa att företaget kan saneras. Dessutom lämnade Tyskland uppgifter om en mer långtgående omstruktureringsplan (av den 16 december 1996), en omfattande affärsplan för Draiswerke (av den 20 maj 1998), Draiswerkes bokslut för 1997 samt prognoser över utvecklingen av likviditeten månadsvis samt resultat- och balansräkningarna för åren 1998 - 2001. Enligt Tysklands uppfattning finns det nu en realistisk och sammanhängande omstruktureringsplan.

Tyskland lämnade in skrivelser från Draiswerkes banker, nämligen Deutsche Bank (av den 4 juni 1998), Dresdner Bank (av den 12 juni 1998) och Sparkasse Mannheim (av den 19 juni 1998). I dessa skrivelser yttrade sig bankerna positivt om Draiswerkes framtidsutsikter.

Tyskland uppgav att staden Mannheims lån på 0,8 miljoner mark (0,4 miljoner ecu), som hade en löptid på tio månader, hade betalats tillbaka inklusive räntor i rätt tid i slutet av maj 1997. Företaget är visserligen i svårigheter, men lånebeloppet kan inte anses vara ett statligt stöd. Eventuella ränteförmåner omfattas av regeln om stöd av mindre betydelse.

LAKRA:s beviljande av en garanti var enligt Tyskland i enlighet med riktlinjerna för delstaten Baden-Württembergs övertagande av garantier för industrin. Tyskland gav exakta uppgifter om personalutvecklingen under åren 1996 - 1998 och visade att företaget då garantin förlängdes hade 279 anställda, vilket ligger under den tröskel på 300 anställda vid vilken Tyskland förklarat sig villigt att anmäla enskilda garantier.

Tyskland förklarade att Draiswerke hade gett konsultföretaget B. Metzler uppdraget att finna investerare, och lade fram en rapport från B. Metzler av den 23 juni 1998. Om en ny investerare hittas för företaget är detta till fördel för omstrukturering, men det är dock inget absolut villkor för denna.

Tyskland lade fram en skrivelse från Sparkasse Mannheim av den 16 juni 1998, i vilken denna uppger att beviljandet av krediten till Draiswerke skedde enligt principen om en investerare i en marknadsekonomi.

Tyskland menade att priset för den förvärvade tomten inte innehöll några inslag av stöd, och hänvisade till ett utlåtande om marknadsvärdet från staden Mannheims expertutskott för utredning av tomtvärden.

Vidare lade Tyskland inom ramen för sina synpunkter fram förklaringar från Draiswerke av den 30 juni 1998, där företaget ger uttryck för sin övertygelse om att omstruktureringen är framgångsrik.

4. BEDÖMNING UR KONKURRENSRÄTTSLIG SYNVINKEL

Kommissionen har på grundval av de uppgifter som Tyskland gav i sin skrivelse av den 17 juli 1998 bedömt ärendet ur konkurrensrättslig synvinkel.

4.1 Mottagare

Draiswerke GmbH är etablerat i Baden-Württemberg, alltså inte i något stödområde. 1996 hade Draiswerke i genomsnitt 334 anställda, en omsättning på 55 miljoner mark (27,5 miljoner ecu) och en balansomslutning vid årsslutet på 41 miljoner mark (20,5 miljoner ecu). Enligt definitionen i kommissionens rekommendation av den 3 april 1996 om definitionen av små och medelstora företag(3) var det fråga om ett storföretag, eftersom antalet anställda var större än tröskelvärdet på 250 anställda. De tidigare bolagsmännen, som alla tillhörde samma familj, avyttrade 1996 sina andelar av företaget till de anställda.

Företaget tillverkar specialmaskiner på två produktområden, nämligen dispergerings- och mikrovåtmålningsteknik samt blandnings- och reaktionsteknik. Leveranserna går till den kemiska industrin, beläggningsföretag, livsmedels- och pappersindustrin samt läkemedelsindustrin, tvätt- och rengöringssektorn samt keramikbranschen.

Företaget noterade under första halvåret 1996 stora förluster. Dess viktigaste långivare förlorade på grund av detta sitt förtroende för företaget och sade upp sin kredit till den 31 juli 1996. Ytterligare ett kreditinstitut sade därför upp sin kredit, vilket innebar att Draiswerke blev insolvent. Vid denna tid var Draiswerke således ett företag i svårigheter.

4.2 Statliga stöd

Draiswerke har verksamhet på två delmarknader inom specialmaskinbranschen, på vilka det inom EES finns ett antal konkurrenter. På produktområdet dispergerings- och mikrovåtmålningsteknik, som står för närmare 60 % av omsättningen, är Draiswerkes huvudkonkurrenter schweiziska Bühler AG och tyska Erich NETZSCH GmbH & Holding KG. Båda dessa konkurrenter är representerade i flera medlemsstater genom dotterföretag. På det andra produktområdet, blandnings- och reaktionsteknik, som står för ca 40 % av omsättningen, är huvudkonkurrenten det tyska företaget Gebrüder Lödige Maschinenbau GmbH, som likaså har dotterföretag i olika medlemsstater.

Staden Mannheims lån och LAKRA:s garanti gavs av statliga organ och finansierades därmed med statliga medel. Båda åtgärderna hade som mål att göra det möjligt för det drabbade företaget att fortsätta sin affärsverksamhet, vilket innebar att de gynnade Draiswerke gentemot dess konkurrenter. De kan därför negativt påverka konkurrenternas ekonomiska ställning i andra medlemsstater, vilket innebär att staden Mannheims lån och LAKRA-garantin är statliga stöd enligt artikel 92.1 i EG-fördraget och artikel 61.1 i EES-avtalet som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen.

Staden Mannheims lån för omstrukturering beviljades inte inom ramen för något godkänt stödsystem. Kommissionen kan inte godta Tysklands uppfattning, att lånebeloppet inte utgör något stöd och att eventuella räntefördelar täcks av regeln om stöd av mindre betydelse. Enligt kommissionens vedertagna praxis skall lånebeloppet på 0,8 miljoner mark (0,4 miljoner ecu) anses vara statligt stöd, eftersom företaget är i svårigheter och inte skulle ha kunnat ta upp lånet på de finansiella marknaderna. Enligt kommissionens meddelande om stöd av mindre betydelse(4), överstiger beloppet på 0,8 miljoner mark (0,4 miljoner ecu) taket för stöd av mindre betydelse på 100000 ecu under en treårsperiod. Vidare påminner kommissionen Tyskland om att lånebeloppet tillsammans med andra stöd till omstruktureringen och särskilt LAKRA-garantin måste kumuleras. Tyskland var alltså skyldigt att anmäla lånet till kommissionen enligt artikel 93.3 i EG-fördraget. Tyskland har inte uppfyllt detta krav, vilket innebär att åtgärden var olaglig.

Det statligt ägda LAKRA beviljade sin garanti på grundval av riktlinjerna för delstaten Baden-Württembergs övertagande av garantier för industrin. Detta system hade godkänts av kommissionen genom en skrivelse av den 5 juni 1984. I samband med förfarandet i ärendet C 57/86 förklarade sig Tyskland genom en skrivelse av den 6 februari 1987 berett att enskilt anmäla eventuella garantier, som enligt detta system övertas för företag i svårigheter med mer än 300 anställda. Enligt företagets årsredovisning hade Draiswerke 334 anställda år 1996. Kommissionen borde alltså enligt artikel 93.3 i EG-fördraget ha underrättats om den planerade garantin. Då LAKRA i juni 1997 förlängde garantin, uppgick antalet anställda till 279 och låg under tröskeln på 300 anställda. Förlängningen av garantins löptid skall dock hänföras till det första beviljandet av garantin år 1996, då Draiswerke ännu hade mer än 300 anställda. Kommissionen kan därför inte godta förbundsregeringens uppfattning, att LAKRA:s förlängning av garantin omfattas av riktlinjerna för delstaten Baden-Württembergs övertagande av garantier för industrin. Även förlängningen av garantin krävde alltså en enskild anmälan enligt artikel 93.3 i EG-fördraget. Tyskland har inte uppfyllt dessa krav, vilket innebär att både beviljandet och förlängningen av garantin var olagliga.

Som Tyskland förklarat, bildade Sparkasse Mannheim och Draiswerkes båda andra kreditgivare, Deutsche Bank och Dresdner Bank, ett bankkonsortium. Krediterna beviljades på villkor att alla tre banker var överens om hur de skulle handla. Sålunda gav Sparkasse Mannheim lånen på villkor att de båda andra kreditinstituten återupptog sin kreditgivning. Sparkasse Mannheim ställde även som villkor för att bevilja ytterligare krediter att de båda andra bankerna förlängde sina krediter och att de ekonomiska utsikterna för Draiswerke berättigade att företaget beviljades ytterligare medel(5). Dessutom stödde sig Sparkasse Mannheim, liksom även de två andra bankerna, för sin kreditgivning på den omstruktureringsplan som Draiswerke och konsultföretaget DGM utarbetat(6). Sparkasse Mannheim har dessutom en företrädare i Draiswerkes rådgivande kommitté, som ger banken långtgående insyn i företagets finansiella och strategiska situation. Vidare har Sparkasse Mannheims krediter säkrats genom en LAKRA-garanti. På grundval av detta drog kommissionen slutsatsen att Sparkasse Mannheims finansiering överensstämmer med principen om en investerare i en marknadsekonomi och inte utgör något statligt stöd i den mening som avses i artikel 92 i EG-fördraget.

Tyskland visade att priset på 1,2 miljoner mark (0,6 miljoner ecu) som staden Mannheim betalade de tidigare bolagsmännen för tomten på 5944 m2, grundade sig på ett utlåtande från staden Mannheims utskott för utredning av tomtvärden. Kommissionen har prövat det fastställda värdet och funnit att utlåtandet om marknadsvärdet följde de allmänna reglerna för tomtvärdering. Dessutom baserade expertutskottet inte marknadsvärdet på realvärdet, utan på det lägre avkastningsvärdet, så att marknadspriset snarast uppskattades försiktigt. På grundval av detta drog kommissionen slutsatsen att priset är marknadsmässigt och inte innehåller några stödinslag i den mening som avses i artikel 92 i EG-fördraget.

4.3 Undantagsbestämmelser

I artikel 92.1 i EG-fördraget och artikel 61.1 i EES-avtalet fastställs principen att stöd som uppfyller de villkor som anges i dessa bestämmelser är oförenliga med den gemensamma marknaden. I artikel 92.2 och 92.3 i EG-fördraget och artikel 61.2 och 61.3 i EES-avtalet anges de stöd som kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden. Kommissionen har undersökt om statliga stöd på 3,8 miljoner mark (1,9 miljoner ecu), nämligen staden Mannheims lån på 0,8 miljoner mark (0,4 miljoner ecu) och LAKRA:s garanti för 50 % av 6 miljoner mark (3 miljoner ecu), kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden enligt någon av dessa undantagsbestämmelser.

Undantagsbestämmelserna i artikel 92.2 i EG-fördraget och artikel 61.2 i EES-avtalet kan inte tillämpas, eftersom det inte handlar om stöd av social karaktär som ges till enskilda konsumenter, stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller stöd som ges till näringslivet i vissa av de områden i Förbundsrepubliken Tyskland som påverkats genom Tysklands delning.

Undantagsbestämmelserna i artikel 92.3 a i EG-fördraget och artikel 61.3 a i EES-avtalet och den regionala aspekten av de undantagsbestämmelser som anges i artikel 92.3 c i EG-fördraget och artikel 61.3 c i EES-avtalet kan inte tillämpas, eftersom företaget inte är etablerat i ett stödområde.

Beträffande undantagsbestämmelserna i artikel 92.3 b i EG-fördraget och artikel 61.3 b i EES-avtalet drog kommissionen slutsatsen att den ifrågasatta åtgärden inte uppfyller de kriterier som kommissionen normalt knyter till projekt av gemensamt europeiskt intresse och att stöden inte heller hade till syfte att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi.

Inte heller undantagsbestämmelserna i artikel 92.3 d i EG-fördraget och artikel 61.3 d i EES-avtalet kan tillämpas, eftersom stöden inte har till syfte att främja kultur och bevara kulturarvet.

Därför kan endast den första delen av de undantagsbestämmelser som anges i artikel 92.3 c i EG-fördraget och artikel 61.3 c i EES-avtalet, tillämpas, dvs. bestämmelserna om stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset.

4.4 Gemenskapens riktlinjer

Draiswerke är ett företag i svårigheter. Staden Mannheims lån och LAKRA-garantin är stöd till omstrukturering. I gemenskapens riktlinjer(7) anges under vilka förutsättningar stöd till omstrukturering kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden.

Enligt dessa måste omstruktureringen ske inom ramen för en realistisk, sammanhängande och omfattande plan för att återställa det ifrågavarande företagets långfristiga lönsamhet inom en rimlig tid på basis av realistiska antaganden om dess framtida verksamhetsvillkor. I omstruktureringsplanerna måste man bland annat beakta de omständigheter som ligger bakom företagets svårigheter, utbud och efterfrågan på marknaden för de ifrågavarande produkterna och deras troliga utveckling samt företagets specifika starka och svaga sidor. Planerna skall göra det möjligt för företaget att planenligt övergå till en ny, långfristigt bärkraftig struktur, som gör att företaget kan fortleva av egen kraft utan ytterligare statligt understöd.

Till omstruktureringen hör i regel omorganisation och rationalisering av verksamheterna inom företaget så att det får en effektivare grund, vilket normalt innebär att företaget drar sig ur de verksamhetsområden som inte längre är lönsamma eller som redan är förlustbringande, samt omstrukturering av de verksamhetsområden som på nytt kan bli konkurrenskraftiga, och i förekommande fall utbyggnad eller inledning av nya, lönsamma verksamheter. Den materiella omstruktureringen måste i regel åtföljas av en finansiell omstrukturering.

Enligt avsnitt 3 i gemenskapens riktlinjer skall kommissionen särskilt undersöka om omstruktureringen uppfyller följande villkor: för det första måste den inom en rimlig tid återställa företagets långfristiga lönsamhet, för det andra får konkurrensen inte otillbörligt snedvridas genom stödet, och för det tredje måste proportionalitet råda mellan kostnaderna och fördelarna med omstruktureringen och stödet.

4.5 Långfristig lönsamhet

Genom en skrivelse av den 17 juli 1998 lade Tyskland fram en genomförbar, sammanhängande och långtgående omstruktureringsplan, som Draiswerke och konsultföretaget DGM utarbetat. Planen tar hänsyn till de faktorer som ligger bakom företagets svårigheter, särskilt den ofördelaktiga kostnadsstrukturen, den otillräckliga genomlysningen av kostnaderna och det svaga finansiella läget.

För att förbättra kostnadsstrukturen borde Draiswerke i första hand minska personalkostnaderna, som 1996 uppgick till nästan 50 % av omsättningen. Såsom anges i omstruktureringsplanen, gick Draiswerkes anställda med på en betydande sänkning av timlönerna. Dessutom minskade Draiswerke sin personalstyrka med 62 personer. På grund av detta var lönekostnaderna 1998 5,2 miljoner mark (2,6 miljoner ecu) lägre än 1996, vilket motsvarar en minskning med 18 %. Dessutom vidtog Draiswerke flera åtgärder för att öka effektiviteten i produktionsprocesserna.

För att förbättra genomlysningen av kostnaderna, genomförde Draiswerke en betydande modernisering av sina metoder för kostnadsberäkning och kostnadskontroll. Detta ledde till att Draiswerke även drog sig ur produktområdet nyckelfärdiga anläggningar, minskade sitt produktsortiment och beslutade att i högre grad koncentrera sig på sitt centrala affärsområde.

Företagets finansiella återhämtning finansierades främst av de tidigare bolagsmännen och de anställda samt genom åtgärder från företagets sida. De tidigare bolagsmännen förklarade i början av augusti 1996 att ett bolagsmannalån på 7,2 miljoner mark (3,6 miljoner ecu) var att betrakta som ett oprioriterat lån. Samtidigt förklarade Gustav Eirich KG, som ägs av de tidigare bolagsmännen, att ett lån på 2 miljoner mark (1 miljon ecu) skulle anses utgöra ett oprioriterat lån. Dessutom överlät de tidigare bolagsmännen försäljningssumman av tomtaffären på 1,2 miljoner mark (0,6 miljoner ecu) till företaget som ett avslutande bidrag till omstruktureringen. I november 1996 beviljade de anställda företaget ett oprioriterat räntefritt lån på 764000 mark (373000 ecu). Draiswerke lyckades även minska sina kundfordringar från 17,8 miljoner mark (8,9 miljoner ecu) i slutet av år 1996 till 9,3 miljoner mark (4,6 miljoner ecu) i slutet av år 1997. Det inneliggande varulagret minskades under samma tid från 6,5 miljoner mark (3,2 miljoner ecu) till 3,5 miljoner mark (1,7 miljoner ecu). Till detta kom slutligen staden Mannheims lån på 0,8 miljoner mark (0,4 miljoner ecu) och LAKRA:s garanti för 50 % av 6,0 miljoner mark (3,0 miljoner ecu).

Omstruktureringen åtföljdes även av en ny ägarstruktur. De anställda förvärvade företaget för 1 mark av de tidigare bolagsmännen. Två nya verkställande direktörer med erfarenhet av omstruktureringsfrågor anställdes. Företagsledningen och de nya bolagsmännen beslutade att skaffa en strategisk investerare. För uppdraget att finna en investerare anlitades B. Metzler GmbH. Kommissionen noterar att en ny investerare enligt förbundsregeringen skulle vara till fördel för företagets strategiska ställning, men inte var en nödvändig förutsättning för en framgångsrik omstrukturering.

Kommissionen har undersökt prognoserna för utvecklingen av balans- och resultaträkningen samt likviditetsläget till utgången av år 2001, för att bedöma om omstruktureringsåtgärderna leder till att Draiswerkes lönsamhet återställs. Kommissionen konstaterar att prognoserna är utförliga och att utgångsantagandena förklaras. I överensstämmelse med sin strategi att dra sig ur förlustbringande affärsområden och i stället koncentrera sig på det egna företagets kärnverksamhet, minskade Draiswerke sin produktion under år 1997 med mer än 10 % jämfört med det föregående året. Man kan konstatera att rörelseresultatet för år 1997 trots den minskade produktionen redan hade vänts till en vinst. Resultatet som helhet för företaget var under året negativt, eftersom materiella omstruktureringsåtgärder till en kostnad av 4,7 miljoner mark (2,4 miljoner ecu) hade vidtagits. Enligt omstruktureringsplanen kommer Draiswerke 1998 att återigen gå med vinst. 1998 torde Draiswerke med ett positivt resultat på 1,2 miljoner mark (0,6 miljoner ecu) från den reguljära affärsverksamheten uppnå en vinstmarginal i förhållande till omsättningen på 2,2 %. Enligt prognoserna ökar företagets vinst till och med år 2001 till 8,8 miljoner mark (4,4 miljoner ecu) (vinstmarginal 12,8 %). Det skulle betyda att företaget år 2001 är mycket lönsamt och konkurrenskraftigt.

Prognoserna utgår från en ökning av omsättningen på i genomsnitt 9 % per år till och med 2001 och en kontinuerlig minskning av personalkostnaderna till en nivå på 35 % av omsättningen år 2001, med mer eller mindre oförändrade procentandelar för alla andra kostnadsposter. Omstruktureringen genomförs alltså främst genom att minska personalkostnaderna, vilket redan har påbörjats, och förbättra produktionsprocesserna. Kommissionen anser att dessa antaganden är optimistiska, men ändå fullt genomförbara. Dessutom konstaterar kommissionen att Draiswerke presenterat en exakt geografisk uppdelning av omsättningsutvecklingen för båda sina affärsområden och att företaget betydligt skruvat ned sina förväntningar på försäljningen i Asien på grund av den ekonomiska krisen och devalveringarna.

Ännu 1998 kommer företaget att avsluta året med ett negativt eget kapital. För den fortsatta affärsverksamheten har dock företaget enligt Tysklands redogörelse betydande dolda reserver som uppgår till 16,8 miljoner mark (8,4 miljoner ecu), vilket bekräftats av revisionsföretaget Schitag Ernst & Young. Därför har Draiswerke kunnat undvika att ett konkursförfarande inleds. Dessutom kommer Draiswerke enligt omstruktureringsplanen att hålla kvar sina framtida vinster i företaget. På så sätt kommer det egna kapitalet att till utgången av år 2001 öka till 15,4 miljoner mark (7,7 miljoner ecu) (motsvarande 37,7 % av balansomslutningen). Enligt prognoserna planerar Draiswerke inga betydande investeringar fram till och med år 2001. Företaget skulle därför vara i stånd att avveckla sina skulder för att år 2001 uppnå en solid finansiell ställning.

Enligt kommissionens uppfattning framgår det av prognoserna att Draiswerke har bärkraftiga affärsutsikter på lång sikt och är i stånd att bedriva sin verksamhet av egen kraft utan ytterligare statligt stöd.

I tabellerna nedan ges en överblick över de nyckeltal som kommissionen grundar sin bedömning på.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

Kommissionen konstaterar att Draiswerke förbundit sig att genomföra omstruktureringsplanen.

Kommissionen konstaterar vidare att Draiswerkes banker, nämligen Deutsche Bank, Dresdner Bank och Sparkasse Marmheim gjort en positiv bedömning av Draiswerkes affärsutsikter och förklarat att de är beredda att förse företaget med krediter.

4.6 Ingen otillbörlig snedvridning av konkurrensen

Kommissionen har undersökt om åtgärder måste vidtas för att kompensera de negativa effekter som omstruktureringsstöden får för konkurrenterna.

Stöden till omstrukturering i form av ett lån från staden Mannheim och LAKRA-garantin kan i två avseenden få snedvridande effekter på konkurrensen. För det första fortsätter Draiswerke sin affärsverksamhet. För det andra kan stöden till omstruktureringen medföra minskade finansiella kostnader för Draiswerke.

För att bedöma den första aspekten stödde sig kommissionen på de marknadsuppgifter som den hade till sitt förfogande och den marknadsrapport som Tyskland lagt fram. På det första produktområdet, dispergerings- och mikrovåtmålningstekniken, räknar man med att efterfrågan kommer att växa under de närmaste åren. På det andra produktområdet, blandnings- och reaktionsteknik, beror efterfrågan i stor utsträckning på den kemiska industrins investeringar, vilket innebär att tillväxtmöjligheterna är goda också på detta område. På ingendera av dessa båda produktområden har överkapacitet kunnat konstateras. Denna bedömning överensstämmer med det faktum att ingen berörd part har inkommit med synpunkter. Såsom förklaras i avsnitt 3.2.2 ii i gemenskapens riktlinjer, kräver kommissionen normalt inte kapacitetsnedskärning i utbyte mot stöd när det på den relevanta marknad i gemenskapen där stödmottagaren verkar inte finns någon strukturell överkapacitet.

Man kan även konstatera att Draiswerke dragit sig ur vissa affärsområden och minskat sitt produktsortiment. Det bör även tas med i beräkningen att Draiswerke, som nu tillhör kategorin små och medelstora företag, har en liten andel av den relevanta marknaden, och att dess huvudkonkurrenter, Bühler AG, Erich NETZSCH GmbH & Holding KG och Gebrüder Lödige Maschinenbau GmbH, med avseende på försäljning och antal anställda är mycket större än Draiswerke.

Beträffande den andra aspekten, den eventuella minskningen av de finansiella kostnaderna, konstaterar kommissionen att Draiswerke betalat en ränta på 5 % på det lån på 0,8 miljoner mark (0,4 miljoner ecu) med en löptid på tio månader som staden Mannheim beviljade. Denna räntesats var lägre än referensräntan, som 1996 uppgick till 6,7 % för Tyskland. Därmed skulle Draiswerkes fördel av den lägre räntan på staden Mannheims lån uppgå till 11000 mark (5500 ecu). Till och med vid en jämförelse av låneräntan med den högre ränta som Sparkasse Mannheim kräver (8,25 %), är den finansiella fördelen liten (21000 mark eller 10500 ecu).

För LAKRA-garantin på 50 % betalade Draiswerke, som kommissionen konstaterat, en ansökningsavgift på 1 % och en årlig avgift på 0,5 % av det utestående garantibeloppet. Avgiften på 0,5 % kan jämföras med räntan på 1 % på den växelborgen på 2 miljoner mark (1 miljon ecu) som Sparkasse Mannheim beviljade Draiswerke. Eftersom risken för LAKRA var lika stor som för Sparkasse Mannheim, antar kommissionen att LAKRA:s avgift ligger 0,5 procentenheter under de normala marknadsvillkoren. Med en löptid på 22 månader för växelborgen ger detta en finansiell fördel på 50000 mark (25000 ecu) för Draiswerke.

Lånebeloppet på 0,8 miljoner mark (0,4 miljoner ecu) och det belopp på 3 miljoner mark (1,5 miljoner ecu) som täcks av garantin (50 % av 6 miljoner mark) är statliga stöd, eftersom det rör sig om ett företag i svårigheter, som inte skulle ha fått ett sådant lån och en sådan garanti på de finansiella marknaderna. Enligt kommissionens uppfattning är de fördelar som lånet och garantin ger i form av lägre finansiella kostnader små (0,1 % av omsättningen) och har ingen större effekt på företagets driftkostnader och lönsamhet. Dessutom bör man ta med i beräkningen att ingen överkapacitet har konstaterats, att företaget endast har en liten marknadsandel och att det dragit sig ur vissa affärsområden. Kommissionen anser därför att det inte behövs några åtgärder för att utjämna de negativa följder stöden innebär för konkurrenterna.

4.7 Proportionalitet

Kommissionen har undersökt om stöden begränsats till det strikta minimum som krävs för omstruktureringen.

Stöden till omstruktureringen bidrog till att Draiswerke kunde övervinna den likviditetskris som följde av stora förluster under de föregående åren. 1995 noterade Draiswerke en förlust i sin reguljära affärsverksamhet på 8,9 miljoner mark (4,4 miljoner ecu) (18 % av omsättningen). 1996 uppgick förlusten till 1,9 miljoner mark (1,0 miljoner ecu) (3,3 % av omsättningen). 1997 avslutade Draiswerke räkenskapsåret med en förlust på 4,3 miljoner mark (2,2 miljoner ecu), främst på grund av kostnaderna för den materiella omstruktureringen, som uppgick till ungefär samma belopp. Genom dessa förluster förlorade Draiswerke under perioden 1995 - 1997 närmare 14 miljoner mark (7,0 miljoner ecu) i likviditet.

På grundval av undersökningen av kassaflödeskalkylerna och prognoserna för balansräkningen, bedömer kommissionen att staden Mannheims lån på 0,8 miljoner mark (0,4 miljoner ecu) och LAKRA:s garanti för 50 % av Sparkasse Mannheims kredit på 6 miljoner mark (3 miljoner ecu) inte lett till ett överskott på likviditet, utan begränsade sig till vad som krävdes för att upprätthålla Draiswerkes verksamhet och göra det möjligt för företaget att finansiera de omstruktureringsåtgärder som krävdes. Kommissionen hänvisar på nytt till den omständigheten att Draiswerke endast utnyttjade krediten på 0,8 miljoner mark (0,4 miljoner ecu) under tio månader och betalade tillbaka lånet i juni 1997, då företagets finansiella ställning fortfarande var mycket svag, vilket framgår av att dess eget kapital ännu var negativt. Garantin som löpte till juni 1998 var nödvändig för att säkra finansieringen av den löpande verksamheten på de finansiella marknaderna. Detta var en förutsättning för att hålla igång affärsverksamheten.

Kommissionen tar hänsyn till att omstruktureringsstöden åtföljdes av stora kapitaltillskott från de tidigare bolagsmännen (10,4 miljoner mark eller 5,2 miljoner ecu) och de nya bolagsmännen (746000 mark eller 373000 ecu). Kommissionen påminner om att de tidigare bolagsmännen i början av augusti 1996 förklarade att ett bolagsmannalån på 7,2 miljoner mark (3,6 miljoner ecu) var att betrakta som oprioriterat, och att Gustav Eirich KG, som ägs av de tidigare bolagsmännen, förklarade ett lån på 2 miljoner mark (1 miljon ecu) oprioriterat. Dessutom överlät de tidigare bolagsmännen försäljningssumman på 1,2 miljoner mark (0,6 miljoner ecu) av tomtaffären till företaget som ett avslutande bidrag till omstruktureringen. I november 1996 beviljade företagets anställda, som är de nya bolagsmännen, företaget ett oprioriterat och räntefritt lån på 746000 mark (373000 ecu). Dessutom röstade personalen för en betydande lönesänkning och minskning av arbetsstyrkan, vilket ledde till att personalkostnaderna 1998 jämfört med 1996 minskade med 5,2 miljoner mark (2,6 miljoner ecu).

På grund av detta anser kommissionen att de statliga stöden och omstruktureringskostnaderna samt kapitalbidragen från bolagsmännen stod i rimlig proportion till varandra.

5. SLUTSATSER

Enligt kommissionens uppfattning var beviljandet av lånet och av garantin olagliga, eftersom det innebar en överträdelse av artikel 93.3 i EG-fördraget. Kommissionen tar dock hänsyn till att det var första gången som Draiswerke fick stöd till omstruktureringen och att lånet från staden Mannheim och LAKRA-garantin uppfyller de villkor som anges i gemenskapens riktlinjer, dvs. att omstruktureringsstöden inom en rimlig tid skall återställa företagets långfristiga lönsamhet, att det inte leder till en otillbörlig snedvridning av konkurrensen och att kostnaderna och fördelarna av omstruktureringen står i rimligt förhållande till stöden.

Kommissionen drar därför slutsatsen att de statliga stöden bidrog till utvecklingen av näringsverksamheter som inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Kommissionen har därför beslutat att de statliga stöden enligt första delen av den undantagsbestämmelse som anges i artikel 92.3 c i EG-fördraget och artikel 61.3 c i EES-avtalet är förenliga med den gemensamma marknaden.

Kommissionen anmodar den tyska regeringen att lägga fram utförliga årsrapporter, för att visa att omstruktureringsplanen genomförs på föreskrivet sätt.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det statliga stöd som Tyskland beviljat Draiswerke i form av ett lån från staden Mannheim på 0,8 miljoner tyska mark (0,4 miljoner ecu) och LAKRA:s garanti på 50 % är förenligt med den gemensamma marknaden.

Artikel 2

Tyskland skall för kommissionen lägga fram utförliga årsrapporter, som visar att omstruktureringsplanerna genomförs på föreskrivet sätt.

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Bryssel den 25 november 1998.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 207, 3.7.1998, s. 14.

(2) EGT C 368, 23.12.1994, s. 12.

(3) EGT L 107, 30.4.1996, s. 4.

(4) EGT C 68, 6.3.1996, s. 9.

(5) I sin skrivelse yttrade sig Draiswerkes banker positivt om företagets framtidsutsikter.

(6) Såsom förklaras nedan, anser kommissionen att omstruktureringsplanen är realistisk, sammanhängande och långtgående, och att den tjänar till att inom en rimlig tid återställa företagets långsiktiga lönsamhet.

(7) Jämför fotnot 2.