KOMMISSIONENS BESLUT

av den 14 oktober 1998

om det stöd till förmån för kooperativ som Italien har beviljat enligt lag nr 49/85

[delgivet med nr K(1998) 2857]

(Endast den italienska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(1999/250/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig(1), och

av följande skäl:

I

(1) Kommissionen informerade genom en skrivelse av den 11 juni 1997 den italienska regeringen om sitt beslut att inleda förfarandet i artikel 93.2 i fördraget avseende refinansiering av vissa bestämmelser i den italienska lagen nr 49/85 om åtgärder till förmån för kooperativ enligt lagarna nr 538/93, nr 644/94 och förordning nr 416/95 och uppmanade den att inom en månad från datumet från skrivelsen inkomma med eventuella synpunkter.

(2) Genom ett offentliggörande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(2) uppmanade kommissionen övriga medlemsstater och andra berörda parter att inom en månad från offentliggörandet inkomma med sina synpunkter.

(3) Varken någon annan medlemsstat eller någon berörd tredje part har inkommit med synpunkter. Den italienska regeringen lämnade sina synpunkter genom skrivelser av den 31 juli 1997 samt av den 21 januari, den 6 mars, den 13 maj och den 16 juni 1998.

II

(4) I skrivelsen av den 31 juli 1997 gjorde den italienska regeringen följande klargöranden:

a) Lag nr 49/85 har upphävts och något stöd har inte beviljats genom den anmälda refinansieringen.

b) De aktuella stöden har ersatts av en ny stödordning som skall anmälas enligt artikel 92.3 i fördraget.

c) Det planeras emellertid att en av de två ordningarna enligt den gamla lagen (den s.k. specialfonden) under en övergångsperiod skall tillämpas på kooperativ som bildats före den 31 december 1996. Det rör sig närmare bestämt om 21 fall, vilket motsvarar 40 miljarder lire och berör 795 arbetstagare.

(5) Sedan dess har den nya ordningen anmälts till kommissionen, som godkände den(3), eftersom den i princip och med hänsyn till ingripandets speciella kännetecken inte innebar statligt stöd enligt artikel 92.1 i fördraget. Det är i själva verket fråga om aktieförvärv som endast rör små och medelstora företag enligt gemenskapsdefinitionen av dessa och som är förenade med villkor, bland annat om att offentliga investerare får särskilda rättigheter i fråga om vinstfördelning (2 % om balansräkningens saldo är positivt, garanterad ersättning även om årsmötet beslutar att inte ge ersättning till privata delägare).

(6) Det förfarande som har inletts avseende den stödordningen har därmed, bortsett från den tillfälliga tillämpningen av specialfonden på de nämnda 21 fallen, förlorat sitt syfte.

III

(7) Specialfonden är avsedd att med genom en engångsinsats utan återbetalningsskyldighet finansiera bildandet av kooperativ för arbetstagare som är utestängda från arbetsmarknaden inom produktionssektorn. Dessa kooperativ kan köpa, hyra eller överta förvaltningen av de företag där dessa arbetstagare var anställda eller också skapa ny företagsverksamhet.

(8) Finansiering beviljas i form av tillskott till aktiekapitalet genom kooperativa finansbolag. Kapitaltillskottet får inte överstiga tre gånger det aktiekapital som tecknats av de arbetstagare som ingår i kooperativet och inte uppgå till mer än 75 % av kooperativets kapital. Finansbolagen får inneha högst fem röster av 14 i de berörda kooperativens styrelser. Det finns en möjlighet för arbetstagarna att till nominellt värde återköpa kapitalandelar som tecknats av de kooperativa finansbolagen.

(9) Med hänsyn till dessa omständigheter hävdade kommissionen när förfarandet inleddes att förvärvet av kapitalandelar inte kunde anses utfört enligt principen om en privat investerare i en marknadsekonomi och därmed utgjorde stöd enligt artikel 92.1 i fördraget. Dessa stöd kunde vara avsedda för företag i svårigheter, eftersom det uttryckligen förutsågs en möjlighet att förvärva gamla företag i svårigheter. Eftersom villkoren i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter(4) inte var uppfyllda, kunde stöden inte betraktas som förenliga med den gemensamma marknaden. Kommissionen konstaterade också att åtgärderna i fråga var oförenliga med den gemensamma marknaden även när de var avsedda för nya företag, eftersom stödens storlek i fråga om investeringen eller nya arbetstillfällen inte kunde fastställas.

IV

(10) Av de handlingar som tillhandahållits framgår att fyra av de 21 kooperativ som avses i avsnitt II punkt 4 c bedriver verksamhet som inte är förenad med handel inom gemenskapen. Det är i själva verket fråga om tämligen små företag som på en lokal marknad är verksamma inom begravningsentreprenörssektorn, cateringsektorn, sektorn för förvaltning av skollokaler samt militärsektorn.

(11) De övriga kooperativen är småföretag, förutom två som har omkring 100 anställda och utgör medelstora företag. Den italienska regeringen har försäkrat att den klausul om återköpsmöjlighet till nominellt värde av de offentligt ägda andelarna som förutses till förmån för de privata företagen inte skall tillämpas vid finansieringen av dessa företag. De offentliga andelarna skall således överlåtas till marknadspriser. De italienska myndigheterna har dessutom preciserat att de privata andelarna av kooperativens riskkapital skall utgöra majoritet eller åtminstone vara betydande (ca 50 %). Den italienska regeringen har slutligen förklarat att det under alla omständigheter skall vara fråga om nya företag.

V

(12) Enligt gemenskapsreglerna på området för statliga kapitaltillskott i företag(5) utgör offentliga aktieförvärv inte statligt stöd enligt artikel 92.1 i fördraget om den offentlige investeraren handlar som en privat investerare som är verksam under normala villkor i en marknadsekonomi. För att försäkra sig om detta måste kommissionen verifiera att de normala villkoren för ersättning för det investerade kapitalet iakttas (risk, bestämmelser om vinstutdelning, villkor för överlåtelse av kapitalandelar etc.).

(13) I detta hänseende konstaterar kommissionen att en stor andel privat ägande (ca 50 %) garanterar att transaktionen är effektiv och lönsam. Vad gäller förfaranden för försäljning av aktieinnehavet har möjligheten till återköp till nominellt värde av de offentliga andelarna upphävts. Enligt kommissionen kommer försäljningarna således att utföras på marknadsvillkor.

(14) Vad gäller villkoren för ersättning för aktieförvärvet bör det konstateras att de fastställda begränsningarna avseende såväl vinstutdelning som röster i styrelsen (den offentlige delägaren har högst fem röster av 14) av uppenbara skäl inte leder till slutsatsen att den offentlige delägaren kan förvänta sig en normal avkastning av det investerade kapitalet. Delägarna/arbetstagarna skulle kunna besluta att dela ut vinsterna i en annan form än utdelning på aktier (t.ex. i form av löneförhöjningar).

(15) Med hänsyn till formerna för ersättning för aktieförvärvet kommer kommissionen till slutsatsen att de nämnda ingripandena utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i fördraget. Kommissionen måste också bekräfta sina synpunkter om att åtgärderna i fråga är oförenliga med artikel 92 och följande i fördraget, eftersom det rör sig om driftsstöd som inte är förenliga med gemenskapsreglerna på området, då de varken är avtagande eller tidsbegränsade. Stöden är därför oförenliga med den gemensamma marknaden och måste upphävas.

(16) Kommissionen observerar däremot att trots de begränsningar som anges i skäl 14 skulle villkoren för ersättning kunna betraktas som marknadsvillkor om de statliga kapitaltillskotten hade varit förenade med en särskild rätt till högre vinster än dem som delas ut till de delägare som är arbetstagare, vilket föreskrivs i den nya lagen om kooperativ(6) som kommissionen godkände nyligen. Dessa garantier, som uppväger begränsningarna i fråga om rösträtt och vinstutdelning, skulle kunna leda till antagandet att den statliga investeraren handlar som en privat investerare i en marknadsekonomi, med hänsyn till de förmåner som gäller för små och medelstora företag enligt gemenskapsreglerna om statliga kapitaltillskott till företag.

(17) I detta avseende är det å andra sidan av följande skäl enligt kommissionens mening oväsentligt om de aktuella företagen är i svårigheter eller inte. För det första har de italienska myndigheterna uteslutit denna hypotes. För det andra är det så att även om det är möjligt att tänka sig att en finansiell överföring utgör statligt stöd, vilket förutsätts i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter vid finansiering till ett företag i ekonomiska svårigheter, måste kommissionen komma till en annan slutsats. En stark närvaro av en privat investerare som tillför nytt kapital uppgående till ca 50 % av riskkapitalet och visshet om att det finns bestämda regler för ersättning för det investerade offentliga kapitalet gör det möjligt att konstatera att det är fråga om ingripanden som har genomförts med iakttagande av principen om en privat investerare.

(18) Om de statliga aktieförvärven hade haft de kännetecken som avses i skäl 16 skulle kommissionen med tillämpning av reglerna om statligt kapitaltillskott till företag ha ansett att dessa i princip inte utgjorde statligt stöd enligt artikel 92.1 i fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Tillämpningen under en övergångsperiod av stöd i form av tillskott till aktiekapitalet enligt reglerna i den specialfond som avses i den italienska lagen nr 49/85 till de ovan nämnda 17 kooperativen utgör ett statligt stöd som är oförenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 92.1 i fördraget och skall därför upphävas.

Artikel 2

Republiken Italien skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa artikel 1 och skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om detta.

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till Republiken Italien.

Utfärdat i Bryssel den 14 oktober 1998.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 309, 7.10.1997, s. 3.

(2) Se fotnot 1.

(3) Statligt stöd N 26/98, skrivelse till den italienska regeringen nr 6278 av den 24 juli 1998.

(4) EGT C 368, 23.12.1994, s. 12.

(5) EG:s bulletin 9/1984.

(6) Se fotnot 3.