RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2178/95 av den 8 augusti 1995 om öppnande och förvaltning av gemenskapstullkvoter och gemenskapstulltak för vissa industri- och fiskeprodukter med ursprung i Estland, Lettland och Litauen och om fastställande av närmare bestämmelser för anpassning av dessa kvoter och tak

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 113 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag, och

med beaktande av följande:

Enligt bestämmelserna i de frihandelsavtal mellan Europeiska gemenskapen, Europeiska kol- och stålgemenskapen och Europeiska atomenergigemenskapen å ena sidan och republikerna Litauen, Estland och Lettland å andra sidan, som undertecknades den 18 juli 1994, kan sänkt tull eller tullfrihet inom ramen för tullkvoter eller tulltak gälla för import till gemenskapen av vissa produkter med ursprung i dessa länder.

För att fullgöra sina internationella åtaganden åligger det gemenskapen att besluta om att öppna gemenskapskvoter för de produkter som anges i bilagorna I, II och III till denna förordning. Det är framförallt nödvändigt att garantera att alla importörer inom gemenskapen har likvärdig och kontinuerlig tillgång till dessa kvoter och att de tullsatser som gäller för dessa kvoter kontinuerligt tillämpas på all import till medlemsländerna av ifrågavarande produkter tills kvoterna helt förbrukats. Ingenting hindrar dock att medlemsstaterna för att säkerställa effektiviteten i den gemensamma förvaltningen av kvoterna tillåts att från kvotvolymerna dra de nödvändiga mängder som motsvarar den faktiska importen. Denna förvaltningsmetod ställer dock krav på ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen vilken framförallt måste kunna följa den takt med vilken kvoterna förbrukas och underrätta medemsstaterna om detta.

Såvitt avser de varor som är föremål för gemenskapstulltak och som förtecknas i bilaga IV till denna förordning, får gemenskapens tillsyn ske med hjälp av en förvaltningsmetod enligt vilken importen av de ifrågavarande produkterna på gemenskapsnivå räknas av gentemot tulltaken allteftersom dessa produkter uppvisas för tullen tillsammans med deklarationer för övergång till fri omsättning.

Denna förvaltningsmetod ställer dock krav på ett nära och särskilt snabbt samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen vilken framförallt måste kunna följa den takt med vilken produkterna räknas av gentemot tulltaken och underrätta medlemsstaterna om detta. Samarbetet måste vara särskilt nära eftersom kommissionen i vissa fall måste kunna vidta lämpliga åtgärder för att återinföra tullarna när ett av tulltaken nås.

Avtalen föreskriver tullkvoter och tulltak som skall gälla i flera år. Avtalen fastställer även nivån på den årliga ökningen av tullkvoternas och tulltakens mängder. Avtalen fastställer också de villkor som skall uppfyllas för att tullförmånerna skall kunna beviljas inom ramen för nämnda tullkvoter och tulltak. För att kunna rationalisera genomförandet av de nämnda åtgärderna bör bestämmelserna om tullkvoter och tulltak för jordbruks- och industriprodukter, som nu är spridda över olika förordningar för var och en av ovannämnda länder, därför sammanföras till en enda förordning som skall gälla i flera år.

Ändringar i den kombinerade nomenklaturen och i Taric-numren samt anpassningar av kvotmängder och tullsatser till följd av beslut som fattas av rådet eller kommissionen innebär inga väsentliga ändringar. För enkelhetens skull bör det föreskrivas att kommissionen efter att ha inhämtat yttrande från tullkodexkommittén får göra nödvändiga ändringar och tekniska anpassningar av denna förordnings bilagor.

Detta förfarande skall, av samma skäl, kunna tillämpas vid ändringar i de befintliga avtalen mellan gemenskapen och dessa länder, förutsatt att dessa ändringar preciserar vilka produkter som berättigar till förmånen av tullkvoter eller tulltak, mängder, tullsatser, kvotperioder och i förekommande fall vilka villkor som gäller för att bevilja dessa förmåner. Det bör därför föreskrivas att kommissionen efter att ha inhämtat yttrande från tullkodexkommittén får göra nödvändiga ändringar i denna förordnings bestämmelser och dess bilagor.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Från den 1 januari till den 31 december varje år skall de varor med ursprung i Estland, Lettland och Litauen, som anges i bilagorna I, II, III och IV till denna förordning, vara föremål för tullkvoter eller tulltak i enlighet med bestämmelserna i de nämnda bilagorna.

Artikel 2

1. De tullkvoter som anges i artikel 1 skall förvaltas av kommissionen som får vidta alla åtgärder som behövs för en effektiv förvaltning av dessa.

2. Om en importör för en vara som omfattas av denna förordning ger in en deklaration om övergång till fri omsättning i en medlemsstat och ansöker om förmånsbehandling och denna ansökan godkänns av tullmyndigheterna, skall den ifrågavarande medlemsstaten genom anmälan till kommissionen dra det belopp som behövs från kvotvolymen.

Ansökningar om dragningar och uppgift om datum för godkännande av deklarationerna skall skickas till kommissionen utan dröjsmål.

Kommissionen skall bevilja dragningarna beroende på datum för den berörda statens behöriga tullmyndigheters godkännande av deklarationen om övergång till fri omsättning och i den mån det tillgängliga saldot medger det.

3. Om en medlemsstat inte utnyttjar de kvantiteter som dragits, skall dessa snarast återföras till motsvarande kvotvolym.

4. Om de begärda kvantiteterna överskrider kvotvolymens tillgängliga saldo sker tilldelningen i förhållande till de mängder som begärts. Kommissionen skall underrätta medlemsstaterna om vilka kvantiteter som dragits.

Artikel 3

1. Avräkningen gentemot tulltaken görs i takt med att produkterna uppvisas för tullen tillsammans med en deklaration om övergång till fri omsättning.

Avräkning gentemot tulltaken av en vara får endast ske om varucertifikatet uppvisas före det datum då uttagandet av tull återinförs.

2. Den faktiska förbrukningsgraden för tulltaken fastställs på gemenskapsnivå på grundval av den import som har avräknats i enlighet med punkt 1.

Senast den femtonde dagen varje månad skall medlemsstaterna till kommissionen skicka ett meddelande som innehåller en redovisning av vilka avräkningar som har gjorts under föregående månad.

3. När tulltaken har nåtts får kommissionen genom en förordning återinföra uttagandet av tull till kalenderårets slut för de ifrågavarande tredje länderna.

Om en medlemsstat begär att en sådan förordning skall antas, skall kommissionen granska begäran inom de närmast följande fem dagarna och underrätta den medlemsstat som har gett in begäran om vad den avser att företa sig i anledning av detta, särskilt mot bakgrund av de i punkt 2 angivna meddelandena.

Artikel 4

Kommissionen skall i nära samarbete med medlemsstaterna vidta alla de åtgärder som är nödvändiga för tillämpningen av denna förordning.

Artikel 5

Varje medlemsstat skall se till att importörerna av de ifrågavarande produkterna har lika och kontinuerlig tillgång till kvoterna så länge saldot på kvoterna medger det.

Artikel 6

1. Sådana bestämmelser, som är nödvändiga för tillämpningen av denna förordning, särskilt med avseende på

a) ändringar och tekniska anpassningar, i den mån de är nödvändiga till följd av ändrade KN- och Taric-nummer, och

b) anpassningar som är nödvändiga beroende på att rådet har antagit protokoll och skriftväxling inom ramen för befintliga avtal eller avtal mellan gemenskapen och dessa länder inom ramen för de avtal som avses i denna förordning,

skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 7.2.

2. Bestämmelser som antas enligt denna förordning bemyndigar inte kommissionen att

- överföra förmånsmängder från en kvotperiod till en annan,

- överföra förmånsmängder från en tullkvot eller ett tulltak till en annan tullkvot eller till ett annat tulltak,

- öppna och förvalta tullkvoter eller tulltak som följer av nya avtal.

Artikel 7

1. Kommissionen skall biträdas av den tullkodexkommitté som inrättas genom artikel 247 i förordning (EEG) nr 2913/92(1).

2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Rösterna från medlemsstaternas företrädare i kommittén skall vägas enligt samma artikel. Ordföranden får inte rösta.

Kommissionen beslutar om åtgärder, vilka är omedelbart tillämpliga. Om åtgärderna inte överensstämmer med kommitténs yttrande skall kommissionen emellertid genast underrätta rådet. I sådana fall - skall kommissionen uppskjuta verkställigheten av de beslutade åtgärderna under tre månader från dagen då rådet underrättades,

- får rådet fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet inom den tid som anges i föregående strecksats.

3. Kommittén får undersöka varje fråga om tillämpning av denna förordning som tas upp av ordföranden på eget initiativ eller på begäran av en medlemsstat.

Artikel 8

Protokollet om definitionen av begreppet ursprungsprodukter och om metoder för administrativt samarbete vilket bifogas frihandelsavtalen mellan gemenskapen och var och en av de republiker som anges i artikel 1, skall tillämpas.

Artikel 9

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Den skall tillämpas från och med den 1 januari 1995.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämpling i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 8 augusti 1995.

På rådets vägnar

J. SOLANA

Ordförande

(1) EGT nr L 302, 19.10.1992, s. 1.

BILAGA I

>Plats för tabell>

BILAGA II

>Plats för tabell>

BILAGA III

>Plats för tabell>

BILAGA IV

>Plats för tabell>