RÅDETS RESOLUTION av den 26 november 1996 om minskning av rökningen i Europeiska gemenskapen (96/C 374/04)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA RESOLUTION

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, och

med beaktande av följande:

Europeiska rådet underströk vid sitt möte i Milano i juni 1985 och i Luxemburg i december 1985 fördelarna med att starta ett europeiskt åtgärdsprogram mot cancer.

Rådet och föredrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, antog den 7 juli 1986 i sin resolution (1) Europeiska gemenskpaernas handlingsprogram mot cancer, vilket som ett av sina mål lämnade ett bedrag till en förbättrad häla och livskvalitet för gemenskapens medborgare genom att minska antalet cancerfall och under denna rubrik prioriterades åtgärder mot rökning.

Rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, skärpte denna målsättning den 17 maj 1990 genom beslut 90/238/Euratom, EKSG, EEG (2) om antagande av en handlingsplan för 1990 till 1994 inom ramen för programmet "Europa mot cancer".

Europaparlamentet och rådet betonade genom beslut 646/96/EG (3) om antagande av en handlingsplan för kampen mot cancer inom ramen för verksamheten på folkhälsoområdet (1996-2000) av den 29 mars 1996 att de riskfatorer som hör samman med levnadsvanor, särskilt rökning, bör bekämpas.

Rökning är en riskfaktor för vissa sjukdomar, särskilt cancer och hjärt- och kärlsjukdomar, och bidrar till 500 000 människors död i gemenskapen varje år.

Befolkningen i allmänhet och unga människor i synnerhet bör skyddas mot rökning.

Ett centalt mål i varje strategi för att minska rökningen måste vara att motverka att unga människor börjar med tanke på rökningns vanebildande karaktär och dess långsiktiga effekter.

Att utsättas för tobaksrök är skadligt för hälsan för alla människor.

Ett antal medlemsstater har försökt att motverka rökning genom en mångfald åtgärder, inklusive prishöjning i detaljistledet särskilt genom införande av en hög punktskattenivå.

Rådet och utbildningsministrarna, församlade i rådet, konstaterade i sin resolution (4) av den 23 november 1988 om hälsoundervisning i skolorna att rökning är en hälsorisk.

Rådet och hälsoministrarna, församlade i rådet, enades i sina slutstatser av den 13 november 1992 om att skolorna är viktiga för att ge information och utbildning om hur man förebygger ohälsa.

De initiativ sin föreslås i denna resolution kommer att ha en ännu mer gynnsam effekt på folkhälsan när de kombineras med program för hälsoundervisning under de obligatoriska skolåren och med information och kampanjer för att höja allmänhetens medvetenhet.

Målen i denna resolution bör utgöra en integrerande del av gemenskapens övriga politik.

Rådet uppmanade i en resolution av den 20 december 1995 (5) kommissionen att se till att hälsokraven införs i gemenskapens övriga politik. Gemenskapens politik på ett antal områden rör direkt tobak eller tobaksprodukter.

RÅDET

ANSER att det är nödvändigt att utvärdera hur tobakskonsumtionen påverkas av å ena sidan reklamkampanjer för rökning och andra marknadsföringsaktiviteter och å andra sidan ingripanden och åtgärder för att minska rökningen,

NOTERAR de "rekommendationer om tobak" från kommittén av cancerexperter på hög nivå som antogs vid konsensuskonferensen om tobak i Helsingfors i oktober 1996,

ERINRAR om att tobaksreklam och des inverkan på rökning, i synnerhet bland unga människor, är föremål för ett förslag från kommissionen vilket behandlas separat,

ERKÄNNER att medlemsstaterna genom att samarbeta och sinsemellan samordna sin politik och sina program för att begränsa rökning tillsammans med kommissionen kan bidra till en minskning av förekomsten av rökning i hela gemenskapen,

NOTERAR att medlemsstaterna har utvecklat strategier för att minska förekomsten av rökning och att bl.a. följande åtgärder används, med en viss variation mellan medlemsstaterna:

- Att tillåta försäljning av tobaskprodukter endast till vuxna.

- Att begränsa unga människors tillgång till tobakprodukter genom att reglera tobaksföräljningen via automater och genom att förbjuda utdelning av gratis cigarettprover och försäljning av entstaka cigaretter.

- Att uppmuntra åtgärder för att utvidga de rökfria områdena på arbetsplatser och erbjuda bättre skydd för anställda mot att ofrivilligt utsättas för tobaksrök.

- Att införa begränsningar beträffande rökning inomhus i lokaler som är öppna för allmänheten som restauranger, biografer; kontor, skolor och högskolor samt på allmänna kommunikationsmedel, med särskild betoning på skydd av barn, ungdomar, gravida kvinnor och personer med luftvägssjukdomar.

- Att öka nivån på tobaksskatterna för att bibehålla priserna på tobaksprodukter på en hög nivå.

- Att stärka hälsoundervisningsåtgärderna för att förbättra förståelsen av riskerna med rökning och också att motverka rökning, i synnerhet åtgärder som riktar sig till ungdomar och andra särskilt viktiga grupper, t.ex. gravida kvinnor.

- Att införa begränsningar och kontroller av direkt och indirekt reklam och i fråga om sponsring och marknadsföring av tobaksprodukter.

NOTERAR att medlemsstaterna har infört effektiva regleringar av förpackningarnas märkning, inklusive varningstexter, och av cigaretternas tjärhalt; dessa regleringar är tillämpliga enligt gemenskapsdirektiv,

MANAR medlemsstaterna att fortsätta att främja strategier och åtgärder som syftar till att minska förekomsten av rökning och att regelbundet utbyta information om dessa strategier och åtgärder,

UPPMANAR KOMMISSIONEN

- att, när det gäller gemenskapens politik, ta särskild hänsyn till den skadliga inverkan som rökningen har på gemenskapsmedborgarnas hälsa och livskvalitet,

- att genomföra undersökningar om de bästa metoderna i medlemsstaterna för att minska förekomsten av rökning och att utvärdera deras inverkan,

- att, mot bakgrund av sin bedömning av de åtgärder som vidtagits av medlemsstaterna, undersöka de eventuella ytterligare åtgärder som skulle behöva vidtas av gemenskapen för att stödja medlemsstaternas verksamhet för att minska rökningen,

- att stödja medlemsstaternas ansträngningar att minska rökningen och att regelbundet framlägga rapporter om hur långt gemenskapen nått i fråga om att främja medlemsstaternas samordning av sin politik och sina program samt om möjligheten till ytterligare initiativ.

(1) EGT nr C 184, 23.7.1986, s. 19.

(2) EGT nr L 137, 30.5.1990, s. 31.

(3) EGT nr L 95, 16.4.1996, s. 9.

(4) EGT nr C 3, 5.1.1989, s. 1.

(5) EGT nr C 350, 30.12.1995, s. 2.