RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1541/98 av den 13 juli 1998 om ursprungsbevis för vissa textilprodukter enligt avdelning XI i Kombinerade nomenklaturen som övergått till fri omsättning i gemenskapen och om villkoren för godkännande av dessa ursprungsbevis

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 113 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag, och

av följande skäl:

I rådets förordning (EEG) nr 616/78 av den 20 mars 1978 om ursprungsbevis för vissa textilvaror enligt kapitel 51 och 53-62 i Gemensamma tulltaxan som importeras till gemenskapen, samt om villkoren för godkännande av dessa bevis (1), har rådet genom ett system för kontroll av ursprung enligt vilket där krävs ett ursprungsintyg för vissa textilprodukter och en förklaring om ursprung på fakturan för övriga textilprodukter fastställt villkor för att förhindra missbruk och snedvridning av handeln som kan medföra att ordningarna för vissa textilprodukter inte tillämpas på ett korrekt sätt.

Sedan förordning (EEG) nr 616/78 antogs har förändringar ägt rum på vissa tull- och textilområden. De textilprodukter som berörs är de som omfattas av avdelning XI i Kombinerade nomenklaturen och är klassificerade i enlighet med bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 3030/93 av den 12 oktober 1993 om gemensamma regler för import av vissa textilprodukter från tredje land (2).

De bestämmelser om ömsesidigt bistånd och administrativt samarbete som anges i artikel 4, 4a och 4b i förordning (EEG) nr 616/78 omfattas redan av rådets förordning (EG) nr 515/97 av den 13 mars 1997 om ömsesidigt bistånd mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen (3).

För tydlighetens skull är det lämpligt att göra en omarbetning av förordning (EEG) nr 616/78.

I syfte att säkerställa en effektiv förvaltning av de åtgärder som anges i denna förordning är det lämpligt att förvaltningen handhas av tullkodexkommittén.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. De textilprodukter som omfattas av avdelning XI i Kombinerade nomenklaturen som anges i bilaga I till förordning (EEG) nr 3030/93, får övergå till fri omsättning i gemenskapen under förutsättning att det föreligger bevis för deras ursprung i någon av de former och enligt de villkor som anges i denna förordning.

2. De ursprungsbevis om avses i punkt 1 skall inte krävas för varor som åtföljs av ett ursprungsintyg som motsvarar förlagorna och uppfyller de villkor som fastställts med avseende på tillämpningen av bilaterala avtal, protokoll eller andra bilaterala textila arrangemang.

3. Bestämmelserna i denna förordning är inte tillämpliga på icke-kommersiell import.

Artikel 2

De produkter som anges i grupp I A, I B, II A och II B i bilaga 1 till förordning (EEG) nr 3030/93 skall åtföljas av ett ursprungsintyg som uppfyller villkoren i artikel 47 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (4).

Dessa ursprungsintyg får endast godkännas om produkterna i fråga uppfyller de kriterier för ursprungsbestämning som anges i gemenskapslagstiftningen på området.

Artikel 3

1. Andra produkter än de som anges i artikel 2 skall åtföljas av en förklaring av exportören eller leverantören på fakturan eller, i avsaknad av en faktura, på ett annat kommersiellt dokument avseende produkterna, som intygar att de berörda produkterna har sitt ursprung i det tredje land där förklaringen är upprättad och att produkterna uppfyller de kriterier för ursprungsbestämning som anges i gemenskapslagstiftningen. Texten i denna förklaring skall motsvara den förlaga som återges i bilaga I.

Utan hinder av första stycket kan ett ursprungsintyg utfärdas för dessa produkter enligt de villkor som anges i artikel 47 i förordning (EEG) nr 2454/93.

2. Om det finns välgrundade tvivel kan de behöriga myndigheterna i gemenskapen, trots att den förklaring om ursprung som avses i punkt 1 uppvisas, kräva kompletterande bevis i syfte att säkerställa att förklaringen om ursprung uppfyller de kriterier för ursprungsbestämning som anges i gemenskapslagstiftningen.

3. När medlemsstaterna konstaterar betydande missbruk eller oegentligheter i samband med användandet av förklaringen om ursprung skall de underrätta kommissionen.

På begäran av en medlemsstat eller på initiativ av kommissionen kan, i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 249 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (5) kan uppvisandet av ett ursprungsintyg krävas för de produkter och länder som berörs av missbruk eller oegentligheter.

Artikel 4

Enligt det förfarande som föreskrivs i artikel 249 i förordning (EEG) nr 2913/92 kan undantag göras från skyldigheten att visa upp ett av de bevis om ursprung som avses i artiklarna 2 och 3 för textil- och beklädnadsprodukter som inte omfattas av gemenskapens särskilda handelspolitiska åtgärder.

I de bestämmelser där undantagen från skyldigheten att uppvisa ursprungsintyg enligt artikel 2 fastställs, skall anges bl.a. om en förklaring om ursprung enligt artikel 3 skall uppvisas för dessa produkter eller inte.

Artikel 5

Varucertifikat EUR.1, EUR.2-formulär, ursprungsintyg formulär A och förklaringar på fakturan som utfärdats i syfte att erhålla förmånsbehandling i tullhänseende skall godtas i stället för de ursprungsbevis som avses i artiklarna 2 och 3.

Artikel 6

1. Varje varusändning måste åtföljas av ett ursprungsintyg eller en förklaring på fakturan.

2. Medlemsstaterna kan godkänna ett ursprungsintyg som omfattar mer än en varusändning under förutsättning att produkterna tydligt går att identifiera på ursprungsintyget och att de sammanlagda mängderna i fråga inte överstiger de mängder som är angivna på ursprungsintyget.

Artikel 7

När kriterier för bestämmande av olika ursprung anges för produkter som omfattas av samma KN-nummer eller kategorier som anges i bilaga I till förordning (EEG) nr 3030/93 skall ursprungsintyg och förklaringar om ursprung innehålla en varubeskrivning som är tillräckligt detaljerad för att det skall vara möjligt att avgöra enligt vilka kriterier intyget eller förklaringen har utfärdats.

Artikel 8

1. Ursprungsintygen och förklaringarna på fakturorna skall utfärdas i varornas ursprungsland.

2. I det fall varorna inte importeras direkt från ursprungslandet utan kommer via ett annat land skall ursprungsintyg utfärdade i det senare landet godkännas under förutsättning att det vid en kontroll framgår att dessa intyg är utfärdade på samma grunder som de intyg som är utfärdade i ursprungslandet.

3. Punkt 2 skall inte gälla om kvantitativa begränsningar har fastställts eller överenskommits för de berörda produkterna i förhållande till ursprungslandet.

Artikel 9

Medlemsstaterna skall lämna kommissionen alla relevanta upplysningar avseende tillämpningen av denna förordning.

Kommissionen skall lämna dessa upplysningar till de andra medlemsstaterna.

Bestämmelserna i förordning (EG) nr 515/97 skall tillämpas.

Artikel 10

Tillämpningsföreskrifter för denna förordning skall fastställas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 249 i förordning (EEG) nr 2913/92.

Artikel 11

Rådets förordning (EEG) nr 616/78 skall upphävas.

Hänvisningar till den upphävda förordningen skall förstås som hänvisningar till denna förordning och skall läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga II.

Artikel 12

Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 13 juli 1998.

På rådets vägnar

W. SCHÜSSEL

Ordförande

(1) EGT L 84, 31.3.1978, s. 1. Förordningen senast ändrad genom rådets förordning (EEG) nr 3626/83. (EGT L 360, 23.12.1983, s. 5.)

(2) EGT L 275, 8.11.1993, s. 1. Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 339/98. (EGT L 45, 16.2.1998, s. 1).

(3) EGT L 82, 22.3.1997, s. 1.

(4) EGT L 253, 11.10.1993, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1427/97 (EGT L 196, 24.7.1997, s. 31).

(5) EGT L 302, 19.10.1992, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 82/97 (EGT L 17, 21.1.1997, s. 1).

BILAGA I

FÖRKLARING AV EXPORTÖREN ELLER LEVERANTÖREN PÅ FAKTURAN ELLER, I AVSAKNAD AV FAKTURA, PÅ ETT ANNAT KOMMERSIELLT DOKUMENT

Förklaring om ursprung

>Start Grafik>

>Slut Grafik>

BILAGA II

>Plats för tabell>