RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 3946/88 av den 16 december 1988 om införande av slutgiltiga antidumpningstullar på import av syntetfibrer av polyester med ursprung i Mexico, Rumänien, Taiwan, Turkiet, Förenta staterna eller Jugoslavien

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2423/88 av den 11 juli 1988 om skydd mot dumpad eller subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska ekonomiska gemenskapen(1), särskilt artikel 12 i denna,

med beaktande av att associeringsrådet för EEG-Turkiet informerats enligt artikel 47.2 i tilläggsprotokollet till det avtal som upprättar en associering mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Turkiet(2), och i brist på beslut från associeringsrådet,

med beaktande av att samarbetsrådet för EEG-Jugoslavien underrättats enligt artiklarna 35 och 38 i samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Jugoslavien(3),

med beaktande av det förslag kommissionen lagt fram efter att ha samrått med den rådgivande kommitté som inrättas enligt nämnda förordning, och

med beaktande av följande:

A. PROVISORISKA ÅTGÄRDER

1. Enligt förordning (EEG) nr 1696/88(4) införde kommissionen en preliminär antidumpningstull på import av syntetfibrer av polyester med ursprung i Mexico, Rumänien, Taiwan, Turkiet, Förenta staterna eller Jugoslavien. Giltighetstiden för denna tull förlängdes genom förordning (EEG) nr 3170/88(5) med högst två månader.

B. EFTERFÖLJANDE FÖRFARANDE

2. Efter det att preliminära antidumpningstullar införts ansökte tillverkare inom gemenskapen och ett antal exportörer, importörer och användare av produkten ifråga om att få yttra sig till kommissionen, vilket beviljades.

Tillverkare inom gemenskapen, de flesta exportörer och vissa importörer och användare framlade skriftligen sina synpunkter på den förordning enligt vilken preliminär tull införs.

Vissa exportörer och importörer bad att kommissionen skulle underrätta dem om de viktigaste uppgifterna och övervägandena med ledning av vilka kommissionen avsåg att rekommendera slutgiltiga åtgärder. Kommissionen biföll denna begäran.

C. DUMPNING

1. Normalvärde

I. Allmän metod

3. För Mexico, Taiwan, Turkiet och Förenta staterna beräknades normalvärdet slutgiltigt enligt den metod som använts för preliminär beräkning av värdet, nämligen på grundval av de hemmamarknadspriser som togs ut av de tillverkare som exporterade till gemenskapen och som lämnat tillfredsställande upplysningar. Värdet fastställdes per månad och per produkttyp.

Under de månader då det inte förekom någon försäljning av en viss typ av exporterad produkt på hemmamarknaden användes det vägda medeltalet av försäljningspriserna på hemmamarknaden under de övriga månaderna.

Då det inte förekom någon större försäljning på hemmamarknaden av en viss typ av produkt användes antingen hemmamarknadspriset för närmast liggande typ av produkt eller som alternativ det konstruerade värdet. Då större kvantiteter av försäljningen av en viss produkt på hemmamarknaden gjordes med förlust användes det konstruerade värdet som normalvärde. Det konstruerade värdet beräknades genom summering av tillverkningskostnaden och skälig vinstmarginal, uträknad på grundval av samme tillverkares sammanlagda vinst vid försäljning av likadana produkter.

II. Nedanstående särfall bör beaktas:

a) Förenta staterna

4. För vissa amerikanska handlare räknades det slugiltiga konstruerade värdet ut på grundval av de priser som handlarna faktiskt betalade tillverkarna plus en skälig marginal för att täcka deras omkostnader och en vinstmarginal uträknad på grundval av deras försäljning av likadana produkter.

b) Mexico

5. Det normalvärde som preliminärt fastställts för en exportör justerades på hans begäran på grundval av hemmamarknadspriset netto efter alla rabatter och avdrag som hade direkt samband med försäljningarna ifråga enligt artikel 2.3 a i förordning (EEG) nr 2423/88, sedan övertygande bevis hade anförts.

c) Rumänien

6. Med anledning av att Rumänien inte är en marknadsekonomi beräknades det slutgiltiga normalvärdet som normalvärdet på den turkiska marknaden.

Den rumänske exportören gjorde invändningar mot valet av den turkiska marknaden och påtalade dess protektionistiska karaktär, olikheterna i framställningsmetoder och högre lönekostnader i Turkiet och föreslog, efter det att preliminära tullar införts, Jugoslavien som referensland.

Några betydande olikheter mellan Rumänien och Turkiet beträffande tillverkningsteknik, produktionens omfattning eller typen av produkter kunde inte konstateras. Tvärtom befanns prisnivån och tillverkningskostnaderna stå i ett rimligt förhållande till varandra.

Beträffande lönekostnader kunde invändningen i praktiken inte beaktas eftersom det är svårt att kvantifiera en påstådd fördel som kanske neutraliseras av andra nackdelar. Dessutom bestäms priserna i en marknadsekonomi inte enbart av tillverkningskostnaderna utan även av efterfrågan.

Slutligen ansågs inte valet av den jugoslaviska marknaden lämpligt eftersom jugoslaviska tillverkare inte framställer svarta fibrer vilka utgör en stor andel av Rumäniens export till gemenskapen.

Följaktligen bekräftar rådet valet av den turkiska marknaden.

d) Taiwan

7. Två exportörer motsatte sig valet av det konstruerade värdet istället för normalvärdet för en likadan produkt i de fall då det inte förekom någon försäljning på hemmamarknaden av den produkttyp som exporterades. I den ene exportörens fall valdes det konstruerade värdet på grund av att kommissionen saknade tillräckligt underlag för att välja en likadan produkt. I den andre exportörens fall godtogs inte förslaget att samla försäljningen av fibrer i fyra huvudgrupper eftersom kommissionen med denna metod inte längre skulle ha kunnat göra tillräckligt detaljerade jämförelser.

e) Jugoslavien

8. Normalvärdet fastställdes slutgiltigt på grundval av de priser som betalades eller skulle betalas på hemmamarknaden enligt företagets prislista. Vid den förra utredningen konstaterades att de faktiska priserna överensstämde med prislistan.

2. Exportpriser

9. I allmänhet fastställdes exportpriserna på grundval av de priser som faktiskt betalades eller skulle betalas för produkterna vid export till gemenskapen.

I de fall då produkterna exporterades genom dotterföretag med säte i gemenskapen beräknades exportpriserna på grundval av försäljningspriserna till förste oberoende köpare med hänsyn tagen till alla kostnader som uppstått mellan införsel och vidareförsäljning inbegripet, i förekommande fall, frakt-, försäkrings- och tullkostnader och skälig marginal för att täcka allmänna omkostnader och vinst, med utgångspunkt från oberoende importörers vinstmarginal på produkten ifråga.

De taiwanesiska exportörernas begäran om att justera växelkursen för exportpriserna till gemenskapen godtogs, eftersom bevisen för detta ansågs tillräckliga.

3. Jämförelse

10. Normalvärdet per månad för varje produkttyp jämfördes i allmänhet transaktion för transaktion med exportpriset för motsvarande produkttyp fritt fabrik.

De prisjusteringar som allt efter omständigheterna preliminärt godkänts i syfte att ta hänsyn till olikheter som direkt påverkade prisjämförbarheten, behölls.

Följande särfall bör beaktas:

a) Förenta staterna

11. Vissa krav på justering avseende frakt enligt artikel 2.10 c i i förordning (EEG) nr 2423/88 togs på nytt under övervägande sedan övertygande bevis för detta hade lagts fram. I en exportörs fall gjordes det en justering med hänsyn till försäljningsprovisionen enligt artikel 2.10 c v i nämnda förordning.

b) Mexico och Jugoslavien

12. Justeringar med hänsyn till kreditkostnader enligt artikel 2.10 c iii i förordning (EEG) nr 2423/88 togs på nytt under övervägande sedan övertygande bevis härför lagts fram.

c) Taiwan

13. Ytterligare en begäran om justering framställdes med hänsyn till kurssäkringar, men det framfördes inga nya argument för det. Rådet bekräftar därför kommissionens avslag i punkt 17 i förordning (EEG) nr 1696/88.

d) Turkiet

14. En justering med hänsyn till kreditkostnader enligt artikel 2.10 c iii i förordning (EEG) nr 2423/88 togs på nytt under övervägande sedan övertygande bevis härför lagts fram i en ansökan.

Emellertid avvisades en exportörs förnyade begäran om justering med hänsyn till refinansiering i internationella banker på grund av utestående fordringar i utlandet, eftersom han redan beviljats justering med hänsyn till kreditkostnader vid exportförsäljning. Den begäran som framställts med hänvisning till artikel 2.10 c iii i förordning (EEG) nr 2423/88 avslogs med motiveringen att artikeln i fråga inte avser justeringar på sådana grunder.

4. Dumpningsmarginaler

15. Den beräknade dumpningsmarginalen för varje enskild exportör är lika med skillnaden mellan normalvärdet och exportpriset till gemenskapen, vederbörligen justerat.

Med utgångspunkt från priserna fritt gemenskapens gräns fastställdes det vägda medeltalet för varje enskild exportörs dumpningsmarginal enligt följande:

USA

Tillverkare

>Plats för tabell>

Handlare

>Plats för tabell>

Den dumpningsmarginal som preliminärt fastställts för R & M International Sales Co., Philadelphia, bibehölls inte eftersom den beräknats på grundval av export av fibrer med mexikanskt, och inte amerikanskt, ursprung.

Mexico

>Plats för tabell>

Rumänien

>Plats för tabell>

Taiwan

>Plats för tabell>

Turkiet

>Plats för tabell>

Jugoslavien

>Plats för tabell>

För de exportörer nedan, som underlåtit att på ett tillfredsställande sätt samarbeta med kommissionen i utredningen, fastställdes de slutgiltiga dumpningsmarginalerna på grundval av tillgängliga upplysningar. Kommissionen ansåg att den lämpligaste utgångspunkten för att fastställa dumpningsmarginalerna var att utgå från resultaten av sin utredning och ansåg vidare att fastställande av en lägre marginal än den högsta som fastställts för de exportörer som samarbetat med utredningen skulle vara lika med att belöna bristande samarbete och göra det möjligt att undgå tull. Följaktligen användes den högsta marginalen för följande exportörer:

>Plats för tabell>

I Tuntex fall ansågs de bevis som lades fram sedan preliminära åtgärder med hänsyn till export under referensperioden införts inte vara tillräckligt utförliga eller välunderbyggda för att en pålitlig beräkning skulle kunna utföras.

D. SKADA

16. Då det inte fanns några nya bevis beträffande punkterna 19 till 25 i förordning (EEG) nr 1696/88 bekräftar rådet de slutsatser som framförs i dessa punkter.

Kommissionen övervägde huruvida tillverkare inom gemenskapen med affärsförbindelser med exportörer i Förenta Staterna enligt artikel 4.5 i förordning (EEG) nr 2423/88 borde undantas då skada fastställdes.

Eftersom syftet med denna artikel är att utesluta tillverkare inom gemenskapen som skulle kunna klaga på företag med vilka de har affärsförbindelser konstaterar rådet att de berörda exportföretagen agerar i egenskap av självständiga ekonomiska enheter, att exportvolymen till gemenskapen är liten och att de berörda tillverkarna inom gemenskapen inte är skyddade mot andra exportföretags illojala metoder.

Av dessa skäl och med tanke på att affärsförbindelserna mellan vissa tillverkare inom gemenskapen och exportföretag inte bör leda till att dessa tillverkare berövas skydd mot illojala metoder finner rådet att berörda tillverkare inom gemenskapen inte bör uteslutas från detta förfarande.

1. Produkternas jämförbarhet

17. Vissa exportörer ifrågasatte det berättigade i att jämföra polyesterfibrer framställda av deras företag med dem som tillverkarna inom gemenskapen framställer och hävdade att produkterna inte var likadana, att de inte användes för samma ändamål och att de inte kunde ersättas med produkter som framställts inom gemenskapen eller att de inte framställts inom gemenskapen. Dessa argument godtogs inte då kommissionen är av uppfattningen att kraven för att en produkt skall anses vara likadan som en importerad produkt inte bör tolkas alltför snävt och att endast olikheter i kvalitet eller användningssätt utgör tillräckliga skäl för att anse att produkten inte är likadan som en annan.

I detta fall är de fysiska egenskaperna hos produkterna mycket lika och det sätt som polyesterfibrerna av lägre kvalitet används på skiljer sig inte nämnvärt från det sätt som den av påstått högre kvalitet används på.

Rådet anser därför att de påstådda skillnaderna i kvalité och användningssätt inte räcker för att motivera att det görs åtskillnad mellan produkterna.

Det hävdades också att tillverkarna inom gemenskapen huvudsakligen framställde märkesfibrer, i motsats till exportörerna, och att det under dessa omständigheter inte kunde anses att de importerade produkterna var likadana. Rådet anser att märkesprodukter och icke-märkesprodukter har samma fysiska egenskaper och användningssätt och finner sålunda att produkterna är likadana.

2. Orsakssamband och andra faktorer

18. I punkterna 27 och 28 i förordning (EEG) nr 1696/88 konstaterade kommissionen ett orsakssamband mellan den skada tillverkarna inom gemenskapen tillfogats och importen till dumpade priser.

Ett antal exportörer hävdade emellertid att deras export av polyesterfibrer till gemenskapen antingen var av ringa volym eller att volymen höll på att minska och att den därför inte kunde ha bidragit till skadan.

Enligt förordning (EEG) nr 2423/88 kan skada vållas även om volymen från varje enskild exportör är mycket ringa. Detta argument motiverar därför inte att dessa exportörer undantas från förfarandet.

Ett antal exportörer, importörer och användare hävdade att svårigheterna för tillverkarna inom gemenskapen inte orsakades av att den importerade volymen ökat utan av den kroniska krisen inom industrin.

Det är riktigt att industrin i gemenskapen har gått igenom en kris. För att övervinna denna har tillverkarna inom gemenskapen vidtagit ett antal omstruktureringsåtgärder som avsevärt förbättrat resultatet. Men gemenskapsindustrins återgång till lönsamhet äventyrades under referensperioden av tilltagande dumpad import. Detta återverkade negativt på resultaten för tillverkarna inom gemenskapen, vilket framgår av punkt 24 i förordning (EEG) nr 1696/88.

Under dessa omständigheter anser rådet att även om det fanns andra skäl till industrins prekära tillstånd har importen till dumpade priser, sedd som en isolerad företeelse, vållat allvarlig skada.

Rådet bekräftar därför att de svårigheter som industrin i gemenskapen haft och som orsakats av andra faktorer än dumpning inte utgör något skäl till att beröva industrin i gemenskapen varje skydd mot skada vållad av dumpning.

Under dessa omständigheter och i avsaknad av nya bevis som stöd för de argument som förs fram i punkterna 27 och 28 i förordning (EEG) nr 1696/88 bekräftar rådet de omständigheter och slutsatser som kommissionen lagt fram i dessa punkter.

E. KVANTITATIVA RESTRIKTIONER OCH ANTIDUMPNINGSÅTGÄRDER

19. Beträffande förekomsten av kvantitativa restriktioner av import av polyesterfibrer med ursprung i Rumänien till Beneluxländerna och Italien anfördes det att införandet av antidumpningstullar på import av polyesterfibrer med ursprung i Rumänien i tillägg till de kvantitativa restriktionerna inte kunde vara juridiskt riktigt.

Rådet finner, i motsats till vad som påståtts, att varken gemenskapslagarna eller internationella regler, i synnerhet multifiberavtalet, förbjuder att det införs antidumpningstullar, andra tullar eller andra åtgärder som påverkar import belagd med kvantitativa restriktioner, under förutsättning att det fastställts att skada vållats trots restriktionerna.

Beträffande klokheten i att vidta sådana åtgärder i detta fall konstaterar rådet att de kvantitativa restriktionerna endast omfattar fyra medlemsstater, nämligen Beneluxländerna och Italien, och att all import till dessa länder är förbjuden. Rådet konstaterar även att mer än 80 % av den rumänska exporten av polyesterfibrer går till Tyskland som inte skyddas av kvantitativa restriktioner och att man där liksom i andra medlemsstater noterat prissänkningar på upp till 38 %.

De kvantitativa restriktionerna i Beneluxländerna och Italien utgör därför inte tillräckligt skydd mot den rumänske exportörens illojala metoder och uppväger inte den skada som vållats större delen av branschen i gemenskapen. Beneluxländerna och Italien kommer under alla förhållanden inte att påverkas av antidumpningstullen.

Rådet är därför av uppfattningen att det är nödvändigt att införa antidumpningsåtgärder på import från Rumänien.

F. GEMENSKAPENS INTRESSE

20. Vissa exportörer, importörer och användare hävdade att det inte låg i gemenskapens intresse att införa antidumpningsåtgärder och framförde följande argument:

1. Leveranssvårigheter

21. Det anfördes att då det blev dyrare att importera sedan preliminära antidumpningsåtgärder införts var tillverkarna inom gemenskapen inte i stånd till eller redo att möta den ökade efterfrågan från bearbetningsindustrin och användarna.

Till svar framhöll tillverkarna inom gemenskapen att leveranssvårigheter visserligen förekommit, men att de varit tillfälliga och i själva verket begränsade till juni och juli månad 1988 och berott på speciella omständigheter och inte på deras oförmåga att möta efterfrågan. De hade stor underutnyttjad kapacitet och skulle kunna möta all efterfrågan inom de för handeln gängse leveranstiderna.

I detta avseende konstaterar kommissionen att produktionskapaciteten för tillverkarna inom gemenskapen under utredningsperioden täckte 79 % av förbrukningen. Av detta framgår att tillverkarna inom gemenskapen kan öka sin produktion med ca 70 000 ton (utan att överskrida ett 95-procentigt kapacitetsutnyttjande), vilket ungefär motsvarar den totala volymen av den berörda importen 1987.

Trots detta meddelade vissa företag, som bearbetar stoppningsfibrer och som representerar ca 20 % av gemenskapens förbrukning av polyesterfibrer, kommissionen att åtskilliga tillverkare inom gemenskapen inte hade kunnat leverera deras beställningar under det sista halvåret 1988. Då dessa företag anhållit om att de upplysningar de lämnat till kommissionen skulle behandlas konfidentiellt enligt artikel 8 i förordning (EEG) nr 2423/88 var kommissionen förhindrad att hos de direkt berörda parterna kontrollera om upplysningarna var korrekta. Klaganden har emellertid försäkrat kommissionen att industrin i gemenskapen verkligen hade den kapacitet som behövdes för att möta den ökade efterfrågan på leveranser både av stoppningsfibrer och speciella färgade garner. Dessutom fick kommissionen veta att en av de större tillverkarna inom gemenskapen höll på att öka sin produktionskapacitet med 18 000 ton.

Under dessa omständigheter anser kommissionen att tillverkarna i gemenskapen verkligen har den kapacitet som behövs för att möta en ökad efterfrågan av fibrer.

2. De höga priser som tillämpas av tillverkarna i gemenskapen

22. Importörer och användare hävdade att tillverkare inom gemenskapen hade begagnat tillfället att avsevärt höja sina egna priser sedan införandet av antidumpningsåtgärder medfört högre importpriser. Som en följd av detta gick det inte att få leveranser på sådana villkor att de kunde konkurrera internationellt. I detta avseende konstaterar rådet att den prishöjning som tillskrevs införandet av preliminära antidumpningstullar i själva verket haft ringa effekt på den faktiska prishöjningen på fibrer. Denna höjning beror istället huvudsakligen på att priset för de råvaror som används vid framställning av fibern, i synnerhet glykol och paraxylen, har ökat över hela världen, vilket påverkar alla fibertillverkare.

Vidare härrörde den prisförmån som vissa användare tidigare åtnjöt ur illojala metoder och de kan inte varaktigt göra anspråk på att ha rätt till denna förmån.

3. Förekomsten av en kartell mellan tillverkarna inom gemenskapen

23. Vissa importörer och användare har gjort gällande att tillverkarna inom gemenskapen uppträtt som om de tillhörde en kartell såtillvida att höga priser tillämpats, leveranssvårigheter konstaterats och en viss segmentering av fibermarknaden inom gemenskapen gjorts. Emellertid har som stöd för dessa påståenden inga bevis lagts fram vilka skulle ha gjort det möjligt för kommissionen att starta en utredning enligt gemenskapens konkurrensbestämmelser.

4. Slutsats

24. Efter att ha gjort en bedömning av samtliga omständigheter har kommissionen kommit till slutsatsen att det låg i gemenskapens intresse att vidta slutgiltiga antidumpningsåtgärder avseende import av fibrer med ursprung i de länder som är berörda av detta förfarande. Dessa åtgärder, som bör ge en begränsad effekt på produktionskostnaderna för industrin som bearbetar fibrer och vara utan nämnvärd betydelse för konsumenterna, bör ges formen av en slutgiltig antidumpningstull. Rådet bekräftar denna slutsats.

G. SLUTGILTIG TULL

25. Rådet bekräftar kommissionens slutsats avseende både metoden för att fastställa den tullsats som skall tillämpas och tullens art enligt vad som sägs i punkterna 30 och 31 i förordning (EEG) nr 1696/88. Rådet bekräftar även de skäl som nämns i ovanstående punkt 30 enligt vilka anledning inte finns att införa tullar för tillverkare i Förenta Staterna.

26. Beträffande stoppningsfibrer anser rådet att det, med hänsyn till de nyligen inträffade svårigheter som vissa användare av denna typ av fiber påpekat, bör undersökas huruvida en ny översyn av åtgärderna beträffande stoppningsfibrer vore påkallad. I detta syfte kommer kommissionen att utföra ytterligare en utredning angående påståendena att det skulle råda brist på denna vara, vilket gjorts gällande av nämnda användare. Under rådande omständigheter anser rådet att tillämpningen av en slutgiltig antidumpningstull för stoppningsfibrer i detta fall bör inställas fem månader från och med att denna förordning träder i kraft, med utgångspunkt från antagandet att en översyn kan leda till ändrade slutsatser.

H. UTTAG AV PRELIMINÄR TULL

27. Med tanke på de dumpningsmarginaler som noterats och den skada som vållats är rådet av den uppfattningen att de summor som ställts som säkerhet genom den preliminära antidumpningstullen slutgiltigt bör tas ut antingen i sin helhet eller upp till den maximala tull som slutgiltigt fastställts om den slutgiltiga tullen är lägre än den preliminära. Det belopp som återstår när avdrag för de slutgiltiga tullarna gjorts bör frisläppas. Angående stoppningsfibrer bör de belopp för vilka säkerhet ställts genom den preliminära antidumpningstullen frisläppas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. En slutgiltig antidumpningstull införs för import av syntetiska polyesterfibrer som omfattas av KN-nummer 5503 20 00 med ursprung i Mexico, Rumänien, Taiwan, Turkiet, Förenta staterna eller Jugoslavien.

2. Tullen, beräknad på grundval av priset för produkten fritt gemenskapens gräns och före tullbehandling, skall vara följande:

- 6,2 % för polyesterfibrer med ursprung i Förenta Staterna, med undantag för sådana som tillverkas och exporteras till gemenskapen av nedanstående företag och som inte skall vara underkastade denna tull:

- BASF Corp., Williamsburg

- Consolidated Textiles, Charlotte.

- E.I. Du Pont de Nemours and Co., Wilmington

- Eastman Chemical Products Inc., Kingsport

- Celanese Fibers Inc., Charlotte

- Hoechst Celanese Inc., Charlotte

- Fibers Industry Inc., Charlotte

- Följande tullar skall tillämpas för fibrer som tillverkas och säljs på export till gemenskapen av nedanstående företag:

>Plats för tabell>

- 22,1 % för polyesterfibrer med ursprung i Mexico, med undantag för sådana fibrer som tillverkas och exporteras till gemenskapen av nedanstående företag och för vilka tullen skall vara som följer:

>Plats för tabell>

- 23,4 % för polyesterfibrer med ursprung i Rumänien.

- 15,8 % för polyesterfibrer med ursprung i Taiwan, med undantag för sådana fibrer som tillverkas och exporteras till gemenskapen av nedanstående företag och för vilka tullen skall vara som följer:

>Plats för tabell>

- 11,9 % för polyesterfibrer med ursprung i Turkiet, med undantag för sådana fibrer som tillverkas och exporteras till gemenskapen av nedanstående företag och för vilka tullen skall vara som följer:

>Plats för tabell>

- 18,7 % för polyesterfibrer med ursprung i Jugoslavien.

3. Uttagande av slutgiltig antidumpningstull som införs genom artikel 1.1 skall vad stoppningsfibrer beträffar inställas i fem månader från och med den dag då denna förordning träder i kraft. Uttagandet får bara inställas då termen stoppningsfibrer samt nedanstående tekniska specifikationer uttryckligen nämns på de nödvändiga importdokumenten. Om kommissionen före utgången av denna tid inleder ett översynsförfarande skall uttagande av tull inställas under så lång tid som behövs för att avsluta översynen.

Detta inställande gäller syntetiska polyestertextilfibrer som används till stoppning och vaddering i sängkläder, möbler och beklädnader, även snodda fibrer vilka omfattas av KN-nummer 5503 20 00 vars tekniska specifikationer är som följer:

- Decitex, minst 3,3.

- Längd, minst 38 mm.

Kontroll av hur ovanstående fibrer används skall utföras i enlighet med relevanta bestämmelser, särskilt förordning (EEG) nr 4142/87(6).

4. Gällande bestämmelser angående tullar skall tillämpas.

5. De belopp för vilka säkerhet ställts genom den preliminära antidumpningstullen enligt förordning (EEG) nr 1696/88 skall slutgiltigt tas ut antingen i sin helhet eller upp till en nivå som inte överstiger de procentsatser som anges i denna förordning. När avdrag för de slutgiltiga tullarna gjorts skall återstoden av de belopp för vilka säkerhet ställts frisläppas. Beträffande stoppningsfibrer skall de belopp för vilka säkerhet ställts genom den preliminära tullen frisläppas.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 16 december 1988.

På rådets vägnar

G. GENNIMATAS

Ordförande

(1) EGT nr L 209, 2.8.1988, s. 1.

(2) EGT nr L 293, 29.12.1972, s. 3.

(3) EGT nr L 41, 14.2.1983, s. 1.

(4) EGT nr L 151, 17.6.1988, s. 47.

(5) EGT nr L 282, 15.10.1988, s. 27.

(6) EGT nr L 387, 31.12.1987, s. 81.