ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(5)

Huvudmålet för den finanspolitiska strategin är att förbättra den makroekonomiska stabiliteten genom att fortsätta uppfylla det medelfristiga målet på ett strukturellt underskott på 1 % av BNP, vilket varit fallet sedan 2006, med allt större marginal under programperioden. Jämfört med det tidigare programmet, där det angavs att det medelfristiga målet skulle uppnås först från och med 2008, bekräftar det uppdaterade programmet i stort den planerade konsolideringen, men från ett mycket gynnsammare budgetutgångsläge och ett praktiskt taget oförändrat makroekonomiskt scenario. Enligt kommissionens beräkningar med uppgifter i programmet som underlag, förväntas det strukturella saldot förbättras från ett underskott på 0,5 % av BNP under 2007 till ett överskott på 0,5 % av BNP under 2008 och med en halv procentenhet år 2009 och 2010. Två tredjedelar av ökningen av det totala överskottet med nästan en procentenhet av BNP beror på en ökning av intäktskvoten och den resterande tredjedelen beror på en minskning av utgiftskvoten. På intäktssidan kompenserar den beräknade ökningen av indirekta skatter och ”övriga intäkter” som del av BNP mer än väl den beräknade minskningen i sociala avgifter beroende på den pågående pensionsreformen. Begränsningar i fråga om offentlig konsumtion och anställdas löner i förhållande till BNP (som inte garanteras genom åtgärder som beskrivs i programmet) förväntas ge budgetutrymme för föreslagna ökningar av betalningar från socialförsäkringssystem, till exempel pensioner och barnbidrag, och av offentliga investeringar.
(5)

Programmets strategi för de offentliga finanserna på medellång sikt syftar till att bibehålla en neutral inriktning av finanspolitiken under hela programperioden. Det medelfristiga mål för de offentliga finanserna som anges i programmet har ändrats från ett saldo i balans i strukturella termer (dvs. ett konjunkturrensat saldo exklusive engångsåtgärder eller andra tillfälliga åtgärder) till ett överskott på 1,5 % av BNP, som man avser att upprätthålla under hela programperioden. Trots att det medelfristiga mål som rådet godkände i sitt yttrande om det ursprungliga programmet redan var mer krävande än vad som erfordrades av pakten, motiveras den avsevärda uppskrivningen av målet i programmet av ökande externa obalanser, tilltagande inflation och effekterna av befolkningens beräknade stigande medelålder. Både det nominella saldot i den offentliga sektorns finanser och det primära saldot beräknas fortsatt vara stabila under programperioden och visa ett överskott på respektive 3 och 4 % av BNP. Enligt programmet kommer inkomst- och utgiftskvoterna att öka med omkring 1,75 procentenheter vardera under programperioden, med anpassningen koncentrerad till 2008. På inkomstsidan räknar man i programmet med en ökning av inkomstslaget ”övriga inkomster” med 2,25 % av BNP, vilket huvudsakligen avspeglar en ökning av transfereringarna från EU under programperioden. Skatteintäkterna förväntas under 2008 öka med 1,25 av BNP som ett resultat av vissa punktskattehöjningar, en förbättrad skattemoral och en gynnsam sammansättning av tillväxten. Införandet av en enda skattesats för inkomstskatten förväntas finansieras full ut genom att den informella ekonomin minskar ytterligare och vissa skatteavdrag avskaffas. Skatteintäkterna och inbetalningar av sociala avgifter förväntas sjunka något under 2009 och 2010. Vidare beräknas socialavgifterna 2008 minska med 1 % av BNP till följd av att uttagsprocenten sänks, vilket dock i stor utsträckning bör uppvägas av en utvidgning av skattebasen. På utgiftssidan räknar man i programmet med en betydande omstruktureringsaktivitet och investeringsutgifterna beräknas öka med omkring 2 % av BNP, i allt större utsträckning finansierade av EU-transfereringar, och utgiftsslaget ”övriga utgifter” med omkring 1,5 % av BNP under programperioden. Denna ökning avses delvis kompenseras av lägre ränteutgifter, lägre sociala transfereringar och minskade offentliga löneutgifter tack vare de planerade personalnedskärningarna i den offentliga sektorn. De aktuella budgetmålen är betydligt mer ambitiösa än i programmet från januari 2007 genom att bygga vidare på det bättre än förväntade utfallet 2007, även mot bakgrund av utsikter om en något starkare konjunkturutveckling.
(7)

Mot bakgrund av denna riskbedömning förefaller den finanspolitiska inriktningen i programmet göra det möjligt att uppnå det medelfristiga målet för de offentliga finanserna med god marginal under hela programperioden. Samtidigt finns det dock en risk för att den finanspolitiska inriktningen i programmet kan visa sig bli svagt konjunkturförstärkande under 2008, när det förväntas råda ekonomiskt goda tider. Det något svagare saldot för de offentliga finanserna 2008 är en följd av fortsatta strukturella reformer som syftar till att stimulera arbetskraftsutbudet genom att minska skattekilen och på så sätt höja ekonomins tillväxtpotential. Den senaste informationen som pekar på lägre tillväxtutsikter antyder att risken med en konjunkturförstärkande finanspolitisk inriktning under 2008 är mycket begränsad. Försämringen av de offentliga finanserna under 2008 skulle dessutom bli tillfällig eftersom den inte förväntas få övervältringseffekter på efterföljande år.
(7)

Med hänsyn tagen till dessa risker förefaller programmets finanspolitiska inriktning i stort sett vara förenlig med en varaktig korrigering av det alltför stora underskottet till 2009 som rådet rekommenderat, under förutsättning att programmets aviserade finanspolitiska åtgärder och strukturreformer genomförs fullständigt och effektivt. Även om budgetplanerna från 2009 omfattar inbyggda reserver på utgiftssidan utgör det planerade underskottsmålet för 2009 på 3,2 % av BNP inte en tillräcklig buffert vid en negativ finanspolitisk utveckling. Under programperioden förväntas ingen tillräcklig säkerhetsmarginal för att referensvärdet för underskottet på 3 % av BNP inte ska överskridas vid normala konjunktursvängningar. Under de år som följer på korrigeringen av det alltför stora underskottet förefaller programmets takt i anpassningen till målet på medellång sikt vara otillfredsställande och inte tillräcklig stödd med specifika åtgärder. Med tanke på de ovannämnda riskerna för skuldprognoserna, sjunker kanske slutligen inte skuldkvoten tillräckligt mot referensvärdet under programperioden.
(2)

Rumänien har uppnått stark ekonomisk tillväxt med i genomsnitt 6,5 % per år mellan 2003 och 2006. Den högpresterande ekonomin visar dock tydliga tecken på överhettning med ett stort och ökande underskott i utlandsställningen (som beräknas till nära 13 % av BNP under 2007) med en mindre täckning av finansiering genom utländska direktinvesteringar – trots oavbruten icke-privatiseringsrelaterad investering under 2007 – men ännu dämpad genom en större andel och medellångsiktiga och långsiktiga kapitalflöden grundad på uppgifter som än så länge är tillgängliga för 2007. Ökande brister på arbetskraft, kraftiga löneökningar som inverkar negativt på konkurrenskraften och snabba ökningar av hushållens skuldsättning är andra tecken på överhettning. En plötslig inflationsökning efter en lång period av framgångsrik inflationsbekämpning utlöste främst av chocker på tillgångssidan p.g.a. väderrelaterad svag produktion i jordbrukssektorn under 2007. Detta förstärktes av effekterna på en sammantagen efterfrågan från inkomst- och kredittillväxt, bristande återhållsamhet i politiken på områdena för offentliga finanser och löner inom den offentliga sektorn och nedskrivningen av valutan leu sedan augusti 2007 (efter uppskrivningen under senare år). Om Rumänien ska kunna bevara den höga takten i sin utveckling mot konvergens med genomsnittlig BNP per capita för EU-27-länderna, kommer det att vara av avgörande betydelse att åtgärda de växande obalanserna gentemot omvärlden. I detta sammanhang kan finanspolitiken spela en viktig roll genom att kyla ner den inhemska efterfrågan och samtidigt förbättra kvaliteten på de offentliga finanserna, bland annat genom en övergång till tillväxtskapande investeringar.
(5)

Huvudmålet i programmets strategi för de offentliga finanserna är att uppnå ett överskott i strukturella termer, dvs. ett konjunkturrensat överskott exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder, på 1 % av BNP vid utgången av regeringens planerade mandatperiod 2011. Nederländerna planerar således att under hela programperioden till fullo uppfylla sitt medelfristiga mål för de offentliga finanserna, som är ett strukturellt underskott på mellan 0,5 och 1 % av BNP. Efter den betydande försämring som konstaterats under 2007 räknar man i programmet med en återgång till små, i stort sett stabila totala överskott. Det primära saldot utvecklas på ett likartat sätt och beräknas att stabiliseras på 2,75 % av BNP under perioden 2008-2010. I den föregående uppdateringen av stabilitetsprogrammet antogs att tillväxten skulle avta under 2008 snarare än 2009 och programmets mål var då att uppnå i stort sett balans i de offentliga finanserna fram till 2008 och ett överskott på närmare 1 % av BNP 2009. I den aktuella uppdateringen är den totala anpassningen under programperioden helt inkomstbaserad och infaller i början av perioden under 2008. Den är huvudsakligen ett resultat av ökade intäkter från gasförsäljning, diskretionära ökningar av socialförsäkringsavgifter och gynnsamma tillväxtutsikter. Man planerar att styra de offentliga utgifterna med hjälp av utgiftstak i reala termer, som i 2008 års budgetförslag har definierats för hela regeringens mandatperiod.
(6)

Jämfört med programmets beräkningar kan utfallet bli bättre 2008 men sämre 2009 och 2010. Underskottsutfallet 2008 bör kunna bli bättre än väntat, bland annat genom en förväntat stark tillväxt, redan antagna inkomstförstärkande åtgärder (en breddning av bolagsskattebasen och höjning av taket för de sociala avgifterna väntas ge ytterligare intäkter på cirka 0,3 % av BNP) och att personer anslutna till andra pensionspelaren sannolikt lämnar denna (4) (ett positivt resultat beräknat till cirka 0,2 % av BNP). Detta förutsätter dock att utgiftsökningarna hålls under kontroll som under tidigare år, dessutom under bättre kontroll än vad som anges i programmet. Emellertid finns det uppenbara risker för den planerade finanspolitiska konsolideringen med tyngdpunkten på 2009 och 2010. Framför allt föreligger inga bindande utgiftstak, brist på information om åtgärderna som understödjer anpassningen samt potentiellt vissa risker i samband med utgifter från partnerskap med den privata sektorn, särskilt rörande byggande av motorvägar.
(3)

Enligt programmets bakomliggande makroekonomiska scenario beräknas den reala BNP-tillväxten avta från 1,9 % under 2007 till 1,5 % under 2008. Under den återstående programperioden väntas tillväxten stiga svagt men kontinuerligt och beräknas uppgå till 1,8 % under 2011. Med tanke på senare utveckling framstår tillväxtantagandet för 2008 i programmet som ganska hoppfullt (2), eftersom den reala BNP-tillväxten under 2008 för närvarande väntas underskrida programmets beräkningar, vilket kan få konsekvenser för nivån på den ekonomiska aktiviteten även efter 2008. Programmets inflationsberäkningar verkar också vara i underkant för 2008, men rimliga för åren därefter. Dessa inflationsutsikter, och den bakomliggande avmattande ökningen av enhetsarbetskostnaderna, förefaller förenliga med målet att hålla tillbaka förlusten av landets konkurrenskraft.
(2)

Efter det att avmattningen under perioden 2001-2003 upphört upplever Luxemburg på nytt en period av stark tillväxt. Under perioden 2004-2007 har, i genomsnitt per år, reala BNP ökat med 5,25 % och den inhemska sysselsättningen med 3 %. Mot den bakgrunden har Luxemburg kunnat få sina offentliga finanser att åter uppvisa ett överskott. Tillväxten bör förbli stark under programperioden, även om den förväntas mattas av en aning under de kommande åren. Trots att tillståndet för ekonomin, och särskilt för de offentliga finanserna, nu är gott kommer dock problemet med befolkningens åldrande att bli särskilt allvarligt i Luxemburg och att säkerställa långsiktig hållbarhet är därför en krävande uppgift.
(7)

Mot bakgrund av denna riskbedömning skulle programmets finanspolitiska inriktning göra det möjligt att nå målet för de offentliga finanserna på medellång sikt med god marginal under hela programperioden, i enlighet med programmet. Detta är i linje med stabilitets– och tillväxtpakten. För 2008 planeras dock en expansiv finanspolitik, vilket visas av en nedgång i det strukturella överskottet på 0,5 procentenhet av BNP enligt kommissionens höstprognos och 1 % enligt programmet. Även om ekonomin väntas gå från ”goda tider” till en neutral tillväxt under 2008, är det inte orimligt att de gynnsamma ekonomiska villkoren under föregående år fortsätter under 2008. Det finns därför en risk att programmets finanspolitiska inriktning kan visa sig vara konjunkturförstärkande under 2008. De potentiellt konjunkturförstärkande stimulanserna till ekonomin är emellertid troligen begränsade och finanspolitiken i stort sett kommer att bli neutral redan under det följande året. Ett stort budgetöverskott kommer att behållas.
(5)

Uppdateringen anger inte något kvantitativt mål för de offentliga finanserna på medellång sikt. Programmets beräkningar utgår från en oförändrad politik och anger en långsam minskning av det offentliga underskottet. Under 2008/2009 beräknas underskottskvoten bli något lägre än föregående år. Samma år beräknas det strukturella underskottet förbättras med cirka 0,3 procentenheter. Det primära underskottet beräknas stiga långsamt, då de växande primära utgifterna bara delvis kompenseras av sjunkande räntebetalningar. I programmet väntas därefter underskottet i den offentliga sektorns finanser att minska med 0,5 procentenhet 2009/2010 och med cirka 0,25 procentenhet per år under de följande tre budgetåren. Det primära saldot väntas bli bättre och vändas från ett underskott på 0,9 % av BNP 2008/2009 till balans 2010/2011. Under programperioden väntas en ökad intäktskvot och minskad utgiftskvot bidra med 2/5 respektive 3/5 av denna korrigering. Ökningen av intäktskvoten är jämnt fördelad över programperioden, med s.k. ”fiscal drag” på den personliga inkomstskatten, i mindre utsträckning på redan aviserade intäktshöjande åtgärder. Utgiftssidan beskrivs i utgiftsplanen Comprehensive Spending Review (CSR) för 2007, som anger en betydande minskning av den årliga utgiftsökningen mellan 2008/2009 och 2010/2011 i jämförelse med årsgenomsnittet under den föregående tioårsperioden. Departementen har redan gjort goda framsteg mot effektivitetsmålen under SR04-perioden (Spending Review period), som avslutas 2007/2008, och har offentliggjort en sammanfattning av besparingsförslag för CSR-perioden. Under 2008/2009 väntas dock de totala utgifterna öka snabbare än nominell BNP, vilket höjer underskottskvoten. Jämfört med föregående program förväntas de offentliga finanserna enligt den nya uppdateringen bli svagare, särskilt under de första åren av programperioden, delvis till följd av ovannämnda omklassificering inom nationalräkenskaperna. Bruttoskuldkvoten beräknas hamna klart under referensvärdet på 60 % av BNP, men väntas stiga till 2010/2011.
(5)

Det främsta målet för strategin för de offentliga finanserna på medellång sikt är att säkerställa de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet. För att uppnå detta föreslår man i programmet att fullfölja konsolideringen av de offentliga finanserna och samtidigt förbättra förutsättningarna för tillväxt och sysselsättning. Målet för de offentliga finanserna på medellång sikt, ett strukturellt saldo (dvs. ett konjunkturrensat saldo exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder) i balans, uppnåddes i stort under 2007. Enligt programmet väntas det strukturella saldot försvagas något under 2008 och därefter åter förbättras så att det till slut på nytt uppnår målet på medellång sikt under 2010 och uppvisar ett strukturellt överskott (beräknat enligt den allmänt vedertagna metoden) senast 2011. Enligt det föregående programmet beräknades målet på medellång sikt inte komma att uppnås under programperioden. Det ekonomiska läget förväntas dessutom ge stöd åt en utveckling mot ett litet överskott i de offentliga finanserna. Förbättringen av det primära saldot följer samma mönster, och det primära överskottet beräknas senast 2011 komma att nå 3,5 % av BNP. Den förutsedda konsolideringen är helt utgiftsbaserad och skulle mer än uppväga den minskning av intäkterna som huvudsakligen beror på bolagsskattereformen och nedskärningen av avgifterna till arbetslöshetsförsäkringen under 2008. Utgiftskvoten beräknas fram till år 2011 minska med 2,5 procentenheter till 41,5 % av BNP, vilket främst beräknas uppnås genom återhållsamhet med de sociala utgifterna. Den offentliga bruttoskulden, som beräknas minska till 65 % av BNP under 2007, vilket fortfarande ligger över referensvärdet i fördraget på 60 % av BNP, väntas minska med ytterligare 7,5 procentenheter under programperioden.
(7)

Utifrån ovan nämnda riskbedömning och det faktum att det strukturella saldot nästan inte alls förbättras under 2008, och därefter förbättras med nära 0,5 procentenheter av BNP i medeltal per år, är finanspolitikens inriktning inte tillräckligt stram för att säkerställa att det medelfristiga målet för de offentliga finanserna uppnås senast 2010 i enligt planerna i det tidigare programmet och kanske inte heller senast under 2012 som förutses i programmet. Dessutom noterar rådet att budgetåtstramningen inte är i linje med Eurogruppens riktlinjer från 2007. Enligt programmet kommer man 2009 att uppnå en tillräcklig säkerhetsmarginal för att förhindra att referensvärdet för underskottet på 3 % av BNP överskrids vid normala konjunktursvängningar. Med tanke på de risker som är förknippade med målen för de offentliga finanserna, är det mera troligt att säkerhetsmarginalen nås senare. Anpassningen i programmet är inte i linje med stabilitets- och tillväxtpaktens riktvärde på 0,5 % av BNP, fr.a. på grund av en tillräcklig anpassning under 2008. Rådet noterar att detta in är i linje med Eurogruppens riktlinjer från april 2007. Med hänsyn till riskerna förknippade med de ovannämnda underskottsberäkningarna, är det möjligt att skuldkvoten under programperioden inte kommer att minska tillräckligt i riktning mot referensvärdet.
GEMENSAM STÅNDPUNKT av den 19 september 1995 som fastställts av rådet på grundval av artikel J.2 i Fördraget om Europeiska unionen avseende förlängning av giltigheten av det tillfälliga upphävandet av vissa delar av embargot mot Jugoslavien (Serbien och Montenegro) (95/378/GUSP)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR

med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel J.2 i detta, och

med beaktande av de av Förenta nationernas säkerhetsråd den 23 september 1994, den 12 januari 1995, den 21 april 1995, den 5 juli 1995 och den 15 september 1995 antagna resolutionerna 943 (1994), 970 (1995), 988 (1995), 1003 (1995) och 1015 (1995).

FASTSTÄLLT FÖLJANDE GEMENSAMMA STÅNDPUNKT.

Artikel 1

I enlighet med resolutionerna 943 (1994), 970 (195), 988 (1995), 1003 (1995) och 1015 (1995), som antogs av Förenta nationernas säkerhetsråd den 23 september 1994, den 12 januari 1995, den 21 april 1995, den 5 juli 1995 och den 15 september 1995 skall giltigheten av det tillfälliga upphävandet av vissa delar av embargot mot Jugoslavien (Serbien och Montenegro) förlängas.

Artikel 2

Denna gemensamma ståndpunkt skall offentliggöras i Officiella tidningen.

Utfärdad i Bryssel den 19 september 1995.

På rådets vägnar

J. SOLANA

Ordförande
GEMENSAM ÅTGÄRD av den 11 december 1995 beslutad av rådet på grundval av artikel J.3 i Fördraget om Europeiska unionen om unionens deltagande i strukturerna för genomförande av fredsavtalet för Bosnien-Hercegovina (95/545/GUSP)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD BESLUTAR OM DENNA GEMENSAMMA ÅTGÄRD

med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artiklarna J.3 och J.11 i detta,

med beaktande av riktlinjerna från Europeiska rådets möte i Bryssel den 29 oktober 1993,

med beaktande av Europeiska rådets slutsatser i Cannes den 26 27 juni 1995,

med beaktande av rådets slutsatser av den 30 och 31 oktober, den 20 november och den 4 december 1995.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

1. Europeiska unionen skall bidra till genomförandet av fredsavtalet för Bosnien-Hercegovina, både vad det gäller övervakningsåtgärder och genom att stå för en del av de kostnader som är nödvändiga för att den högste ansvarige, som utnämndes vid Londonkonferensen den 8 och 9 december 1995, skall kunna utföra sitt uppdrag på bästa sätt, förutsatt att kostnaderna delas rättvist med övriga givare.

2. Ordförandeskapet skall tillsammans med kommissionen i de samordningsorgan som inrättades av Londonkonferensen uttala Europeiska unionens ståndpunkt. De övriga medlemsstater som deltar i dessa fora skall försvara de gemensamma ståndpunkterna.

Rådet noterar i övrigt att de ståndpunkter som Europeiska gemenskaperna skall inta, skall uttryckas av kommissionen.

3. Ordförandeskapet skall upprätta de nödvändiga kontakterna med den högste ansvarige, särskilt när det gäller at fastställa hur denne för Europeiska råd skall presentera de regelbundna rapporter som anges i artikel II.1 f i bilaga X till fredsavtalet.

4. För att täcka Europeiska unionens bidrag till driftskostnaderna i samband med den högste ansvariges uppdrag skall ett högsta belopp om 10 miljoner ecu belasta Europeiska gemenskapernas allmänna budget för år 1995. Utgifterna skall förvaltas med beaktande av gemenskapens förfaranden och regler för budgetfrågor.

5. Europeiska unionen skall delta i finansieringen av infrastrukturen och driftsutgifterna för den högste ansvarige, inbegripet hans lön och kostnaderna för stödpersonal, dock så att lönen till dem som en medlemsstat eller kommissionen anställt hos den högste ansvarige skall betalas av medlemsstaten respektive kommissionen. Medlemsstaterna och kommissionen skall kunna föreslå anställning av medarbetare hos den högste ansvarige.

Europeiska unionens bidrag till den högste ansvariges budget skall ges med beaktande av den andel av personalen som kommer från dess medlemsstater och från kommissionen bland det totala antal personer i kategori A eller motsvarande, i enlighet med definitionen i Europeiska gemenskapernas personalföreskrifter, som anställs för den högste ansvarige.

6. Denna gemensamma åtgärd träder i kraft samma dag som den antas och är tillämplig till och med den 31 december 1996.

7. Denna gemensamma åtgärd skall offentliggöras i den officiella tidningen.

Utfärdad i Bryssel den 11 december 1995.

På rådets vägnar

J. SOLANA

Ordförande
GEMENSAM STÅNDPUNKT av den 17 december 1996 fastställd av rådet på grundval av artikel J 2 i Fördraget om Europeiska unionen om införande av ett embargo mot vapen, ammunition och militär utrustning riktat mot Afghanistan (96/746/GUSP)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FASTSTÄLLT FÖLJANDE GEMENSAMMA STÅNDPUNKT

med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel J 2 i detta, och

med beaktande av följande:

Genom FN:s säkerhetsråds resolution 1076 (1996) av den 22 oktober 1996 uppmanades alla stater att omedelbart upphöra med att förse parterna i Afghanistankonflikten med vapen och ammunition.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Ett embargo mot export av vapen, ammunition och militär utrustning skall riktas mot Afghanistan (1).

Artikel 2

Europeiska unionens medlemsstater kommer att bemöda sig om att uppmuntra andra länder att anta liknande begränsningsåtgärder.

Artikel 3

Denna gemensamma ståndpunkt skall tas upp till granskning inom sex månader i samband med en omfattande analys av Europeiska unionens förbindelser med Afghanistan.

Artikel 4

Denna gemensamma ståndpunkt träder i kraft samma dag som den antas.

Artikel 5

Denna gemensamma ståndpunkt skall offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Utfärdad i Bryssel den 17 december 1996.

På rådets vägnar

I. YATES

Ordförande

(1) Embargot omfattar dödliga vapen och ammunition till dem, vapenplattformar, plattformar för annat än vapen samt tillhörande utrustning enligt EG:s embargoförteckning av den 8 9 juli 1991. Embargot omfattar även reservdelar, reparationer, underhåll och överföring av militär teknik samt avtal som ingåtts innan embargot införts.