RÅDETS YTTRANDE

av den 15 mars 1999

om Tysklands stabilitetsprogram, 1998 - 2002

(1999/C 124/03)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD AVGER DETTA YTTRANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken(1), särskilt artikel 5.1 och 5.2 i denna,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.

Den 15 mars 1999 granskade rådet Tysklands stabilitetsprogram, som omfattar perioden 1998 - 2002. Rådet konstaterar med tillfredsställelse att de tyska myndigheterna har lyckats lägga fram stabilitetsprogrammet inom den överenskomna tidsfristen, trots den korta tid som fanns tillgänglig efter det att den nya regeringen tillträdde i slutet av oktober 1998. På grund av dessa omständigheter är den information som ges i stabilitetsprogrammet inte i alla avseenden så detaljerad som skulle ha varit önskvärt, särskilt vad gäller de kvantitativa effekterna av de planerade budgetåtgärderna eller de viktigaste komponenterna i de offentliga finanserna. Rådet välkomnar de tyska myndigheternas åtagande att lämna kompletterande information i nästa uppdatering av stabilitetsprogrammet.

Rådet känner till att konsekvenserna av återföreningen fortfarande belastar den tyska finanspolitiken. Enligt programmet förväntas underskottet i de offentliga finanserna sjunka till 1,0 % av BNP år 2002 medan den offentliga skuldkvoten förväntas minska till 59,5 % av BNP under samma period. Rådet konstaterar att programmet bygger på den betydande budgetkonsolideringen inför starten av den monetära unionen och den ytterligare minskningen av underskottet i de offentliga finanserna till en nivå under budgetmålet på 2 % av BNP under 1998.

Programmet grundar sig på en makroekonomisk prognos enligt vilken den ekonomiska tillväxten förväntas öka med 2 % 1999 och 2,5 % per år under perioden 2000 - 2002, vilket innebär en genomsnittlig tillväxttakt något över den trendmässiga. Rådet anser att tillväxtscenariot förefaller realistiskt men konstaterar att det finns risker på nedåtsidan. Särskild om den nuvarande internationella avmattningen fortsätter kan den ekonomiska tillväxten 1999 bli lägre än förväntat. På medellång sikt finns det en nära koppling mellan tillväxtutsikterna och arbetslösheten. Rådet välkomnar att stabilitetsprogrammet syftar till en kraftig minskning av arbetslösheten och betonar betydelsen av en måttlig löneutveckling och strukturella åtgärder i kampen mot arbetslösheten inom ramen för politiken för en hållbar tillväxt.

Rådet anser det lämpligt att budgetkonsolideringen som planeras i programmet åstadkoms genom en minskning på utgiftssidan som enbart delvis vägs upp av en minskning på inkomstsidan. Rådet välkomnar särskilt den planerade strategin att begränsa de offentliga utgifterna genom att begränsa den totala nominella ökningen till 2 % per år, vilket är två procentenheter mindre än förväntad nominell BNP-tillväxt. Rådet konstaterar också med tillfredsställelse att den planerade skattereformen innebär en nettoskattesänkning, vilket förväntas förbättra ekonomins förmåga att skapa sysselsättning.

Rådet håller med om att det planerade medelfristiga målet på 1 % av BNP för underskottet i de offentliga finanserna är tillräckligt för att göra det möjligt för de automatiska stabilisatorerna att under normala konjunkturnedgångar verka utan någon större risk för att referensvärdet på 3 % av BNP överskrids. I denna mening konstaterar rådet att det medelfristiga målet för underskottet i de offentliga finanserna som anges i programmet ligger i linje med bestämmelserna i stabilitets- och tillväxtpakten.

Rådet konstaterar att det övergripande målet att minska underskottet i de offentliga finanserna med 1,1 % av BNP och den offentliga bruttoskuldkvoten med 1,5 % av BNP under perioden 1998 - 2002 förefaller blygsamt. Konsolideringen är till stor del koncentrerad till slutet av perioden beroende på en tillfällig försvagning av den makroekonomiska situationen 1999 och knappt någon förbättring planeras för 1999 och 2000. Rådet anser att de tyska myndigheterna borde sikta på att minska underskottet utöver den nivå som beräknats vid programmets slut då en återhämtning av tillväxten förväntas. Det utslag som den tyska författningsdomstolens nyligen kom med och som innebär att skatteavdrag för gifta pars barn måste införas utgör ett tydligt exempel på att det finns budgetmässiga risker utöver dem som hänger samman med konjunkturläget. Ett uttryckligt åtagande från den tyska regeringen att motverka sådana risker skulle vara önskvärt med tanke på det blygsamma målet för det planerade underskottet. Dessutom anser rådet att den tyska regeringen bör vidta de åtgärder som krävs för att undvika att den offentliga skuldkvoten på nytt stiger samt att det vore önskvärt att sikta på ett lägre underskott än 1 % år 2002 i synnerhet om den ekonomiska tillväxten blir högre än väntat.

Rådet noterar att ett framgångsrikt genomförande av stabilitetsprogrammet är beroende av en nära samordning av åtgärder på alla offentliga nivåer. Det uppmuntrar myndigheterna i Tyskland att fästa avseende vid denna utmaning.

Rådet konstaterar att det enligt programmet planeras en omstrukturering av de offentliga finanserna till förmån för offentliga investeringar men att de totala investeringsutgifterna som andel av BNP avses hållas oförändrade på sin nuvarande låga nivå. Rådet uppmuntrar den tyska regeringen att ägna investeringar ytterligare uppmärksamhet dock utan att äventyra programmets mål för de offentliga finanserna.

Rådet välkomnar de reformåtgärder som anges i programmet, särskilt de som gäller pensions- och hälsovårdssystemet och den offentliga förvaltningen, vilka är mycket viktiga för att uppnå stabila offentliga finanser och varaktig sysselsättningstillväxt, men anser att de bör stödjas av ytterligare åtgärder på utbudssidan. Ett beslutsamt genomförande av reformerna, i kombination med åtgärder som syftar till att öka produkt- och arbetsmarknadernas flexibilitet, i enlighet med vad som rekommenderas i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken och med vad som anges i Tysklands rapport om strukturella reformer inom ramen för Cardiff-processen, skulle bidra till att de mål som anges i stabilitetsprogrammet uppfylls.

(1) EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.