RÅDETS RESOLUTION av den 29 juni 1995 om enhetlig och effektiv tillämpning av gemenskapsrätten och om sanktioner som skall tillämpas vid överträdelser av dennas bestämmelser om den inre marknaden (95/C 188/01)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD UTFÄRDAR DENNA RESOLUTION

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av förklaring (nr 19) om genomförande av gemenskapsrätten, som bilagts slutakten till Fördraget om Europeiska unionen och som antagits av regeringsföreträdarnas konferens den 7 februari 1992,

med beaktande av rådets resolution av den 7 december 1992 om åtgärder för att säkerställa en väl fungerande inre marknad (1),

med beaktande av kommissionens meddelande till rådet av den 22 december 1993 med titeln "Att göra det bästa möjliga av den inre marknaden - ett strategiskt program" (2),

med beaktande av rådets resolution av den 16 juni 1994 om utveckling av det administrativa samarbetet för att genomföra och tillämpa gemenskapslagstiftningen inom ramen för den inre marknaden (3),

med beaktande av kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet av den 3 maj 1995 om sanktionernas roll för genomförandet av gemenskapslagstiftningen med avseende på den inre marknaden (4) och,

med beaktande av följande:

Med avseende på den inre marknaden har gemenskapen gått från en fas som karakteriserades av ett intensivt lagstiftningsarbete till en fas där tyngdpunkten läggs vid effektivt fungerande gemensamma regler. Det gäller framförallt att säkerställa att direktiven på ett riktigt sätt genomförs i nationell lagstiftning och, mer allmänt, en enhetlig och effektiv tillämpning av gemenskapsreglerna i enlighet med slutsatserna från Europeiska rådet i Essen 1994.

Effektiva sanktioner är en av de beståndsdelar av helhetskonstruktionen som skall säkerställa tillämpningen av reglerna för den inre marknaden.

Artikel 5 i fördraget föreskriver att medlemsstaterna skall vidta alla lämpliga åtgärder, både allmänna och särskilda, för att säkerställa att de skyldigheter fullgörs som följer av fördraget eller av åtgärder som vidtagits av gemenskapens institutioner.

Även om det enligt deklarationen om genomförande av gemenskapsrätten är varje medlemsstats sak att avgöra hur gemenskapsrättens bestämmelser på bästa sätt skall tillämpas med hänsyn till statens egna institutioner, rättssystem och andra specifika förhållanden, måste det för att gemenskapen skall kunna fungera väl anses vara av största vikt att de åtgärder som medlemsstaterna vidtar leder till att gemenskapsrätten tillämpas lika effektivt och rigoröst som den nationella lagstiftningen.

Frånvaron av verkliga, proportionella och avskräckande sanktioner för överträdelser av gemenskapsrätten skulle kunna undergräva själva trovärdigheten i den gemensamma lagstiftningen och påverka medborgarnas situation inom unionen, eftersom den i vissa fall riskerar att undergräva konkurrensvillkoren och de allmänna intressen som avses med de gemensamma reglerna.

Vissa gemenskapsrättsakter innehåller redan bestämmelser om sanktioner som skall tillämpas i fall då de åtgärder som föreskrivs inte genomförs.

Det framgår klart av domstolens rättspraxis (5) att medlemsstaterna genom fördragets artikel 5 för fall då en gemenskapsregel inte innehåller någon särskild bestämmelse om sanktioner i fall av överträdelser av bestämmelsen, eller i detta hänseende hänvisar till nationella lagar och andra bestämmelser, åläggs att vidta alla lämpliga åtgärder för att säkerställa gemenskapsrättens omfattning och effektivitet, särskilt genom att göra den valda sanktionen verklig, proportionell och avskräckande.

Den inre marknaden bör uppmärksammas särskilt och på lämpligt sätt.

En konsekvent och gemensam ansats för att åstadkomma effektiva sanktioner inom ramen för den inre marknaden kan bidra till att säkerställa såväl lojal konkurrens på rättvisa villkor som ett skydd av de allmänna intressen som anges i de gemensamma reglerna.

Bestämmelserna om sanktioner bör också betraktas inom ramen för gemenskapstexternas genomförande i medlemsstaternas nationella lagstiftning.

Med tanke på de ibland avgörande skillnader som kommissionen har konstaterat vid sin analys av genomförandet och tillämpningen av de gemensamma reglerna, är det viktigt att säkerställa de nationella sanktionsreglernas genomblickbarhet, samtidigt som denna förbättras, så att dessas faktiska, proportionella och avskräckande effekt kan stadfästas i enlighet med kommissionens ovannämnda meddelande till rådet av den 3 maj 1995.

Om det med avseende på att få den inre marknaden att fungera väl har konstaterats allvarliga svårigheter som beror på skillnader i de nationella sanktionssystemen, måste lösningar i fall då det är nödvändigt sökas så att sanktionerna garanterar en effektiv tillämpning av lagstiftningen överallt inom unionen, under hänsynstagande till gemenskapens och medlemsstaternas respective behörighetsområden och principerna i medlemsstaternas nationella lagstiftning, samt i ljuset av subsidiaritets- och proportionalitetsprinciperna, i enlighet med slutsatserna från Europeiska rådet i Edinburgh (1992).

Andra åtgärder bidrar också till en väl fungerande inre marknad, särskilt utvecklingen av det administrativa samarbetet och förbättringen av effektiviteten vid klagoförfaranden.

RÅDET

UNDERSTRYKER, i likhet med kommissionen, att en riktig tillämpning av gemenskapsrätten förutsätter att de gemensamma reglerna genomförs i nationell rätt på ett riktigt och påtagligt sätt, liksom att det administrativa samarbetet, som även det måste grundas på genomblickbarheten, fungerar väl. I enlighet med rådets nämnda resolution av den 16 juni 1994 och mot bakgrund av de studier som företagits av kommissionen måste ett sådant administrativt samarbete vid behov förstärkas på de områden där det ännu inte är särskilt utvecklat, och måste under alla förhållanden uppfylla de villkor som ställs på ett enhetligt och effektivt genomförande av gemenskapsreglerna,

BEKRÄFTAR att det för att gemenskapen skall fungera väl är betydelsefullt att öka det ömsesidiga förtroendet mellan och genomblickbarheten hos administrationerna och därigenom se till att gemenskapslagstiftningen faktiskt tillämpas på ett reellt, effektivt och enhetligt sätt i alla medlemsstater,

INSER att omfattningen av tillämpningsområdet för lagstiftningen om den inre marknaden, liksom de berörda områdenas särart, kräver ett välgrundat, pragmatiskt och sektorinriktat sätt att angripa sanktionsfrågan,

INSTÄMMER i att det är nödvändigt med genomblickbarhet i de nationella sanktionssystem, som skall tillämpas om de åtaganden som följer av gemenskapsrätten inte uppfylls, för att gemenskapen skall kunna säkerställa att dessa nationella system är proportionella och avskräckande och att genomblickbarheten på så sätt kan begränsa gemenskapens ingripanden såvitt avser sanktioner till vad som är absolut nödvändigt för att den gemensamma marknaden skall fungera väl på de berörda områdena. Om allvarliga svårigheter konstateras när det gäller att få den inre marknaden att fungera väl och dessa svårigheter beror på skillnader mellan de nationella sanktionssystemen, bör lösningar vid behov sökas för att säkerställa att sanktionerna garanterar en effektivitet inom hela unionen som är likvärdig under hänsynstagande till gemenskapens och medlemsstaternas respektive behörighetsområden, principerna i medlemsstaternas nationella lagstiftning och mot bakgrund av principerna om subsidiaritet och proportionalitet.

ANMODAR medlemsstaterna att

a) aktivt stödja arbetet med sanktionerna på inre marknadsområdet,

b) efterkomma kommissionens inbjudan till samarbete om de studier av dessa frågor som redan inletts,

c) när gemenskapsrättsakterna genomförs i deras nationella lagstiftning, se till att åtgärder vidtas som leder till att gemenskapsrätten tillämpas lika effektivt och rigoröst som den nationella lagstiftningen, och att sanktionsbestämmelser antas som under alla förhållanden är faktiska, proportionella och avskräckande,

d) när detta visar sig nödvändigt se till att alla användbara uppgifter om deras sanktionssystem vidarebefordras till kommissionen när detta behövs för information om genomförande och tillämpning av gemenskapsrätten.

UPPMANAR kommissionen att, i sin roll som övervakare av fördragen och inom ramen för sin initiativrätt,

a) förvissa sig om ett riktigt genomförande av direktiven och, mer allmänt, se till att gemenskapslagstiftningen om den inre marknaden, däri inbegripet lagstiftningen om sanktioner, genomförs faktiskt och effektivt, och att fortsätta sina ansträngningar att vid behov utveckla det administrativa samarbetet och förbättra effektiviteten i klagoförfarandena,

b) fortsätta att utveckla de studier som den inlett på områden där särskilda problem uppträtt och där specifika lösningar skulle kunna utarbetas,

c) i kommande förslag till gemenskapsrättsakter vid behov införa sanktionsbestämmelser varvid hänsyn tas till de exempel på formuleringar som finns i kommissionens nämnda meddelande av den 3 maj 1995,

d) övervaka att bestämmelserna om vilka sanktioner som skall tillämpas i fortsättningen ingår bland de åtgärder för vilka det uttryckligen krävs anmälan enligt gemenskapens bestämmelser på inre marknadsområdet,

e) i förekommande fall vidta åtgärder eller lägga fram förslag för att på lämpligt sätt råda bot på sådana problem som skulle kunna uppstå inom ramen för genomblickbarheten, om nödvändigt också för att sanktionerna skall säkerställa en likvärdig tillämpning av lagstiftningen inom unionen, under hänsynstagande till gemenskapens och medlemsstaternas respektive behörighetsområden och principerna i medlemsstaternas nationella lagstiftning samt mot bakgrund av principerna om subsidiaritet och proportionalitet,

f) i den årliga rapporten om den faktiska tillämpningen av gemenskapsrätten ta hänsyn till de problem som är förknippade med sanktionerna vid överträdelser av gemenskapsrätten.

FÖRBINDER SIG att förutsättningslöst och konstruktivt granska de förslag som kommissionen kan komma att lägga fram under de kommande månaderna i syfte att säkerställa effektiva, proportionella och avskräckande sanktioner för överträdelser av bestämmelserna om den inre marknaden.

(1) EGT nr C 334, 18.12.1992, s. 1.

(2) KOM(93) 632 slutlig version.

(3) EGT nr C 179, 1.7.1994, s. 1.

(4) KOM(95) 162 slutlig version.

(5) Domssamlingen 1989, mål nr 68/88, punkterna 23 och 24 (s. 2984).