Rådets beslut

av den 4 juni 2002

om tillåtelse för Tyskland att tillämpa en åtgärd som avviker från artikel 21 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter

(2002/439/EG)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter - Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund(1), särskilt artikel 27.1 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag, och

av följande skäl:

(1) I två meddelanden till kommissionen, vilka registrerades vid kommissionens generalsekretariat den 9 januari 2002, har den tyska regeringen begärt tillstånd att införa en åtgärd som avviker från artikel 21.1 a i direktiv 77/388/EEG.

(2) I en skrivelse av den 16 januari 2002 underrättades övriga medlemsstater om Tysklands begäran.

(3) I artikel 21.1 i direktiv 77/388/EEG, i sin lydelse enligt artikel 28 g i det direktivet, föreskrivs det att enligt det inhemska systemet skall mervärdesskatten i de flesta fall betalas av den skattskyldiga person som genomför ett skattepliktigt tillhandahållande av varor eller tjänster.

(4) Syftet med det undantag som Tyskland begärt är att ange den person åt vilken tillhandahållandet av varan genomförs som betalningsskyldig för mervärdesskatten, dels vid tillhandahållande utanför ett konkursförfarande av varor som ställts som garanti av en person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt till en annan person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt till följd av den garantin, dels vid tillhandahållande av fast egendom som sålts på offentlig auktion till en annan person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt inom ramen för konkursförvaltning av det företag som ägde den på det sättet sålda fasta egendomen.

(5) Syftet med detta undantag är att förenkla skatteuttaget då den person som normalt är betalningsskyldig för mervärdesskatten i de fall som avses i begäran om undantag i realiteten oftast inte kan betala den fakturerade mervärdesskatten till följd av de ekonomiska svårigheter som företaget befinner sig i.

(6) Denna situation är till skada för de offentliga finanserna eftersom mottagaren av leveransen av varor kan göra avdrag för den mervärdesskatt som fakturerats honom även om denna mervärdesskatt inte har betalats av den skattskyldiga person som genomför tillhandahållandet av varorna.

(7) Genom att mottagaren av leveransen av varorna anges som betalningsskyldig för mervärdesskatten medför undantaget att de svårigheter som förekommit kan undanröjas utan att storleken på den skatt som skall betalas ändras.

(8) Tillåtelsen bör ges till och med den 31 december 2006, vilket kommer att göra det möjligt att utvärdera huruvida undantaget är lämpligt mot bakgrund av de erfarenheter som gjorts.

(9) Undantaget har ingen negativ inverkan på gemenskapernas egna medel från mervärdesskatt.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Genom undantag från artikel 21.1 a i direktiv 77/388/EEG, i sin lydelse enligt artikel 28 g i det direktivet, skall Tyskland tillåtas att ange den person åt vilken tillhandahållande genomförs av de varor som avses i artikel 2 i det här beslutet som betalningsskyldig för mervärdesskatten.

Artikel 2

Den person åt vilken tillhandahållande av varor genomförs får anges som betalningsskyldig för mervärdesskatt i följande fall:

1. Vid leveranser utanför ett konkursförfarande av varor som ställts som garanti av en person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt till en annan person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt till följd av den garantin.

2. Vid tillhandahållande av fast egendom som sålts på offentlig auktion till en annan person som är betalningsskyldig för mervärdesskatt inom ramen för konkursförvaltning av det företag som ägde den på det sättet sålda fasta egendomen.

Artikel 3

Detta beslut upphör att gälla den 31 december 2006.

Artikel 4

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Luxemburg den 4 juni 2002.

På rådets vägnar

R. De Rato Y Figaredo

Ordförande

(1) EGT L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2001/115/EG (EGT L 15, 17.1.2002, s. 24).