Kommissionens beslut

av den 17 september 2003

om det statliga stöd som Tyskland beviljat till förmån för Space Park Development GmbH & Co. KG

[delgivet med nr K(2003) 3241]

(Endast den tyska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2004/167/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2.1 i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att ha uppmanat berörda parter att yttra sig i enlighet med nämnda artiklar(1), och

av följande skäl:

I. FÖRFARANDE

(1) Kommissionen mottog under tiden 14 juni 1999-19 september 2001 flera besvärsskrivelser i samband med byggandet av en fritidspark i Bremen, till vilken enligt uppgift betydande statligt stöd beviljats i strid med EG-fördraget, särskilt av de regionala myndigheterna i Bremen. Genom en skrivelse av den 26 oktober 2001 begärde kommissionen upplysningar från Tyskland för att kontrollera klagandenas påståenden. Genom skrivelser av den 31 januari och den 1 februari 2002, vid ett möte den 6 juni 2002 och genom en skrivelse av den 20 juni 2002 lämnade Tyskland ytterligare upplysningar till kommissionen. Ärendet registrerades under nummer NN 78/2002.

(2) Genom en skrivelse av den 2 augusti 2002 underrättade kommissionen Tyskland om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget med avseende på en del av åtgärderna. Ärendet registrerades därpå under nummer C 53/2002.

(3) I sitt beslut att inleda det formella förfarandet kunde kommissionen inte utesluta att kapitaltillskottet från hansestaden Bremen till Köllmann AG och det delvis räntefria lånet från SWG Grundstücks GmbH & Co. KG (SWG) till Space Park Development GmbH & Co. KG hade inslag av otillåtet statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget. Beträffande övriga påståenden från klagandena drog kommissionen slutsatsen att det inte var fråga om statligt stöd, och att det därför vid den tidpunkten inte fanns någon anledning att följa upp ärendet ytterligare.

(4) Kommissionens beslut att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(2). Kommissionen har uppmanat alla andra berörda parter att inkomma med sina synpunkter på åtgärden i fråga.

(5) Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från andra berörda parter.

(6) Kommentarer från Tyskland inkom genom skrivelser av den 12 september 2002, den 27 januari 2003 och den 16 april 2003. Den 8 maj 2003 beslutade kommissionen enligt artikel 10.3 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget(3) förelägga Tyskland att överlämna allt underlag och alla upplysningar den behövde för att kunna bedöma den aktuella åtgärdens förenlighet. Genom en skrivelse av den 16 juni 2003, som inkom den 17 juni 2003, överlämnade Tyskland kompletterande upplysningar.

II. BESKRIVNING AV PROJEKTET OCH BERÖRDA ÅTGÄRDER

a) Space Park Bremen

(7) Space Park Bremen är ett investeringsprojekt på över 500 miljoner euro på en yta av 26 hektar med olika aktiviteter inom fritids- och underhållningssektorn, särskilt en fritidspark av typ "Space Center", restauranger, en Multiplexbiograf och ett diskotek, ett hotell och ett shoppingcenter (detaljhandel). Parken började byggas i slutet av år 2000 och skulle ha öppnats under våren 2003, men detta sköts upp på grund av oväntade förseningar. Parkområdet ligger på ett tidigare varvsområde i stadsdelen Gröpelingen i Bremen, där det också finns två andra industriområden.

(8) Space Park-projektet initierades av Köllmann AG, ett företag som arbetar med internationell fastighetsutveckling. Projektets finansiärer är Freie Hansestadt Bremen, DEGI Deutsche Gesellschaft für Immobilienfonds mbH (DEGI), ett dotterföretag till Dresdner Bank, och KanAM Euro Malls GmbH (KanAM). DEGI och KanAM arbetar båda med internationell fastighetsutveckling och investerar i köpcentra och urbana underhållningscentra.

b) De berörda åtgärderna

(9) Bremen hade för avsikt att gå in som delägare i Köllmann AG genom att överta 2,96 miljoner aktier till ett pris av 2,55 euro per aktie plus ett agio på 1,75 euro per aktie. Detta motsvarade 7,98 % av Köllmann AG:s utökade kapital. Det totala priset skulle uppgå till 12,782 miljoner euro. I gengäld skulle Bremen så länge delägarskapet varade ha rätt att tillsätta en av de sex styrelseledamöterna och ha rätt att delta i utdelningen av minst 50 % av vinsten från Köllmann AG. Enligt uppgift från Tyskland skulle KanAM vara delägare i Köllmann AG på samma villkor. Köllmann AG å sin sida hade investerat i Space Park-projektet.

(10) Klagandena har anfört att Bremen har lämnat ett räntefritt lån för finansiering av Space Park-projektet. Enligt de uppgifter Tyskland lämnade innan beslutet om att inleda förfarandet utfärdades, beviljade SWG genom ett låneavtal av den 18 januari 1999 till ett företag som föregick Space Park KG ett lån på 26 miljoner tyska mark (13 miljoner euro), vilket betalades ut den 23 februari 1999. Med verkan från den 15 april 1999 gick det nuvarande företaget Space Park Development GmbH & Co. KG, ett företag som inte hade något samband med det gamla, genom skuldövertagande in i låneavtalet. Detta lån var åtminstone delvis räntefritt.

III. SYNPUNKTER FRÅN TYSKLAND

(11) Under det formella granskningsförfarandet lämnade Tyskland kompletterande uppgifter om Bremens delägande i Köllmann AG och om det delvis räntefria lån som SWG lämnat till Space Park Development GmbH & Co. KG.

a) Bremens planerade delägande i Köllmann AG

(12) Beträffande Bremens planerade delägande i Köllmann AG meddelade Tyskland kommissionen att den tidigare investeraren Köllmann skulle köpas ut, och därför skulle Bremen inte vara delägare i Köllmann AG. Tyskland upplyste också kommissionen om att ingen åtgärd dittills hade offentliggjorts och att alltså inga medel beviljats, oberoende av om den planerade åtgärden innehöll statligt stöd eller inte.

b) Delvis räntefritt lån

(13) Enligt de uppgifter Tyskland lämnat köpte Space Park Development GmbH & Co. KG, ett privat projektbolag som bildats av Köllmann AG för att genomföra Space Park-projektet, med verkan från den 15 april 1999 ut Space Park KG som gäldenär till det lån på 26 miljoner DEM (13 miljoner euro) som SWG lämnat. Den tidigare låntagaren Space Park KG löstes från alla rättigheter och skyldigheter enligt låneavtalet. Lånet delades upp i två delar (lån I och lån II) på följande villkor, utöver en handläggningsavgift på 25000 DEM och några mindre ändringar av den 5 juli 1999 och den 20 september 1999:

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

(14) Föreliggande uppgifter ger dock inget belägg för att räntan betalats eller att lånen återbetalats inom avtalad tid. Tvärtom konstaterar kommissionen att ingen ränta betalats och att lånen fortfarande inte återbetalats. Därför utgår kommissionen från att lånen förlängts på obegränsad tid från den 1 januari 2000 respektive den 1 april 2000 och ännu inte återbetalats.

(15) Tyskland hävdar i sin skrivelse av den 16 april 2003 att lånet inte innehöll något statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget. Åtgärden ansågs nämligen inte ha vidtagits av staten, då lånet gavs av SWG och inte direkt av staten. SWG är ett självständigt offentligt företag som inte fortlöpande kontrolleras av staten. I detta avseende hänvisar man till den så kallade Stardust-domen(4) och förklarar att enligt EG-domstolens praxis när det gäller artikel 87.1 i EG-fördraget kan medel anses vara statliga endast om de "fortlöpande kontrolleras av staten och således kan disponeras av behöriga nationella myndigheter"(5). Tyskland åberopar särskilt punkterna 55 och 57 i Stardust-domen och hävdar att även om SWG fortlöpande kontrollerades av staten kunde man inte enbart av det faktum att ett offentligt företag stod under sådan kontroll entydigt dra slutsatsen att en åtgärd från ett företag av detta slag skulle anses ha vidtagits av staten, utan för en sådan slutsats krävdes en analys i det enskilda fallet.

(16) Trots detta påstående har Tyskland i tidigare skrivelser erbjudit sig att retroaktivt begära att låntagaren betalar gällande referensränta. Detta accepterade till slut låntagaren Space Park Development GmbH & Co. KG i en skrivelse av den 13 juni 2003, vilket Tyskland bekräftade genom en skrivelse av den 16 juni 2003. Därför hävdar Tyskland att lånet inte skall betraktas som statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget, då det skyddas av borgensförbindelser och andra säkerheter.

(17) Slutligen anför Tyskland att lånet visserligen beviljades av Space Park Development GmbH & Co. KG, men att man måste ta hänsyn till att företaget ingick i Köllmanngruppen, varför dess finansiella situation måste ses mot bakgrund av den finansiella situationen för Köllmann AG, som vid den tidpunkt då lånet gavs hörde till de mest framgångsrika tyska byggföretagen. Nuvarande ekonomiska problem i Köllmann AG var i detta sammanhang inte relevanta, då de inte kunde förutses då lånet gavs respektive förlängdes.

IV. BEDÖMNING AV ÅTGÄRDERNA

1. Åtgärder som skall bedömas

a) Den fria hansestaden Bremens planerade delägande i Köllmann AG

(18) Beträffande Freie Hansestadt Bremens delägande i Köllmann AG konstaterar kommissionen att något sådant delägande hittills inte har förekommit. Därför behöver Bremens delägande i Köllmann AG inte bedömas i detta beslut. Åtgärden är därmed överflödig. Varje framtida delägande i detta eller något annat företag måste undersökas för sig.

b) Lånet till förmån för Space Park KG

(19) Den 18 januari 1999 gav SWG ett lån på 26 miljoner DEM till Space Park KG till en räntesats av 3,8 %. Lånet förföll till betalning den 15 april 1999. Ett eventuellt stöd i samband med detta lån skulle inte överstiga tröskeln för stöd av mindre betydelse, 100000 euro under en treårsperiod, och beaktades därför inte i beslutet om att inleda förfarandet.

c) Lånet till förmån för Space Park Development GmbH & Co. KG

(20) Den 15 april 1999 övertog Space Park Development GmbH & Co. KG betalningsansvaret för lånen från Space Park KG och blev därmed gäldenär för SWG-lånen på 26 miljoner DEM (13 miljoner euro). Mot bakgrund av vad ovan anförts behöver endast denna åtgärd bedömas ingående.

2. Förekomst av statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget

(21) För att kunna bedöma åtgärden enligt EG-fördragets bestämmelser om stöd skall det undersökas om den utgör statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget.

(22) Enligt artikel 87.1 i EG-fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Stödbegreppet omfattar varje förmån som direkt eller indirekt finansieras av statliga medel och beviljas av staten själv eller av institutioner som verkar på statligt uppdrag. En åtgärd är därmed statligt stöd om den uppfyller följande fyra kriterier: a) den innebär en fördel, b) fördelen beviljas av statliga medel, c) den snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och påverkar därmed handeln mellan medlemsstaterna, och d) den verkar selektivt genom att gynna vissa företag.

(23) Därför skall kommissionen undersöka det lån som är föremål för förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget mot bakgrund av de nämnda fyra kriterierna.

(24) Åtgärden ger låntagaren en fördel, då låneräntan klart understiger kommissionens referensränta(6).

(25) Kommissionen utgår från att varje statligt stöd för att anlägga en fritidspark snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen och därmed påverkar handeln mellan medlemsstaterna av följande skäl:

a) Stora fritidsparker som i detta fall fyller en bestämd uppgift och påverkar åtminstone potentiellt turistströmmen.

b) Sådana parker breddar utbudet i de berörda regionernas turistnäring.

c) Kommissionen har redan tagit flera beslut om statligt stöd till fritidsparker (Eurodisney(7), Parco Navi(8), Terra Mítica Park i Benidorm och Alicante(9)) och om investeringar i turistnäringen (hotell(10), småbåtshamnar(11) osv.).

Oavsett övrig verksamhet i Space Park Bremen (biograf, köpcentrum etc.) kan åtgärden alltså snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen och därmed påverka handeln mellan medlemsstaterna. Dessutom gynnar åtgärden indirekt Köllmann AG, ett internationellt fastighetsbolag. Även av detta skäl påverkas handeln mellan medlemsstaterna.

(26) Åtgärden gynnar Space Park Development GmbH & Co. KG, som när lånet gavs var ett helägt dotterbolag till Köllmann AG. Alltså är åtgärden selektiv.

(27) Frågan är om åtgärden beviljades av staten eller med hjälp av statliga medel.

a) Beviljades åtgärden av staten eller med hjälp av statliga medel

(28) Tyskland förnekar att det rör sig om statliga medel och att lånet beviljades av staten, då det gavs av SWG, ett offentligt företag, och inte direkt av Freie Hansestadt Bremen. Kommissionen tvivlar på att de principer domstolen fastställer i Stardust-domen(12) är tillämpliga i det aktuella fallet, utan snarare verkar det som om principerna i "Air France"-domen(13) skall tillämpas, där omständigheterna i högre grad verkar stämma överens med de fakta som ligger till grund för det här beslutet. Även om de principer som fastställs i Stardust-domen vore tillämpliga, måste man utgå från att det rör sig om statliga medel och att den aktuella åtgärden beviljades av staten. Enligt Stardust-domen kan det faktum att en stödåtgärd från ett offentligt företag beviljas av staten härledas från ett komplex av indicier som framgår av omständigheterna i det konkreta fallet och av det sammanhang där åtgärden ingår(14). Generaladvokaten Jacobs fastställer där att på grund av bevissvårigheterna och den uppenbara risken för bedrägeri skall ett restriktivt synsätt på den typ av bevisning som kan åberopas inte intas. Indicier (till och med pressrapportering) kan vara tillräckligt(15). Då Tyskland trots föreläggande att lämna upplysningar inte har lämnat allt relevant underlag och alla upplysningar som krävs för att bedöma frågan, måste kommissionen granska ärendet på grundval av de upplysningar den har till sitt förfogande.

(29) När det gäller SWG:s ägarförhållanden har Tyskland tydligen lämnat motsägelsefulla uppgifter. Genom en skrivelse av den 20 juni 2002, som inkom under den preliminära granskningen, uppgavs beträffande möjliga stödinslag i samband med delstaten Bremens markförsäljning att SWG ägdes av Freie Hansestadt Bremen. Därför utgick kommissionen vid sitt konstaterande i beslutet om att inleda förfarandet från att markförsäljningen genom SWG inte hade något inslag av statligt stöd. Tyskland förklarade i sin skrivelse av den 16 april 2003 att SWG var ett privaträttsligt fastighetsbolag tillhörande Bremer Investitions-Gesellschaft mbH och inte ingick i den offentliga förvaltningen av Freie Hansestadt Bremen, som inte heller var delägare i SWG. Enligt tillgängliga uppgifter(16) är emellertid Bremer Investitions-Gesellschaft mbH den centrala tjänsteleverantören i alla frågor som rör utveckling och främjande av näringslivet i Bremen, särskilt tillsammans med dotterbolagen WfG Bremer Wirtschaftsförderung GmbH, Bremer Aufbau-Bank GmbH och BIA Bremer Innovations-Agentur GmbH, och ansvarar för allt främjande av näringslivet i Bremen, framförallt för förvaltningen av främjandeprogrammet. Ansvaret för förvaltningen av detta främjandeprogram överläts till Bremer Investitions-Gesellschaft mbH genom ett offentligrättsligt avtal grundat på den så kallade Beleihungsgesetz (lagen av den 26 maj 1998 om överföring av uppgifter för statligt främjande till privaträttsliga juridiska personer)(17). Enligt verksamhetsberättelserna för åren 2000 och 2001(18) äger delstaten Bremen 86,2 miljoner euro, Freie Hansestadt Bremen 4,464 miljoner euro och staden Bremerhaven 0,736 miljoner euro av det egna kapitalet i Bremer Investitions-Gesellschaft mbH, som uppgår till 92 miljoner euro. Bremens ekonomisenator är styrelsens ordförande. Mot denna bakgrund drar kommissionen slutsatsen att SWG, dotterbolag till Bremer Investitions-Gesellschaft mbH, indirekt ägs av delstaten Bremen och därmed skall betraktas som ett offentligt företag. SWG:s medel är därför statliga medel.

(30) Trots att det uttryckligen begärdes i upplysningsföreläggandet har Tyskland inte överlämnat något beslut eller avtal eller någon överenskommelse, lag eller annan handling som motsäger att Bremer Investitions-Gesellschaft och/eller SWG - öppet eller underförstått, regelmässigt eller i det aktuella enskilda fallet - tjänade som förlängd arm eller medhjälpare till Bremens myndigheter för att stödja Space Park Development GmbH & Co. KG. Enligt kommissionens egna undersökningar utgick man i ett svar från Bremens senat av den 10 september 2002 på en fråga som ställdes i Bremens delstatsparlament från att det rör sig om statliga medel, och att Bremens myndigheter medverkade till att bevilja lånet. Bremens senat besvarade frågan på följande sätt(19): "... SWG har refinansierat lånet till ett belopp av 24,53 miljoner DEM av köpeskillingen för det så kallade AG-Weser-området, som ekonomiskt tillhör Freie Hansestadt Bremen ('FHB'), och till ett belopp av 1,47 miljoner DEM av medel från Bremer Investitions-Gesellschaft mbH ('BIG'). Vid bedömningen av sakläget, och särskilt säkerheterna, ansåg representanter för senatorerna för ekonomi, och finanser, senatskansliet och BIG den 13 januari 1999 att långivningen var förenlig med utskottsbeslutet i november 1998 om ett snabbt genomförande av projektet. Enligt bolagsordningen behövde styrelsen för BIG inte kopplas in för sin del av lånet.

SWG gav först lånet till Space Park KG. På begäran av Köllmann AG överfördes det enligt avtal av den 15 juni 1999 respektive den 5 juli 1999 på Space Park Development GmbH (nu: Space Park Development GmbH & Co. KG). Space Park KG ansvarar dessutom för lånet gentemot SWG såsom för egen skuld. I detta sammanhang delades SWG-lånet upp i två delar på 1,47 miljoner DEM respektive 24,53 miljoner DEM, och följande räntevillkor överenskoms: För lånedelen på 1,47 miljoner DEM skulle betalas 3,8 % årlig ränta fram till den 30 juni 1999 och därefter 4,73 %. Lånedelen på 24,53 miljoner DEM skulle löpa räntefritt fram till den 31 december 1999. Från och med den 1 januari 2000 var den årliga räntan 4,73 % ..."

Kommissionen konstaterar därför att minst 24,53 miljoner DEM av medlen för refinansiering av lånet disponerades av Freie Hansestadt Bremen och därför skall betraktas som statliga medel. Dessutom konstateras att Bremens myndigheter måste ha godkänt beviljandet av hela lånet. Lånet är därmed statligt lån. Även om en del av lånet finansierades av SWG med egna medel eller med BIG-medel saknar betydelse i det här sammanhanget. Enligt domstolens praxis räcker det med att dessa medel - som i det aktuella fallet - fortlöpande kontrolleras av staten och således kan disponeras av behöriga nationella myndigheter, för att de skall betraktas som statliga medel(20).

(31) I detta sammanhang konstaterar kommissionen också att Tyskland före och under förfarandet erbjöd sig att ändra lånevillkoren retroaktivt. En skrivelse från SWG av denna innebörd till mottagaren inkom den 27 januari 2003. Mottagarens medgivande av den 13 juni 2003 överlämnades genom en skrivelse av den 16 juni 2003. Att SWG genomfört detta medgivande kan endast förklaras av att Bremens myndigheter påverkade SWG inom ramen för låneavtalet. Det faktum att Bremens myndigheter kunde ändra låneavtalet retroaktivt motsäger klart Tysklands påstående att åtgärden inte vidtogs av staten.

(32) Kommissionen drar därför slutsatsen att det rör sig om statliga medel och att det var Bremens myndigheter som beviljade lånet.

b) Lånevillkor och stödinslag

(33) För att kunna avgöra om det finns inslag av statligt stöd när en statlig myndighet beviljar lån skall särskilt granskas om företaget hade kunna få lånet på motsvarande villkor på de privata kapitalmarknaderna(21). Stödinslaget motsvarar skillnaden mellan den ränta som skulle ha betalats för ett lån på marknadsmässiga villkor och den ränta som faktiskt betalats(22). I kommissionens meddelande om metoden för fastställande av referens- och diskonteringsränta(23) anges hur marknadskriteriet för att bevilja lån bestäms och hur stödekvivalenten beräknas. Kommissionen fastställer i meddelandet abstrakta parametrar som skall användas för att beräkna stödekvivalenten för stöd som betalas ut i flera delbelopp och stödinslaget i räntesubventionerade lån.

(34) För att beräkna stödekvivalenten använder kommissionen en referensräntesats som motsvarar ett genomsnitt av gällande räntesatser för medel- och långfristiga lån (5-10 år) mot normal säkerhet i de olika medlemsstaterna. Den på detta sätt fastställda referensräntan är en minimiränta som kan ökas i speciella högriskfall (t.ex. för företag i svårigheter eller brist på sådan säkerhet som bankerna normalt kräver). I sådana fall kan påslaget ligga på 400 räntepunkter eller ännu högre, om ingen privat bank varit beredd att lämna det aktuella lånet.

(35) Under alla förhållanden skall sakförhållandet för långivaren vid tidpunkten för lånets beviljande granskas. Är långivaren beredd att bevilja ett lån på villkor som inte kan betraktas som normala i banksfären finns det ett stödelement i lånet som skall kvantifieras. Därför är det enligt domstolens praxis mot bakgrund av förhållandena vid tidpunkten då stödåtgärderna vidtogs som det skall bedömas huruvida staten har agerat som en försiktig investerare och att undvika all bedömning som grundar sig på senare förhållanden(24). Alltså måste kommissionen bedöma lånevillkoren mot bakgrund av läget år 1999, då lånet gavs till Space Park Development GmbH & Co. KG, respektive år 2000, då lånet förlängdes på obegränsad tid.

aa) Tillämpning av referensränta

(36) I detta sammanhang konstaterar kommissionen att Tyskland har förpliktat sig att retroaktivt begära gällande referensränta. Kommissionens referensränta för Tyskland fastställdes till 4,73 % fr.o.m. 1 januari 1999, 4,76 % fr.o.m. 1 augusti 1999, 5,61 % fr.o.m. 1 november 1999, 5,7 % fr.o.m. 1 januari 2000, 6,33 % fr.o.m. 1 januari 2001, 5,23 % fr.o.m. 1 december 2001, 5,06 % fr.o.m. 1 januari 2002 och 4,8 % fr.o.m. 1 januari 2003.

bb) Inget belägg för att beviljandet av lånet var förenat med särskilda risker

(37) Enligt de uppgifter kommissionen har tillgång till ökades dessutom inte referensräntan i det aktuella fallet, då man på grundval av de uppgifter Bremens myndigheter och SWG hade tillgång till 1999 och 2000 inte behövde befara att det fanns någon särskild risk vid den tidpunkt då lånen (lån I och lån II) gavs.

(38) Enligt uppgift från Tyskland kunde låntagaren vid tidpunkten för lånets beviljande och förlängning inte anses vara något företag i svårigheter. Space Park Development GmbH & Co. KG självt bildades år 1997 av Köllmann AG som projektbolag för utveckling av Space-parker. Enligt tillgängliga uppgifter var Space Park Development GmbH & Co. KG helt klart inte något företag i svårigheter när lånet gavs.

(39) Man måste dock ta hänsyn till att Space Park Development GmbH & Co. KG ingick i Köllmann-gruppen, som hade ingått en uttrycklig skriftlig koncernborgen för lånet, och dess situation måste därför ses i samband med Köllmanns finansiella situation. Köllmann AG verkar befinna sig i finansiella svårigheter sedan år 2002. Likväl var Köllmann AG när lånet gavs ett av Tysklands ledande projektutvecklingsbolag, som år 1997 genomförde ett flertal stora projekt inom och utanför landet. När lånet gavs hade Köllmann AG ett mycket stort eget kapital på 150 miljoner DEM (75 miljoner euro), som vida översteg lånebeloppet. I slutet av år 1997 uppvisade resultaträkningen en omsättning på nära 308 miljoner DEM (154 miljoner euro) och ett resultat på ca 45 miljoner DEM (22,5 miljoner euro). Beviljandet av lånet grundades också på aktuella finansiella prognoser. Enligt finansieringsplanen för Köllmann KG skulle alla skulder finansieras med kassaflödet från projektet Space Park Bremen via Space Park Development GmbH & Co. KG. För åren 1999-2002 budgeterades de förväntade utgifterna till cirka 862 miljoner DEM (431 miljoner euro) och de förväntade intäkterna till cirka 960 miljoner DEM (480 miljoner euro). Därmed var det förväntade kassaflödet på 100 miljoner DEM (50 miljoner euro) betydligt högre än lånebeloppet. Dessutom räknade man med en vinst på 200 miljoner DEM (100 miljoner euro).

(40) SWG granskade prognoserna noga. De finansiella prognoserna bekräftades av FIDES Treuhandgesellschaft, en oberoende revisionsbyrå som konsulterades.

(41) Därför drar kommissionen slutsatsen att SWG innan lånet gavs, självt och med hjälp av revisionsbyrån FIDES, analyserade det finansiella läget för såväl Space Park Development GmbH & Co. KG som moderbolaget Köllmann AG samt finansieringsplanen för projektet Space Park Bremen. Enligt de uppgifter som fanns åren 1999 och 2000 fanns det för en långivare som SWG ingen anledning att tvivla på kreditvärdigheten hos Space Park Development GmbH & Co. KG eller moderbolaget Köllmann AG. Beviljandet och förlängningen av lånet åren 1999 och 2000 visade alltså inte på någon oberättigad risk.

(42) Enligt tillgängliga uppgifter fanns det dessutom sådana säkerheter för lånet som privatbanker normalt kräver. Säkerheterna var en koncernborgen från Köllmann AG på 26 miljoner DEM (13 miljoner euro), en inteckning från Köllmann AG på 11 miljoner DEM (5,5 miljoner euro) och en borgen såsom för egen skuld från Space Park KG på 26 miljoner DEM (13 miljoner euro). Kommissionen konstaterar att delägandet i Space Park KG åren 1999 och 2000 hade följande struktur: DEGI innehade 90 %, KanAm 5 % och Köllmann AG 5 % av aktierna. Som redan nämnts är DEGI ett dotterbolag till Dresdner Bank AG. Space Park KG hade och har fortfarande ett kapital på 290 miljoner DEM (cirka 145 miljoner euro), och var och är fortfarande ägare till Space Parks fasta egendom.

(43) Av detta kan man dra slutsatsen att lånet från SWG till Space Park Development GmbH & Co. KG täcktes av säkerheter som enligt tillgängliga uppgifter kunde tas i anspråk och översteg lånebeloppet flera gånger om.

(44) Det bör dessutom nämnas att ett lån på 26 miljoner DEM (13 miljoner euro) till ett investeringsprojekt på cirka 500 miljoner euro verkar relativt begränsat och inte förenat med någon särskild risk.

(45) Beträffande framtidsutsikterna för en fritidspark enligt det synsätt som gällde åren 1999 och 2000 erinrar kommissionen om att flera liknande projekt startades eller genomfördes vid denna tid, som Parco Navi(25), Pompei Tech World(26) och Terra Mítica(27). När det gäller Pompei Tech World medgav kommissionen exempelvis att detta speciella marknadssegment var en tillväxtbransch. Därför anser kommissionen inte att det fanns någon speciell risk enbart grundad på projektets art.

(46) Kommissionen drar slutsatsen att man inte kan utgå från att det fanns någon särskild risk med ledning av den information som fanns då lånet gavs år 1999, och inte heller då det förlängdes år 2000. Referensräntan som miniminivå skall därför inte ökas.

cc) Risker som SWG övertagit genom att lånet förlängdes

(47) Enligt tillgängliga uppgifter förlängdes lånet på oförändrade villkor och på obegränsad tid. I princip förlänger en privat bank som verkar i en marknadsekonomi inte ett lån på obegränsad tid (utan amorteringsplan). Även i detta avseende finns det i en sådan förlängning ett inslag av statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget.

(48) Fram till mars 2002, dvs. till den tidpunkt då Bremens myndigheter och därmed SWG enligt tillgängliga uppgifter(28) definitivt kände till att den finansiella situationen hade försämrats för Köllmann AG, ser kommissionen ingen anledning till att utgå från att en förlängning var förenad med förhöjd risk. Stora projekt som Space Park-projektet försenas ofta, och finansieringen måste förlängas. De finansiella prognoserna behövde inte ändras, då lånet fortfarande omfattades av samma säkerheter. Därför behöver den anförda referensräntan som minimiränta inte ökas för denna tid.

(49) Å andra sidan visste Bremens myndigheter och därmed också SWG fr.o.m. april 2002 definitivt att Köllmanns finansiella situation hade försämrats. Från denna tidpunkt är det mycket tveksamt om en privatbank skulle ha förlängt ett sådant lån på oförändrade villkor. Detta gäller så mycket mera som Köllmanns närvaro som ledande investerare i Space Park-projektet därefter alltmera ifrågasatts. Enligt sjätte stycket första strecksatsen i kommissionens meddelande om metoden för fastställande av referens- och diskonteringsränta kan tillägget (till miniminivån) när det gäller ett företag i svårigheter vara 400 räntepunkter eller ännu mer om ingen privat bank skulle ha accepterat att förlänga lånet. Trots föreläggandet att lämna upplysningar har Tyskland inte anfört något klart motiv till förlängningen. Då lånet fortfarande har betryggande säkerhet, utgår kommissionen därför från att en ökning av minimiräntan med 400 räntepunkter vore rimlig för att inrymma den ökade risken för SWG.

(50) Kommissionen noterar också Tysklands försäkran att lånet skulle återbetalas snarast möjligt. I annat fall måste hela lånet betraktas som ett driftsstöd till förmån för Space Park Development GmbH & Co. KG och dess moderbolag Köllmann AG, även om man beaktar nämnda ökning av minimiräntan.

dd) Tillämpning av metoden med sammansatt ränta

(51) För att undanröja all snedvridning av konkurrensen som ett möjligt stöd skulle kunna orsaka, hänvisas Tyskland till kommissionens meddelande om de räntesatser som är tillämpliga vid återbetalning av stöd som olagligt beviljats(29). Genom en retroaktiv ändring av låneavtalet förlorar det stödmottagande företaget den orättvisa fördel det hade gentemot sina konkurrenter på marknaden och återställs de konkurrensförhållanden som rådde innan lånet återbetalades. Den retroaktiva anpassningen av låneavtalet är därmed jämförbar med ett återkrävande av det olagligt beviljade stödet, och de principer som fastställs i nämnda meddelande måste tillämpas på det räntefria lånet på medellång sikt till förmån för Space Park Development GmbH & Co. KG(30). Man kan inte heller utesluta missbruk i liknande fall om kommissionen i det aktuella fallet skulle godkänna att referensräntan gällde retroaktivt utan att sammansatt ränta tillämpades. Medlemsstaterna skulle kunna försöka kringgå ett väntat negativt beslut om föreläggande att tillämpa referensräntan med sammansatt ränta genom att retroaktivt ändra åtgärden och tillämpa gällande referensränta, dock med enkel ränta. Tillämpning av sammansatt ränta är därför klart nödvändig för att de finansiella fördelar stödet ger skall neutraliseras helt. Sammansatt ränta skall beräknas med ledning av de förfallna räntebeloppen, som i sin tur beräknas på grundval av (den anpassade) referensräntan enligt ovan.

3. Åtgärdens laglighet

(52) Kommissionen beklagar att Tyskland har beviljat respektive förlängt lånet utan föregående anmälan enligt artikel 88.3 i EG-fördraget och inte från början utformat lånet utan stödinslag.

4. Åtgärdens förenlighet med EG-fördraget

(53) Om åtgärden är förenlig med EG-fördraget behöver kommissionen inte ta något negativt beslut. Därför skall den granska om åtgärden kan anses vara förenlig med den gemensamma marknaden. Det kan nämnas att Tyskland inte har åberopat någon av undantagsbestämmelserna i fördraget när det gäller möjliga stödinslag i det aktuella lånet.

(54) Ingen av undantagsbestämmelserna i artikel 87.2 i EG-fördraget är tillämplig. Stödet är inte av social karaktär och ges inte till enskilda konsumenter. Det avhjälper inga skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser och uppväger inga ekonomiska nackdelar som uppkommit genom Tysklands delning.

(55) Då stödet inte har något regionalt mål - det är varken avsett att främja den ekonomiska utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning, eller avsett att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner - kan inga regionala synpunkter anföras för att motivera tillämpning av artikel 87.3 a eller 87.3 c i EG- fördraget. Enligt uppgift från Tyskland var beviljandet av stödet inte förenat med några villkor. Därför kan ingen regional undantagsbestämmelse tillämpas.

(56) Det aktuella stödet kan inte motiveras med att det bidrar till att avhjälpa någon allvarlig störning i Tysklands ekonomi eller främjar genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse i den mening som avses i artikel 87.3 b.

(57) Enligt artikel 87.3 c kan ett stöd anses vara förenligt med den gemensamma marknaden om det underlättar utveckling av vissa näringsverksamheter. Detta skulle i princip kunna vara fallet med det aktuella lånet. Det finns dock inga förutsättningar för att tillämpa denna undantagsbestämmelse, då beviljandet av stödet inte fyller något av de syften som nämns i denna bestämmelse.

(58) Stödet bidrar inte heller till att främja kultur eller bevara kulturarvet i den mening som avses i artikel 87.3 d i EG-fördraget.

(59) Alltså är inget av undantagen från det principiella förbudet mot stöd i artikel 87.1 i EG-fördraget tillämpligt.

V. SLUTSATS

(60) Beträffande tiden efter verkställandet av detta beslut måste det oförenliga statliga stöd som ingår i lånet undanröjas genom att lånet avslutas eller modifieras på lämpligt sätt. Ett sätt för Tyskland att ändra stödet genom att modifiera lånet vore att öka räntesatsen med 400 räntepunkter och anpassa lånet så att det återbetalas snarast möjligt.

(61) Beträffande tiden fram till verkställandet av detta beslut konstaterar kommissionen att lånet har inslag av statligt stöd som skall beräknas med ledning av den räntesats som faktiskt begärts och gällande referensränta, i förekommande fall ökad med 400 räntepunkter. Tyskland måste återkräva detta olagliga och med den gemensamma marknaden oförenliga statliga stöd från mottagaren. I det belopp som skall krävas tillbaka skall ingå årlig ränta motsvarande den referensränta som gällde när lånet gavs.

(62) För att beräkna stödinslaget i lånet tillämpas den referensränta(31) som gällde från lånets beviljande fram till förlängningen. Därefter tillämpas den referensränta som gällde från dagen för förlängningen, dvs. den 1 januari 2000 för lån I och den 1 april 2000 för lån II, till den 31 mars 2002(32). Den aktuella referensräntan, ökad med 400 räntepunkter, skall tillämpas för tiden fr.o.m. den 1 april 2002 tills det olagliga och med den gemensamma marknaden oförenliga stödet återbetalats(33).

(63) Dessa villkor överensstämmer också i huvudsak med de slutsatser Tyskland godtog under förvaltningsförfarandet och de löften som då gavs.

(64) Beträffande Bremens delägande i Köllmann AG drar kommissionen slutsatsen att åtgärden blivit överflödig, eftersom det inte funnits något delägande.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det lån som Tyskland den 15 april 1999 beviljade genom SWG Grundstücks GmbH & Co. KG till förmån för mottagaren Space Park Development GmbH & Co. KG innehåller statligt stöd som är olagligt och utgör statligt stöd som är oförenligt med den gemensamma marknaden. Detta stöd skall beräknas med utgångspunkt i skillnaden mellan den räntesats som faktiskt begärts och den referensränta som tillämpats vid respektive tidpunkt och utökas med 400 räntepunkter från och med den 1 april 2002.

Artikel 2

Tyskland skall utan dröjsmål vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att upphäva det statliga stöd som ingår i det olagliga och med den gemensamma marknaden oförenliga lånet. Om lånet fortsätter att löpa skall Tyskland utan dröjsmål ändra åtgärden så att en räntesats tillämpas, som motsvarar referensräntan utökad med 400 räntepunkter, och en föreskrift införs om att lånet skall återbetalas snarast möjligt.

Artikel 3

Tyskland skall utan dröjsmål vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att från stödmottagaren återkräva det olagliga och oförenliga statliga stödet. Det stöd som skall återkrävas skall innefatta ränta som motsvarar den referensränta som tillämpades den dag lånet beviljades och beräknas årsvis.

Artikel 4

Tyskland skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet.

Artikel 5

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Bryssel den 17 september 2003.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 246, 12.10.2002, s. 14.

(2) Se fotnot 1.

(3) EGT L 83, 27.3.1999, s. 1.

(4) Domstolens dom av den 16 maj 2002 i mål C-482/99, Frankrike mot kommissionen ("Stardust Marine"), REG 2002, s. I-04397.

(5) Stardust-domen, se ovan, punkt 37.

(6) Se kommissionens meddelande om metoden för fastställande av referens- och diskonteringsränta (EGT C 273, 9.9.1997, s. 3) och de referensräntesatser som gäller för Tyskland från och med den 1 augusti 1997 (http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/others/reference_rates.html).

(7) Statligt stöd N 640/99 Frankrike (EGT C 284, 7.10.2000, s. 4).

(8) Statligt stöd N 132/99 Italien (EGT C 162, 10.6.2000, s. 23).

(9) Statligt stöd C 42/2001 Spanien (fd NN 14/01) (EGT C 300, 26.10.2001, s. 2).

(10) Statligt stöd N 785/99 Italien (EGT C 328, 18.11.2000, s. 32).

(11) Statligt stöd N 582/99 Italien (EGT C 40, 12.2.2000, s. 2).

(12) Stardust-domen, se ovan.

(13) Förstainstansrättens dom av den 12 december 1996 i mål T-358/94, Air France mot kommissionen, REG 1996, s. II-2109, särskilt punkterna 55-61.

(14) Stardust-domen, se ovan, punkt 55.

(15) Generaladvokaten Jacobs slutplädering i Stardust-målet, se ovan, punkt 68.

(16) Se http://www.big-bremen.de

(17) Brem.GBl. 1998, s. 134 (rättelse Brem.GBl. 1998, s. 171). Lagens överensstämmelse med författningen i dess lydelse av den 17 oktober 2000 (Brem.GBl. 2000, s. 399) bekräftades år 2002 av Bremens författningsdomstol (se dom av den 15 januari 2002 i mål ST 1/01).

(18) Verksamhetsberättelserna offentliggörs på adressen http://www.big-bremen.de

(19) Se trycksak 15/1238 från Bremens delstatsparlament (Bürgerschaft) som kan sökas på adressen http://www.bremische-buergerschaft.de

(20) Domstolens dom av den 8 maj 2003 i de förenade målen C-328/99 och C-399/00, Italien mot kommissionen, ännu ej offentliggjord i den officiella samlingen, punkt 33, och Stardust-domen, se ovan, punkt 37.

(21) Domstolens dom av den 10 juli 1986 i mål 40/85, Belgien mot kommissionen ("Boch"), REG 1986, s. 2321, punkt 13.

(22) Förstainstansrättens dom av den 30 april 1998 i mål T-16/96, Cityflyer Express mot kommissionen, REG 1998, s. II-757, punkt 52.

(23) EGT C 273, 9.9.1997, s. 3.

(24) Stardust-domen, se ovan, punkt 71.

(25) Statligt stöd N 132/99 - Italien (EGT C 162, 10.6.2000, s. 33).

(26) Statligt stöd N 229/01 - Italien (EGT C 330, 24.11.2000, s. 2).

(27) Statligt stöd C 42/2001 (fd NN 14/01) - Spanien (EGT L 91, 8.4.2003, s. 23).

(28) De tyska myndigheterna har inte lämnat några exakta uppgifter om när SWG fick definitivt besked om det försämrade finansiella läget för Köllmann AG. I en debatt som begärdes av Bremens delstatsparlament medgav emellertid Bremens ekonomisenator att Köllmann i mars 2002 hade informerat Bremens myndigheter om finansiella problem (se protokoll från session nr 38 med det femtonde delstatsparlamentet i Bremen av den 17 september 2002, plenarprotokoll nr PlPr 15/38, s. 1761, som kan sökas under adress http://bremische-buergerschaft.de). Då inget exakt datum anges, utgår kommissionen från att såväl Bremens myndigheter som SWG, som handlade på deras uppdrag, informerades i mars 2002 och från och med april 2002 agerade mot bakgrund av denna information.

(29) EUT C 110, 8.5.2003, s. 21. Rättelse i EGT C 150, 27.6.2003, s. 3.

(30) Se särskilt sjätte stycket i kommissionens meddelande om de räntesatser som är tillämpliga vid återbetalning av stöd som olagligt beviljats (EUT C 110, 8.5.2003, s. 21, och EUT C 150, 27.6.2003, s. 3) där det sägs: "... framstår det alltså som om effekterna av olagligt stöd blir att stödmottagaren får tillgång till finansiering på samma villkor som vid ett medelfristigt lån utan ränta. Av det skälet förefaller sammansatt ränta vara nödvändig för att garantera att de finansiella fördelarna med detta förhållande neutraliseras helt och hållet. ...".

(31) Den 15 april 1999 gällde för Tyskland räntesatsen 4,73 %.

(32) Då lån I och II inte är tidsbegränsade, skall den ökade referensräntan tillämpas på följande sätt: för lån I: 5,70 % för tiden 1.1.2000-31.12.2000; 6,33 % för tiden 1.1.2001-30.11.2001;5,23 % för tiden 1.12.2001-31.12.2001; 5,06 % för tiden 1.1.2002-31.3.2002.för lån II: 5,70 % för tiden 1.4.2000-31.12.2000; 6,33 % för tiden 1.1.2001-30.11.2001;5,23 % för tiden 1.12.2001-31.12.2001; 5,06 % för tiden 1.1.2002-31.3.2002.

(33) Då lån I och II inte är tidsbegränsade, skall den ökade referensräntan tillämpas på följande sätt: 9,06 % för tiden 1.4.2002-31.12.2002; 8,80 % från 1.1.2003. Varje ändring av referensräntan i framtiden skall beaktas till dess att lånet återbetalats.