RESOLUTION FRÅN EKSG:s RÅDGIVANDE KOMMITTÉ OM ATT BIBEHÅLLA STÄNDIGA KOMMITTÉN FÖR DRIFTSSÄKERHET OCH HÄLSOSKYDD I STENKOLSGRUVOR OCH ÖVRIG UTVINNINGSINDUSTRI (98/C 232/04)

(antagen av samtliga röstande, en nedlagd röst, vid det 340:e sammanträdet den 25 juni 1998)

1. Inledning

1.1 I gemenskapsprogrammet 1996-2000 (1) föreslår kommissionen att slå samman Ständiga kommittén för driftssäkerhet och hälsoskydd i stenkolsgruvor och övrig utvinningsindustri med Rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor. Förslaget är ännu inte genomfört.

1.2 I en resolution som antogs enhälligt vid det 328:e sammanträdet den 14 mars 1996 (2) motsatte sig EKSG:s rådgivande kommitté förslaget.

1.3 Den ständiga kommittén inrättades vid ministerrådets 36:e och 42:a möten den 6 september 1956 respektive den 10 maj 1957 (3). Den fick ett väl avgränsat och noggrant utformat uppdrag med viss initiativrätt genom rådets beslut av den 9 juli 1957 (4), som antogs vid det 44:e mötet. Dess arbetsfält som inledningsvis var begränsat till stenkolsgruvor utvidgades senare, genom rådets beslut av den 27 juni 1974 (5), till att omfatta all utvinningsindustri.

Rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor inrättades genom rådets beslut av den 27 juni 1974 (6) för att hjälpa kommissionen att bereda och genomföra verksamheten på området säkerhet och hälsa i arbetet. Den ständiga kommittén har ett särskilt uppdrag, men Rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor har en allmän uppgift som inskränker sig till att hjälpa kommissionen med att bereda och genomföra sina åligganden.

1.4 De stora förändringar som Europa-konstruktionen nyligen genomgått, särskilt det nya sociala kapitlet i Amsterdamfördraget, framtvingar en kritisk och konstruktiv omprövning av former och instanser för samverkan med arbetsmarknadens parter inom EU.

1.5 Ständiga kommittén besitter gedigen och konstruktiv erfarenhet genom kontinuiteten och effektiviteten i dess arbete med att förbättra säkerheten i utvinningsindustrierna med hjälp av fungerande praktiska och tekniska lösningar.

2. Social dialog på branschnivå

2.1 En kritisk genomgång av rådgivningsorganen på EU-nivå pekar mot ett samband mellan branschinriktning och resultat: ju mer branschspecifika organen är desto bättre resultat. Detta är förmodligen en logisk följd av subsidiaritetsprincipen.

2.2 De rådgivningsorgan som inrättades på grundval av EKSG-fördraget, av naturliga skäl branschinriktade, skiljer sig därvidlag från senare rådgivningsorgan med mera övergripande funktion, t.ex. Rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor.

2.3 I ett skede när den sociala dialogens framtida utformning diskuteras är det nyttigt att erinra om att många års lärdomar från gemenskapsarbetet visar att de sociala dialogen är optimal ur effektivitets- och resultatsynpunkt när den sociala dialogen är optimal ur effektivitets- och resultatsynpunkt när den rör en avgränsad bransch och förs inom den branschen. Den kan sedan bedrivas i olika sammanhang och ämnen, t.ex. marknadsutveckling, forskning, innovation, utbildning, arbetarskydd och sociala aspekter på omstrukturering.

3. Slå vakt om den ständiga kommitténs särskilda roll

3.1 Den ständiga kommittén existerar på grundval av det allmänna fördraget. Dess vara eller inte vara är alltså inte knutet till EKSG-fördraget. Det finns flera argument för att dess verksamhet är nödvändig inte bara på kort sikt utan även i det långa loppet.

3.2 Trots enastående framsteg på området visar den första EU-samordnade olycksstatistiken att arbetsförhållandena i stenkolsgruvor och utvinningsindustri är mycket hårdare och att arbetsmiljön där är särskilt farlig och medför mycket större risker än vid andra typer av produktion.

3.3 Arbetsförhållandena i stenkolsgruvor och utvinningsindustri är så speciella att flertalet EU-länder valt att stifta särskilda lagar om detta.

3.4 Sådana samverkansorgan som Ständiga kommittén är oersättliga när det gäller att förmedla särskilda arbetserfarenheter dels till unga gruvarbetare på arbetsplatser där erfaren arbetskraft saknas efter hårda omstruktureringar, dels till gruvarbetare i ansökarländerna. På så vis kan man successivt etablera bättre arbetsförhållanden på den gemensamma EU-marknaden med stöd av befintlig erfarenhet.

4. Slutsatser

EKSG:s rådgivande kommitté

4.1 ÖNSKAR OCH REKOMMENDERAR kommissionen att behålla Ständiga kommittén som fristående enhet även efter det att EKSG-fördraget löper ut,

4.2 UPPMANAR därför Europeiska kommissionen att inte låta Ständiga kommittén försvinna genom sammanslagning med Rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor,

4.3 FÖRORDAR, inför eventuella framtida rationaliseringar, att Ständiga kommittén bibehåller en självständig funktion även inom en organisatorisk samordning med Rådgivande kommittén för arbetarskyddsfrågor,

4.4 PÅPEKAR att en sådan organisatorisk samordning mellan en eller flera särskilda organ, som tillförsäkras möjlighet att arbeta självständigt, och ett mera allmänt organ skulle kunna tjäna som modell för hur man på ett effektivt sätt knyter branschperspektivet i andra näringsgrenar till det övergripande perspektivet på EU-nivå.

(1) KOM(95) 282 slutlig.

(2) EGT C 138, 9.5.1996.

(3) EGT 487, 31.8.1957.

(4) EGT 487, 31.8.1957.

(5) EGT L 185, 9.7.1974.

(6) EGT L 185, 9.7.1974.