SV Europeiska unionens officiella tidning L 203/31

KOMMISSIONENS BESLUT (EU) 2015/1321

av den 23 juni 2010

om den åtgärd C 38/07 (f.d. N 45/07) som Frankrike genomfört till förmån för Arbel Fauvet Rail SA

[delgivet med nr C(2010) 4112]

(Endast den franska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket (1),

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,

efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (2), och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDE

1.1 Kommissionens förfarande

(1) Genom ett klagomål underrättades kommissionen om att Frankrike vidtagit vissa stödåtgärder till förmån för företaget Arbel Fauvet Rail SA (nedan kallat AFR). Den 28 januari 2006, 25 oktober 2006, 30 januari 2007 och 6 juni 2007 lämnade Frankrike kompletterande upplysningar.

(2) Genom en skrivelse av den 12 september 2007 underrättade kommissionen Frankrike om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 108.2 i EUF-fördraget avseende detta stöd.

(3) Frankrike översände synpunkter genom skrivelser den 12 oktober 2007 samt den 18 och 19 december 2007.

(4) Kommissionens beslut att inleda det officiella granskningsförfarandet har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning (3). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med synpunkter på stödet i fråga.

(5) Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda parter.

(6) Den 2 april 2008 antog kommissionen ett beslut (4) om att åtgärderna i fråga var oförenliga med den gemensamma marknaden och att stödet skulle återkrävas (nedan kallat det ursprungliga AFR-beslutet).

(7) Det ursprungliga AFR-beslutet överklagades av regionen Nord-Pas-de-Calais (T-267/08) den 9 juli 2008 och av Communauté d'agglomération du Douaisis (ett kommunalt samarbetsorgan för agglomerationen Douaisis) (T-279/08) den 17 juli 2008. En av de grunder för ogiltigförklaring som anfördes av sökandena var bristfällig motivering när det gäller fastställandet av stödinslaget. Sökandena gjorde även gällande att kommissionen har gjort en uppenbart oriktig bedömning när den felaktigt klassificerade AFR som ett företag i svårigheter.

1.2 Biria-domen

(8) Beräkningen av stödbeloppet i det ursprungliga AFR-beslutet av den 2 april 2008 grundades på en metod som fastställts i ett tidigare beslut av kommissionen i ärende C 38/2005 ”Biria-koncernen” (nedan kallat Biria-beslutet) (5).

(9) Biria-beslutet överklagades av den myndighet som beviljat stödet och av den rättsliga efterträdaren till stödmottagarna genom ansökningar om överklagande (6) den 5 april 2007 (T-102/07) respektive 16 april 2007 (T-120/07). Den 3 mars 2010 (7) ogiltigförklarade förstainstansrätten Biria-beslutet.

(10) Även om rätten till stora delar bekräftade kommissionens resonemang ogiltigförklarades beslutet på grund av bristfällig motivering på en bestämd punkt. Domstolen ansåg att kommissionen inte kunde nöja sig med att enbart hänvisa till kommissionens meddelande från 1997 om metoden för fastställande av referens- och diskonteringsränta (8) (nedan kallat 1997 års meddelande om referensränta) som motivering för beräkningen av risktillägget när den fastställer stödinslaget i ett lån till ett företag i svårigheter.

1.3 Upphävning

(11) Det ursprungliga AFR-beslutet hänvisar uttryckligen till beaktandedelen i Biria-beslutet som har föranlett förstainstansrättens ogiltigförklaring av detta beslut. Resonemanget i Biria-beslutet och i det ursprungliga AFR-beslutet kring vilket risktillägg som ska tillämpas grundar sig på likartade omständigheter.

(12) Kommissionen konstaterar därför med beaktande av Biria-beslutet att det ursprungliga AFR-beslutet av den 2 april 2008 saknar tillräcklig rättslig motivering i fråga om storleken på det risktillägg som ska tillämpas. Detta beslut bör upphävas eftersom det inte blev slutgiltigt, och ett nytt beslut bör fattas.

2. BESKRIVNING AV STÖDET

2.1 Stödmottagaren

(13) AFR är en tillverkare av järnvägsmateriel specialiserad på godsvagnar och tankcontainrar. Företaget är en av de största tillverkarna på den europeiska marknaden för rullande järnvägsmateriel. Det har sitt säte i Douai (i regionen Nord) och sysselsatte omkring 265 personer 2008.

(14) Under 2005 innehade Arbel SA samtliga aktieposter i AFR (9). AFR sysselsatte då omkring 330 personer.

(15) AFR:s verksamhet har gått med förlust under flera år. Företagets ekonomiska problem förvärrades från och med 2001. Denna trend förstärktes mellan 2002 och 2005. Nedanstående tabell visar några nyckelindikatorer på AFR:s resultat under den period som föregick beviljandet av stödet: 31.12.2004 31.12.2003 31.12.2002 31.12.2001 Omsättning (i EUR) 22 700 000 42 700 000 42 000 000 70 000 000 Nettoresultat (i EUR) – 11 589 620 – 14 270 634 – 2 083 746 – 10 500 000 Eget kapital (i EUR) – 21 090 000 – 23 000 000 – 8 700 000 – 6 600 000

2.2 Stödåtgärderna

(16) Den 4 juli 2005 beviljade regionen Nord-Pas-de-Calais och Communauté d'agglomération du Douaisis (ett kommunalt samarbetsorgan för agglomerationen Douaisis) ett återbetalningspliktigt förskott på 1 miljon EUR vardera till AFR, det vill säga totalt 2 miljoner EUR.

(17) Enligt de upplysningar som de franska myndigheterna har översänt beviljades förskottet på följande villkor: — Det återbetalningspliktiga förskottet från regionen Nord-Pas-de-Calais beviljades till en årlig räntesats av 4,08 % (motsvarande gemenskapens tillämpliga referensränta vid tidpunkten för beviljandet av stödet) och var förbundet med villkoret att AFR färdigställde den finansieringsplan som var under utarbetande. Förskottet skulle återbetalas varje halvår under tre år från och med den 1 januari 2006. — Förskottet från Communauté d'agglomération du Douaisis beviljades till en årlig räntesats av 4,08 % (motsvarande gemenskapens tillämpliga referensränta vid tidpunkten för beviljandet av stödet) och var förbundet med villkoren att regionen beviljade det återbetalningspliktiga förskottet på samma villkor och att bevis på en oåterkallelig sammanslagning av AFR och Lormafer – ett annat företag kontrollerat av Arbel SA – uppvisades.

3. SKÄL TILL ATT INLEDA DET FORMELLA GRANSKNINGSFÖRFARANDET

(18) I sitt beslut att inleda formella granskningsförfarandet ansåg kommissionen att det återbetalningspliktiga förskottet utgjorde statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget. I detta avseende betonade kommissionen särskilt att nämnda förskott innebar en fördel för AFR, eftersom företaget med beaktande av dess ekonomiska situation inte skulle ha kunnat anskaffa kapital på lika förmånliga villkor på finansmarknaden.

(19) Kommissionen ansåg även att AFR befann sig i sådana svårigheter som avses i Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (nedan kallade riktlinjerna) (10) och att förenligheten hos det stöd som AFR hade erhållit därför borde bedömas utifrån riktlinjerna. Enligt kommissionen fanns det anledning att betvivla att stödet i fråga var förenligt med den inre marknaden med hänsyn till riktlinjerna.

4. FRANKRIKES SYNPUNKTER

(20) De franska myndigheterna gjorde gällande att AFR genomgick en svår fas under den tidsperiod som det återbetalningspliktiga förskottet beviljades och därefter utbetalades (dvs. juli–december 2005) men ändå hade bibehållet förtroende hos kunderna och bankerna.

(21) Som stöd för sina påståenden åberopade de franska myndigheterna följande ”tecken på förtroende” från kunderna och bankerna: — Banken […] (11) beviljade en ökning av övertrasseringen av AFR:s löpande kredit med 2 miljoner EUR (garanterat av […]). — AFR erhöll 7 miljoner EUR i delbetalningar från kunderna (garanterat av […]), till vilka tillkommer 4 miljoner EUR i nya delbetalningar i januari 2006. — AFR åtnjöt under samma tidsperiod ”leverantörs”-garantier till ett belopp av 4 miljoner EUR hos […].

(22) De franska myndigheterna belade sina synpunkter med skriftliga dokument, av vilka i synnerhet följande framgår: — Övertrasseringsräntan var 4,4199 % den 1 juli 2005. — De olika utestående garantier (leverantörer, avtalsgarantier, finansiella garantier) som AFR beviljats av […] uppgick till sammanlagt 29 miljoner EUR den 6 maj 2005.

(23) De franska myndigheterna hävdade också att AFR skulle ha planerat åtgärder för att få ordning på AFR:s orderingång, verksamhet, rörelse och räkenskaper. Dessa åtgärder, som de franska myndigheterna klassificerade som omstruktureringsplan, omfattar följande tre områden: a) En ny affärsstrategi (i syfte att förbättra AFR-produkternas positionering), b) minskning av personalstyrkan och c) en finansierings- och kapitaltillskottsplan. Dessa åtgärder, som vidtogs fr.o.m. 2004, ska ha haft positiva effekter som i främst uttryckte sig i en ökad omsättning (från 22,6 miljoner EUR 2004 till 45 miljoner EUR 2005) och ett ökat nettoresultat, som dock förblir negativt (från – 11,9 miljoner EUR 2004 till – 8,1 miljoner EUR 2005).

(24) De bör även noteras att de i skäl 7 namngivna sökande i sina ansökningar om överklagande av det ursprungliga AFR-beslutet hävdade att AFR inte var ett företag i svårigheter vid tidpunkten för beviljandet av stödet. De hävdar i detta avseende att kommissionen gjorde en uppenbart oriktig bedömning när den inte tog tillräcklig hänsyn till de förbättringsåtgärder som vidtogs med avseende på AFR (och som anges i skäl 23), vars positiva resultat (som främst yttrade sig i att AFR slöt en serie leverantörskontrakt under 2004 och under första halvåret 2005) medförde att de argument som framfördes av kommissionen till stöd för dess slutsats att AFR var ett företag i svårigheter blev ogiltiga.

5. BEDÖMNING AV STÖDET MED AVSEENDE PÅ ARTIKEL 107 I FÖRDRAGET

5.1 Förekomst av statligt stöd

5.1.1 Statliga medel

(25) Enligt artikel 107.1 i EUF-fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den inre marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.

(26) Beträffande det återbetalningspliktiga förskottet konstaterar kommissionen följande:

(27) Artikel 107 i EUF-fördraget avser inte endast stöd som beviljas av medlemsstaternas nationella regeringar, utan även stöd från regionala och lokala myndigheter, såsom regionen Nord-Pas-de-Calais och Communauté d'agglomération du Douaisis. Dessa myndigheters medel utgör statliga medel, och deras beslut att bevilja AFR förskottet i fråga kan tillskrivas staten.

5.1.2 Stöd som gynnar vissa företag

(28) Förskottet beviljades då AFR befann sig i en bekymmersam ekonomisk situation. I sitt beslut att inleda förfarandet ansåg kommissionen att AFR, på grund av sin ekonomiska situation (se punkt 15), vid den tidpunkt då stödet beviljades var ett företag i svårigheter i enlighet med riktlinjerna. Kommissionen konstaterade också att förskottet hade beviljats utan någon säkerhet som garanterade dess återbetalning, trots att de räntesatser som tillämpades ansågs motsvara de räntesatser som tillämpas på lån som ”omfattas av sedvanlig säkerhet” (12). Följaktligen är det enligt kommissionen uteslutet att AFR, med beaktande av dess ekonomiska situation, skulle ha varit i stånd att erhålla medel på lika fördelaktiga villkor på kreditmarknaden. Därför innebär förskottet i fråga en fördel för AFR.

(29) I detta avseende bör det påpekas att de franska myndigheterna, med stöd av de exempel som återges i punkt 24, angav att AFR ännu hade bankernas och kundernas förtroende vid tidpunkten för beviljandet av stödet. Kommissionen tolkar dessa synpunkter som att Frankrike bestrider att AFR inte kunde erhålla medel på likartade villkor på kreditmarknaden (och alltså bestrider att det återbetalningspliktiga förskottet innebar en fördel för AFR) och att AFR vid tidpunkten för beviljandet av det återbetalningspliktiga förskottet var ett företag i sådana svårigheter som avses i riktlinjerna.

(30) Frankrikes synpunkter påverkar dock inte kommissionens bedömning i beslutet om att inleda det formella granskningsförfarandet. Skälen till detta anges nedan.

(31) De exempel på krediter som förs fram av de franska myndigheterna (särskilt tillståndet om övertrassering av den löpande krediten samt delbetalningarna från kunderna) kan inte jämföras med det återbetalningspliktiga förskottet i fråga. En övertrassering av en löpande kredit är en mycket kortfristig kredit, till skillnad från det återbetalningspliktiga förskottet som löper på tre år. Kreditgivarna gör därför inte samma riskanalys beträffande dessa båda former av kredit, och det är inte möjligt att utifrån det faktum att en låntagare kan erhålla en kortfristig kredit bedöma dennas utsikter att erhålla ett mer långfristigt lån, vars återbetalning beror på låntagarens förmåga att hålla verksamheten vid liv.

(32) Beträffande delbetalningarna från kunderna betonar kommissionen att en oberoende institution […] ställde en motgaranti, vilket innebär att kunderna och leverantörerna inte löpte någon risk kopplad till AFR:s ekonomiska situation och att de därmed inte hade något skäl att låta utbetalningen av delbetalningarna föregås av en analys av företagets soliditet på liknande sätt som en kreditgivare skulle ha gjort inför beviljande av ett lån utan säkerhet.

(33) Sammanfattningsvis är det inte möjligt på grundval av Frankrikes synpunkter att dra slutsatsen att AFR skulle ha varit i stånd att anskaffa medel på likartade villkor på kreditmarknaden.

5.1.3 Företag i svårigheter

(34) När det gäller att avgöra om AFR befann sig i sådana svårigheter som avses i riktlinjerna, konstaterar kommissionen följande:

(35) Det framgår av punkt 10 a i riktlinjerna att ett företag befinner sig i svårigheter när över hälften av aktiekapitalet har förlorats och mer än en fjärdedel av detta kapital förlorats under de senaste tolv månaderna. Denna bestämmelse bygger på antagandet att ett företag som drabbas av massiva förluster av sitt aktiekapital inte kommer att kunna hejda förlusterna, vilka kommer att leda till att företaget med största sannolikhet försätts i konkurs på kort eller medellång sikt. Enligt kommissionen finns det logiskt sett desto större anledning att tillämpa detta antagande på ett företag som har förlorat hela sitt aktiekapital och uppvisar negativt eget kapital.

(36) Såsom framgår av de finansiella uppgifterna i punkt 15 (som inte har bestridits av Frankrike inom ramen för det formella granskningsförfarandet), uppvisade AFR ett negativt eget kapital alltsedan 2001 och hade inte vid tidpunkten för beviljandet av stödet varit i stånd att hejda denna trend och åter nå ett positivt eget kapital. Under dessa omständigheter anser kommissionen att AFR var ett företag i sådana svårigheter som avses i punkt 10 a i riktlinjerna vid tidpunkten för beviljandet av stödet.

(37) Dessutom konstaterade tribunalen i sin dom i målet Biria att en betydande minskning av kapitalet är ett tecken på svårigheter och att kommissionen med rätta har funnit att ett företag vars tecknade kapital har minskat betydligt är ett företag i svårigheter oberoende av de mycket detaljerade bestämmelserna i riktlinjerna.

(38) I andra hand anser kommissionen att AFR, vid tidpunkten för beviljandet av stödet, även motsvarade definitionen av ett företag i svårigheter enligt punkt 11 i riktlinjerna, där det föreskrivs att även om inga av de omständigheter som anges i punkt 10 föreligger, kan ett företag fortfarande anses befinna sig i svårigheter, i synnerhet om de vanliga tecknen på att ett företag befinner sig i svårigheter föreligger, i synnerhet ökande förluster och sjunkande omsättning. I punkt 11 i riktlinjerna föreskrivs det emellertid att företaget inte är stödberättigat förrän det har visat sig att det inte är i stånd att genomföra en sanering med egna medel eller med medel från ägare/aktieägare eller marknaden. Det framhålls alltså i denna bestämmelse att alla relevanta tecken bör beaktas vid avgörandet huruvida ett företag befinner sig i svårigheter, men att särskild vikt bör fästas vid företagets förmåga att genomföra en sanering utan ingripanden från de offentliga myndigheterna. Kommissionen konstaterar också att i enlighet med gällande rättspraxis (13) är sådana ”tecken” varken kumulativa eller heltäckande. Det finns inte heller någon gräns för hur många indikatorer som måste föreligga för att kriteriet ska vara uppfyllt.

(39) I detta avseende konstaterar kommissionen (vilket framgår av tabellen i punkt 15) att AFR sedan 2001 har haft en kontinuerligt minskande omsättning och ihållande förluster. Det rör sig här om typiska tecken på ett företag i sådana svårigheter som avses i punkt 11 i riktlinjerna. Kommissionen hade redan i sitt beslut att inleda förfarandet understrukit dessa tecken som stöd för sitt preliminära konstaterande att AFR befann sig i svårigheter. Den negativa trenden i AFR:s ekonomiska situation framgår dessutom av det faktum att företaget i januari 2004 inte förmådde betala sociala avgifter och skatteskulder, som uppgick till 4,3 miljoner euro, och följaktligen var tvunget att vända sig till de behöriga myndigheterna med ansökan om betalningsanstånd och upprättande av en skuldsaneringsplan.

(40) De främsta faktorer som förts fram av Frankrike som skulle kunna utgöra tecken på det motsatta förhållandet är de krediter som AFR beviljats (övertrassering av löpande kredit och delbetalningar) och det faktum att AFR erhållit vissa garantier av […]. Kommissionen anser att dessa tecken bör beaktas i samband med bedömningen (som är obligatorisk enligt punkt 11 i riktlinjerna) av företagets förmåga att genomföra en sanering med medel som det skulle kunna förfoga över på finansmarknaden. Rörande detta konstaterar kommissionen följande: — Det framgår av det faktum att AFR hade ett negativt eget kapital att företaget var oförmöget att klara sig ur sina svårigheter med hjälp av egna medel. — De franska myndigheterna har angett att AFR:s aktieinnehavare, Arbel SA, var oförmöget att själv svara för saneringen av sitt dotterbolag, trots det stödkapital som det tillfört detta. — Beträffande de finansiella medlen från marknaden visar de krediter och garantier som åberopas av Frankrike på sin höjd att AFR fortfarande hade vissa möjligheter att få kortfristiga krediter för begränsade belopp. Med beaktande av AFR:s omfattande svårigheter, särskilt dess behov av eget kapital, kan de krediter som Frankrike åberopat emellertid inte leda till bedömningen att AFR skulle ha kunnat åtgärda sina svårigheter genom en finansiering med medel från marknaden. Det var dessutom just av detta skäl som regionen och Communauté tvingades bidra med ekonomiska medel.

(41) När det gäller de saneringsåtgärder som AFR har genomfört sedan 2004 konstaterar kommissionen att omstruktureringsåtgärder är ett villkor för att stöd ska vara förenligt enligt riktlinjerna, under förutsättning att åtgärderna överensstämmer med riktlinjerna. Åtgärderna behöver dock inte ha någon betydelse för företagets status som företag i svårigheter, vilket bedöms på grundval av företagets finansiella situation vid den tidpunkt då stödet beviljas. Den bedömningen grundas huvudsakligen på företagets senaste redovisningsuppgifter. I detta fall användes räkenskapsåret 2004 vilket, av de skäl som beskrivs ovan, ledde till bedömningen att AFR var i svårigheter vid den tidpunkt då stödet beviljades.

(42) De franska myndigheterna (och de berörda parter som har överklagat det ursprungliga beslutet) har gjort gällande att AFR:s omstruktureringsåtgärder ledde till ett positivt resultat under de månader som föregick beviljandet av de återbetalningspliktiga lånen. Kommissionen konstaterar dock att det resultat som man hänvisar till som stöd för detta påstående är anspråkslöst, tillfälligt och avser en relativt kort period. Företaget redovisar dessutom fortfarande ett negativt nettoresultat.

(43) Jämfört med bevisen för att företaget hade allvarliga svårigheter som hotade dess överlevnad på kort eller lång sikt, särskilt det faktum att AFR hade haft ett negativt kapital och negativa reserver sedan 2001 (en mycket stark indikation som omfattar en lång period), kan den utveckling som de franska myndigheterna hänvisar till inte betraktas som något starkt bevis för att AFR:s ekonomiska situation har förbättrats.

(44) Det finns därför anledning att konstatera att AFR, vid tidpunkten för beviljandet av stödet, befann sig i allvarliga ekonomiska svårigheter som hotade att driva företaget i konkurs på kort eller medellång sikt och som det inte var i stånd att hejda utan ingripande från de offentliga myndigheterna.

(45) Kommissionen anser följaktligen, mot bakgrund av ovanstående överväganden och i synnerhet mot bakgrund av de ekonomiska resultat som redovisas i tabellen i punkt 15, att AFR vid den tidpunkt då stödet beviljades var ett företag i sådana svårigheter som avses i punkt 10 i riktlinjerna, och i andra hand i punkt 11. Med hänsyn till de svårigheter som AFR befann sig i, anser kommissionen att företaget inte skulle ha varit i stånd att skaffa medel på lika fördelaktiga villkor på kreditmarknaden. Förskottet i fråga gav följaktligen AFR en fördel genom att villkoren för finansieringen var fördelaktigare än de villkor som hade erbjudits på kreditmarknaden.

5.1.4 Effekter på handeln och konkurrensen

(46) Det återbetalningspliktiga stödet gynnar AFR framför andra företag som befinner sig i en jämförbar situation, eftersom det endast ges till AFR.

(47) Inom sektorn för tillverkning av rullande järnvägsmateriel finns ett flertal europeiska aktörer och sektorn kännetecknas av handel inom EU. Det är därför sannolikt att den fördel som AFR åtnjöt skapade en snedvridning av konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna.

5.1.5 Slutsats

(48) Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att det återbetalningspliktiga stöd som AFR beviljats utgör ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget.

5.2 Stödbelopp

(49) När det gäller stöd som beviljas i form av krediter till företag i svårigheter, utgörs stödinslaget av skillnaden mellan den ränta som faktiskt tillämpas och den ränta till vilken det stödmottagande företaget skulle ha erhållit samma kredit på den privata marknaden.

(50) I enlighet med 1997 års meddelande om metoden för fastställande av referens- och diskonteringsränta fastställer kommissionen referensräntor som anses återspegla den genomsnittliga räntan på marknaden för medelfristiga eller långfristiga lån med sedvanliga säkerheter. I meddelandet betonas också att den referensränta som fastställs på detta sätt är en miniminivå, som kan ökas i situationer som medför särskilda risker (exempelvis företag i svårigheter, avsaknad av sådana säkerheter som normalt begärs av bankerna osv.). I sådana fall kan tillägget beräknas till 400 räntepunkter eller ännu mer om ingen privat bank skulle ha accepterat att bevilja lånet i fråga. I meddelandet från 1997 anges inte om olika riskpremier kan läggas samman för att återspegla olika risker. Även om olika riskpremier skulle kunna läggas samman, måste kommissionen i sitt beslut redogöra för den allmänna praxisen på finansmarknaderna för att motivera varför den använt en viss metod för att lägga samman riskpremierna (14).

(51) År 2004 gjorde revisionsbyrån Deloitte&Touche Wirtschaftsprüfungsgesellschaft GmbH en studie (15) på uppdrag av kommissionen (nedan kallad studien). I studien, som bygger på en empirisk undersökning, presenteras de premier som finns på marknaden för olika riskkategorier och olika företag eller transaktioner (med olika säkerheter). Det framgår tydligt av studien att om olika riskfaktorer förekommer samtidigt (låntagarens solvens, säkerheter), så leder detta till premier som är högre än basnivåerna.

(52) Efter studien såg kommissionen över metoden för beräkning av stödinslaget i lån. Metoden förfinades och preciserades i kommissionens meddelande år 2008 om en översyn av metoden för att fastställa referens- och diskonteringsräntor (16) (nedan kallat 2008 års meddelande om referensräntor). Meddelandet återspeglar den metod som förespråkades i studien och medger ett tillägg till basräntan i förhållande till företagets kreditvärdighet och säkerheter.

(53) Stödinslaget i en åtgärd fastställs på grundval av begreppet statligt stöd och av EG-domstolens fasta rättspraxis framgår att då ”begreppet statligt stöd dessutom avser en objektiv situation som bedöms vid den tidpunkt då kommissionen fattar sitt beslut, är det denna tidpunkt som ska beaktas vid domstolsprövningen (17)”.

(54) Kommissionen anser därför att stödinslaget bör fastställas med den metod som beskrivs i 2008 års meddelande om referensräntor och kommer att granska åtgärderna i fråga med utgångspunkt från detta.

(55) I 2008 års meddelande om referensräntor fastställs att ett tillägg till basräntan på upp till 1 000 räntepunkter kan tillämpas vid bedömningen av om en åtgärd till förmån för ett företag i svårigheter innehåller ett inslag av statligt stöd.

(56) Som framgår av avsnitt 5.1.3 anser kommissionen att AFR var ett företag i svårigheter vid den tidpunkt då stödåtgärderna beviljades. Kommissionen konstaterar dessutom att ingen säkerhet ställdes för de återbetalningspliktiga lånen och att det därför är fråga om lågt ställda säkerheter.

(57) Stödinslaget motsvarar därmed i princip skillnaden mellan basräntan ökad med 1 000 räntepunkter och den ränta som tillämpades för åtgärden i fråga. Men med tanke på att kommissionen i det ursprungliga beslutet av den 2 april 2008 kalkylerade med ett tillägg på 800 räntepunkter, och eftersom beslutet inte överklagades av stödmottagaren och ingen av stödmottagarens konkurrenter har ifrågasatt beslutets laglighet, och med hänsyn till alla andra omständigheter i detta ärende, anser kommissionen att det inte finns något skäl att höja den riskpremie som tillämpas i detta fall.

(58) Kommissionen finner att stödinslaget motsvarar skillnaden mellan den tillämpliga referensräntan ökad med 800 räntepunkter och den ränta som tillämpas för stödåtgärden i fråga.

5.3 Stödets förenlighet med den inre marknaden

(59) Med hänsyn till AFR:s ekonomiska situation vid tidpunkten för beviljandet av stödet, som framgår av tabellen i punkt 15 (verksamhetsförlust under flera år, negativt eget kapital, sjunkande omsättning) anser kommissionen att AFR var ett företag i sådana svårigheter som avses i riktlinjerna vid tidpunkten för beviljandet av det återbetalningspliktiga förskottet. Av de skäl som anges i punkterna 41–44 påverkas inte denna bedömning av Frankrikes synpunkter.

(60) Det är korrekt att AFR år 2005 ingick i en koncern som kontrollerades av holdingbolaget Arbel SA. Vid sidan av järnvägsverksamheten (bestående av AFR och Lormafer) omfattade koncernen en ”byggnads”-verksamhet bestående av företag specialiserade på konstruktion av fönster till byggnadsindustrin. Det framgår dock av de upplysningar som de franska myndigheterna tillhandahöll innan det formella granskningsförfarandet inleddes att AFR var det enda företag i koncernen som befann sig i svårigheter, eftersom AFR:s verksamhet inte hade någon koppling till ”byggnads”-verksamheten. Dessutom konstaterar kommissionen att AFR:s svårigheter tycks ha varit alltför omfattande för att lösas inom koncernen, med tanke på koncernens medelmåttiga resultat. Kommissionen anser därför att AFR, utan hinder av punkt 13 i riktlinjerna, kan anses vara berättigat till undsättnings- eller omstruktureringsstöd, trots att företaget tillhör en koncern.

(61) Bedömningen av om stödet är förenligt med den inre marknaden bör därför göras utifrån riktlinjerna.

(62) Kommissionen konstaterar att riktlinjernas villkor för att omstruktureringsstödet ska vara förenligt med den inre marknaden inte är uppfyllda på grund av följande omständigheter:

(63) De franska myndigheterna har inte lämnat in någon omstruktureringsplan som överensstämmer med de krav som ställs i punkterna 34–37 i riktlinjerna. I punkt 24 beskrivs de omstruktureringsåtgärder som de franska myndigheterna lade fram som en omstruktureringsplan som hade tillämpats sedan 2004 (se punkt 24), men dessa åtgärder var vid den tidpunkt då de beviljades inte knutna till en genomförbar omstruktureringsplan som den berörda medlemsstaten förbundit sig att följa (punkt 35 i riktlinjerna). Den så kallade omstruktureringsplanen lades inte heller fram tillsammans med en marknadsanalys, vilket krävs i riktlinjerna. En sådan analys krävs för att kommissionen ska kunna granska företagets möjligheter att återfå lönsamheten och de interna omstruktureringsåtgärderna (punkt 35 i riktlinjerna). Det finns inte heller några bevis för att det i juli 2005 fanns en omstruktureringsplan med en beskrivning av de ”omständigheter som lett till att företaget hamnat i svårigheter”, vilket krävs för att ”bedöma om de föreslagna åtgärderna är lämpliga” (punkt 36 i riktlinjerna). Det fanns inte heller några kompenserande åtgärder, vilket krävs i punkt 38 i riktlinjerna.

(64) Av de skäl som anges ovan konstaterar kommissionen att de franska myndigheterna inte har lagt fram någon omstruktureringsplan i enlighet med riktlinjerna.

(65) Stödet tycks inte heller uppfylla riktlinjernas villkor för att undsättningsstödet ska vara förenligt med den inre marknaden, eftersom det återbetalningspliktiga förskottet har beviljats för en period som överskrider sex månader (se punkt 25 i riktlinjerna).

(66) Stödet i fråga är därför inte förenligt med den inre marknaden.

6. SLUTSATS

(67) Kommissionen konstaterar att Frankrike har genomfört det aktuella stödet i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget. Eftersom stödet är oförenligt med den inre marknaden, bör Frankrike avsluta det och återkräva de belopp som redan har utbetalats till stödmottagaren.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Kommissionens rekommendation K(2008) 1089 slutlig av den 2 april 2008 i ärende C 38/2007 upphävs härmed.

Artikel 2

Det olagliga statliga stöd som Frankrike har genomfört till förmån för Arbel Fauvet Rail SA i strid med artikel 108.3 i EUF-fördraget är oförenligt med den inre marknaden.

Artikel 3

1. Frankrike ska återkräva det stöd som avses i artikel 2 från stödmottagaren.

2. Det stöd som ska återkrävas ska innefatta ränta från den dag då stödet ställdes till stödmottagarens förfogande till den dag det har återbetalats.

3. Räntan ska beräknas i enlighet med kapitel V i kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 (18).

4. Frankrike ska upphöra med alla utbetalningar av utestående stöd av det slag som avses i artikel 2, med verkan från den dag då detta beslut offentliggörs.

Artikel 4

1. Återkravet av det stöd som avses i artikel 1 ska genomföras omedelbart och effektivt.

2. Frankrike ska säkerställa att detta beslut genomförs inom fyra månader från den dag då det har delgivits.

Artikel 5

1. Inom två månader från den dag då detta beslut har delgivits ska Frankrike lämna följande uppgifter till kommissionen:

a) Det sammanlagda belopp (stödbelopp och ränta) som ska återkrävas från stödmottagaren.

b) Vilka åtgärder (i detalj) som redan har vidtagits och vilka åtgärder som planeras för att följa beslutet.

c) Handlingar som visar att stödmottagaren har delgivits återkravet.

2. Frankrike ska regelbundet informera kommissionen om utvecklingen när det gäller de nationella åtgärder som vidtagits för att genomföra detta beslut till dess att återkravet av det stöd som avses i artikel 1 har slutförts. Frankrike ska på kommissionens begäran omgående lämna alla uppgifter om de åtgärder som redan har vidtagits eller som planeras för att rätta sig efter detta beslut samt detaljerade uppgifter om de stödbelopp och det räntebelopp som redan har återkrävts från stödmottagaren.

Artikel 6

Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike.

Utfärdat i Bryssel den 23 juni 2010. På kommissionens vägnar Joaquin ALMUNIA Vice ordförande

(1) Med verkan från och med den 1 december 2009 har artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget ersatts av respektive artikel 107 och 108 i EUF-fördraget. Innehållet i bestämmelserna är dock i sak oförändrat. I detta beslut bör hänvisningar till artiklarna 107 och 108 i EUF-fördraget i förekommande fall förstås som hänvisningar till respektive artikel 87 och 88 i EG-fördraget.

(2) EUT C 249, 24.10.2007, s. 17.

(3) Se fotnot 2.

(4) Kommissionens beslut K(2008) 1089 slutlig av den 2 april 2008 (EUT L 238, 5.9.2008, s. 27).

(5) Kommissionens beslut K(2007) 130 slutlig av den 24 januari 2007 (EUT L 183, 13.7.2007, s. 27).

(6) De båda målen förenades genom beslut av rättens ordförande av den 24 november 2008.

(7) Dom av den 3 mars 2010 i de förenade målen T-102/07, Freistaat Sachsen mot kommissionen och T-120/07 MB Immobilien och MB System mot kommissionen.

(8) EGT C 273, 9.9.1997, s. 3.

(9) Den 29 juni 2007 togs AFR över av företaget IGF Industries, och firmanamnet ändrades till ”IGF Industries – Arbel Fauvet Rail”.

(10) EUT C 244, 1.10.2004, s. 2.

(11) […] Affärshemlighet.

(12) Kommissionens meddelande om metoden för fastställande av referens- och diskonteringsränta (EGT C 273, 9.9.1997, s. 3).

(13) Förstainstansrättens dom av den 15 juni 2005, Corsica Ferries (T-349/03, REG. 2005, s. II-2197, punkt 191), kommissionens beslut av den 13 maj 2003 i ärende C-62/2000, Kahla, EUT L 227, 11.9.2003, s. 12, punkt 117, och kommissionens beslut av den 14 juli 2004 i ärende C-5/2003, MobilCom, EUT L 116, 4.5.2005, s. 55, punkterna 148–164. Se också domen i målet Biria, punkterna 133–135.

(14) Se domen i målet Biria i de förenade målen T-102 och 120/07, Freistaat Sachsen MB Immobilien Verwaltungs GmbH MB System GmbH mot kommissionen, ännu ej offentliggjord i rättsfallssamlingen, punkterna 218–222.

(15) Study by Deloitte & Touche GmbH in relation to the updating of the reference rates of interest applied to State aid control in the EU, oktober 2004. http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/studies_reports.html

(16) EUT C 14, 19.1.2008, s. 6.

(17) Se domstolens dom av den 1 juli 2008 i de förenade målen C-341/06 P och C-342/06, Chronopost, REG 2008, s. I-4777, punkt 95.

(18) Kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 av den 21 april 2004 om genomförande av rådets förordning (EG) nr 659/1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (EUT L 140, 30.4.2004, s. 1).