Rådets yttrande

av den 21 januari 2003

om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram för 2002-2006

(2003/C 26/07)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT FÖLJANDE YTTRANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av den offentliga sektorns finanser samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken(1), särskilt artikel 5.3 i denna,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.

Den 21 januari 2003 granskade rådet Finlands uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2002-2006. Rådet noterar med tillfredsställelse att överskottet i den offentliga sektorns finanser, som var större än beräknat 2001, väntas fortsätta uppvisa ett tydligt överskott under hela programperioden. Dessutom beräknas den offentliga sektorns skuld i förhållande till BNP fortsätta minska praktiskt taget varje år under programperioden, trots att den var större än beräknat 2001, till skillnad från beräkningarna i det föregående programmet. Rådet anser att det uppdaterade programmet är förenligt med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken.

Enligt det makroekonomiska scenario som lades fram i 2002 års uppdaterade stabilitetsprogram kommer den ekonomiska aktiviteten att öka 2002 och 2003, vilket verkar berättigat mot bakgrund av de senaste siffrorna. Därefter väntas BNP-tillväxten mattas av något till en nivå något under den trendmässiga tillväxttakten på grund av ett begränsat utbud på arbetskraft. Med hänsyn till antagandet om gynnsamma externa betingelser avspeglar den beräknade avmattningen av BNP-tillväxten under de senare åren av programmet en ganska försiktig lägesbedömning.

Rådet konstaterar att enligt programmet kommer det offentliga överskottet att minska betydligt, från 4,9 % av BNP 2001 till knappt över 2 % 2004(2), och en återgång till närmare 3 % väntas för de senare åren av programmet med stöd av antagandet om att utgifterna hålls under kontroll. Rådet konstaterar att alla förvaltningsnivåer verkar vara ansvariga för försämringen av det finansiella läget mellan 2002 och 2004, och endast socialförsäkringsfonderna, som förbereds för det kommande åldersrelaterade utgiftstrycket, upprätthåller överskottet i den offentliga sektorns finanser. Den projekterade minskningen av det konjunkturrensade överskottet med 11/2 procentenheter av BNP 2002-2004 beror också delvis på minskningen av den exceptionellt höga nivå som konstaterades 2000 i företagsbeskattningen. Minskningen av det konjukturrensade överskottet verkar emellertid komma vid en tidpunkt då ekonomin borde ta fart på allvar, vilket därmed tyder på en finanspolitik som förstärker konjunktursvängningarna.

Rådet konstaterar att bortsett från konjunkturanpassningen till följd av det exceptionellt höga utgångsläget år 2000 beror den väntade minskningen av det offentliga underskottet främst på större inkomstskattesänkningar mellan 2000 och 2003 än vad som ursprungligen planerades och på större diskretionära utgifter än planerat på statlig nivå 2001-2002. Även om de tidigare stora överskotten delvis gett större spelrum (för finanspolitiska åtgärder), noterar rådet det uppenbara bruket att avvika från de medelfristiga utgiftsmålen, som är regeringens viktigaste finanspolitiska instrument. Dessa glidningar vållar en del problem, eftersom programmet, för att höga överskott skall kunna upprätthållas under de närmaste åren, bygger på antagandet om en strikt begränsning av utgifterna men också på en minskning av de offentliga inkomsterna som andel av BNP. Därför upprepar rådet sin rekommendation från förra året - i linje med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken 2002 - där Finlands regering uppmanas att förstärka sitt åtagande att hålla statens utgifter under strikt kontroll på medellång sikt.

Rådet noterar också den något långsamma takten i minskningen av skulden under programperioden, mot bakgrund av de betryggande stora primära överskotten, men erkänner att detta främst beror på nettoförvärvet av finansiella tillgångar och dessutom att den offentliga sektorns finansiella tillgångar verkar överskrida dess bruttoskuld. Mot bakgrund av att Finland är utsatt för ett utgiftstryck som är kraftigare än genomsnittet på grund av befolkningens ökande medelålder, uppmanar rådet Finlands regering att upprätthålla de nuvarande stora överskotten på medellång sikt för att möjliggöra en fortlöpande minskning av den offentliga bruttoskuldkvoten.

Rådet konstaterar att det beräknade överskottet i den offentliga sektorns finanser under hela programperioden står helt i samklang med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Detta beror nästan helt på överskottet i de lagstadgade socialförsäkringsfonderna, som förbereds för det åldersrelaterade utgiftstrycket. Dessutom, trots det väntade underskottet i statens och lokalförvaltningens finanser, bör det beräknade konjunkturrensade offentliga överskottet på minst 2 % av BNP ge en tillräcklig säkerhetsmarginal ned till referensvärdet på 3 % av BNP för det offentliga underskottet vid normala konjunktursvängningar.

Rådet välkomnar de åtgärder som vidtogs nyligen för att förbättra den finansiella stabiliteten inom den lokala förvaltningen på medellång sikt. Rådet rekommenderar, i linje med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken 2002 och det uppdaterade stabilitetsprogrammet, att man ser till att de uppställda målen nås. I detta avseende vore det välkommet om en övervakningsmekanism kunde införas till stöd för den lagstiftning som föreskriver att lokalförvaltningarna skall balansera sin budget inom en treårsperiod.

Rådet välkomnar den uppmärksamhet som i stabilitetsprogrammet ges de offentliga finansernas hållbarhet. Rådet anser att de offentliga finanserna med den nuvarande politiken som utgångspunkt verkar stå på hållbar grund för att möta de kostnader som en åldrande befolkning medför, eftersom de gynnas av ihållande budgetöverskott och ett reformerat pensionssystem som i hög grad är förfinansierat.

Rådet noterar också de reformer, både planerade och pågående, som har till syfte att öka sysselsättningsgraden bland äldre arbetstagare, och den uppmanar de finländska myndigheterna att fortsätta genomföra sina reformer inom den tidsfrist som anges i stabilitetsprogrammet.

Rådet konstaterar att skattekvoten är hög i Finland jämfört med andra industriländer. Det kommer att bli en stor utmaning att genomföra de planerade skattereformerna, samtidigt som man slår vakt om de resultat som gjorts det senaste årtiondet när det gäller att styra in de offentliga finanserna på en hållbar kurs.

(1) EGT L 209, 2.8.1997.

(2) Utom i fråga om 2004 innebär detta att de finanspolitiska målen justeras uppåt jämfört med det föregående programmet, också beroende på att överskottet 2001 överskred målet.