(8)

ESRB:s bedömning av sårbarheter visar följande avseende Island: a) Hushållens skuldsättning i förhållande till den disponibla inkomsten är hög jämfört med andra länder, trots att kvoten sjunkit märkbart från tidigare nivåer. Högt skuldsatta hushåll är ofta mer känsliga om det inträffar en negativ ekonomisk eller finansiell utveckling eller utvecklingen på bostadsmarknaden blir negativ, vilket kan påverka deras möjligheter att återbetala sin lån och leda till att de dra ned på sin konsumtion. På grund av att många hushåller har bunden ränta på sina bostadslån är de dock inte så sårbara för stigande räntor. b) Vad gäller hushållens skulder så har det historiskt sett varit populärt på Island att knyta dessa till konsumentprisindex (KPI-indexerade lån) (12), något som kan utgöra en risk för högt skuldsatta hushåll. Även om den andel som KPI-indexerade lån utgör av den nya utlåning minskar, är deras andel av den samlade lånestocken dock hög. KPI-indexerade lån har ofta en negativ amortering under den första delen av återbetalningsperioden, beroende på inflationsnivån, vilket kan medföra att skuldbördan ökar ytterligare. Denna typ av lån kan ha både en dämpande och en förstärkande effekt på hur sårbara hushållen är för risk. Om inflationen är hög, påverkar detta hushållens förmåga att återbetala sina lån mindre på kort sikt – eftersom KPI-indexerade lån kompenserar för återbetalningen – medan lån som inte är KPI-indexerade skulle leda till stigande månatliga lånekostnader. På längre sikt kan dock hushåll med KPI-indexerade lån komma att tvingas minska sin konsumtion, eftersom deras skulder inte skulle urholkas genom inflationen om de ekonomiska förutsättningarna samtidigt som inflationen ökar. Den höga skuldsättning förklaras delvis av att annuitetslånen för bostadsköp är indexerade med upp till 40 års löptid, vilket gör det möjligt för låntagare med lägre inkomster att låna högre belopp och ändå uppnå en rimlig månadskostnad. Under det senaste decenniet har inflationen dock varit nära inflationsmålet som Islands centralbank uppställt, och följaktligen har andelen icke-indexerade lån ökat. c) Bostadslånen har ökat i måttlig omfattning de senaste åren och de lånevillkoren framstår i allmänhet som rimliga. Vad gäller fördelningen av kvoten mellan skuld/inkomst (DTI-kvoten) för hushåll som tagit sådana lån kan dock en avsevärd andel av hushållen vara sårbara om det inträffar en negativ ekonomisk eller finansiell utveckling eller utvecklingen på bostadsmarknaden blir negativ. Trots att sårbarheterna inom bostadssektorn på Island ökar, tycks de isländska kreditinstituten vara stabila. De nationella myndigheterna har genomfört flera stresstester av de tre största isländska kreditinstituten – dessa har inkluderat simulationer med kraftigt fallande bostadspriser i kombination med stora negativa chocker i hela ekonomin, och resultaten visade att dessa kreditinstitut bör kunna hantera sådana chocker. d) Dessutom finns det frågetecken kring övervärderade huspriser. Efter åtta års tillväxt hat ökningstakten för huspriserna minskat de senaste kvartalen. I internationell jämförelse har huspriserna ökat kraftigt på medellång sikt. Eftersom väldigt många hushåll äger sin bostad på Island skulle ett prisfall kunna leda till att hushållen har nettoskulder. De potentiella direkta kreditförlusterna från bostadslån förväntas dock inte bli dramatiska, eftersom belåningsgraden för bostäderna är relativt låg. e) Mot bakgrund av det sårbarheter som nämnts ovan kan en negativ ekonomisk och finansiell utveckling eller en negativ utveckling på bostadsmarknaden leda till att det uppstår direkta och indirekta risker för den finansiella stabiliteten. Potentiella direkta risker för banksystemet på Island utgår från både förluster från möjliga fallissemang av lån som beviljats under en period med potentiellt övervärderade huspriser, och ett konkurrenstryck som kan leda till mindre stränga lånevillkor. Om huspriserna faller kraftigt kan hushållen också komma att utsättas för negativa förmögenhetseffekter eller hamna i en situation där bolånet överstiger bostadens värde. Mot bakgrund av att de potentiella direkta kreditförlusterna från bostadslån förväntas bli låga, och det faktum att många lån har bunden ränta som är KPI-indexerad, förväntas hushållen ha förmåga att återbetala sina lån. Om t.ex. arbetslösheten ökar och/eller tillväxten i hushållens inkomster avtar, kan dock vissa hushåll få problem med att betala sina lån på lång sikt. Tillhörande sjunkande hushållsinkomster och förmögenhetseffekter kan förstärka den initiala chocken om hushållen tvingas minska sin konsumtion för att betala sina bostadslån. Detta kan medföra sekundäreffekter och ökad risk för kreditinstituten och det finansiella systemet. f) ESRB noterar att Island har olika mekanismer på plats – begränsningar av belåningsgraden (LTV-kvoten), kreditbedömningar av låntagarnas inkomster samt kapitalbuffertar – som alla ska säkerställa att både kreditinstituten och låntagarna klarar av sina åtaganden. Den kontracykliska kapitalbufferten och systemriskbufferten förväntas stärka kreditinstitutens förmåga att hantera framtida sårbarheter som utgår från den privata sektorns skuldsättning. Trots detta bör särskild uppmärksamhet även ägnas åt utlåning från icke-banker (t.ex. pensionsfonderna och den statliga bostadsfinansieringsfonden) som är mer aktiva på den isländska bostadsmarknaden än i många andra länder. Reglerna kring belåningsgraden (LTV-kvoten) infördes under den expansiva fasen av den finansiella cykeln med målet att stärka låntagarna, förbygga att lånekraven sänks samt begränsa en överdriven tillväxten i kreditgivningen och huspriserna. Eftersom LTV-kvoterna måste iakttas av alla långivare kan reglerna inte kringgås. Dessutom finns mikrotillsynskrav på plats enligt vilka en kreditbedömning måste göras av låntagare som tar ut nya lån. Därför bör alla eventuella framtida låntagarbaserade åtgärder även gälla för alla långivare, för att undvika att reglerna kringgås. g) De aktuella policyåtgärderna bedöms som delvis lämpliga och delvis tillräckliga för att minska de systemrisker som hör samman med sårbarheter inom bostadssektorn i Island. De aktuella makrotillsynsåtgärderna är dock eventuellt inte tillräckliga för att hantera hushållens höga skuldsättning. Även om skuldsättningen minskat på en aggregerad nivå, finns det fortfarande risker som utgår från vissa högt skuldsatta hushåll. Trots att ECB noterar de åtgärder som vidtagits för att granska bostadsfastigheter, kan det behövas ytterligare åtgärder riktade mot sådana hushåll som har höga DTI-kvoter. Island kan överväga att i förebyggande syfte genomföra uttryckliga riktlinjer om inkomstbaserade åtgärder, antingen i form av en rekommendation eller i form av rättsligt bindande låntagarbaserade åtgärder. Inkomstbaserade åtgärder kan vara till hjälp för att undvika att hushållens skuldsättning blir alltför hög, om huspriserna skulle fortsatta att öka kraftigt. Sådana åtgärder kan vara särskilt relevanta eftersom de stigande huspriserna kan ha medfört att den övre gränsen för belåningsgraden (LTV-kvoten) inte längre är lika effektiv.