Tillkännagivande enligt artikel 19.3 i rådets förordning nr 17 (1) Anmälan nr IV/35.079/F3 - Whitbread (97/C 294/02)

(Text av betydelse för EES)

I. Ansökan och anmälan

1. Den 24 maj 1994 anmälde Whitbread plc (Whitbread) enligt artikel 4 i rådets förordning nr 17 tre standardhyresavtal (hyresavtalen), som vart och ett gällde en fullt utrustad pub i Förenade kungariket med utskänkningstillstånd (2) och ölinköpskontrakt med bryggeriet enligt beskrivningen nedan. De tre standardavtalen är 20-årsavtalet, förtidspensioneringsavtalet och 5-årsavtalet. Whitbread ansökte om ett icke-ingripandebesked eller en bekräftelse på att avtalet omfattades av förordning (EEG) nr 1984/83 (3) eller skulle beviljas individuellt undantag enligt artikel 85.3 i EG-fördraget med verkan från och med den dag då avtalen slöts.

II. Parterna

2. Whitbread är ett brittiskt företag verksamt inom livsmedel, drycker och fritid. Företaget brygger, marknadsför och distribuerar öl, driver grossisthandel med andra drycker, hyr ut pubar och förvaltar pubar, restauranger, hotell, lokaler med försäljningstillstånd och fritidsklubbar. Whitbreadgruppen är indelad i åtta olika divisioner som har hand om olika affärsverksamheter. Den division som ansvarar för de uthyrda fastigheterna är Whitbread Pug Partnership (WPP).

3. År 1994 ägde Whitbread runt 5 007 lokaler med utskänkningstillstånd, varav man förvaltade 1941 stycken (dvs. puben drivs av en anställd på företaget), 2 292 stycken hyrdes ut till hyrestagare och 774 stycken hyrdes ut till olika icke-kontrakterade företag. Under det räkenskapsår som löpte ut i februari 1997 var sammanlagt 2 130 försäljningsställen uthyrda, varav 1970 enligt tillsvidareavtal och 160 enligt tidsbegränsade avtal. Av de 1970 försäljningsställen som hyrdes ut enligt tillsvidareavtal, hyrdes 1938 ut enligt något av de anmälda avtalen (1 643 enligt 20-årsavtal, 276 enligt femårsavtal och 19 enligt förtidspensioneringsavtal). Hyrestagarna av de 1970 tillsvidareuthyrda försäljningsställena köpte det året 433 000 fat öl av Whitbread. Dessa 1970 försäljningsställen utgör 2,4 % av lokalerna med fullständiga utskänkningstillstånd i Förenade kungariket och det antal fat som dessa tillståndsinnehavare köpte av Whitbread motsvarade 1,6 % av den volym öl som konsumerades i utskänkningslokaler i Förenade kungariket år 1996. Whitbreads sammanlagda omsättning under det räkenskapsår som slutade den 2 mars 1996 uppgick till 2,7 miljarder brittiska pund. Under det året stod Whitbread för 14,2 % av den brittiska ölmarknaden räknat i tillverkad volym.

III. Marknaden

4. Sedan 1990, då Whitbreads hyresavtal infördes, har det skett väsentliga förändringar av strukturen på den brittiska marknaden för ölförsäljning till utskänkningsställen och även beteendet på marknaden är annorlunda. I de flesta fall beror detta på de lagar om öl (Beer Orders) som blev följden av den brittiska konkurrensmyndighetens (Monopolies and Mergers Commission, MMC) rapport om ölleveranser, tillsammans med en sjunkande efterfrågan framför allt på utskänkningsställen, en förskjutning av konsumenternas preferenser i riktning mot pubar som erbjuder ett större urval av drycker och mat, det faktum att flera företag upphört med bryggeriverksamheten och det förändrade förhållandet mellan bryggerier och pubkedjor å ena sidan och hyrestagare å andra sidan.

MMC:s rapport och de resulterande lagarna om öl

5. Till följd av MMC:s rapport från 1989 om ölleveranser utfärdades ett antal rekommendationer som syftade till att lätta på de traditionella kontrakten (skyldighet att göra exklusiva inköp + konkurrensförbud) mellan bryggerierna och pubarna. De flesta av MMC:s rekommendationer genomfördes, främst genom två lagar om ölleveranser, nämligen Supply of Beer (Tied Estate) Order 1989 och Supply of Beer (Loan Ties, Licensed Premises and Wholesale Prices) Order 1989. Lagen om kontrakt mellan bryggerierna och deras fastigheter (Tied Estate Order) ålade de "nationella bryggerierna" (bryggerier som äger minst 2 000 lokaler med utskänkningstillstånd) att genomföra följande ändringar:

- Hyrestagarna skulle vara fria från kontrakt vad gäller andra drycker än öl och alkoholsvaga ölsorter.

- Hyrestagarna skulle ha rätt att köpa ett fatöl (ett öl som jäst på fat) (4) av en annan leverantör än bryggeriet/hyresvärden (det s.k. gästölet).

- Bryggerierna fick endast kontraktera ett visst antal pubar. Detta tvingade dem att sälja, eller säga upp kontrakten med, runt 11 000 av sina pubar i Förenade kungariket, som då uppskattades vara 60 000 till antalet.

Efterfrågefaktorer

6. Öl säljs antingen på utskänkningsställen såsom pubar, hotell och restauranger, eller i butiker och lokaler med försäljningstillstånd. Dessutom uppskattas den privata förtullade importen, huvudsakligen från Calais, stå för 4 % av den sammanlagda ölkonsumtionen i Förenade kungariket. I volym räknat föll den totala ölförsäljningen i Förenade kungariket med 9,5 % mellan 1989 och 1995 och den volymmässiga försäljningen på utskänkningsställen sjönk med 17,3 % under samma period. Utskänkningsställenas andel av försäljningsvolymen har sålunda minskat (från 79,3 % 1989 till runt 69 % år 1996) men förblir högst i EG, med undantag av Irland.

7. Den minskande ölförsäljningen på utskänkningsställen har motverkats av följande:

a) Ölpriserna på utskänkningsställen ökade med 21 % i fasta priser mellan 1989 och 1996, vilket endast till en försumbar del berodde på skattehöjningar.

b) En ökad andel av försäljningen i pubar utgörs av andra drycker än öl, och 1996 uppgick denna andel till 37 % av den totala omsättningen, huvudsakligen till följd av ökad cateringverksamhet.

8. Konsumtionen av fatöl utgjorde 63 % av den totala konsumtionen år 1996. Det är den högsta siffran i EG, med undantag av Irland. Som jämförelse kan nämnas att siffran var 39 % för Belgien, som har den tredje största konsumtionen av fatöl. Med ett genomsnitt på 6,5 varumärken per pub erbjuder brittiska pubar även ett större urval av fatöl än pubar i andra länder i EG.

Utbudsfaktorer

Bryggeriverksamheten

9. Den största förändring som skett sedan 1989 är att bryggerimarknaden har koncentrerats. Den ökade koncentrationen har uppstått genom att företag har lämnat bryggerimarknaden och sålt sin bryggeriverksamhet till befintliga konkurrenter. Under 1996 stod de fyra återstående nationella bryggerierna, nämligen Scottish & Newcastle, Bass, Carlsberg Tetley Brewing (CTB) och Whitbread, för 78 % av utbudet på den brittiska ölmarknaden. Dessutom lämnade fyra större regionala bryggerier marknaden mellan 1989 och 1991, vilket minskade antalet stora regionala bryggerier från elva till sju.

Grossistledet

10. En följd av lagarna var att några av de nationella bryggerierna sålde en del av sina kontrakterade fastigheter. Meningen var att detta skulle öka den fria handeln och betydelsen av oberoende grossister. Under 1995/96 stod de oberoende grossisterna fortfarande endast för ca 6 % av leveranserna, jämfört med 5 % 1985. De nationella bryggerierna dominerar fortfarande grossistsektorn, och deras andel av leveranserna motsvarar deras andel av produktionen.

11. De pubar som såldes av de nationella bryggerierna köptes till största delen av pubkedjor på detaljistnivå eller av regionala bryggerier. I allmänhet har pubkedjorna egen grossistverksamhet, men de kan också få leveranser direkt från bryggerierna. Inte heller de regionala bryggerierna behöver oberoende grossister. I kombination med den allmänt försämrade ölförsäljningen och de nationella bryggerigrossisternas förbättrade effektivitet, har detta medfört att tillväxten i sektorn för oberoende grossister varit försumbar.

Detaljistledet

12. I Förenade kungariket krävs tillstånd från lokal domstol för detaljförsäljning av öl och andra alkoholhaltiga drycker för konsumtion på stället. Det finns för närvarande tre olika typer av tillstånd:

- Fullständigt utskänkningstillstånd: En person kan köpa en alkoholhaltig dryck, utan att vara gäst på hotellet eller inta en måltid. Ungefär 83 100 fullständiga tillstånd har utfärdats, varav runt 57 000 till pubar. De övriga avser hotell och vinbarer.

- Begränsade utskänkningstillstånd: För att få köpa en alkoholhaltig dryck måste personen antingen var gäst på hotellet eller inta en måltid. Omfattar runt 32 300 privata hotell och restauranger.

- Klubbar: Personen måste vara medlem för att få köpa en alkoholhaltig dryck. Omfattar runt 31 500 utskänkningsställen, vilka oftast ägs gemensamt av medlemmarna.

13. Genom att tvinga fram ändrade ägarförhållanden när det gäller pubar har lagarna även påverkat hur mycket öl som säljs genom de olika detaljhandelskanalerna: bryggeriernas egna kontrakterade fastigheter, fastigheter som förvaltas av bryggerierna, oberoende pubföretags kontrakterade fastigheter, fastigheter som förvaltas av oberoende pubföretag, lokaler vars kontrakt med bryggerierna omfattar lån, samt icke-kontrakterade eller fria pubar. Detta framgår av följande översikt över ölförsäljningen (volym). Uppgifterna för 1985 är tagna ur MMC:s rapport och kan anses vara representativa för åren 1985-1989. Uppgifterna för 1995 har lämnats av den brittiska branschorganisationen Brewers and Licensed Retailers Association (BLRA), som har gjort uppskattningar av försäljningen för icke-medlemmar.

>Plats för tabell>

14. Lagarna gjorde även lånekontrakten mindre strikta, genom att det blev tillåtet för hyrestagaren att säga upp avtalet när som helst med en upsägningstid på tre månader. Lagarna införde även rätten för pubinnehavare som har lånekontrakt med de nationella bryggerierna att köpa in öl från ytterligare en leverantör. Av information som lämnats av BLRA framgår att runt 20 % av lånen betalas av eller förlängs varje år. En obestämd andel av dessa lån som betalas av eller förlängs torde utgöras av lån som pubinnehavare betalar tillbaka med pengar som de lånat av ett annat bryggeri (i utbyte mot ett nytt lånekontrakt). Det verkar som om de stora utskänkningsställena, såsom klubbar, inte bara får mycket större lån, utan dessutom icke-exklusiva kontrakt eftersom de vill ha två eller flera leverantörer. De är dock vanligtvis skyldiga att köpa in en viss mängd öl. BLRA gjorde ingen uppskattning av antalet sådana icke-exklusiva lån, hur stor andel av den totala volym som säljs på utskänkningsställen som dessa står för, eller hur stor andel av den totala försäljningen på utskänkningsställena i fråga som utgörs av den ölmängd som fastställs i sådana lånekontrakt.

Konkurrens mellan bryggerier

15. På grossistnivå har de större bryggerierna viss garanterad avsättning genom de fastigheter de har kontrakterat eller förvaltar. Bryggerierna måste konkurrera om leveranserna till resten av marknaden och försöka få enskilda avtal med fria utskänkningsställen och leveransavtal med pubkedjor och andra bryggerier. Detta sker huvudsakligen genom priskonkurrens och på grundval av varumärkenas styrka, även om bryggerierna också försöker vinna marknadsandelar genom att erbjuda fördelar, som t.ex. reklamstöd.

Marknadsinträde på bryggerinivå

16. De största inträdeshindren på denna nivå är behovet av att säkra tillgången till försäljningsställen och ett distributionssystem. Ett nytt företag måste se till att få leverera till oberoende utskänkningsställen och pubkedjor, att få ingå i de ölsortiment som bryggerierna levererar till sina egna fastigheter, eller (när det gäller de nationella bryggerierna) att få utgöra det öl som får köpas in från en annan leverantör (det s.k. gästölet). Konkurrenternas innehav av välkända varumärken är ytterligare ett inträdeshinder, som även kan hindra de befintliga bryggeriernas expansion. Detta kan spela större roll när det gäller lageröl, vilka normalt sett marknadsförs nationellt och där stordriftsfördelarna i fråga om reklam gör det mindre lönsamt att gå in på marknaden i liten skala.

17. Svårigheten att hitta försäljningsställen utgör i mindre grad ett inträdeshinder sedan lagarna genomfördes, eftersom den kontrakterade andelen av marknaden har minskat och det har tillkommit pubkedjor. Det är lättare för ett nytt företag att sluta leveransavtal med en kedja än med enskilda pubar. Behovet av distributionssystem förblir ett inträdeshinder. Överkapaciteten i bryggerierna är dock inte längre något väsentligt inträdeshinder, eftersom kapacitetsutnyttjandet var 90 % år 1996, jämfört med 79 % år 1991.

18. De flesta utländska öltillverkarna (mest lageröl) har valt att gå in på den brittiska marknaden genom att ingå exklusiva licensavtal med befintliga nationella bryggerier. Det innebär att ölet bryggs i Förenade kungariket och säljs som en del av det nationella bryggeriets varumärkessortiment. Dessa utländska lageröl har ofta marknadsförts som premiumvarumärken. Whitbread har ingått sådana licensavtal med Interbrew (Stella Artois), Heineken (lager och export) och för varumärket Murphy's Irish Stout.

Marknadsinträde på detaljistnivå

19. Pubar konkurrerar endast med varandra på lokal nivå. I princip har varje område ett lokalt pris för ett visst paket, som omfattar allt puben erbjuder (lokaler, atmosfär) och inte enbart ölpriset.

20. På detaljistnivån är inträdeshindren förhållandevis låga. Det enda som är av någon betydelse är tillståndslagarna, som kan förhindra att nya pubar öppnas om det inte finns något direkt behov av dem. Denna lag tillämpas inte lika strikt i hela Förenade kungariket, men när den tillämpas kan den göra det svårt att öppna en pub på en viss ort. Dessutom vägras numera tillstånd i vissa delar av Förenade kungariket med hänvisning till upprätthållandet av allmän ordning. Ett av pubföretagen har dock lyckats öppna över 100 pubar på tidigare obebyggd mark under de senaste åren.

Förändrade förhållanden mellan hyrestagare och hyresvärdar

21. Tidigare hyrdes pubar ut enligt hyresavtal för kort tid. Bryggeriet behöll ansvaret för själva byggnaden samt dess fasta inredning, medan hyrestagaren ansvarade för att sälja det öl som hyresvärden levererade, samt andra drycker och mat. Efter MMC:s rapport kom hyrestagarna att omfattas av hyreslagen från 1954 (Landlord and Tenant Act) och fick därmed besittningsskydd. De första långtidsavtal enligt vilka hyrestagarna ansvarade för fullständiga reparationer och underhåll och fick ett visst besittningsskydd och möjlighet att överlåta avtalet erbjöds dock långt före MMC:s rekommendation.

IV. Avtalen

22. Enligt hyresavtalen mellan Whitbread och hyrestagarna skall Whitbread tillhandahålla hyrestagaren en pub med fast inredning och tillstånd, så att denne kan bedriva pubverksamhet. Hyrestagaren skall betala hyra till Whitbread och samtycker till att köpa de ölsorter som anges i hyresavtalet av Whitbread, eller av en leverantör som Whitbread utser, och inte från någon annan leverantör.

23. Skillnaden mellan 20-årsavtalet och de två andra standardavtalen är att enligt 20-årsavtalet måste hyrestagaren för det första underhålla lokalen och den fasta inredningen (enligt de två andra hyresavtalen ansvarar inte hyrestagaren för ombyggnader eller dekoration av byggnadens yttre). För det andra får hyrestagaren inte förändra något utan Whitbreads medgivande (enligt förtidspensioneringsavtalet är förändringar förbjudna, med undantag av att förändringar inomhus som inte innebär ombyggnad får göras med Whitbreads medgivande, enligt femårsavtalet får inga förändringar göras). För det tredje får hyrestagaren inte överlåta hyresavtalet under de tre första åren av avtalets löptid. Därefter får avtalet, på begäran av Whitbread, på marknadsmässiga villkor överlåtas på en hyrestagare som utsetts av Whitbread, dock inte ett bryggeri (förtidspensioneringsavtalet får i princip inte överlåtas, men med Whitbreads medgivande får det överlåtas till hyrestagarens änka eller änkling; femårsavtalet får inte överlåtas).

24. Femårsavtalet används när omständigheterna gör att ett 20-årsavtal förefaller olämpligt, som när de ekonomiska förhållandena är instabila, kostnaderna för en fullständig reparation är för höga eller man överväger att renovera fastigheten inom de närmaste tre åren.

25. Förtidspensioneringsavtalet användes när befintliga hyrestagare med ettårskontrakt skrev 20-årsavtal under åren 1990-1992. Vissa hyrestagare önskade gå i pension under de närmaste fem åren, men ville ha besittningsskydd fram till dess.

Förpliktelsen att köpa öl

26. Hyrestagarna förbinder sig att köpa alla angivna ölsorter av Whitbread, eller av en leverantör som utsetts av Whitbread, med undantag av ett fatölsvarumärke (klausulen om det s.k. gästölet). Ölsorterna anges i bilagan till tillägget till hyresavtalet, som innehåller affärsvillkoren, och är följande: light, pale eller bitter ale (känd i Skottland som 70/-, heavy special eller Scotch ale), export eller premium ale (även känd i Skottland som 80/-ale), mild ale (känd i Skottland som 60/-, light eller pale ale), brown ale, strong ale (inbegripet barley wine), bitter stout eller porter, sweet stout, lager, export eller premium lager (även känd som "malt lager" eller "malt liquor"), strong lager, "diat pils" (eller premium low carbohydrate beer) och low carbohydrate (eller "lite") beer. Dessa sorter är representerade bland de varumärken eller beteckningar som ingår i Whitbreads aktuella prislista.

27. Hyrestagaren får sälja vilket öl som helst förutom de angivna sorterna, om det säljs i flaskor, burkar eller andra små förpackningar eller om det är ett fatöl och det är brukligt att sälja den ölsorten från fat eller nödvändigt för att tillfredsställa en tillräcklig efterfrågan från kunderna.

Hyran

28. Hyran betalas kvartalsvis i förskott och hyrestagaren betalar de premier som hyresvärden betalat för att försäkra lokalen mot dels förlust eller skada genom eldsvåda samt tre års marknadshyra för lokalen och avgifter för en expert, dels förlust av tillståndet.

29. Whitbread kan kräva att hyran omprövas i slutet av varje treårsperiod, dagen innan hyrestiden går ut, när Whitbread inte längre kan genomdriva kontraktet eller när Whitbread minskar köpförpliktelsens omfattning. Den nya hyran är den som är högst av den aktuella hyran och marknadshyran för lokalen den dag då hyran får höjas. Marknadshyran definieras som antingen den hyra parterna kommer överens om utgör marknadshyran vid det tillfället, eller det belopp som en skiljeman fastställer.

Rabatter och övriga kvantifierbara fördelar

30. Eftersom enskilda pubföretag som inte har inköpskontrakt med andra företag (enskilda fria pubföretag) kan få sådana rabatter för sina ölinköp i Förenade kungariket som inte erbjuds de kontrakterade pubföretagen, har kommissionen dels bedömt nettoprisdifferensen vid ölinköp från Whitbread som skillnaden mellan det pris som de enskilda fria pubföretagen betalar och det pris som Whitbreads hyrestagare betalar, dels värdet av de fördelar som Whitbread erbjuder sina hyrestagare och som inte är lätt tillgängliga för de enskilda fria pubföretagen. Utgångspunkten för denna bedömning var rapporten från Office of Fair Trading om deras undersökning av bryggeriernas prissättningspolitik i grossistledet i maj 1995 (OFT-rapporten), vilken kompletterades med ytterligare undersökningar som kommissionen genomförde.

31. Prisdifferensen är skillnaden mellan de genomsnittliga rabatter i brittiska pund/fat som Whitbread beviljar de av sina kunder som är enskilda fria pubföretag för en typisk produktmix och de rabatter som beviljas WPP-hyrestagarna, inbegripet de faktiska rabatterna på fatöl och de lägre WPP-listpriserna jämfört med Whitbreads prislista.

32. Hyressubventionen beräknas genom att den faktiska hyresintäkten från den kontrakterade fastigheten subtraheras från 15 % av fastighetens omsättning (räntan för ett icke-kontrakterat försäljningsställe antas vara 15 % av omsättningen). För att få fram hyressubventionen per fat, divideras den totala hyressubventionen med det antal fat som sammanlagt sålts till fastigheten i fråga. Beräkningen av hyressubventionen enligt tabellen nedan grundar sig på följande antaganden:

- Uppskattningen av de kontrakterade fastigheternas totala omsättning grundar sig på antagandet att den betalda hyran utgör 12,72 % av omsättningen. Siffran 12,72 % härrör från Whitbreads interna dokument, huvudsakligen avsedda att användas vid hyresförhandlingar eller hyresomförhandlingar, för ett urval av 30 pubar som gjorts av tjänstemän på kommissionen. Whitbread har underrättat kommissionen om att hyran i genomsnitt utgör 12,19 % av omsättningen för WPP-fastigheterna sammantaget.

- För åren 1990/91 och 1991/92 gäller uppgifterna om hyresintäkter, levererat antal fat och total omsättning samtliga de pubar som Whitbread hyr ut och levererar till.

- För åren 1992/93-1996/97 gäller uppgifterna om hyresintäkter, levererat antal fat och fastigheternas sammanlagda omsättning de pubar Whitbread hyr ut enligt de anmälda avtalen och levererar till. Kommissionen har gjort vissa uppskattningar på grundval av dessa uppgifter.

33. Whitbread har uppskattat det genomsnittliga värdet av och nyttan med de professionella tjänsterna per hyrestagare för vart och ett av de relevanta åren. Detta värde har multiplicerats med det sammanlagda antal pubar som hyrts ut enligt något av de anmälda avtalen (med undantag för åren 1990/91 och 1991/92 för vilka uppgifter som gäller alla WPP-pubar använts) och sedan dividerats med antalet fat som levererats till dessa lokaler.

34. Whitbread har använt två olika beräkningsmetoder som stöd för sina uppskattningar. Enligt den första metoden beräknades Whitbreads kostnader för de tjänster som tillhandahållits hyrestagarnas ledning (områdeschefer, fastighetsinspektörer, hyresförvaltare och cateringchefer) gratis. Denna kostnad dubblades för att återge kostnaden för det enskilda fria företaget. Från denna summa drogs sedan kostnaden, med påslag, för Whitbreads försäljningschefer som har hand om de enskilda fria företagen.

35. Enligt den andra metoden beräknades antalet dagar som Whitbreads ledande personal ägnat åt att stödja hyrestagarna. Under året 1994/95 till exempel, för vilket den uppskattade nyttan för varje hyrestagare var 2 500 pund sterling, ansågs åtta mandagar (fem dagar för områdeschefens månatliga "affärsbesök" på dagtid, kvartalsvisa kvällsbesök, utbildning och utvecklingsarbete, två dagar för fastighetsinspektörens årliga fastighetsinspektion, utvecklingsarbete och juridiska rådgivning och en dag för övriga chefer) ha använts till nytta för alla pubar och i genomsnitt ytterligare 2,5 mandagar ha ägnats cateringrådgivning, i form av månatliga besök och formell utbildning, till pubar med restaurangverksamhet.

36. Kostnaden för subventioneringen av de olika utbildnings-, marknadsförings- och cateringtjänster som erbjudits hyrestagare inom ramen för WPP ingår inte i denna uppskattning. Whitbread uppskattar att kostnaden för subventioneringen 1996/97 uppgår till ytterligare 180 pund sterling per hyrestagare inom WPP.

37. För beräkningen av värdet av anskaffningsfördelarna tillhandahöll Whitbread ett "stödvärde" per hyrestagare, som multiplicerades med det totala antalet pubar som hyrs ut enligt något av de anmälda avtalen och sedan dividerades med antalet fat som levererats till dessa pubar. Den metod som Whitbread använde bestod i att beräkna fördelarna för pubar som har "betydande restaurangverksamhet", "begränsad restaurangverksamhet" och "ingen restaurangverksamhet" var för sig för att på så vis få fram ett generellt genomsnitt. För 1996/97 var det generella genomsnittet exempelvis 3 580 pund sterling.

38. Som stöd för siffrorna för pubar med eller utan restaurangverksamhet tillhandahöll Whitbread närmare uppgifter om var och en av de enskilda poster för vilka anskaffningsfördelar var tillgängliga och uppskattningar av deras värde. För 1996/97 tillhandahölls dessa uppgifter för följande poster: gas, försäkring, kreditkort, glas, chips och nötter, djupfrysta livsmedel, anordningar för vattensparande, blandgas, gasol, slaktare, hygienartiklar och livsmedelshygien.

39. De fördelar som tillskrivs sådana investeringar i uthyrda pubar som genomförs tillsammans med hyrestagarna beräknas genom att man från kostnaden för denna investering drar den ytterligare inkomst som Whitbread kan räkna med under de närmaste fem åren till följd av investeringen. Denna ytterligare inkomst består av den genomsnittliga hyreshöjning som blir en följd av investeringen multiplicerad med antalet projekt och sedan med fem.

40. Resultaten av denna bedömning av prisdifferensen och de kvantifierbara fördelarna visas i följande tabell:

>Plats för tabell>

41. Förutom dessa "kvantifierbara fördelar", har Whitbread under vissa omständigheter samtyckt till att låta hyresavtal gå tillbaka eller, i ett begränsat antal fall, till att sänka hyran. Dessa "partnerskapsliknande inslag" och det faktum att den hyra som betalas är lägre än den för icke-kontrakterade lokaler (15 % av omsättningen) (5) stöder påståendet att kontrakterade hyrestagare löper andra risker än fria företag.

V. Slutsats

42. Kommissionen avser att ställa sig positiv till de avtal som här offentliggörs i sammanfattning och att i efterhand bevilja undantag enligt artikel 85.3. Dessförinnan uppmanar kommissionen alla intresserade tredje parter att lämna synpunkter inom en månad från och med dagen för detta tillkännagivande, med angivelse av referens IV/35.079/F3, till följande adress:

Europeiska kommission

Generaldirektoratet för konkurrens

Direktorat F

Rue de la Loi/Wetstraat 200

B-1049 Bryssel.

(1) EGT 13, 21.2.1962, s. 204.

(2) Lokaler med utskänkningstillstånd får sälja alkoholhaltiga drycker för konsumtion både på stället och på annan plats, medan lokaler med försäljningstillstånd, t.ex. livsmedelsbutiker, endast får sälja sådana drycker för konsumtion på annan plats.

(3) Kommissionens förordning (EEG) nr 1984/83 av den 22 juni 1983 om tillämpning fördragets artikel 85.3 på grupper av exklusiva inköpsavtal (EGT L 79, 23.3.1984, s. 38. Rättelse i EGT L 281, 13.10.1983, s. 24). Avdelning II i förordningen innehåller särskilda bestämmelser beträffande ölleveransavtal.

(4) Den brittiska regeringen föreslår att omfattningen skall utvidgas till att även omfatta ett flasköl.

(5) Kontrakterade hyrestagare betalar ett högre pris för öl, men om deras hyra är lägre gör kombinationen av lägre fasta kostnader (hyra) och högre rörliga kostnader (ölinköp) att vinsten blir mindre beroende av försäljningsvolymen.