BILAGA I.2

RÅDETS RESOLUTION av den 30 november 1994 om begränsningar för medborgare i tredje land när det gäller rätt till inresa och vistelse i medlemsstaternas territorier i syfte att bedriva verksamhet som egenföretagare

EUROPEISKA UNIONENS RÅD

med beaktade av Fördraget om upprättandet av Europeiska unionen, särskilt artikel K 1 i detta,

UTFÄRDAR DENNA RESOLUTION.

A. Allmänna synpunkter på politikområdet

1. Rådet erinrar om att i ministrarnas med ansvar för immigration rapport om invandrings- och asylpolitiska frågor som antogs av Europeiska rådet i Maastricht 1991, prioriterades frågan om harmonisering av riktlinjerna för inresa och vistelse i syfte att bedriva verksamhet som egenföretagare. I princip är dessa riktlinjer begränsande. Under alla omständigheter måste de gällande förpliktelserna i och den framtida utvecklingen av GATT-, GATS- och OECD-avtalen beaktas.

2. Rådet noterar att i 1994 års program med prioriteringar på området rättsliga och inrikes frågor, som antogs av rådet vid dess möte i Bryssel den 29-30 november, inkluderades som en prioriterad åtgärd ett beslut om att avsluta arbetet med egenföretagarnas rätt till inresa och vistelse.

3. Rådet välkomnar de framsteg som uppnåtts som ett resultat av att slutakten och avtalen i Uruguayrundan för internationell frihandel och för främjande av investeringar och skapande av arbetstillfällen, undertecknades i Marrakesh den 15 april 1994.

4. Rådet anser att frågan om rätt till inresa och vistelse för personer i syfte att bedriva avlönad verksamhet och frågan om rätt till inresa och vistelse för egenföretagare i viss utsträckning kan behandlas olika. Om personer tillåts inresa och vistelse i syfte att bedriva ekonomisk verksamhet (genom investeringar, uppfinningar, överföring av teknik, skapande av arbetstillfällen) och detta bidrar till värdlandets ekonomi, gagnar det landet. Konstnärer som bedriver självständig verksamhet i betydande omfattning kan också tillåtas inresa och vistelse.

5. Rådet anser att medborgare i tredje land inte skall beviljas rätt till inresa och vistelse i en medlemsstat i syfte att bedriva självständig verksamhet om denna inte har något ekonomiskt värde för den staten eller någon av dess regioner.

6. Rådet anser att det är nödvändigt att säkerställa att personer som försöker få arbete som anställd inte beviljas inresa och vistelse som egenföretagare.

7. Rådet anser vidare att det är nödvändigt att se till att personer inte etablerar sig och börjar arbeta som egenföretagare om de saknar lämpliga kvalifikationer och/eller ekonomiska möjligheter samt att säkerställa att de inte anställs.

8. Rådet samtycker till att i denna resolution inte ta upp frågan om medborgare i tredje land som lagligen och varaktigt vistas i en medlemsstats territorium trots att de inte har rätt till inresa och vistelse eller bosättning i någon annan medlemsstat. Rådet samtycker till att undersöka denna fråga vid senare tillfälle.

9. Rådet samtycker därför till att principerna nedan skall styra medlemsstaternas interna politik gentemot medborgare i tredje land som ansöker om rätt till inresa och vistelse i deras territorier i syfte att börja bedriva verksamhet som företagare. Rådet samtycker till att medlemsstaterna inte skall kunna mildra nedanstående principer i den nationella lagstiftningen. Rådet samtycker till att beakta dessa principer i alla förslag till revidering av nationell lagstiftning. Medlemsstaterna skall vidare sträva efter att söka säkerställa att den nationella lagstiftningen den 1 januari 1996 överensstämmer med dessa principer. Principerna är inte lagligen bindande för medlemsstaterna och kan inte åberopas av den enskilde.

10. Rådet samtycker till att en översyn av genomförandet av resolutionen och regelbundna utvärderingar av om det finns behov av att ändra den skall företas regelbundet.

11. Rådet bekräftar även att tillämpningen av dessa principer inte är något hinder för tillämpning av nationella regler om lag och ordning, hälsa och nationell säkerhet.

B. Personer som inte omfattas av denna resolution

Principerna för harmonisering gäller inte följande:

- Personer som har rätt till fri rörlighet enligt gemenskapsrätten, t.ex. medborgare i medlemsstaterna, medborgare i de EFTA-länder som omfattas av EES-avtalet och deras familjemedlemmar.

- Medborgare i tredje land som har beviljats tillstånd för inresa och vistelse för återförening med familjemedlemmar som är medborgare i en medlemsstat eller i tredje land när dessa är bosatta i den berörda medlemsstaten.

- Medborgare i tredje land vilkas möjlighet till anställning omfattas av rättigheter i enlighet med avtal som slutits med tredje land som regleras av gemenskapsrätten och genom bilaterala och multilaterala avtal som GATT-, GATS- och OECD-avtalen.

- Medborgare i tredje land som reser in i medlemsstaterna för att påbörja en avlönad anställning. Dessa personer omfattas av principerna enligt resolutionen om begränsningar av rätten till inresa och vistelse för medborgare i tredje land i medlemsstaterna för anställning som antogs av rådet den 20-21 juni 1994.

- Medborgare i tredje land som reser in i medlemsstaterna i syfte att studera. Dessa personer omfattas av de principer som skall fastställas i resolutionen som rör tillåtelse för medborgare i tredje land att inresa till och vistas i medlemsstaterna i studiesyfte.

C. Allmänna principer

Punkt 1

1. Denna resolution gäller endast enskilda personer och påverkar inte etablerandet av företag.

2. "Verksamhet som egenföretagare" avser all verksamhet som bedrivs enskilt eller i juridisk form som bolag eller företag enligt definitionen i artikel 58 i EG-fördraget, utan att egenföretagaren i något fall är ansvarig inför en arbetsgivare.

3. Endast de delägare som är aktivt engagerade i företaget och vilkas närvaro är nödvändig för att fullfölja bolagets eller företagets syften och företagsledning kan få tillstånd att själva etablera sig i den mottagande medlemsstatens territorium. I de fall där dessa delägare inte är majoritetsaktieägare eller innehar ett betydande antal aktier i bolaget eller företaget, kan medlemsstaterna förbehålla sig rätten att inte tillåta dem inresa och vistelse annat än som avlönade anställda när de har fått tillstånd att arbeta.

Punkt 2

1. En medlemsstat kan tillåta medborgare i tredje land som önskar bedriva verksamhet som egenföretagare inresa i sitt territorium när det har fastställts på vederbörligt sätt på det sätt som krävs av varje medlemsstat, att verksamheten kommer att ge de fördelar som avses i avsnitt A 4, eller att den motsvarar sådan verksamhet som avses i sista meningen i avsnitt A 4 och att de allmänna bestämmelserna för inresa och vistelse har uppfyllts.

2. Genom förfarandet för inresa och vistelse skall det säkerställas att de personer som uppenbarligen söker avlönad anställning eller vilkas delägarskap eller chefsskap utgör ett förtäckt avlönat anställningsförhållande inte beviljas inresa och vistelse som egenföretagare. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 8.2 skall tillståndet att bedriva verksamhet som egenföretagare när detta tillstånd har getts, inte utsträckas till möjligheten att söka efter eller anta ett erbjudande om arbete på arbetsmarknaden.

Punkt 3

1. Ansökningar om tillstånd för inresa och vistelse måste lämnas till de myndigheter i mottagande medlemsstat som är behöriga enligt den nationella lagstiftningen, till statens konsulat eller diplomatiska beskickning, eller till en behörig nationell myndighet som utsetts till detta i hemlandet eller ursprungslandet för den person som ansöker om tillstånd till inresa och vistelse för att bedriva verksamhet som egenföretagare.

2. Ansökningarna måste åtföljas av upplysningar som kan användas för att fastställa om den planerade verksamheten uppfyller de nödvändiga förutsättningarna under punkt 2 och även av skriftliga bevis på att verksamheten kommer att bedrivas i enlighet med relevant nationell lagstiftning.

3. Följande kan t.ex. krävas för att fastställa de förutsättningar som anges i punkt 2 i enlighet med nationell lagstiftning:

- Handlingar som anger typen, omfattningen och varaktigheten av den verksamhet som personen vill bedriva.

- Handlingar som anger hur stor personal som sannolikt kommer att behövas.

- En beskrivning av lokalerna där verksamheten skall bedrivas, vilka skall vara lämpliga för ändamålet.

- Bevis för att det finns tillgängliga medel för det planerade syftet.

4. Följande kan t.ex. krävas för att fastställa att gällande nationell lagstiftning kommer att följas:

- Bevis på att egenföretagaren uppfyller villkoren för den mottagande medlemsstaten när det gäller yrkeskvalifikationer och tillträde till yrket.

- För bolag och företag, registreringsbevis eller bevis på att uppgifterna om företaget har offentliggjorts eller registrerats samt namnen på chefer och företagsledning och de delägare som äger rätt att företräda dem.

- Intyg från polismyndighet eller liknande handling som visar den berörda personens redbarhet.

Punkt 4

1. Tillstånd att ägna sig åt arbete som egenföretagare kommer att beviljas i enlighet med bestämmelser i den nationella utlänningslagstiftningen för personer som är bosatta i landet men inte är medborgare, skriftligen t.ex. genom en stämpel i passet eller annan handling. Ett sådant tillstånd kommer att vara personligt och kan inte överföras.

2. Det första tillståndets giltighet kan tidsbegränsas. Efter ansökan kan det förlängas för ytterligare en period och/eller gälla för obegränsad tid, om villkoren för inresa och vistelse enligt den nationella lagstiftningen fortsätter att gälla.

Punkt 5

1. Alla ansökningar om förlängning måste, när den nationella lagstiftningen i medlemsstaten så kräver, åtföljas av ett skriftligt intyg från egenföretagaren där denne garanterar att verksamheten fortsatt skall bedrivas under ordnade former.

2. Åtminstone vid den tidpunkt när en sådan ansökan om förlängning som avses under punkt 4.2 lämnas in, kan en kontroll göras av om den aktuella verksamheten bedrivs med ärligt uppsåt och om den fortfarande motsvarar den verksamhet för vilken tillstånd givits, om den berörda personens förmåga att försörja sig själv genom inkomster från verksamheten och om den kommer att överensstämma med de i punkt 2.1 angivna förutsättningarna även i fortsättningen.

3. Alla ytterligare kontroller som medlemsstaterna därefter skulle kunna genomföra bör i princip begränsas.

Punkt 6

1. På de villkor som anges i den nationella lagstiftningen kan medlemsstater ge en medborgare i tredje land som vill tillhandahålla en tjänst tillåtelse att resa in i deras territorium och att mot ersättning utföra det arbete tjänsten kräver.

2. Med "en person som tillhandahåller tjänster" avses en egenföretagare (som bor i utlandet) och vars tjänster efterfrågas av en person bosatt i en medlemsstat, och där den förre mot ersättning utför en bestämd tjänst under en bestämd period.

Punkt 7

Personer som redan befinner sig i en medlemsstats territorium som studenter, praktikanter, säsongsarbetare, som personer som tillhandahåller tjänster, som personer som arbetar på kontrakt, eller av andra orsaker, kommer normalt inte att ges tillstånd att förlänga vistelsen i syfte att etablera sig som egenföretagare. Dessa personer måste lämna landet så snart som syftet med vistelsen och anledningen till att de fick tillstånd att resa in i landet har upphört att gälla.

Punkt 8

1. Som allmän regel gäller att det måste kontrolleras att personer som fått tillstånd att bedriva verksamhet som egenföretagare inte påbörjar ett avlönat anställningsförhållande efter en tid.

2. Medlemsstaterna kan tillåta egenföretagare som har fått permanent uppehållstillstånd eller uppehållstillstånd för längre tid att i förekommande fall söka arbetstillstånd i syfte att erhålla avlönad anställning.

Punkt 9

En egenföretagares make/maka och ogifta barn som inte har uppnått en viss ålder, varierande mellan 16 och 18 år alltefter berörd medlemsstat, kommer normalt att tillåtas förena sig med den person som berörs av de villkor som fastställs i resolutionen om familjeåterförening som antagits av ministrarna med ansvar för invandringsfrågor i Europeiska gemenskapen den 1 juni 1993.

Punkt 10

1. De avtal som gör det möjligt för medlemsstaterna att vägra inresa och vistelse på grund av skäl som rör allmän ordning och säkerhet påverkas inte av denna resolution.

2. Bestämmelser i denna resolution skall inte påverka medlemsstaternas bestämmelser om handel och yrkesverksamhet eller uppgörelser om ömsesidigt erkännande av yrkesmässiga kvalifikationer.

Punkt 11

I denna resolution finns ingenting som hindrar en medlemsstat från att förbehålla sig rätten att i enlighet med nationell lagstiftning ge medborgare i tredje land tillåtelse till inresa och vistelse, när dessa gör betydande investeringar i handel och industri i medlemsstaten, och det finns starka ekonomiska skäl till undantag från de principer i denna resolution som begränsar den affärsverksamhet medborgaren i tredje land bedriver.