Kommissionens beslut

av den 25 april 2001

om det statliga stöd som Italien har genomfört till förmån för Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato samt för några av dess dotterbolag

[delgivet med nr K(2001) 1177]

(Endast den italienska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2002/345/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 i detta,

efter att i enlighet med nämnda artiklar(1) ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

I. FÖRFARANDE

(1) Genom en skrivelse av den 4 augusti 1998 underrättade kommissionen Italien om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget avseende det stöd som beviljats Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato (nedan kallat Poligrafico) och några av dess dotterbolag.

(2) Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.

(3) Kommissionen har mottagit synpunkter från tre berörda parter. Den har översänt dessa synpunkter till Italien som har givits tillfälle att bemöta dem.

(4) De italienska myndigheternas kommentarer mottogs i en skrivelse av den 1 februari 1999. Kommissionen begärde ytterligare klargöranden i skrivelser av den 9 februari och den 27 augusti 1999.

(5) De italienska myndigheterna inkom med de begärda uppgifterna till kommissionen genom skrivelser av den 26 mars, 27 maj, 20 augusti och 29 november 1999 samt av den 13 mars 2000. Olika möten har hållits med de italienska myndigheterna. Särskilt vid mötet i Rom den 21 januari 2000 lämnades detaljerade uppgifter.

(6) Under förfarandets lopp har kommissionen fått uppgifter om en ny stödåtgärd som Italien har beviljat inom ramen för en mer omfattande omstruktureringsplan. Den 3 maj 2000 beslutade således kommissionen att utvidga förfarandet till att även omfatta denna nya stödåtgärd. Italien underrättades om detta beslut i en skrivelse av den 5 juli 2000.

(7) Kommissionens beslut att utvidga förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.

(8) Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda parter.

(9) De italienska myndigheterna inkom med kommentarer i en skrivelse av den 3 augusti 2000.

II. DETALJERAD BESKRIVNING AV ÅTGÄRDERNA

(10) Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato grundades genom lag nr 2744 från 1928 för att produktionen av sedelpapper och vanligt papper för den italienska statens räkning skulle koncentreras till en enda enhet. I artikel 1 i ovannämda lag definierades det som ett offentligt företag (Ente Pubblico Economico) under finansministeriets kontroll. I lag nr 559 från 1966 omdefinierades företagets karaktär och finansiella struktur. Bland annat överfördes kontrollen över företaget till ekonomi- och finansministeriet och till budgetministeriet, och företagets mål fastställdes enligt följande:

- Tillverkning av papper (både vanligt papper och sedelpapper).

- Publikation av allt statligt offentligt tryck.

- Publikation av litterära verk av nationellt intresse.

- Drift av anläggningar för papperstillverkning.

(11) Ur finansiell synvinkel tillerkände lagen Poligrafico äganderätten till de fastigheter, anläggningar och tillgångar som redan användes av det befintliga företaget samt ett kapitaltillskott på 3 miljarder lire. Genom lagen upphävdes även den avgift som Poligrafico var skyldig att betala till staten för användningen av dessa tillgångar (4 % av tillgångarnas värde). Samtidigt blev företaget skyldigt att betala 90 % av sin årliga vinst till staten i form av utdelning.

(12) Lag nr 154 från 1978 gav bland annat Poligrafico vissa ytterligare uppgifter, nämligen

- att för statens räkning prägla mynt som är lagliga betalningsmedel (både i Italien och i utlandet), och

- att prägla konstnärliga mynt och samlarmynt.

(13) År 1980 fick företaget tillstånd att köpa aktiemajoriteten i Cartiere Miliani di Fabriano SpA (nedan kallat CMF), ett stort företag som tillverkar cellulosa och papper.

(14) Genom lag nr 266 från 1988 bekräftades slutligen att Poligrafico är ett offentligt företag, vilket innebär att det står under budgetministeriets kontroll. Även om företaget inte är ett affärsdrivande företag är det ekonomiskt oberoende i förhållande till staten. Dess ledning utnämns av den italienska regeringen.

(15) När förfarandet inleddes bestod Poligrafico-koncernen av Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato, som är moderbolag och fungerar som både verksamhetsdrivande företag och finansiellt holdingbolag. Poligrafico kontrollerade direkt företagen CMF (97,3 %), Verres SpA (nedan kallat Verres) (55 %), Editalia SpA (nedan kallat Editalia) (71,8 %) och Editalia Film Srl (71,4 %) och var dessutom minoritetsaktieägare i Istituto Enciclopedia Italiana Treccani SpA (10 %) och Meccano SpA (0,6 %). Koncernen bestod totalt av 27 dotterbolag och sju företag som den äger aktier i.

(16) När förfarandet inleddes kontrollerade CMF i sin tur olika företag, bland annat Cellulosa Calabra SpA (nedan kallat Cellulosa Calabra), Naco International SpA (nedan kallat Naco), NWT SpA (nedan kallat NWT), FAD SpA och ytterligare några företag. Poligrafico-gruppens struktur som den såg ut när förfarandet inleddes anges i tabell 1.

Tabell 1

Poligrafico-koncernen

(de viktigaste bolagen) den 31 december 1996

>PIC FILE= "L_2002126SV.000301.TIF">

(17) Enligt den italienska civillagen och lagarna nr 559/66 och nr 154/78 är Poligrafico inte skyldigt att upprätta koncernredovisning. I juni 1996 begärde emellertid budgetministeriet att Poligrafico skulle upprätta en sådan. Koncernredovisningen visas i tabell 2.

(18) Den största delen av Poligraficos omsättning kommer från leveranser av produkter och tjänster till staten enligt vad som fastställts i ovannämnda lag nr 559/66. Enligt denna lag skall Poligrafico producera och leverera vanligt papper och säkerhetspapper till myndigheterna, publicera Italiens officiella tidning och författningssamling, prägla mynt för statens räkning och tillverka statens värdemärken och andra produkter avsedda att skydda allmänhetens tilltro(2).

(19) År 1998 fördelade sig Poligrafico-koncernens omsättning på följande sätt:

>Plats för tabell>

(20) Poligraficos konsoliderade resultaträkning visas i tabell 2.

Tabell 2

Poligraficos konsoliderade resultaträkning

>Plats för tabell>

(21) CMF är Poligraficos största verksamhetsdrivande dotterbolag vad gäller omsättning och produktion. Detta bolag producerar vanligt papper och säkerhetspapper. I tabell 3 anges bolagets viktigaste ekonomiska och finansiella uppgifter.

Tabell 3

CMF:s konsoliderade resultaträkning

>Plats för tabell>

(22) I sitt beslut att inleda förfarandet konstaterade kommissionen att Italien har beviljat olika stödåtgärder såväl till Poligrafico som till bolag som kontrolleras av detta företag. Kommissionen nämner särskilt två ökningar av CMF:s kapital, från Poligrafico under 1996 och 1998, till ett belopp av 54 miljarder italienska lire (28 miljoner euro) respektive 250 miljarder italienska lire (125 miljoner euro). Dessutom har Poligrafico tagit ut priser som ligger högre än marknadspriserna för produkter och tjänster som levererats till staten.

(23) Efter det att förfarandet hade inletts antog den italienska regeringen lag nr 116 av den 21 april 1999 enligt vilken Poligrafico före den 31 december 2001 skall genomföra ett omfattande omstruktureringsprogram för att omvandla företaget från ett offentligt företag till ett aktiebolag. I detta avseende anger lagen att Poligrafico skall genomföra en treårig omstruktureringsplan för att återupprätta koncernens lönsamhet och finansiella soliditet.

(24) Inom ramen för förfarandet har Italien meddelat kommissionen att Poligrafico genom lag nr 144 av den 17 maj 1999 beviljas ett årligt stöd på 80 miljarder italienska lire (40 miljoner euro) under de närmaste 20 åren för att betala ränta och amortering på de lån som Poligrafico tagit för att finansiera omstruktureringsplanen.

(25) Dessutom har de italienska myndigheterna preciserat att Poligrafico har beviljat CMF följande belopp:

- År 1996 en kapitalökning med 54 miljarder italienska lire (28 miljoner euro).

- År 1998 en skuldöverföring på 227 miljarder italienska lire (116 miljoner euro) och ett kapitaltillskott på 30 miljarder italienska lire (15 miljoner euro).

- År 1999 ett kapitaltillskott på 89 miljarder italienska lire (46 miljoner euro).

(26) Av dessa medel har CMF överfört 272 miljarder italienska lire till Cellulosa Calabra, 25 miljarder italienska lire till NWT och 5 miljarder italienska lire till Naco.

(27) Dessutom meddelade Italien kommissionen att Poligrafico 1998 beviljade ett kapitaltillskott till Editalia till ett nettobelopp av 49 miljarder italienska lire (25 miljoner euro) för att bygga upp dess aktiekapital som urholkats av förluster.

(28) Alla dessa belopp som Poligrafico beviljat sina dotterbolag har återvunnits av Poligrafico genom det årliga bidrag som den italienska staten beviljat företaget. I detta förfarande skall den stödåtgärd bedömas som beviljats Poligrafico genom lag nr 144 av den 17 maj 1999 (80 miljarder italienska lire under 20 år).

III. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

(29) Frankrike lade fram synpunkter när förfarandet inleddes och anförde att "Direction des monnaies et médailles" inte hade deltagit i det anbudsförfarande som kommissionen nämner i beslutet om att inleda förfarandet om myntpräglingstjänster i Indien och Algeriet.

(30) Frankrike anförde vidare att Verres verksamhet på exportmarknaderna begränsades en del under 1997 och 1998 eftersom företaget inte hade deltagit i något av de anbudsförfaranden där "Direction des monnaies et médailles" hade deltagit.

IV. KOMMENTARER FRÅN ITALIEN

(31) I sitt svar anför Italien följande:

- När det gäller de två kapitaltillskotten som Poligrafico godkänt till förmån för CMF i) utgör inte dessa statligt stöd eftersom de inte har medfört någon ekonomisk fördel för mottagaren, ii) Poligrafico har handlat som en privat investerare i en marknadsekonomi och iii) under alla omständigheter är de eventuella stöden förenliga med den gemensamma marknaden enligt artikel 87.3 c.

- De förmodade handelsförmåner som beviljats Poligrafico utgör inte statligt stöd eftersom Italien aldrig har betalat Poligrafico något överpris för produkter och tjänster som företaget sålt.

(32) Vad gäller punkt i anger de italienska myndigheterna att de medel som Poligrafico beviljat CMF inte omfattas av artikel 87.1, eftersom dessa medel inte har medfört någon ekonomisk fördel för mottagaren. De hävdar att CMF har överfört de två kapitaltillskotten helt och hållet till sina dotterbolag Cellulosa Calabra, Naco och NWT för att finansiera deras omstrukturering. Med tanke på att medlen, enligt de italienska myndigheterna, har överförts till Cellulosa Calabra, Naco och NWT har CMF inte haft några ekonomiska fördelar eftersom CMF bara har agerat som förmedlare.

(33) Italien anför att de medel som CMF beviljat Cellulosa Calabra, Naco och NWT inte utgör statligt stöd eftersom dessa bolag aldrig har varit aktiva på marknaden och åtgärderna kan alltså inte ha påverkat konkurrensen och handeln inom gemenskapen. I vilket fall som helst har Cellulosa Calabra och Naco överlåtits till privata investerare, medan NWT:s verksamhet har upphört.

(34) När det gäller punkt ii anför de italienska myndigheterna att Poligrafico genom att bevilja dessa medel handlade som en privat investerare när man tillförde nödvändiga medel till omstrukturering av ett av sina dotterbolag för att slå vakt om värdet på sin investering.

(35) När det gäller punkt iii anför de italienska myndigheterna att om kommissionen betraktar åtgärderna som statligt stöd skall de emellertid omfattas av undantaget i artikel 87.3 c eftersom de syftade till att omstrukturera ett företag i svårigheter.

(36) Vad gäller de förmodade handelsförmåner som beviljats Poligrafico i form av överpris för produkter och tjänster som levererats till staten bestrider Italien att det överhuvudtaget har förekommit något sådant, och klargör att priset för produkter och tjänster som levererats till staten fastställs av ett utskott vid den myndighet som är ansvarig för leveranser till samtliga myndigheter (Provveditorato Generale dello Stato).

(37) Enligt de italienska myndigheterna fastställs priserna av utskottet med hänsyn dels till priserna på liknande produkter och tjänster på marknaden, dels till Poligraficos produktionskostnader. Följaktligen hävdar Italien att man inte kan anta att Poligrafico har erhållit något överpris.

(38) Vad gäller de medel som anslagits till Poligrafico genom lag nr 144 av den 17 maj 1999, som inte berörs av beslutet om att inleda förfarandet, hävdar Italien att dessa medel utgör en del av en omfattande omstruktureringsplan för Poligrafico-koncernen och att de därför utgör stöd som är förenligt med den gemensamma marknaden enligt 87.3 c.

(39) Slutligen vad gäller de medel som Poligrafico beviljat Editalia hävdar Italien att dessa medel avsåg omstrukturering av bolaget och att de därför skall beaktas som stöd som är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 87.3 c i EG-fördraget.

(40) De italienska myndigheterna har lagt fram samma argument i samband med utvidgningen av förfarandet.

V. BEDÖMNING AV ÅTGÄRDERNA

(41) I detta fall är det nödvändigt att fastställa om de medel som Poligrafico har beviljat till sina dotterbolag och de förmodade handelsförmånerna

- har beviljats av staten eller med hjälp av statliga medel,

- hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion

och

- påverkar handeln mellan medlemsstaterna

och därför skall anses som stöd enligt artikel 87.1.

Statliga medel

(42) De medel som var avsedda för Poligrafico genom lag nr 144 av den 17 maj 1999 kommer direkt från statens budget och utgör helt klart statliga medel enligt artikel 87.1.

Gynnande av vissa företag

(43) Kommissionen anser att alla finansiella åtgärder som staten beviljar ett enskilt företag och som under olika former minskar de kostnader som vanligtvis belastar företagets egen budget måste anses som statligt stöd enligt artikel 87.

(44) De medel som anslagits till Poligrafico (80 miljarder italienska lire under 20 år) genom lag nr 144 från 1999 gör det möjligt för företaget att betala ränta och amorteringar på de lån som tagits för att finansiera omstruktureringen. I praktiken är Poligrafico i stånd att uppta lån för vilka den inte behöver betala tillbaka varken kapital eller ränta. Det lånebelopp som Poligrafico kan erhålla utan att behöva betala ränta och amortering uppskattas till cirka 1100 miljarder italienska lire (568 miljoner euro).

(45) Lån är en nödvändig finansieringsform för att kunna driva företag eftersom man erhåller medel för att täcka kostnaderna för verksamheten och för att finansiera investeringar och extraordinära kostnader, till exempel förvärv. Skyldigheten att betala tillbaka lån till marknadsränta tvingar företagen att kräva bättre lönsamhet på sina investeringar för att kunna betala tillbaka lånen och erhålla tillräcklig avkastning till delägarna.

(46) Under dessa omständigheter kommer Poligrafico att få ett lån utan återbetalningsskyldighet, eftersom staten kommer att betala tillbaka lånet under de närmaste 20 åren. Detta visar alltså att stödet minskar de kostnader som Poligrafico skulle ha haft om det vore ett vanligt affärsdrivande företag utan statligt stöd.

(47) De medel som anslagits till Poligrafico genom lag nr 144 av 1999 gynnar således företaget i förhållande till de konkurrenter som inte omfattas av samma åtgärd och ger på så sätt Poligrafico en ekonomisk fördel i den mening som avses i artikel 87.1 i fördraget.

(48) De italienska myndigheterna hävdar att Poligrafico skall använda en del av lånet för att betala tillbaka skulder som företaget dragit på sig när man tillhandahöll finansiella medel till CMF (370 miljarder italienska lire - 190 miljoner euro) och Editalia (49 miljarder italienska lire - 25 miljoner euro). CMF har i sin tur använt den största delen av medlen för att tillskjuta kapital till några dotterbolag, närmare bestämt till Cellulosa Calabra (272 miljarder italienska lire), Naco (5 miljarder italienska lire) och NWT (25 miljarder italienska lire). Enligt de italienska myndigheterna utgör alltså inte de medel som anslagits till Poligrafico statligt stöd eftersom de enbart överförts till CMF som i sin tur har överfört dem till Cellulosa Calabra, Naco och NWT. Eftersom de sistnämnda företagens omsättning var mycket begränsad - om de överhuvudtaget hade någon - kan ingen snedvridning av konkurrensen konstateras i det aktuella fallet.

(49) Kommissionen delar inte denna uppfattning. Poligrafico är en integrerad koncern som bedriver produktion direkt och via dotterbolag. Även om CMF är klart avskilt från Poligrafico tillhör CMF koncernen och måste under detta förfarande anses som en del av en enda ekonomisk koncern. CMF är både ett integrerat produktionsföretag och ett underordnat holdingbolag inom Poligrafico-koncernen eftersom CMF innehar aktier i mer än 15 bolag.

(50) De åtgärder som beviljats till förmån för Poligrafico skall anses omfatta hela koncernen, utan hänsyn till om de gynnar vissa produkter eller tjänster som levereras av Poligrafico, CMF eller något annat dotterbolag.

(51) När kommissionen skall besluta om åtgärderna har medfört någon ekonomisk fördel för mottagarna, i den mening som avses i artikel 87, måste kommissionen följaktligen tillämpa principen om en privat investerare i en marknadsekonomi på de medel som Italien anslagit till Poligrafico eftersom dessa även omfattar de medel som Poligrafico beviljat till sina dotterbolag för att finansiera deras omstrukturering.

(52) Därför är det nödvändigt att undersöka om de medel som Poligrafico har erhållit har beviljats enligt principen om en privat investerare i en marknadsekonomi(3). I annat fall skulle dessa åtgärder medföra en ekonomisk fördel för mottagaren. Den sistnämnde skulle kunna utnyttja dessa resurser för att betala kostnader och göra investeringar utan att behöva ta lån från finansinstitut eller säkerställa tillräcklig avkastning på dessa medel.

(53) Enligt principen om en privat investerare i en marknadsekonomi anses en transaktion mellan staten och ett offentligt företag som statligt stöd om det inte skulle ha beviljats av en privat investerare som verkar under normala marknadsvillkor. I synnerhet kan man anta att det föreligger statligt stöd när ett företags ekonomiska situation och i synnerhet skuldsättningsvolymen är sådana att man inte kan förvänta sig en normal avkastning (i utdelning eller vinst) på investerat kapital inom en rimlig tidsgräns(4).

(54) Både Poligrafico och CMF, vilket framgår av tabell 2 och 3, befann sig i en svår ekonomisk situation när de erhöll medel från sina respektive aktieägare. När det gäller Poligrafico visar tabell 2 att företagets ekonomiska situation hade försämrats avsevärt. Poligraficos rörelsemarginal var negativ redan 1996 och försämrades ytterligare 1997. Även om man bortser från engångsavskrivningarna 1997 kan man konstatera att rörelsemarginalen (som kan jämställas med resultatet av den industriella verksamheten) uppvisade ett underskott på cirka 100 miljarder italienska lire. Trots den anmärkningsvärda förbättringen 1997 uppvisade företaget dock fortsatta förluster.

(55) Dessutom kan man notera att Poligrafico uppvisade negativt eget kapital både 1997 och 1998. Under normala villkor kan ett företag med nettounderskott i det egna kapitalet inte fortsätta att bedriva verksamhet.

(56) Denna argumentation kan även i tillämpliga delar anses gälla för CMF. Enligt vad som framgår av tabell 3 har företagets omsättning sjunkit drastiskt och CMF uppvisade ett underskott vad gäller rörelsemarginalen såväl 1997 som 1998. Under dessa år har CMF gjort avsevärda förluster som fullständigt urholkat företagets kapital. Det är enbart tack vare bidragen från Poligrafico som företaget har kunnat fortsätta med verksamheten. Det står således klart att Poligrafico med hänsyn till företagets senaste resultat, finansiella struktur och ekonomiska prognoser inte kunde förvänta sig någon avkastning på sina investeringar som skulle ha varit acceptabel för en privat investerare.

(57) Till följd av detta kunde italienska staten rimligtvis inte förvänta sig en normal marknadsavkastning på företagets investeringar. De finansiella bidragen till Poligrafico skall följaktligen anses ha gynnat mottagaren i den mening som avses i artikel 87 och skulle alltså kunna utgöra statligt stöd enligt artikel 87 i EG-fördraget, om de påverkar handeln mellan medlemsstaterna.

Påverkan på handeln mellan medlemsstaterna

(58) Det tredje villkoret som skall vara uppfyllt för att en viss statlig åtgärd skall omfattas av artikel 87 är att den har en verklig eller möjlig påverkan på handeln mellan medlemsstaterna. I detta fall är det nödvändigt att bedöma stödets påverkan på handeln mellan medlemsstaterna eftersom, vilket kommissionen också framhöll när förfarandet inleddes, Poligrafico och dess dotterbolag bedriver verksamhet inom olika sektorer - produktion av papper och pappersmassa, myntprägling och förlagsverksamhet - som är utsatta för konkurrens och inom vilka gemenskapshandeln är omfattande.

(59) Dessutom har kommissionen klart framhållit när förfarandet inleddes att det finns en befintlig eller möjlig gemenskapshandel i de sektorer där Poligrafico bedriver sin verksamhet. Kommissionen avser särskilt myntprägling, pappersleveranser till myndigheter och förlagstjänster. Kommissionen framhåller på nytt sina argument vad gäller påverkan på handeln mellan medlemsstaterna, dvs. att de statliga stödåtgärder som beviljats Poligrafico eller dess dotterbolag påverkar eller hotar att påverka handeln mellan medlemsstaterna.

(60) Dessutom noterar kommissionen att det enligt domstolen inte krävs att den befintliga handeln mellan medlemsstaterna påverkas direkt för att ett stöd skall omfattas av artikel 87. Det räcker att åtgärderna förstärker stödmottagarens ställning i förhållande till andra konkurrerande företag i handeln inom gemenskapen(5). Detta är fallet när det gäller Poligraficos konkurrenter, men även när det gäller andra företag som präglar mynt eller driver förlag och tryckerier.

(61) Man kan således dra slutsatsen att åtgärderna även uppfyller det tredje villkoret i punkt 31 och alltså utgör statligt stöd enligt artikel 87.1.

Förenlighet med den gemensamma marknaden

(62) När kommissionen har fastställt om åtgärderna utgör statligt stöd enligt artikel 87.1 måste kommissionen bedöma om de kan anses förenliga med den gemensamma marknaden enligt relevanta bestämmelser i EG-fördraget.

(63) Artikel 87.2 kan uteslutas eftersom åtgärderna i fråga inte är stöd av social karaktär som ges till enskilda konsumenter eller stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer.

(64) När det gäller artikel 87.3 a och den del av artikel 87.3 c som rör regioner bör det noteras att stödet inte verkar avse att främja utveckling i några specifika regioner med tanke på att Poligrafico-koncernen är verksamt i flera olika geografiska områden. Dessutom är stödet inte avsett att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller för att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi enligt artikel 87.3 b.

(65) Med hänsyn till åtgärdernas karaktär synes inte heller undantaget i artikel 87.3 d tillämpligt.

(66) Stödåtgärderna i fråga kan alltså enbart omfattas av undantaget i artikel 87.3 c. Mot bakgrund av detta måste kommissionen bedöma åtgärdernas förenlighet med den gemensamma marknaden på grundval av Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter(6), eftersom förfarandet inleddes 1998 och gäller det stöd som hade beviljats fram till denna tidpunkt. På basis av dessa riktlinjer skall en omstruktureringsplan uppfylla följande allmänna villkor om den skall kunna godkännas av kommissionen:

i) Den måste återställa företagets lönsamhet på lång sikt.

ii) Den skall förhindra att stödet medför olämpliga snedvridningar av konkurrensen.

iii) Stödet skall stå i proportion till omstruktureringens kostnader och fördelar.

iv) Omstruktureringsplanen skall genomföras fullt ut.

v) Kommissionen skall övervaka omstruktureringsplanens genomförande.

(67) Endast om alla ovanstående kriterier är uppfyllda, kan kommissionen förklara att stödet inte strider mot det gemensamma intresset och godkänna åtgärden enligt artikel 87.3 c.

(68) Därför har de italienska myndigheterna lagt fram en omfattande omstruktureringsplan såväl för Poligrafico-koncernen som helhet som för CMF. Planen grundar sig på följande tre huvudpunkter:

- Poligraficos verksamhet skall koncentreras till koncernens kärnverksamhet, dvs. leverans av produkter och tjänster till offentlig förvaltning, och följaktligen skall den "externa" verksamheten upphöra.

- Privatisering/avveckling av de flesta av Poligraficos dotterbolag, av CMF och de flesta av CMF:s dotterbolag.

- Kostnadsminskning genom att den interna effektiviteten ökas och genom omstruktureringar.

(69) Poligrafico anser att företaget kommer att kunna uppvisa stabil lönsamhet år 2002, medan tillfredsställande kassaflöde förväntas redan 1999 och 2000 (se tabell 4).

Tabell 4

Omstruktureringsplan för Poligrafico

>Plats för tabell>

(70) Ovanstående resultat skall uppnås genom en drastisk minskning på nästan 50 % av företagets rörelsekostnader, särskilt personalkostnaderna. Dessutom skall omfattande insatser göras för att omorganisera företaget och Poligraficos produktion av olika produkter och tjänster för den privata marknaden skall upphöra. Till exempel har man redan inlett avveckling av produktionsanläggningar för vanligt papper och kuvert. Omsättningsmässigt (1997) motsvarar det en minskning på cirka 170 miljarder italienska lire (cirka 87 miljoner euro) per år.

(71) När planen är genomförd skall Poligrafico koncentrera sin produktion på följande två produktionskategorier:

- Produkter och tjänster för offentlig förvaltning på vilka myndigheterna ställer särskilda kvalitets- och säkerhetskrav med hänsyn till möjligheter att efterbilda, trovärdighet etc. (kategori a). Denna produktkategori omfattar pass, identifikationshandlingar, lottsedlar, statsobligationer och Italiens officiella tidning samt myntprägling för den italienska centralbanken. När omstruktureringsplanen är avslutad menar man att dessa produkter skall utgöra 85 % av företagets omsättning. Med tanke på produkternas särskilda egenskaper står det klart att konkurrensen är ganska begränsad.

- Produkter för den offentliga förvaltningen som inte har samma säkerhetskrav som produktkategori a. Kategori b) omfattar skattehandlingar, röstkort etc. När omstruktureringsplanen har genomförts bör produkterna i kategori b utgöra resten av Poligraficos omsättning, dvs. 15 %.

(72) Eftersom att Poligrafico skall upphöra med tillverkning av alla sina befintliga kommersiella produkter, föreskrivs det i omstruktureringsplanen att alla produktionsanläggningar skall stängas för att produktionen skall kunna koncentreras till en enda ny anläggning. Därigenom kan man öka effektiviteten och förbättra produktkvaliteten. Det kommer dessutom att bli nödvändigt med en särskild anläggning för enbart prägling av mynt.

(73) Dessutom föreskrivs det i planen att alla Poligraficos dotterbolag utom Verres och Editalia skall säljas. Verres skall behållas på grund av dess produktion av råvaror för myntprägling, medan Editalia är viktigt för förlagsverksamheten och kan vara nyttigt för Poligraficos kärnverksamhet. I planen föreskrivs det dock att dessa dotterbolag eventuellt kan bli föremål för försäljning i ett senare skede.

(74) I planen föreskrivs även en avsevärd minskning av de priser som Poligrafico tar ut av offentliga förvaltningar för sina produkter och tjänster. På basis av 1997 års produktionsuppgifter beräknas det att detta kommer att minska koncernens omsättning med cirka 90 miljarder italienska lire när planen är genomförd.

(75) Vad gäller organisationen anges det i omstruktureringsplanen att Poligraficos personalstyrka skall minskas från 5302 personer 1997 till 2650 personer 2002 och till 2550 personer referensåret, när hela produktionen kommer att vara koncentrerad till en enda anläggning. I planen föreskrivs även en sänkning av enhetskostnaderna för personal genom att några rättsliga aspekter i anställningskontrakten ändras och att äldre och dyrare arbetskraft ersätts med yngre arbetskraft som är billigare. Den kombinerade åtgärden med personalnedskärningar och minskning av enhetskostnaderna kommer att leda till att företagets totala personalkostnader minskas från 475 miljarder italienska lire (244 miljoner euro) 1997 till 228 miljarder italienska lire (117 miljoner euro) referensåret.

(76) Det bör observeras att personalstyrkan den 30 juni 2000 redan hade minskats med cirka 1850 personer till 3130 personer, dvs. minskningen hade gått snabbare än vad som föreskrivs i planen.

(77) I planen föreskrivs att de totala kostnaderna för att finansiera ovanstående åtgärder beräknas uppgå till cirka 1400 miljarder italienska lire (720 miljoner euro) under perioden 1999-2002. Cirka 600 miljarder lire avser förändring av Poligraficos ekonomiska situation, 430 miljarder italienska lire avser koncentration av produktionsanläggningarna till en enda anläggning och 370 miljarder italienska lire skall täcka sociala kostnader vid uppsägningar. Poligraficos bidrag till planens finansiering kommer att uppgå till cirka 300 miljarder italienska lire, av vilka 120 miljarder italienska lire härrör från försäljning av tillgångar och dotterbolag, 100 miljarder italienska lire från kassaflödet under perioden och 80 miljarder italienska lire från kapitalminskningen i rörelsen.

(78) Resterande 1100 miljarder italienska lire skall enligt vad som anges under skäl 44 komma från lån där staten skall betala ränta och amortering.

(79) Slutligen bör det noteras att Poligrafico skall införa ett analytiskt redovisningssystem som kommer att göra det möjligt att särskilja kostnader och intäkter från produkter som sålts enbart till de offentliga förvaltningarna från de produkter som eventuellt sålts på den privata marknaden. Detta kommer att minska risken för att stöd till Poligraficos verksamhet som leverantör till de offentliga förvaltningarna omdirigeras till eventuell verksamhet som Poligrafico beslutar att konkurrera med på marknaden.

(80) Den viktigaste punkten när det gäller Poligraficos omstrukturering kommer att vara minskningen av dess rörelsekostnader (cirka 200 miljarder italienska lire under den aktuella tidsperioden) till följd av personalminskningen, rationaliseringen av produktionen och andra organisatoriska insatser. Genomförandet av dessa insatser beror på bolagsledningens vilja och inte på marknadens fördelaktiga utveckling.

(81) Av tabell 4 framgår det att åtgärderna i omstruktureringsplanen kommer att leda till att Poligrafico uppnår stabil lönsamhet från och med 2001. Redan 2000 kommer Poligrafico att kunna notera ett kassaflöde som gör det möjligt att finansiera en del av de återstående omstruktureringsåtgärderna. Det är också värt att notera att dessa resultat enbart kommer att uppnås genom interna omstruktureringåtgärder utan hänsyn till fördelaktiga marknadsvillkor. Villkoret under punkt i är således uppfyllt.

(82) Samtidigt med Poligraficos omstrukturering omfattar de italienska myndigheternas plan en radikal omstrukturering av CMF som skall leda till att företaget privatiseras så snart som möjligt. Eftersom CMF är Poligraficos största dotterbolag bör omstruktureringen analyseras innan företaget privatiseras.

(83) CMF:s omstruktureringsplan grundar sig på följande åtgärder som skall genomföras inom tre år:

- Förändring av produktsortimentet till produkter med ökat mervärde, till exempel säkerhetspapper.

- Avveckling av verksamheten inom självkopierande papper.

- Renovering av energianläggningarna som står för en hög procentuell andel av rörelsekostnaderna.

- Omstrukturering av handelsorganisationen och marknadsföringen.

- Nedskärning av personalstyrkan.

(84) I planen föreskrivs även försäljning av de flesta av CMF:s dotterbolag och icke-strategisk verksamhet. Vad gäller de bolag som skall säljas bör det framhållas att CMF redan har sålt Cellulosa Calabra, som var ett dotterbolag med stora förluster. I enlighet med vad som nämns under punkt 48 hävdar de italienska myndigheterna att det stöd som beviljats till detta bolag och till Naco och NWT bör granskas separat. Av ovannämnd anledning anser kommissionen att dessa bolag - som alla har mycket begränsad eller obefintlig omsättning och produktion - omfattas av CMF:s verksamhet inom pappers- och massaproduktion.

(85) Det bör dock påpekas att CMF:s svårigheter främst härrör från Cellulosa Calabra, Naco och NWT. Särskilt Cellulosa Calabra som har tagit emot 90 % av de medel som CMF anslagit till sina dotterbolag och skulle bli en produktionsanläggning i Kalabrien - mindre gynnad region inom mål 1 - för pappersproduktion genom en specialprocess för att minska användningen av trä och effekterna av föroreningarna från produktionsprocesser som baseras på klor. Trots betydande investeringar och en stor personalstyrka har bolaget aldrig uppnått någon nämnvärd produktionsnivå, utan företaget har begränsat sig till produktionstest och marknadsföring. Det är värt att notera att dess omsättning under första hälften av 1998, dvs. före privatiseringen, uppgick till enbart 140 miljoner italienska lire (72000 euro). Företaget såldes - genom ett offentligt och öppet anbudsförfarande - till en grupp investerare som avvecklade alla anläggningar för pappersproduktion och använde industriområdet för att producera elektricitet. Det finns alltså ingen anledning att granska en eventuell omstruktureringsplan för Cellulosa Calabra.

(86) Det samma gäller för Naco och NWT. Båda företagen skulle införa nya processer för produktion av papper och liknande produkter. Nacos omsättning 1997 - före privatiseringen - uppgick till endast 170 miljoner italienska lire (86000 euro), medan NWT:s omsättning 1998 låg något under 1500 miljoner italienska lire (770000 euro). Även dessa båda dotterbolag har sålts - genom ett öppet och offentligt anbudsförfarande - till privata investerare. Vinsten, 8 % respektive 2 % av CMF:s medel som var avsedda för dotterbolagen, har använts för att balansera tidigare förluster.

(87) I planen för CMF föreskrivs att försäljningen och avvecklingen av de flesta av dotterbolagen skall fortsätta. Förutom de redan nämnda bolagen Cellulosa Calabra, Naco och NWT, har CMF redan sålt Polimoore S.p.A och FAD S.p.A., medan Cargest S.p.A. har avvecklats, liksom Cogest S.p.A.

(88) Cerreto Castello-anläggningen, som tillhörde Fabriano Soft, har också sålts, medan CMF:s produktionslinje för självkopierande papper har stängts.

(89) Dessutom föreskrivs det i planen olika åtgärder för att anpassa företagets produkter och distributionskanaler och dessutom en ökning av företagets effektivitet i förhållande till konkurrenterna. En av åtgärderna innebär en minskning av personalen från den nuvarande nivån på 970 anställda till 600 anställda (en minskning med 40 %).

(90) Dessa åtgärder skulle innebära en vändpunkt för företaget. CMF skulle i själva verket kunna uppnå ett verksamhetsöverskott på 60 miljarder italienska lire (31 miljoner euro) under 2002 jämfört med en förlust på 1 miljard italienska lire (0,5 miljoner euro) 1998 (se tabell 5).

Tabell 5

Omstruktureringsplan för CMF

>Plats för tabell>

(91) Inom ramen för denna plan skall CMF privatiseras i linje med omstruktureringsplanen för dess aktieägare Poligrafico. Därför har försäljningsförfarandet redan inletts.

(92) Enligt vad som anges i punkt 67 måste kommissionen bedöma om de italienska myndigheternas omstruktureringsplan uppfyller de fem villkor som anges i riktlinjerna på detta område.

(93) Det första villkoret innebär att åtgärderna måste göra det möjligt att inom en rimlig tidsperiod återställa företagets lönsamhet på lång sikt på basis av ett realistiskt antagande om marknadsvillkoren.

(94) När det gäller CMF framhåller kommissionen dessutom att omstruktureringen förväntas leda till att företaget uppnår stabil lönsamhet 2002. Under referensåret 2002 uppskattar man att kassaflödet kommer att uppgå till cirka 60 miljarder italienska lire, vilket är tillräckligt för att täcka verksamhetens behov och bolagets investeringar. Omstruktureringen kommer till stor del att göras möjlig genom CMF:s insatser för att förbättra företagets effektivitet och minska dess rörelsekostnader. Till exempel förväntas personalkostnaderna minska från 75 miljarder italienska lire 1997 till 45 miljarder italienska lire 2002 (en minskning med 40 %). Dessa åtgärder beror främst på bolagsledningens vilja och inte på marknadsvillkorens fördelaktiga utveckling.

(95) Dessutom beaktar kommissionen de italienska myndigheternas åtagande att så snart som möjligt privatisera CMF inom ramen för Poligraficos omstruktureringsplan. Kommissionen anser att deltagande av privata investerare kommer att förstärka företagets lönsamhetsutsikter.

(96) Därför är det värt att notera att Poligrafico redan har valt ut en konsult för försäljning av CMF och att privatiseringsförfarandet står i begrepp att inledas.

(97) Kommissionen beaktar de italienska myndigheternas åtagande att genomföra ovanstående omstruktureringsplan fullt ut enligt den angivna tidsplanen och dessutom att från och med den 30 juni 2001 tillhandahålla halvårsrapporter om hur arbetet framskrider.

(98) Det andra villkoret innebär att olämpliga snedvridningar av konkurrensen till följd av stödet skall undvikas. Rent generellt orsakar stöd från staten till ett företag olämpliga snedvridningar av konkurrensen, eftersom det försätter företaget i en gynnsammare ekonomisk situation än konkurrenterna. Följaktligen måste denna effekt uppvägas av att produktionskapaciteten minskas.

(99) I detta fall framgår det av omstruktureringsplanen att Poligrafico kommer att minska sin produktionskapacitet avsevärt. I enlighet med ovanstående kommer Poligrafico att upphöra med all sin nuvarande verksamhet för den privata marknaden och begränsa sig till produkter och tjänster för de offentliga förvaltningarna. På basis av 1998 års uppgifter medför detta ett produktionsbortfall på cirka 170 miljarder italienska lire av en total omsättning på 977 miljarder italienska lire (17 %).

(100) Vidare kommer Poligrafico att sälja de flesta av sina dotterbolag, särskilt CMF som utan tvivel är det största företaget vad gäller produktionskapacitet och omsättning. Enligt tabell 4 kommer Poligraficos omsättning att sjunka till 752 miljarder italienska lire 2002 i förhållande till 998 miljarder italienska lire 1996 och framför allt i förhållande till 1530 miljarder lire i konsoliderad omsättning 1996. Detta innebär en minskning med cirka 25 % för Poligrafico och cirka 50 % för koncernen. Även om man beaktar att Verres och Editalia finns kvar i koncernen är minskningen i form av produktionskapacitet anmärkningsvärd och betydande.

(101) Dessutom, vilket redan har nämnts i föregående punkter, kommer Poligrafico att stänga sina tre nuvarande produktionsanläggningar för att koncentrera verksamheten till en enda ny produktionsanläggning, vilket också skulle kunna leda till en avsevärd minskning av koncernens disponibla produktionskapacitet.

(102) Kommissionen framhåller i övrigt att CMF kommer att göra avsevärda nedskärningar i personalstyrkan (-40 %) och strukturera om produktionsanläggningarna, vilket kommer att leda till anmärkningsvärda minskningar av produktionskapaciteten. Bolaget kommer i synnerhet att stänga den nya anläggningen i Rocchetta som byggdes mellan 1991 och 1993 med en potentiell produktionskapacitet på 150000-200000 ton. CMF kommer att använda anläggningen som logistikterminal och gradvis minska sin nuvarande produktion. Även denna åtgärd kommer att leda till att den potentiella produktionskapaciteten minskar.

(103) Kommissionen konstaterar därför att på grundval av de italienska myndigheternas plan har Poligrafico redan minskat och kommer att ytterligare minska sin produktionskapacitet genom att koncentrera produktionsställena och sälja de flesta av sina dotterbolag, särskilt CMF. Kommissionen anser följaktligen att det stöd som beviljats till Poligrafico inte kommer att orsaka oskäliga snedvridningar av konkurrensen under förutsättning att åtgärderna i omstruktureringsplanen genomförs fullt ut. Således är det andra villkoret uppfyllt.

(104) Det tredje villkoret innebär att stödet skall stå i proportion till omstruktureringens kostnader och fördelar. För att statligt stöd skall vara förenligt med den gemensamma marknaden skall det vara begränsat till det strikta minimum som krävs för att återställa lönsamheten och får alltså inte användas till aggressiva åtgärder som snedvrider marknaden, förutom när det gäller åtgärder som är nödvändiga för att återställa företagets lönsamhet.

(105) Enligt vad som anges under punkt 77 skulle den totala kostnaden för omstruktureringsplanen uppgå till 1400 miljarder italienska lire. Poligrafico skall själv lämna ett avsevärt bidrag till planens finansiering genom kassaflödet (100 miljarder italienska lire under hela perioden) från rationaliseringsåtgärderna, genom försäljning av tillgångar och dotterbolag (120 miljarder lire) samt genom en minskning av rörelsekapitalet.

(106) På grundval av de italienska myndigheternas uppgifter framgår det att de medel som Poligrafico har mottagit skall användas för att minska bolagets finansiella skulder, återuppbygga det egna kapitalet, finansiera omstruktureringen av verksamheten och för att täcka de sociala kostnaderna vid uppsägningar.

(107) I slutet av 1998 uppvisade Poligrafico ett underskott i eget kapital på cirka 600 miljarder italienska lire (308 miljoner euro) till följd av företagets förluster under 1997 och 1998. Dessa förluster berodde främst på avskrivningar av lager och tillgångar samt på att det var nödvändigt att skjuta till kapital till dotterbolagen, särskilt CMF. Kommissionen anser att de medel som staten beviljat Poligrafico är begränsade till det strikta minimum som krävs för att täcka kostnaderna för att den finansiella, organisatoriska och industriella omorganiseringen skall kunna genomföras.

(108) Enligt ovanstående kommer Poligrafico att använda det statliga stödet tillsammans med sina egna medel för att täcka de sociala kostnaderna i samband med uppsägningar av personalen (370 miljarder italienska lire), omstrukturera sina produktionsanläggningar (430 miljarder italienska lire - 221 miljoner euro) och för att bygga upp företagets egna kapital (600 miljoner italienska lire - 308 miljoner euro). När planen har genomförts kommer Poligrafico att ha en solid ekonomisk struktur som kännetecknas av en normal skuldsättningsnivå i förhållande till företagets egna kapital.

(109) Kommissionen anser följaktligen att det stöd som anslagits till Poligrafico står i proportion till omstruktureringens kostnader och fördelar och inte tillför något överskott som skulle kunna användas till att finansiera aggressiva kommersiella åtgärder. I detta avseende noterar kommissionen även att Poligrafico skall införa ett särskilt redovisningssystem som kommer att göra det möjligt att särskilja kostnader och intäkter från produkter som sålts enbart till de offentliga förvaltningarna från de produkter som eventuellt sålts till kunder på den privata marknaden. Detta kommer att bidra ytterligare till att förhindra att medel eventuellt överförs till den (begränsade) kommersiella verksamhet som finns kvar när omstruktureringsplanen är genomförd.

(110) Kommissionen anser därför att stödet inte har tillfört Poligrafico och CMF ytterligare kapital som inte hänger samman med omstruktureringen och som kan användas för att finansiera aggressiva kommersiella åtgärder och nyinvesteringar som inte ligger i linje med omstruktureringen.

(111) Det tredje villkoret har redan nämnts under de föregående punkterna, dvs. att mottagarna skall bidra på ett avsevärt sätt till finansieringen av omstruktureringsåtgärderna. Poligrafico kommer som redan nämnts att lämna ett omfattande bidrag på cirka 300 miljarder italienska lire (154 miljoner euro) till omstruktureringen. Detta bidrag härrör från försäljning av tillgångar, dotterbolag och industrianläggningar samt dessutom från kassaflödet till följd av att verksamheten rationaliseras.

(112) När det gäller CMF noterar kommissionen att bolaget avser att använda 150 miljarder italienska lire (77 miljoner euro) av egna medel till omstruktureringen av ett beräknat behov på 200 miljarder italienska lire (103 miljoner euro). CMF kommer även att sälja de flesta av sina dotterbolag (enligt ovanstående har flera av dessa redan sålts eller står i begrepp att säljas) och använda inkomsterna därifrån för att finansiera omstruktureringen.

(113) Kommissionen anser att båda bolagen deltar på ett betydelsefullt sätt i finansieringen av sina respektive omstruktureringsplaner. Således är det tredje villkoret uppfyllt.

(114) Slutligen har Italien åtagit sig att se till att omstruktureringsplanen genomförs fullt ut och att tillhandahålla kommissionen halvårsrapporter om Poligraficos ekonomiska och finansiella situation samt om bolagets framsteg med omstruktureringsåtgärderna för att kommissionen skall kunna kontrollera att planerna verkligen genomförs. Följaktligen är de fjärde och femte villkoren uppfyllda.

VI. SLUTSATSER

(115) Kommissionen konstaterar att Italien olagligen har genomfört stödåtgärderna i fråga i strid med artikel 88.3 i fördraget. Emellertid anser kommissionen dock att stödet till Poligrafico är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 87.3 c i fördraget förutsatt att den omstruktureringsplan som lagts fram för kommissionen inom ramen för detta förfarande har genomförts fullt ut.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det statliga stöd som Italien har beviljat till förmån för Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato, till ett belopp av 80 miljarder italienska lire per år under de närmaste 20 åren (vilket motsvarar ett nuvärde på 1100 miljarder italienska lire) är förenligt med den gemensamma marknaden enligt villkoren i artikel 2.

Artikel 2

Italien skall säkerställa att omstruktureringsplanen för Istituto Poligrafico e Zecca dello Stato genomförs och skall varje halvår från och med den 1 juli 2001 lägga fram en rapport om hur genomförandet fortskrider.

Artikel 3

Italien skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet.

Artikel 4

Detta beslut riktar sig till Republiken Italien.

Utfärdat i Bryssel den 25 april 2001.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 133, 13.5.1999 och EGT C 272, 23.9.2000, s. 17.

(2) Artikel 2 i lag nr 559/66 ändrad genom artikel 2 i DLGS nr 166 av 1999.

(3) Kommissionens meddelande om tillämpning av artiklarna 92 och 93 i EG-fördraget och artikel 5 i kommissionens direktiv 80/723/EG på offentliga företag inom tillverkningssektorn, EGT C 307, 13.11.1993, s. 3, del III.

(4) Se ovan, punkt 16.

(5) Dom i mål 730/79, Philips Morris mot kommissionen, Rec. 1980, s. 2671.

(6) Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i sårigheter, EGT C 368, 23.12.1994, s. 12.