Kommissionens beslut

av den 11 juni 2003

om att förklara en företagskoncentration förenlig med den gemensamma marknaden och EES-avtalet

(Ärende COMP/M.3056 - Celanese/Degussa/European Oxo Chemicals JV)

[delgivet med nr K(2003) 1821]

(Endast den tyska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2004/105/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 57.2 a i detta,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer(1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1310/97(2), särskilt artikel 8.2 i denna,

med hänsyn till kommissionens beslut att inleda ett förfarande i detta ärende,

efter att ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig om kommissionens invändningar,

efter samråd med Rådgivande kommittén för koncentrationer(3),

med beaktande av förhörsombudets slutrapport i ärendet(4), och

av följande skäl:

(1) Kommissionen mottog den 18 december 2002 en anmälan om en planerad koncentration enligt artikel 4 i rådets förordning (EEG) nr 4064/89 (nedan kallad "koncentrationsförordningen"). Enligt anmälan bildar Celanese Chemicals Europe GmbH (nedan kallat "Celanese"), ett helägt dotterbolag till Celanese AG tillsammans med Oxeno Olefinchemie GmbH (nedan kallat "Oxeno"), ett helägt dotterbolag till Degussa AG (nedan kallat "Degussa"), ett gemensamt företag i vilket de också kommer att infoga sin nuvarande (europeiska) Oxo C3-rörelse. Det gemensamma företagets firma skall vara "European Oxo Chemicals GmbH" (EOC).

(2) Efter att ha granskat anmälan konstaterade kommissionen att den anmälda planen faller inom koncentrationsförordningens tillämpningsområde och ger anledning till allvarligt tvivel på förenligheten med den gemensamma marknaden. Kommissionen beslutade därför den 30 januari 2003 inleda förfarandet enligt artikel 6.1 c i koncentrationsförordningen. Sedan kommissionen grundligt undersökt fallet har den dragit slutsatsen att den anmälda planen sannolikt inte kommer att skapa någon dominerande ställning som påtagligt skulle hämma en effektiv konkurrens på någon väsentlig del av den gemensamma marknaden.

I. PARTERNA

(3) Det tyska Celanese Chemicals Europe GmbH är ett helägt dotterbolag till Celanese AG. Det tyska Celanese AG är ett världsomspännande kemiföretag med tyngdpunkterna baskemikalier, acetatprodukter, tekniska plaster, polypropenfolier och livsmedelstillsatser. De oxokemikalier som skall ingå i det gemensamma företaget är oxoalkoholer, mjukgörare och lösningsmedel som används som mellanprodukter vid framställning av plaster, bensintillsatser, polyetenfolier, färger och lacker.

(4) Det tyska Oxeno Olefinchemie GmbH med säte i Marl (Tyskland) är ett helägt dotterbolag till Degussa AG med säte i Düsseldorf. Degussa kontrollerades vid tidpunkten för anmälan fortfarande av E.ON AG men hör numera till koncernen RAG Aktiengesellschaft, Essen (Tyskland). Företaget arbetar globalt inom specialkemi. Oxeno tillverkar C3- och C4-kemikalier (bl.a. oxoalkoholer, mjukgörare och lösningsmedel), som används vid plastbearbetning, i lack- och färgindustrin samt i kosmetika och läkemedel.

II. PLANEN

(5) Koncentrationen innebär att Celanese och Oxeno bildar ett självständigt gemensamt företag. Detta skall framförallt tillverka och saluföra Oxo C3-kemikalier, särskilt butyraldehyd, butanol, butylacetat, 2-eylhexanol (2-EH), dioktylftalat (DOP) och karbonsyror (trimetylhexansyra, 2-etylhexansyra och smörsyra).

(6) Parternas nuvarande (europeiska) Oxo C3-verksamhet skall ingå i det gemensamma företaget. Av produktionstekniska skäl kan Oxeno inte införliva sin anläggning för butyraldehyd i det gemensamma företaget. Oxeno kommer dock uteslutande att tillverka butyraldehyd för det gemensamma företaget i sin anläggning i Marl och leverera hela produktionen av butyraldehyd till det gemensamma företaget. När det gäller butylacetat skall endast Oxenos verksamhet ingå i det gemensamma företaget. Celanese däremot kommer att behålla sin butylacetatverksamhet, eftersom den inte bedrivs på affärsområdet oxokemikalier utan på området "acetyler". När det gäller 2-EH kommer Degussa enbart att införliva de befintliga 2-EH-leveransavtalen och 2-EH-kundstocken i det gemensamma företaget, men kommer att slutgiltigt upphöra med produktionen av 2-EH när det gemensamma företaget bildas och koncentrera sig på den mera långkedjiga ersättningsprodukten INA. Detsamma gäller för följdprodukten till 2-EH, DOP, för vilken Degussa likaså endast kommer att införliva kundstocken. Celaneses anläggningar för karbonsyror kommer inte att överföras till det gemensamma företaget.

(7) Det gemensamma företaget kommer dessutom att ta fram några tilläggstjänster (drift av ett tanklager, fettalkoholdestillation, etanolbearbetning, hartsproduktion, hydrering av cyklododekatrien till cyklododekan och bearbetning av butylglykol och ättiksyra till butylglykolacetater), framförallt för Degussa.

III. KONCENTRATIONEN

(8) Det gemensamma företaget kommer att bli ett självständigt gemensamt företag enligt artikel 3.2 i koncentrationsförordningen. Det kommer att kontrolleras av Celanese och Oxeno tillsammans, är varaktigt och kommer att fylla en självständig ekonomisk enhets alla funktioner.

(9) Celanese och Oxeno kommer att äga 50 % vardera i det gemensamma företaget. Endast bolagsstämman och styrelsen i samförstånd kan ta strategiska affärsbeslut om finansiell planering, tillsättning av företagsledning, större investeringar och affärsplan. Det gemensamma företaget kontrolleras därför av de båda parterna gemensamt.

(10) Det gemensamma företaget skall långsiktigt uppfylla alla en självständig ekonomisk enhets funktioner. Det är inrättat på obestämd tid, och produktionsanläggningarna kommer varaktigt att överföras till det gemensamma företaget. Dessutom kommer detta att på de relevanta marknaderna utöva de funktioner som även andra företag på dessa marknader utövar. Det kommer att ha en egen ledning för den löpande driften och förfoga över tillräckliga finansiella medel för affärsrörelsen. De oxokemikalier företaget säljer kommer att tillverkas nästan enbart i egna produktionsanläggningar och med egen personal som överförts från Celanese och Oxeno till det gemensamma företaget. Detta kommer dessutom att ha direkt egen tillgång till marknaden. Det kommer självt att ansvara för försäljningen av de produkter det tillverkar.

(11) Planen är därför en koncentration i den mening som avses i artikel 3.2.1 b i koncentrationsförordningen.

IV. BETYDELSE FÖR GEMENSKAPEN I DESS HELHET

(12) De berörda företagens sammanlagda omsättning i hela världen översteg 5 miljarder euro (Celanese AG 5097 miljoner euro och RAG Aktiengesellschaft cirka 13 miljarder euro). Celanese och RAG hade vardera en omsättning inom gemenskapen på mer än 250 miljoner euro ([...](5)). Celanese uppnådde inte mer än två tredjedelar av sin sammanlagda omsättning inom gemenskapen i en och samma medlemsstat. Den anmälda koncentrationen har därför betydelse för hela gemenskapen.

V. KONKURRENSBEDÖMNING

(13) Efter ingående granskning av koncentrationen kan det konstateras att den inte skapar eller förstärker någon dominerande ställning för parterna som skulle påtagligt hämma en effektiv konkurrens på den gemensamma marknaden eller en väsentlig del av denna.

LEVERANTÖRER PÅ DE BERÖRDA MARKNADERNA

(14) Råvaran för här aktuella produkter är butyraldehyd, som framställs av propen och syntesgas. Av denna basprodukt framställs i ett första tillverkningssteg följdprodukterna butanol, 2-etylhexanol (2-EH), karbonsyror, TMP och NPG. I ett följande bearbetningssteg kan butanol användas för att framställa butylacetat och andra produkter som Celanese erbjuder, som butylamin eller butylakrylat. Av 2-EH framställs bl.a. produkterna 2-EH-akrylat och dioktylftalat (DOP). Leverantörerna är i regel vertikalt integrerade och förbrukar själva en stor del av de framställda förprodukterna för vidarebearbetning.

(15) Till de viktigaste vertikalt integrerade leverantörerna hör förutom parterna BASF, Perstorp, Atofina och Zakady Azotowe "Kedzierzyn" SA.

(16) BASF är världens största kemikoncern. Sedan anläggningen i Tarragona, Spanien, stängts är hela Oxochemies produktion i Europa koncentrerad till Ludwigshafen. BASF är den enda konkurrent som uppträder på alla de sex marknader där det gemensamma företaget kommer att verka. Genom sin koncernstrategi, som syftar till att uppnå synergivinster genom integrerad produktion, är BASF emellertid också i mindre utsträckning än andra konkurrenter på marknaden för oxokemikalier hänvisad till att sälja halvfabrikat till tredje part. BASF är relativt svagt företrätt på många marknader för oxo-mellanprodukter.

(17) Perstorp är ett svenskt företag företrätt inom affärsområdena oxo-mellanprodukter, Engineering Materials, Coating Intermediates, Performance Chemicals och Formox, och omsätter cirka 670 miljoner euro. Företaget har bildats genom fusion mellan Perstorp AB och Neste Oxo. Det framställer bland annat butyraldehyd, butanol, 2-EH och DOP.

(18) Atofina är ett dotterföretag till TotalFinaElf, som bildats av Elf Atochem och Petrofinas kemiavdelning. Atofina verkar inom området Oxochemie, främst genom Oxochimie i Lavera nära Marseille, Frankrike. Oxochimie är ett företag som bildades 1968, ägs gemensamt av Atofina och BP och framställer butyraldehyd, butanol och 2-EH. De båda företagen innehar vardera 50 % av Oxochimie och har också rätt att köpa butanol och 2-EH i dessa proportioner, medan butyraldehyd med undantag av en enda kund bearbetas vidare internt. Medan Atofina tillverkar den viktigaste följdprodukten till 2-EH, DOP, drog sig BP ur produktionen av DOP år 2001. BP är sedan dess endast vertikalt integrerat i följdprodukter till butanol.

(19) Zakady Azotowe "Kedzierzyn" SA (Zaklady) är en polsk tillverkare med säte i Cosel (Polen). I affärsenheten Oxo tillverkas oxoalkoholer och halvfabrikat (2-EH, n- och isobutanol, n- och isobutyraldehyd). Affärsenheten mjukgörare tillverkar bland annat DOP, men även dibutylftalat (DBP) och diisobutylftalat (DIBP). Sedan företaget råkat i ekonomiska svårigheter har det återförstatligats. Polska staten har bjudit ut företaget till offentlig försäljning. Enligt uppgift från en kund till Zaklady står företaget under banktillsyn och får endast åta sig sådana uppdrag som ger omedelbar vinst.

1. BUTYRALDEHYD

(20) Butyraldehyd är basprodukt för hela den värdeskapande Oxo-C3-kedjan. Den tillverkas av propen genom reaktion med en syntesgas. Vid denna reaktion uppstår två isomerer av butyraldehyd, isobutyraldehyd och n-butyraldehyd, i förhållandet 10-12 ton n-butyraldehyd per ton isobutyraldehyd. De båda isomererna används som förprodukter till ytterligare ett flertal kemiska produkter. Sålunda utvinns isobutanol och neopentylglykol (NPG) av isobutyraldehyd och n-butanol, samt 2-etylhexanol (2-EH) och karbonsyror av n-butyraldehyd. Då varje tillverkare av butyraldehyd även bearbetar denna internt till vidareförädlade produkter, är den volym butyraldehyd som produceras för handel med tredje person (den fria marknaden) begränsad i jämförelse med den volym som tillverkas för intern vidareförädling (captive use). Den fria marknaden utgör 1/30 av totalproduktionen.

(1) RELEVANT PRODUKTMARKNAD

(21) Parterna anser att butyraldehyd inte utgör någon självständig marknad utan endast är en mellanprodukt. Även om den andel butyraldehyd som säljs till tredje person är väsentligt mindre än den andel som produceras för den interna vidareförädlingen, utgör denna förhållandevis lilla andel ändå en självständig marknad: mer än 20 kemiföretag i Europa köper butyraldehyd och behöver den för tillverkning av vidareförädlade kemiska produkter. Inköpsstrategierna varierar från spotaffärer till långsiktiga leveransavtal.

(22) På leverantörssidan finns det i EES fem tillverkare av butyraldehyd: Perstorp i Sverige, BASF, Celanese och Oxeno i Tyskland samt Atofina i Frankrike. Alla dessa tillverkare säljer butyraldehyd på den fria marknaden och använder den också i den interna vidareförädlingen. Importen härstammar från den i Polen etablerade tillverkaren Zaklady. Alltså har butyraldehyd alla egenskaper som kännetecknar en självständig produktmarknad. Dessutom måste n-butyraldehyd och isobutyraldehyd av skäl som anförs nedan betraktas som två skilda produktmarknader.

a) Ingen utbytbarhet från köparens synpunkt: de två isomererna används för tillverkning av skilda vidareförädlade produkter

(23) Kommissionens undersökningar har visat att de två isomererna används för skilda ändamål och i de flesta fall inte kan bytas ut mot varandra. Detta gäller särskilt för tillverkning av TMP, PVB och NPG, som utgör mer än 95 % av omsättningen av butyraldehyd på den fria marknaden. Att isomererna inte är utbytbara beror främst på att de båda molekylerna har olika kemiska egenskaper, så att bestämda produkter endast kan utvinnas från vardera av de två isomererna genom en bestämd kemisk reaktion.

(24) Härtill kommer att flertalet kunder endast köper en av de två isomererna. De kunder som köper båda isomererna gör detta för att framställa olika följdprodukter av dem: TMP eller PVB av n-butyraldehyd och NPG av isobutyraldehyd.

(25) Slutligen avviker genomsnittspriserna på de två isomererna betydligt från varandra med skillnader från 15 % till 40 % mellan åren, vilket följande tabell visar. Detta beror delvis på att kunderna vanligen köper betydligt mindre mängder av isobutyraldehyd än av n-isomeren. Därför är marknaden väsentligt mindre för isobutyraldehyd än för n-butyraldehyd ([10-15]* kt jämfört med [50-55]* kt för n-butyraldehyd år 2002).

Tabell 1

Celaneses genomsnittspriser 1999-2000

>Plats för tabell>

b) Mycket obetydlig omställningsflexibilitet hos leverantörerna

(26) De båda isomererna tillverkas samtidigt i samma reaktor. Tillverkarna kan endast i obetydlig omfattning ändra förhållandet mellan n-butyraldehyd och isobutyraldehyd i produktionen genom ändring av tryck, temperatur och katalysatorns egenskaper. Parterna och konkurrenterna har bekräftat att förhållandet normalt är mellan 10:1 och 12:1. Förhållandet kan ändras inom detta intervall, men endast långsamt; att ändra förhållandet med endast ett par procentenheter tar några månader. Följaktligen verkar det inte möjligt att tillverka väsentligt större mängder av den ena isomeren än av den andra, även om samma utrustning används för båda.

(27) Därför särskiljs i de följande två avsnitten två relevanta produktmarknader: n-butyraldehyd och isobutyraldehyd. Oxeno verkar för tillfället inte på marknaden för isobutyraldehyd, men däremot på marknaden för n-butyraldehyd. Redogörelserna nedan avser båda isomererna om det inte uttryckligt hänvisas till en av dem.

(2) RELEVANT GEOGRAFISK MARKNAD

Marknaderna för n- och isobutyraldehyd täcker på sin höjd EES

(28) Parterna har angett att marknaderna för butyraldehyd, i den mån de kan betraktas som äkta marknader, täcker hela EES, särskilt eftersom ett fåtal tillverkare levererar till alla köpare i hela Europa.

(29) Undersökningarna har visat att dessa marknader på sin höjd täcker EES: Under de senaste åren har ingen nämnvärd import eller export av butyraldehyd förekommit mellan EES å ena sidan och världen i övrigt å den andra, med undantag av Zakladys omsättning i Europa. Köpare och konkurrenter har allmänt bekräftat att marknaden på sin höjd täcker Europa. Dels är butyraldehyd en råvara som har relativt ringa värde och av ekonomiska skäl inte kan transporteras längre sträckor, dels är den instabil vid kontakt med syre och kräver därför en kostsam infrastruktur för lagring och särskilda transportbehållare.

Nord- och Sydeuropa bildar två skilda relevanta geografiska marknader för n-butyraldehyd

(30) Innan man avgränsar de relevanta geografiska marknaderna närmare skall det påpekas att alla viktigare köpare av butyraldehyd och därmed 95 % av omsättningen i Europa är koncentrerad till tre länder: Belgien, Tyskland och Italien. Där finns också de fem största kunderna som tillsammans svarar för över 90 % av efterfrågan. Fördelningen mellan medlemsstaterna framgår av följande tabell.

Tabell 2

Total omsättning av n-butyraldehyd per land 2002

>Plats för tabell>

(31) De undersökningar kommissionen genomfört har visat att man bör skilja mellan två olika relevanta geografiska marknader: Norra europeiska kontinenten (i huvudsak Tyskland och Belgien) och Sydeuropa (i huvudsak Italien).

(32) Avsättningsvillkoren verkar skilja sig väsentligt mellan Italien å ena sidan och Tyskland och Belgien å den andra. Genomsnittspriset på n-butyraldehyd var i Tyskland och Belgien år 2002 omkring [450-500]* euro per ton, medan det i Italien låg omkring [...]* euro per ton. Denna stora skillnad ([100-150]* euro, dvs. [...]* % av priset i Tyskland) kan inte enbart förklaras med transportkostnaderna. Dessa är endast cirka [20-40]* euro högre i Italien än i Tyskland. Tillverkarnas bruttomarginal är därmed väsentligt högre i Italien än i Tyskland och Belgien, vilket följande tabell visar.

Tabell 3

Genomsnittspriser, gränskostnader, bruttomarginal och procentsats, dvs. bruttomarginalens andel av alla tillverkares totalpris per destinationsland, 2002.

>Plats för tabell>

(33) Skillnaden kan inte heller förklaras med lägre avsatta kvantiteter: [...]*. Denna struktur är möjlig eftersom tillverkarna kan begära olika priser av sina kunder alltefter mängd och bestämmelseort. Produkterna levereras till ett totalt pris per ton, inklusive transportkostnader, direkt till köparnas produktionsplatser. Tillverkaren organiserar logistiken. När priset på en produkt fastställs vet tillverkaren därför exakt vem köparen är, i vilket land denne finns och vilka kvantiteter som tidigare köpts [...]*.

(34) De olika tillverkarnas marknadsandelar skiljer sig också avsevärt. I Tyskland och Belgien kontrollerar Celanese, Oxeno och BASF huvuddelen av marknaden. Det ledande företaget är Celanese. I Italien är marknadsandelarna annorlunda fördelade. Där är Perstorp och BASF marknadsledande, och totalt finns där flera konkurrenter (fem leverantörer i jämförelse med fyra huvudleverantörer i Tyskland och Belgien). Några leverantörer, som Perstorp och Zaklady, har betydande marknadsandelar ([20-30 %]* respektive [10-20 %]*), medan de i Tyskland endast har en mycket begränsad omsättning ([5-10 %]* respektive [0-5 %]*). Atofina verkar inte alls i Tyskland, men har däremot i Italien en omsättning på [0-5 %]*.

(35) Den starka närvaron på den italienska marknaden av konkurrenter som endast har ringa marknadsandelar i Tyskland, exempelvis Perstorp, beror särskilt på de höga transportkostnaderna. Perstorp drabbas av höga transportkostnader vid leverans till köpare i Tyskland ([...]* euro per ton) och är därför inte konkurrenskraftigt mot de tre lokala tillverkarna, vars transportkostnader är väsentligt lägre (mellan [...]* och [...]* euro per ton). I Italien drabbas såväl Perstorp som de tyska tillverkarna av höga transportkostnader och konkurrerar på lika villkor med varandra.

(36) Denna situation skiljer sig från läget när det gäller butanol och 2-EH, som Perstorp lagrar i mellantankar i Hamburg och Rotterdam för att ekonomiskt kunna försörja köpare i Nordeuropa. Butyraldehyd är instabil i kontakt med syre. Den måste lagras och transporteras i en kväveatmosfär och med särskilda anordningar som återvinner butyraldehydens illaluktande ångor. Perstorp har bekräftat att en sådan tank för butyraldehyd inte går att driva ekonomiskt. Dessutom måste en sådan tank försörjas med hjälp av fartyg som kan transportera stora mängder och har ett system för återvinning av ångor. Endast ett fåtal fartyg är utrustade med ett sådant system. Slutligen måste dessa fartyg från produktionsplatsen (som för butanol och 2-EH) fyllas via en rörledning. Perstorp har i nuläget ingen sådan rörledning och planerar med hänsyn till priset för en sådan särskild ledning inte heller att installera någon. Perstorp har alltså inget annat val än att fylla isocontainrar (som rymmer 20-23 ton vardera) i Sverige och transportera dessa med lastbil eller järnväg. De transporteras med färja till Tyskland och därefter med lastbil eller järnväg till den slutliga kunden.

(37) Undersökningarna har visat att leveranssäkerhet och punktlig leverans är de viktigaste parametrarna vid sidan av priset. Köparna har i regel (liksom tillverkarna) relativt låg lagringskapacitet, och deras produktion sker "just in time". Förseningar tolereras inte. Visserligen skulle särskilt [kund A]* kunna höja lagringskapaciteten till relativt låg kostnad. Detta skulle dock endast delvis utjämna de tyska leverantörernas lägesfördelar vid leverans till kund i Tyskland och Belgien. Därför verkar det vara svårt för utomstående konkurrenter, exempelvis Perstorp (Sverige) och på senare tid även Zaklady från Polen att penetrera ett område där de tre tyska tillverkarna har dotterföretag och erbjuder god leveranssäkerhet. De tyska tillverkarna kan vid behov leverera inom en dag med lastbil. Detta förklarar Perstorps mycket låga marknadsandel i Tyskland och Belgien när det gäller n-butyraldehyd ([< 5]* % år 2002), även om Perstorps transportkostnader vid leverans av butyraldehyd till Antwerpen är (cirka [...]* euro) lägre än vid leveranser till Sydtyskland (cirka [...]* euro/ton).

(38) Konkurrensläget är ett annat i Italien, där ingen av köparna finns i direkt närhet till någon viss tillverkare. Snarare verkar där tyska, svenska och polska tillverkare konkurrera med varandra på lika villkor när det gäller såväl transportkostnader som leveransvillkor (leveranssäkerhet, leveranstid). Detta visar sig i marknadsandelarna, som fördelar sig jämnare på de olika tillverkarna (år 2001: BASF [30-40 %]*, Perstorp [20-30 %]*, Celanese [20-30 %]*, Zaklady [10-20 %]*).

(39) Av detta följer att två relevanta geografiska marknader för n-butyraldehyd måste särskiljas i den följande redogörelsen: en nordeuropeisk, som framförallt består av Belgien och Tyskland, och en sydeuropeisk, som består av Italien.

(3) FÖRENLIGHET MED DEN GEMENSAMMA MARKNADEN

(40) Koncentrationen avser bildande av ett självständigt fungerande gemensamt företag, i vilket Celanese och Oxeno kommer att införliva sin nuvarande tyska butyraldehyd-verksamhet i Oberhausen respektive Marl. Oxeno agerar numera inte på marknaden för isobutyraldehyd, utan all den isobutyraldehyd som Oxeno tillverkar samtidigt med n-butyraldehyd används för intern vidareförädling. När efterfrågan inte räcker till kan produkten enligt uppgift förbrännas. Därför koncentreras bedömningen på marknaden för n-butyraldehyd, där ny verksamhet kommer att tas upp.

a. Beskrivning av konkurrensläget på marknaderna före koncentrationen

(41) Marknaderna för butyraldehyd är oligopolmarknader, där konkurrensen inte är särskilt stark. Det finns dessutom relativt god insyn i dessa marknader, tillverkarna har likartade kostnader, marknadsvariablerna är stabila och den samlade efterfrågan på en stagnerande, mogen marknad är relativt svag.

Marknaderna för butyraldehyd är särskilt transparenta

(42) Egenskaperna för var och en av de två isomererna (n- och isobutyraldehyd) är så standardiserad att kvaliteten är enhetlig i branschen. Alla köpare bekräftade att båda isomererna har en homogen marknad. I extremfall kan det finnas kvalitetsskillnader när den levererade produkten inte uppfyller överenskommen standard eller innehåller biprodukter som stör efterföljande reaktioner. I sådana fall accepterar köparen enligt undersökningen inte produkten, och/eller affärsrelationerna med den berörda tillverkaren avslutas.

(43) I Europa finns totalt endast sex tillverkare, av vilka tre har sitt säte i Tyskland. Tillverkarna har funnits i branschen i många år. Under de senaste tio åren har inga nya tillkommit. Därför är egenskaperna för varje produktionsanläggning (teknik, kapacitet) allmänt kända. Detta beror särskilt på att anläggningarna är klassificerade enligt rådets direktiv 96/82/EG av den 9 december 1996 om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser där farliga ämnen ingår(6), och att deras egenskaper och mängderna av de kemiska ämnen som används och/eller lagras i dem enligt direktivet måste offentliggöras. Produktionskapaciteten har dessutom i princip inte ändrats under senare år (tillväxten har varit mindre än 15 % de senaste fem åren). Slutligen verkar även andra tillverkare på de efterföljande marknaderna, som likaså visar en hög koncentration. De viktigaste konkurrenterna på marknaden för butyraldehyd är också huvudkonkurrenter på de efterföljande produktmarknaderna för 2-EH, butanol, DOP och butylacetat. Tillverkarna kan genom sin kännedom om de fria marknaderna för vidareförädlade produkter beräkna konkurrenternas interna förbrukning av butyraldehyd och, på grundval av dessa siffror, överkapaciteten på deras produktionsplatser.

Tabell 4

Kapacitet och totalproduktion av n-butyraldehyd i EES under de senaste fyra åren (uppgifter i kt).

>Plats för tabell>

(44) Globalt finns det olika tekniker för tillverkning av butyraldehyd. Alla europeiska tillverkare använder samma teknik, som bygger på en rhodiumkatalysator. Därmed svarar energi, propen och syntesgas (kolmonoxid och väte), som alla tillverkare behöver i samma mängd, för huvuddelen av de rörliga kostnaderna för tillverkning av ett ton butyraldehyd: Rörliga kostnader = A* priset på propen + B* priset på syntesgas + energi (några procentenheter), varvid A uppgår till cirka [...]*, B cirka [...]* och energi cirka [...]* euro/ton. Då syntesgas är väsentligt billigare än propen, utgör den endast 18 % av de slutgiltiga rörliga kostnaderna för tillverkning av butyraldehyd.

(45) Tillverkarens genomsnittliga rörliga kostnader år 2002 anges i tabellen nedan. Den visar att olika tillverkares rörliga kostnader är i stort sett lika. Variationerna uppgår till [...]* euro per ton, dvs. 10 %. Skillnaderna får inte överskattas: i) de kan mycket väl bero på prisvariationer på propen och ii) de måste ses i relation till bruttomarginalen, som uppgår till minst [...]* euro per ton (se följande avsnitt).

Tabell 5

Genomsnittliga rörliga kostnader 2002 i euro per ton tillverkad butyraldehyd

>Plats för tabell>

(46) Följaktligen kan tillverkarna av butyraldehyd lätt ta reda på konkurrenternas rörliga kostnader, då större delen av dessa beror av propenpriset som noteras dagligen på de internationella marknaderna (ICIS-LOR publicerar t.ex. propenpriserna i Europa). Övriga rörliga kostnader avser energi, där behovet är lika för alla tillverkare ([...]* euro/ton), och syntesgas, som svarar för en betydligt mindre del av de rörliga kostnaderna än propen: syntesgas utgör 40 % av vikten men mindre än 20 % av kostnaderna för slutprodukten. Kostnaderna är väsentligt stabilare för syntesgas än för propen, då den tillverkas av kolmonoxid och vätgas, som produceras geografiskt nära tillverkarens kemiska produktionsanläggningar (i raffinaderier).

Marknadsläget är långsiktigt stabilt

- Priserna är mycket stabilare än de verkar vara

(47) Priset på butyraldehyd växlar med tiden. Detta beror främst på att den största delen av tillverkningskostnaderna för butyraldehyd bestäms av det starkt växlande priset på den viktigaste råvaran, propen. Huvuddelen av n-butyraldehyden säljs dock enligt leveransavtal, där priset beräknas enligt en formel där propenpriset (0,65t-0,70t) ingår. I de flesta fall används följande formel:

Priset på butyraldehyd = C * priset på propen(7) + avgift, varvid C ligger mellan 0,65 och 0,70.

I avgiften ingår bearbetningskostnader, transportkostnader samt tillverkarens bruttomarginal. I många fall lämnas mängdrabatt på avgiften. Prisförhandlingar avser alltså uteslutande avgiften, varvid växlingar i propenpriset inte beaktas.

(48) Avtal som inte sluts på grundval av denna formel är huvudsakligen kortfristiga, dvs. månads- eller kvartalsavtal. De betraktas i branschen som spotaffärer till fast pris. Detta fasta pris avspeglar såväl kostnaderna för propen (0,65*propenpriset vid avtalets ingående) som kostnaderna för bearbetning och transport samt bruttomarginalen, som motsvarar avgiften. Kommissionens undersökningar visade att [företag A]* och [företag B]* är de enda stora köpare som handlar upp betydande mängder butyraldehyd genom spotaffärer.

- Ingen teknisk förnyelse, helt utvecklad bransch

(49) Som nämnts ovan är de produktionsplatser i Europa där butyraldehyd tillverkas flera årtionden gamla. Tekniken har inte ändrats nämnvärt under de gångna årtiondena. Den enda väsentliga förändringen gäller katalysatorn: alla tillverkare har ersatt kobolt med rhodium. Alla företag på marknaden har bekräftat att branschen är helt utvecklad.

(50) Marknaden för n-butyraldehyd är stabil. På grund av sjunkande försäljningssiffror för 2-EH (som tillverkas av n-butyraldehyd) kan man rentav förvänta sig en lätt nedgång i efterfrågan de närmaste åren. Mjukgöraren DOP som tillverkas av 2-EH har nyligen klassats som reproduktionstoxisk. Användningen kan därför upphöra i framtiden för vissa tillämpningar (riskvärderingen på grundval av tillämpningar är ännu inte avslutad) vilket kan påverka mängden framställd 2-EH och i slutänden också tillverkningen av n-butyraldehyd.

- Köparna har ingen motmakt

(51) Antalet köpare på dessa marknader är mycket begränsat. I regel svarar 5-10 köpare för mer än 90 % av en tillverkares försäljning. Ändå verkar dessa köpare inte ha någon särskilt stark konsumentmakt, då köparna av butyraldehyd för det första inte är vertikalt integrerade som flertalet butyraldehydtillverkare och för det andra i regel sätter stort värde på säker leverans i rätt tid av väntade mängder butyraldehyd. Undersökningarna visade att flertalet köpare därför endast ser ett begränsat antal(8) tillverkare som allvarliga alternativ och bygger upp långsiktiga affärsförbindelser och nära samarbete med dessa, särskilt när det gäller logistik. Övergång till en ny leverantör skulle inte vara lätt för dem, eftersom den skulle medföra större risker och osäkerhet och kräva uppbyggnad av en effektiv logistikkedja och kontroll av produktens kompatibilitet med egenskaperna hos den kemiska reaktion som sker i anläggningen. Ytterligare leverantörer skulle också kunna göra det nödvändigt att använda ytterligare en tank för att kunna lagra olika leverantörers produkter separat. För det tredje utgör den handel som är riktad till tredje person (den fria marknaden) mindre än 5 % av den totala produktionen av butyraldehyd. Förlusten av en köpare skulle därför endast obetydligt påverka producentens verksamhet.

(52) Med hänsyn till de beskrivna marknadsförhållandena måste marknaderna för n- och isobutyraldehyd anses vara starkt koncentrerade oligopolmarknader, där konkurrensen är svag.

b. Koncentrationens inverkan på marknaderna

(53) Det planerade gemensamma företaget skapar inga överlappningar i Italien, då Oxeno inte verkar där. Följaktligen koncentreras följande bedömning på den nordeuropeiska marknaden för n-butyraldehyd, som består av Tyskland och Belgien.

(54) Koncentrationen kommer att ge en sammanlagd marknadsandel på [60-70 %]* (Celanese [50-60 %]*, Oxeno [10-20 %]* år 2002). Andra leverantörer är BASF med en andel av [20-30 %]*, Perstorp ([0-10 %]*) och Zaklady (mindre än [10 %]* ). Sådana marknadsandelar är tillräckligt höga för att antyda att det gemensamma företaget kan få eller förstärka en dominerande ställning på marknaden. Som kommer att visas i detalj har kommissionens undersökning dock visat dels att marknadsandelar i detta fall inte är någon tillförlitlig indikator på marknadsmakt, dels att flera konkurrenter har tillräcklig ledig kapacitet för att kontrollera de anmälande parternas ställning.

Tabell 6

Försåld mängd 2002 och marknadsandelar 1för n-butyraldehyd i Tyskland och Belgien

>Plats för tabell>

Marknadsandelar

(55) Den fria marknaden för n-butyraldehyd är mycket liten och svarar endast för cirka 3 % av den årliga totalproduktionen. Varje tillverkare skulle därför kunna tillgodose hela den fria marknaden genom att antingen utnyttja ledig kapacitet eller teoretiskt sälja en del av den n-butyraldehyd som används internt för vidareförädling på den fria marknaden. Det sista alternativet är betydligt mindre sannolikt än det första, då det skulle kräva att efterfrågan på den vidareförädlade produkten minskar, eller att marginalen blir klart högre för butyraldehyd än för den vidareförädlade produkten. Som kommer att visas har i varje fall flera tillverkare stor ledig kapacitet.

(56) Parternas marknadsandelar har minskat betydligt de senaste åren, från [70-80 %]* år 1999 till [60-70 %]* år 2002 (om man ser till hela EES). Detsamma gäller marknaden i Belgien och Tyskland, då Degussa inte verkar i Italien och Celanese endast har liten omsättning där (mindre än 1,5 kt). Då även marknadsvolymen minskade är försäljningsminskningen ännu mera betydande. Parternas sammanlagda försäljning minskade från [...]* kt år 1999 till [...]* kt år 2002, vilket innebär en minskning med [mer än 30]* %.

Tabell 7

Utveckling av parternas försäljning och marknadsandelar för butyraldehyd i EES 1999-2002

>Plats för tabell>

(57) Den viktigaste orsaken till denna utveckling ligger i de särskilda egenskaperna hos marknaden för butyraldehyd. Även om mer än 20 företag köper butyraldehyd, är det ett fåtal som köper nämnvärda mängder. På den nordeuropeiska marknaden (Tyskland och Belgien) köper fyra företag nästan all butyraldehyd som säljs på den fria marknaden: Bayer (Tyskland, [...]* kt/år), Solutia (Belgien, [...]* kt/år), Kuraray (Tyskland, [...]* kt/år) och Wacker (Tyskland, [...]* kt/år). Om endast en av dessa kunder byter leverantör, ändras marknadsandelarna väsentligt.

(58) Detta visar t. ex. fallen Oxeno och BASF. År 2001 beslutade [kund B]* att även välja Oxeno som kompletterande leverantör av n-butyraldehyd. Därmed ökade Oxenos marknadsandel plötsligt till [10-20 %]*. På liknande sätt förlorade BASF försäljningsvolym till Perstorp år 1999, men inte 2000 och 2001. Marknadsandelen för BASF ökade då plötsligt från [10-20 %]* år 1999 till [10-30 %]* 2000/2001.

Tabell 8

BASF:s försäljning av n-butyraldehyd i kiloton och motsvarande marknadsandel i EES 1999-2002((Då BASF:s omsättning i Italien inte ändrats, avspeglar dessa variationer också variationerna i Tyskland och Belgien.))

>Plats för tabell>

(59) Det mycket ringa antalet kunder och den fria marknadens begränsade volym i förhållande till produktionen gör att leverantörernas marknadsandelar varierar starkt. Marknadsandelar kan därför endast i begränsad omfattning användas för att bedöma makten över marknaden. Ändå visar marknadsandelarnas utveckling under de senaste fyra åren att det finns konkurrens på marknaden för n-butyraldehyd.

Ledig kapacitet

(60) Med hänsyn till parternas ledande ställning på den redan starkt koncentrerade marknaden skulle den anmälda transaktionen kunna få skadliga följder om konkurrenterna inte hade någon ledig kapacitet och inte kunde höja sin försäljning på den fria marknaden som reaktion på en prishöjning eller en minskning av försäljningen från parternas sida.

Tabell 9

Kapacitet, produktion, intern vidareförädling och fri marknad i kt för n-butyraldehyd i EES 2002

>Plats för tabell>

Parterna

(61) I sitt svar på besvärspunkterna anförde parterna att Oxenos kapacitet hade minskat betydligt under år 2002 beroende på att Oxeno hade börjat producera INA. Produktionsplatsen för butyraldehyd hade delvis använts för tillverkning av INA. Därför minskade Oxenos kapacitet för butyraldehyd från [...]* kt/år till [...]* kt/år. Från år 2003 uppgår det gemensamma företagets kapacitet till [...]* kt/år vid en outnyttjad kapacitet av [...]* kt/år (räknat på produktionssiffror från 2002). Parterna kommer visserligen även i fortsättningen att ha den största kapaciteten och den största lediga kapaciteten på marknaden, men avståndet till BASF ([...]* kt/år outnyttjad kapacitet) blir betydligt mindre.

Atofina

(62) Atofina tillverkar butyraldehyd genom sitt dotterbolag Oxochimie i Lavera. Oxochemie har ingen ledig kapacitet. Företaget bekräftade att det har ett stort internt behov för sin produktion av butanol och 2-EH, som det betraktar som sin kärnverksamhet (se anteckning från telefonsamtal av den 4 april 2003). På den fria marknaden kunde det endast erbjuda [... kt]* butyraldehyd. Enligt Atofina måste priset på n-butyraldehyd stiga avsevärt för att företaget skulle styra om en del av sin interna förbrukning av butyraldehyd till den fria marknaden. Atofinas strategi och dess begränsade kapacitet bekräftas när man jämför företagets produktion de senaste åren med dess kapacitet. Produktionen nådde konstant den höga andelen [...]* % av kapaciteten. Enligt Atofina är detta ett utmärkt förhållande i denna industri. Tidigare har Atofina minskat sin produktion endast vid avbrott för regelbundet underhåll. År 2001 måste företaget exempelvis stoppa sin produktion under en hel månad.

Perstorp

(63) Perstorp har viss ledig kapacitet. Dock medgav företaget vid förfrågan att dess spelrum är mera begränsat än enbart siffrorna låter förmoda. Företaget angav att dess faktiska kapacitet låg [...]* kt under den nominella. Dessutom tillverkar Perstorp [kemikalier]* som tar i anspråk en del av kapaciteten för butyraldehyd, närmare bestämt cirka [...]* kt. Därefter har Perstorp endast omkring [...]* ledig kapacitet. Detta motsvarar dock mer än 20 % av den nordeuropeiska marknaden och räcker för att kompensera varje minskning av parternas försäljning.

(64) Perstorp framstår trots sin lediga kapacitet inte som någon särskilt konkurrenskraftig aktör på marknaden för n-butyraldehyd i Nordeuropa. Företagets enda köpare i regionen är [kund C]*, som köpte [...]* t år 2001 och [...]* t år 2002. [kund C]* har beslutat gå över till [leverantör A]* och [leverantör B]*. Därför uppgår Perstorps omsättning i denna region år 2003 till mindre än [...]* %, och ställningen för delägarna i det gemensamma företaget blir desto starkare. På frågan varför [kund C]* bytte leverantör förklarade företaget att Perstorps priser (dvs. den avgift som tas ut som tillägg till propenpriset) låg långt över de priser de tyska tillverkarna brukade begära, närmare bestämt omkring [...]* euro per ton (jämfört med en avgift på [...]*-[...]* euro). Enligt [kund C]* kunde kostnaderna för att transportera butyraldehyd från Sverige vara den viktigaste orsaken till detta.

(65) Perstorp är konkurrenskraftigt när övriga tillverkare höjer sina avgifter. Detta var fallet åren 2001 och 2002. Perstorps avgift ändrades inte utan blev attraktiv, medan de tyska tillverkarna begärde betydligt högre priser av [kund C]*. År 2003 blev de priser BASF och Celanese begärde åter normala, och [kund C]* gick tillbaka till dem. [Kund C]* förklarade att Perstorp hyste allvarliga bekymmer över den stora nedgången i omsättningen och vid upprepade tillfällen erbjöd allt lägre priser. Det lägsta pris Perstorp kunde erbjuda låg ändå betydligt över de priser BASF och Celanese erbjöd (dessa motsvarade de priser som normalt erbjuds i regionen).

(66) Denna analys bekräftas av de data som kom fram vid den fördjupade granskningen. År 2002 låg Perstorps priser för butyraldehyd exempelvis mellan [...]* och [...]* euro per ton ([...]* i Tyskland, [...]* i Italien), medan BASF och Celanese samtidigt sålde sin butyraldehyd i Tyskland till priser mellan [...]* och [...]* euro. [Kund D]* bekräftade att man fått priserbjudanden av liknande storleksordning från Perstorp men avböjt. Även [kund E]* bekräftade att Perstorps priser inte kunde konkurrera.

(67) När det gäller transportkostnaderna bekräftar tillgängliga data också skillnaden mellan lokala tillverkare och Perstorp: Perstorps transportkostnader för leveranser till Tyskland är 90-110 euro per ton. Som jämförelse kan nämnas att Celaneses transportkostnader i samma leveransområde är endast 25-39 euro.

(68) Perstorp kan därför begränsa de lokala tillverkarnas handlingsutrymme när dessa höjer sina priser med cirka [...]* euro/ton, alltså med [10-20]* %. Att BASF och Celanese svarade på erbjudanden från Perstorp med att sänka priserna gentemot [kund C] visar att Perstorp redan nu utövar en viss konkurrensmässig kontroll över BASF och de anmälande parterna.

Tabell 10

Utveckling av de mängder n-butyraldehyd som sålts på den fria marknaden och av marknadsandelarna i EES under de senaste fyra åren

>Plats för tabell>

BASF

(69) Mot bakgrund av dessa redogörelser verkar BASF vara en stark konkurrent som har ledig kapacitet för att sälja ytterligare mängder n-butyraldehyd på den tysk-belgiska marknaden. År 2002 uppgick BASF:s lediga kapacitet till [...]* kt, vilket motsvarar [...]* % av BASF:s nominella lediga kapacitet och [mer än 100 %]* av volymen på den fria marknaden. Till skillnad från Perstorp kan BASF leverera till köparna i Tyskland och Belgien till förmånliga transportkostnader. BASF skulle därför lätt kunna använda sin lediga kapacitet för att vinna ytterligare marknadsandelar, om det gemensamma företaget skulle minska sin försäljning eller höja priserna.

(70) BASF har på frågan om vilken strategi som tillämpas på marknaden för n-butyraldehyd angett att företaget visserligen under alla förhållanden är en aktiv konkurrent på denna marknad, men att det i sin affärsverksamhet följer en konservativ och långsiktig ansats: En plötslig och betydande ökning av de saluförda mängderna skulle inte ge någon långsiktig vinst, då priserna till följd av den ökade produktionen skulle förbli låga. Speciellt måste försäljningspriset på butyraldehyd stå i ett riktigt förhållande till priserna på de vidareförädlade produkter som tillverkas internt av butyraldehyd för att uppnå idealiska bruttomarginaler. Dessutom måste det uppnå vissa värden på exempelvis indikatorn "avkastning på insatt kapital (ROCE)". Därför måste BASF långsiktigt bedriva sin verksamhet så att omsättningen täcker de fasta kostnaderna och indikatorerna uppfylls enligt riktlinjerna. Övriga leverantörer av butyraldehyd följer samma strategi.

(71) Likväl har BASF:s marknadsandel i EES de senaste fem åren stigit från [15-25 %]* till [25-35 %]*. Endast 1999 avvek nedåt. BASF förlorade enligt egen uppgift ett betydande försäljningsutrymme till Perstorp 1999, vilket fick BASF att inse att företaget måste minska sitt beroende av denna köpare(9). Därför har BASF organiserat om sin kundportfölj, vunnit en stor ny kund och ökat sin försäljning till [10-20]* kt, vilket följande tabell visar. BASF har därmed kunnat öka sin försäljning under femårsperioden 1998-2002 med [betydligt mer än 35 %]*.

Tabell 11

BASF:s försäljning av n-butyraldehyd i EES i kiloton 1995-2002

>Plats för tabell>

(72) Några köpare har berättat att BASF inte alltid eller endast med begränsade mängder agerade som leverantör på marknaden. Detta var exempelvis fallet för leveransavtal som nyligen slutits med två viktiga köpare i [land]*, [kund E och kund F]*. Båda bad då BASF om erbjudanden på sitt totala behov. I båda fallen lovade BASF att leverera till marknadspris (dvs. motsvarande Celaneses och Oxenos priser), men begränsat till en bestämd leveranskvantitet (omkring hälften av den mängd de behövde). På grund av marknadsandelarnas historiska utveckling kan man dock inte av detta sluta sig till att BASF kommer att uppträda som mindre aktiv konkurrent i framtiden.

(73) BASF kan i mån av tillgänglig ledig kapacitet motverka möjliga prishöjningar från det gemensamma företagets sida även i framtiden. I samband med undersökningarna har kommissionen inte funnit något stöd för att BASF kommer att ändra sin hittillsvarande strategi och inte reagera på en minskning av utbudet eller en möjlig framtida höjning av det planerade gemensamma företagets priser med ett ökat utbud. BASF skulle på så sätt kunna förbättra sin ställning på marknaden och effektivt kontrollera det gemensamma företagets handlingsutrymme. BASF:s uppträdande på senare tid visar att företaget kunde och fann det fördelaktigt att väsentligt öka sin marknadsandel under de gångna fem åren.

Nya aktörer och tillverkare utanför EES

(74) Man kan inte vänta sig någon stark konkurrens från nya aktörer. Under de senaste tio åren har såvitt bekant ingen ny aktör uppträtt, och storleken på den europeiska marknaden, som redan uppvisar stor överkapacitet, kostnaderna för uppförande av en ny anläggning och den stränga reglering som gäller för Seveso-anläggningarna gör att uppförande av en ny anläggning i en nära framtid förefaller mycket osannolik.

(75) Flera befintliga kemiföretag utanför EES tillverkar butyraldehyd, nämligen Zaklady i Polen och två andra företag i Ryssland och Rumänien. Det gick dock inte att finna någon kund som köpte från de rumänska eller ryska företagen. Dessa verkar ligga alltför långt bort för att kunna erbjuda den leveranssäkerhet de europeiska kunderna kräver, framförallt i Tyskland och Belgien, där det finns närmare och pålitligare leverantörer.

(76) Ett fåtal köpare i Tyskland har tidigare köpt och kommer möjligen också i framtiden att köpa från Zaklady (marknadsandel mindre än [5]* %). Dessutom är Zaklady en betydande konkurrent på den italienska marknaden. Flera tyska köpare uppgav att Zaklady enligt deras bedömning för närvarande inte erbjuder tillräckligt god leveranssäkerhet för att de skulle ta risken att köpa från Zaklady. Härtill kommer att Zaklady enligt uppgift vid flera tillfällen vägrat sluta långsiktiga leveransavtal (detta var exempelvis fallet med Solutia och Kuraray) och endast har erbjudit kortfristiga spotaffärer. Inskränkningen av utbudet till spotaffärer kan vara ett tecken på begränsad kapacitet eller att leveransen av propen inte är säkrad. Därför kan Zaklady i Tyskland och Belgien endast betraktas som en marginell aktör, som för ögonblicket inte verkar vara i stånd att skapa någon motvikt mot det gemensamma företaget. Däremot är Zaklady sedan några år en betydande konkurrent i Italien (marknadsandel [10-20 %]* år 2002). Där kunde Zaklady tydligen leverera butyraldehyd genom en tillfredsställande logistikkedja. Därför kan det inte uteslutas att Zaklady med hänsyn till sin geografiska närhet till Tyskland även där bygger upp en effektiv försäljningsorganisation och ökar sin marknadsandel i framtiden.

c. Slutsats beträffande n-butyraldehyd

(77) Av allt att döma verkar det som om koncentrationsplanen skulle ge det gemensamma företaget en marknadsandel på [60-70 %]* på den nordeuropeiska marknaden år 2002. Även om siffran verkar hög, har den minskat betydligt de senaste åren på grund av att Celanese förlorat marknadsandelar. Marknadsandelar är inte någon tillförlitlig indikator på marknadsmakt med hänsyn till de mycket små volymerna på den fria marknaden och det ringa antalet kunder, men marknadsandelarnas utveckling de senaste fem åren (se skälen 58 och 71) visar att det råder konkurrens på marknaden för n-butyraldehyd. Även om marknaden redan är mycket starkt koncentrerad har dessutom parternas huvudkonkurrent, BASF, och i mindre omfattning även Perstorp tillräcklig ledig kapacitet för att hindra en minskning av försäljningen eller en prishöjning från parterna i koncentrationen. Dessutom har kommissionen inte funnit tillräckligt stöd för att visa att BASF skulle ändra sin hittillsvarande strategi och inte utnyttja sin lediga kapacitet utan i stället följa med i en prishöjning från parternas sida. Zaklady kunde också bygga upp en logistikkedja på den högt prissatta sydeuropeiska marknaden. Det kan därför inte uteslutas att Zaklady vid en liten, signifikant men inte endast tillfällig prishöjning också i ökad omfattning kommer att leverera på den nordeuropeiska marknaden.

(78) I det aktuella fallet kan det därför konstateras att koncentrationen inte skulle leda till uppkomst eller förstärkning av någon marknadsdominerande ställning.

d. Av parterna lämnade förbindelser

(79) Kommissionen noterar att parterna har lämnat följande förbindelser:

a) Parterna förbinder sig att i linje med sin hittillsvarande verksamhet på marknaden långsiktigt och tillförlitligt fortsätta att leverera till sina butyraldehydkunder. I detta syfte förklarar de sig beredda att förlänga alla löpande leveransavtal med kunder som för närvarande köper butyraldehyd hos dem, om kunderna så önskar, enligt följande: [...]* Volymmässigt förbinder sig parterna att leverera minst de årskvantiteter respektive kunder köper i nuläget. Nuvarande leveranspris respektive leveransprisformel fortsätter att gälla och skall endast ändras med ett kostnads- respektive inflationsrelaterat prisindex med sedvanliga parametrar; [...]*.

b) [...]*

c) [...]*

Dessa förbindelser utgör inget villkor för tillåtligheten.

2. BUTANOL

(1) RELEVANT PRODUKTMARKNAD

(80) Butanol (BuOH) är en följdprodukt av butyraldehyd. Den framställs genom katalytisk hydrering av butyraldehyd. Den tjänar som förprodukt till ett flertal kemiska mellanprodukter, exempelvis butylacetat, butylamin, butylakrylat och ftalat-mjukgörare. Det finns inga substitutionsprodukter som helt kan ersätta butanol. Endast inom lackområdet kan butanol tekniskt sett ersättas av ett flertal andra produkter med jämförbara lösnings- och avdunstningsegenskaper (exempelvis, efter anpassning av recepturen, propanoler, ketoner, glykoletrar eller aromater). I brist på tillräckliga substitutionsmöjligheter kan man utgå från att det inte finns några andra produkter än butanol på produktmarknaden.

(81) Även butanol uppträder i två isomerer: n- och isobutanol, varvid n-butanol tillverkas av n-butyraldehyd och isobutanol av isobutyraldehyd. Det finns fog för att anse att de båda butanolvarianterna har skilda produktmarknader. Särskilt ur köparens synpunkt är utbytbarheten begränsad. För flertalet ändamål kan endast en variant användas; endast för lösningsmedel kan en variant ersätta den andra. Inte heller ur producentsynpunkt är någon utbytbarhet (produktionsomställningsflexibilitet) given. Tillverkarna kan inte i nämnvärd utsträckning ställa om sin produktion av n-butanol till isobutanol. Detta beror på att man vid framställning av förprodukten butyraldehyd får de båda varianterna n- och isobutyraldehyd i stort sett i givna proportioner. Om en butanolproducent exempelvis skulle vilja höja sin produktion av isobutanol måste han också höja produktionen av isobutyraldehyd. Då ökar också produktionen av n-butyraldehyd i motsvarande mån. Producenten måste i så fall finna en användning för överflödig n-butyraldehyd. I många fall vore enda möjligheten att producera n-butanol. Produktionen av de båda butanolvarianterna måste alltså ökas i samma omfattning.

(82) Även följande situation är emellertid tänkbar: En integrerad tillverkare producerar butyraldehyd, som fås i båda varianterna. För sin produktion av vidareförädlade produkter behöver han dock framförallt en av de båda varianterna, exempelvis isobutyraldehyd, varför endast en ringa mängd isobutyraldehyd återstår för hydrering, dvs. tillverkning av isobutanol. Tillverkaren kommer därför att producera en större mängd n-butanol, men endast en ringa mängd isobutanol. I så fall finns det ingen möjlighet att saluföra mera isobutanol om man inte vill avstå från bearbetning av isobutyraldehyd och saluförande av de produkter som tillverkas av denna.

(83) Därför uppnår några leverantörer också olika marknadsandelar för n- respektive isobutanol beroende på vilka produkter som framställs av de båda isomererna av butyraldehyd. Detta gäller dock inte parterna, som har lika höga marknadsandelar för båda butanolisomererna.

(84) För antagandet av skilda marknader talar också att priserna på de två isomererna inte utvecklas parallellt. Medan priset på n-butanol exempelvis år 1998 låg omkring 15 % över priset på isobutanol, var genomsnittspriserna år 2002 nästan identiska.

(85) Vid närmare betraktande visar det sig dock att frågan huruvida skilda marknader skall avgränsas för n- och isobutanol kan hållas öppen, då koncentrationen verkar vara förenlig med den gemensamma marknaden såväl om man utgår från en enhetlig butanolmarknad som om man antar att de två varianterna har skilda marknader.

(2) RELEVANT GEOGRAFISK MARKNAD

(86) Enligt parternas åsikt omfattar butanolmarknaden (minst) EES. En del köpare ser däremot en avgränsning av nationella marknader som mera realistisk.

(87) Undersökningarna har visat att det visserligen finns stöd för uppfattningen att tyska leverantörer vid leverans av butanol till tyska kunder har komparativa fördelar framför utländska vilket också visar sig i parternas klart större marknadsandelar i Tyskland, men att dessa fördelar inte är av sådan vikt att de motiverar en avgränsning av nationella marknader. Inte heller verkar en regional marknad bestående av Tyskland och dess grannländer behöva avgränsas.

(88) Marknadsandelarnas ojämna fördelning i de olika EES-medlemsstaterna är i varje fall inte något skäl till att betrakta dem som skilda marknader. Först måste man beakta att det inte gått att konstatera något mönster som visar att leverantörerna har en stark ställning i sina respektive hemländer. Parterna är visserligen särskilt framgångsrika i Tyskland, men uppnår även i Sverige och Frankrike, hemländer för konkurrenterna Perstorp och Atofina, betydande marknadsandelar. Omvänt uppnår BASF inga marknadsandelar i Tyskland som överstiger genomsnittet.

(89) Transportkostnaderna motiverar inte någon avgränsning av mindre marknader än EES. Enligt uppgift från DB Cargo beräknas transportkostnadsnackdelarna för parternas viktigaste konkurrenter till 3-6 %. Denna lilla skillnad gör det inte nämnvärt svårare för utländska leverantörer att sälja butanol även i Tyskland.

(90) Det kan inte heller hävdas att det av leveranssäkerhetsskäl är omöjligt för utländska tillverkare att erbjuda butanol på den tyska marknaden. Det är visserligen riktigt att leveranssäkerhet från köparens synpunkt vid sidan av produkternas pris och kvalitet är en viktig konkurrensfaktor. Man kan dock inte anta att utländska leverantörer inte kan agera på den tyska marknaden för att de inte kan garantera tillräcklig leveranssäkerhet till följd av det stora avståndet mellan deras anläggningar och kundens säte. Svaren på kommissionens fråga i detta avseende visar att köparna inte tillmäter kriteriet "leverantören är inte alltför avlägsen" någon större betydelse. Det framgår inte heller att risken för att leveransen inte kan genomföras i rätt tid tilltar signifikant med avståndet till kunden.

(91) Slutligen måste man ta hänsyn till att utländska leverantörer kan anlägga eller hyra en tank i Tyskland. Ett färskt exempel på detta är Perstorp, som under 2001 tog en tank i Hamburg i drift och därmed väsentligt kunde utvidga sina leveranser särskilt till Tyskland, och den sydafrikanska tillverkaren Sasol, som för närvarande bygger en butanoltank i Marl.

(3) KONCENTRATIONENS FÖRENLIGHET MED DEN GEMENSAMMA MARKNADEN

(92) Koncentrationen ger betydande marknadsandelar på EES-marknaden för butanol. Parternas marknadsställning efter koncentrationen är dock inte så stark att man kan befara att de får en marknadsdominerande ställning som påtagligt hämmar en effektiv konkurrens på den gemensamma marknaden eller en väsentlig del av denna.

(93) Denna bedömning gäller oavsett om man utgår från en enhetlig marknad för butanol eller avgränsar en egen marknad för var och en av de båda butanolisomererna.

Konkurrensrättslig bedömning grundad på en marknad för butanol som omfattar hela EES

(94) Utgår man från en enhetlig marknad för butanol som omfattar hela EES görs alltså ingen indelning efter n- och isobutanol, och följande marknadsstruktur uppstår då efter koncentrationen:

Tabell 12

Marknadsandelar för butanol

>Plats för tabell>

(95) För år 2002 har kommissionen fastställt en volym för den fria marknaden på drygt 266 kt. Av detta faller [...]* kt ([20-30 %]*) på Celanese och [... kt]* ([20-30 %]*) på Oxeno. Parterna nådde följaktligen en sammanlagd marknadsandel på [50-60 %]*. Andelen för Oxeno och därmed parternas sammanlagda marknadsandel (och marknadsvolym) är rentav ännu större än som anges i tabellen, då leveranser av [...]* till ett gemensamt företag där Degussa är hälftenägare inte finns med i Oxenos uppgifter. Ser man detta företag som fristående från Oxeno skall nämnda leveranser anses ingå i den fria marknaden och inte betraktas som leveranser inom koncernen.

(96) Den näst största leverantören efter det gemensamma företaget är Perstorp, som med en försäljning av [...]* kt når en marknadsandel på drygt 20 % [...]*.

(97) Alla andra leverantörers marknadsandelar understiger 10 %. Rubriken "import" avser import från länder utanför EES. Den viktigaste importören är det polska företaget Zaklady, och dessutom importeras genom handeln butanol av rysk och tjeckisk tillverkning till EES.

(98) Parterna har dock med rätta hänvisat till en rad effekter som gör att det gemensamma företagets marknadsandel i framtiden kan väntas bli klart mindre, närmare bestämt [30-40 %]*. Motsvarande rättelser har inarbetats i spalten "2002+" i tabell 12.

(99) Hänför man till att börja med leveranserna till det gemensamma företaget av [...]* till den fria marknaden, måste siffrorna för såväl Oxenos leveranser som marknadsvolymen höjas med [30-40 kt]*, varigenom den sammanlagda marknadsandelen ökar med knappt [... %]* ("[...]*-effekten").

(100) I omvänd riktning verkar "Ineos-effekten", som beror på att Ineos inte längre ingår i BP, varför de leveranser från BP som hittills skett inom koncernen till företagets butylacetatanläggning i Antwerpen måste anses ingå i den fria marknaden. Detta leder till en ökning av marknadsvolymen och BP:s andel med omkring [...]* kt och till en betydande ökning av marknadsandelen för BP, som blir en andra stor konkurrent till det gemensamma företaget.

(101) Slutligen måste Sasols idrifttagning av den nya butanolanläggningen i Sydafrika och en tank för n-butanol i Marl beaktas. Den kommer att få två effekter. För det första kan Sasol i framtiden fylla sina behov i Marl med egen butanol som importeras från Sydafrika. Därför har Sasol redan sagt upp leveransavtalet med Oxeno. Härigenom minskar Oxenos försäljning på marknaden med [...]* ("Sasol 1-effekten"). För det andra kan Sasol leverera till kund i EES ("Sasol 2-effekten"). Beroende på hur stor Sasols försäljning till tredje företag kommer att bli och vilken andel av denna försäljning Sasol uppnår på parternas bekostnad, kommer man till en sammanlagd marknadsandel på cirka [30-40 %]*. I den beräkning som ligger till grund för tabell 12 antogs att Sasol utöver försäljningen från anläggningarna i Brunsbüttel totalt kommer att kunna avsätta [...]* kt butanol, varav [...]* kt på parternas bekostnad. Enligt parternas uppskattningar ligger båda talen något högre.

(102) Parterna hänvisar vidare till att de har förlorat en viktig kund [...]* som köpare, varför det gemensamma företagets marknadsandel i framtiden kan väntas minska ytterligare. Förlusten av denna kund innebär dock endast en liten minskning av den sammanlagda marknadsandelen.

(103) När man bedömer nämnda effekter måste man dock ta hänsyn till att: [...]*. "Sasol 1-effekten" har en klart mindre vikt vid bedömning av det blivande gemensamma företagets marknadsmakt än de minskade marknadsandelar detta kommer att få.

(104) Omvänt måste man vid bedömning av frågan vilken betydelse [...]*-effekten har konstatera att det företag till vilket leveranserna sker samägs paritetiskt av ett företag i Degussa-koncernen och ett annat företag. Man måste alltså utgå från att denna köpare kontrolleras av Degussa och [...]* gemensamt. Det verkar därför inte motiverat att likställa de berörda leveranserna med andra leveranser till den fria marknaden.

(105) Beräkningen av marknadsandelar gjordes efter försäljningsvolymer. Det finns fullständigare uppgifter för försålda mängder än för omsättningen. Dessutom avspeglar prisskillnaderna här snarare varierande råvarupriser än marknadsmässig prissättning. För övrigt gör det ingen större skillnad om marknadsandelarna räknas på volymer eller omsättningssiffror.

(106) Visserligen har parterna en ganska hög sammanlagd marknadsandel, cirka 40 %, och den är dubbelt så hög som för de båda konkurrenterna Perstorp och BP, som kommer närmast. Det gemensamma företaget kommer också att ha den strukturella fördelen att som enda europeiska leverantör ha två produktionsplatser. Detta har fördelar exempelvis vid (planerade eller oförutsedda) produktionsbortfall.

(107) Det kan dock antas att parternas handlingsutrymme kontrolleras i tillräcklig omfattning genom konkurrens. Kontrollen kommer främst att utövas av konkurrenterna Perstorp och BP. Dessa leverantörer har marknadsandelar på cirka [10-20 %]*. Därmed är de visserligen klart mindre än det gemensamma företaget men ändå så stora att detta inte kan ignorera dem.

(108) Perstorp har en tank i Hamburg, från vilken även tyska kunder kan försörjas på villkor som är likvärdiga med de tyska tillverkarnas.

(109) BP får sin butanol från Oxochimie, som ägs tillsammans med Atofina. Tidigare har detta företag förbrukat nästan hela sin butanolproduktion inom koncernen. Sedan BP sålt sin butylacetatanläggning i Antwerpen till Ineos, måste de berörda leveranserna dock anses höra till den fria marknaden. BP är visserligen ännu under en viss tidsperiod bundet till Ineos genom ett leveransavtal. Senast när detta avtal löpt ut kommer dock BP att stå till förfogande som alternativ leverantör också för andra köpare. Dessutom verkar BP redan nu på marknaden med spotleveranser av små, men inte försumbara mängder.

(110) Ett visst konkurrenstryck utövas också av andra leverantörer som BASF, Atofina, Zaklady och Sasol. Det bör dock påpekas att det för var och en av dessa leverantörer finns omständigheter som låter förmoda att konkurrenstrycket från deras sida inte kommer att bli alltför stort. Sålunda har även BASF marknadsandelar kring [0-10 %]*. Flera kunder har dock framfört uppfattningen att detta företag på grund av sitt stora interna behov och sin inriktning på vidareförädlade produkter enligt sin alliansstrategi inte alltid agerar på marknaden och därför inte betraktas som något fullvärdigt alternativ. Atofina verkar också på marknaden, framförallt i Frankrike och Italien. Konkurrenstrycket från Atofina torde dock vara begränsat, eftersom företaget redan nu arbetar nära sin kapacitetsgräns. Zaklady verkar också på EES-marknaden, men betraktas inte heller av flertalet tillfrågade köpare som något verkligt alternativ, bl.a. eftersom det har ekonomiska svårigheter och därmed begränsad ekonomisk frihet. Kunder har exempelvis berättat att Zaklady inte varit berett att sluta långsiktiga avtal. Ytterligare konkurrenstryck torde i första hand komma från Sasol. Företaget producerar i Sydafrika, och som råvara för tillverkning av förprodukten propen används inte mineralolja utan kol från ett sydafrikanskt dagbrott. Företagets kostnadsstruktur skiljer sig därför starkt från de andra leverantörernas. Sasol bygger en stor tank i kemiparken Marl, från vilken man till förmånligt pris kan leverera till kunder särskilt i Tyskland och Benelux-länderna. Sasol har också små men inte helt obetydliga mängder butanol från sin anläggning i Brunsbüttel, där långkedjiga alkoholer tillverkas, vilket ger n-butanol som biprodukt. Parterna hänvisar också till import från Tjeckien och Ryssland via handelsföretag i EES. Också dessa företag torde utöva ett visst, om än svagt konkurrenstryck, då de i varje fall är aktuella som leverantörer av spotkvantiteter.

Köparnas motmakt

(111) Även köpare kan i viss utsträckning kontrollera parternas handlingsutrymme. Bland köparna av butanol finns också stora företag som väl känner marknadsförhållanden och prisbildande faktorer och kan utöva efterfrågemakt. År 2002 hade exempelvis Celanese endast [...]* kunder, varav de fem största hade föga mer än [... %]* av omsättningen. Situationen för Oxeno är likartad. De fem största kunderna svarar för [... %]* av omsättningen, de tio största för [... %]*, och de 20 största för ytterligare [... %]*. Dessa kunder har en viss efterfrågemakt. Sålunda tillämpar några av köparna en strategi med flera leverantörer för att undvika beroende av endast en. Då en konkurrensbaserad kontroll också kan utövas genom att köpare endast fyller en del av efterfrågan hos andra leverantörer, kan man anta att köpare kan utöva en viss efterfrågemakt som ytterligare försvårar det gemensamma företagets utövande av marknadsmakt. Till skillnad från fallet för butyraldehyd avsätts nämnvärda andelar av butanolproduktionen på den fria marknaden. Perstorp har ingen intern vidareförädling av butanol utan säljer hela sin produktion på marknaden. Här kan man därför inte hävda att de stora köparna inte kan utöva efterfrågemakt, då leverantörerna inte är hänvisade till att sälja på den fria marknaden.

Resultat av granskning av en enhetlig marknad för butanol i hela EES

(112) Man behöver därför inte befara att koncentrationen skulle skapa en sådan marknadsdominerande ställning på butanolmarknaden i hela EES att konkurrensen på den gemensamma marknaden påverkas negativt.

Bedömning från konkurrenssynpunkt vid antagande om skilda marknader för n- och isobutanol

(113) Utgår man från antagandet om skilda marknader för n- och isobutanol, svarar marknadsstrukturen och bedömningen från konkurrenssynpunkt av marknaden för n-butanol i huvudsak mot den bedömning av den totala butanolmarknaden som redovisas ovan. Detta förklaras av att omkring fem sjättedelar av den fria butanolmarknaden är n-butanol. Parternas marknadsandelar är något högre om man ser till n-butanol än om hela butanolmarknaden avses. Marknadsvolymen åren 1999-2002 var enligt kommissionens undersökningar 152, 168, 214 respektive 203 kt. År 2002 beräknas parterna ha haft en marknadsandel som klart översteg 50 % [... %]*, och om man ser till hela butanolmarknaden låg värdet cirka 3 % högre. Även åren 1999-2001 varierade parternas samlade marknadsandel med +/- 4 % jämfört med hela butanolmarknaden. Marknadsandelen för n-butanol låg år 1999 något under marknadsandelen för butanol totalt, 2000 och 2001 något över denna [1999: ... %, 2000: ... %, 2001: ... %]*.

(114) Bortsett från att marknadsandelen för n-butanol (utom år 1999) var något högre än för butanol totalt, gäller beskrivningarna ovan av butanolmarknaden även här. Särskilt gäller även här att parternas sammanlagda marknadsandel är mer än dubbelt så stor som den närmaste konkurrentens, Perstorp.

(115) "Sasoleffekten" inverkar dock här något starkare än när man ser till den allmänna butanolmarknaden. Tar man hänsyn till de fyra effekter som nämns ovan ("R& H-effekten", "Ineos-effekten", "Sasol-effekten 1 och 2") har parterna vid en marknadsvolym på cirka 261 kt en sammanlagd marknadsandel på cirka [40-50 %]*. De viktigaste konkurrenterna är också här Perstorp med [20-30 %]* och BP med [10-20 %]*. Även om parternas marknadsposition här förefaller något starkare än om man ser till hela butanolmarknaden, är skillnaden inte avgörande för bedömningen av konkurrensläget.

(116) Inte heller om man ser till marknaden för isobutanol i hela EES kan man utgå från att koncentrationen skapar eller förstärker någon marknadsdominerande ställning. Marknadsvolymen torde ligga kring 62 kt eller 25 miljoner euro. Parternas sammanlagda marknadsandelar är visserligen även här högre än konkurrenternas. Även om man räknar in de effekter som beskrivs ovan, understiger parternas marknadsandel 40 % [... %]*. BASF har tillräcklig ledig kapacitet och kan utöva en tillräcklig konkurrensmässig kontroll. Den näst största konkurrenten Atofina har visserligen endast ringa ledig kapacitet men uppnår ändå en andel på [10-20 %]*. Dessutom kan Atofina styra om en del av det behov som används internt till den fria marknaden om priserna skulle stiga väsentligt. Man måste också ta hänsyn till att de mindre leverantörerna BP, Zaklady, Perstorp och i framtiden Sasol utövar en viss konkurrensmässig kontroll.

(117) Kommissionen drar därför slutsatsen att koncentrationen med hänsyn till marknaden eller marknaderna för butanol är förenlig med den gemensamma marknaden, oavsett hur man avgränsar marknaderna.

3. 2-ETYLHEXANOL (2-EH)

(1) RELEVANTA PRODUKTMARKNADER

(118) 2-EH är en följdprodukt av n-butyraldehyd. Den framställs genom aldolisering av n-butyraldehyd, följd av katalytisk hydrering och destillation. 2-EH är en oxoalkohol som används som mellanprodukt för tillverkning av bl.a. mjukgörare som dioktylftalat (DOP) och dioktyladipat (DOA), vilka finns i (PVC)-plaster, lösningsmedel (2-etylakrylat, som finns i färger och lacker), dieseltillsatser (2-etylhexylnitrat) och smörjmedel.

(119) Förbrukningen av 2-EH i EES används för dessa ändamål med följande fördelning:

- PVC-mjukgörare 66 %

- Dieseltillsatser (cetantalsförbättrare) 13 %

- Lösningsmedel 12 %

- Smörjoljetillsatser 5 %

- Övrigt 4 %

(120) Som mjukgöraralkohol vid tillverkning av PVC-mjukgörare kan 2-EH tekniskt ersättas med mera högmolekylära alkoholer. Enligt Chemical Economics Handbook 2002 kan omkring 70 % av användningen av 2-EH som PVC-mjukgörare ersättas med mera långkedjiga alkoholer. För övriga användningar av 2-EH (dieseltillsats, lösningsmedel, smörjmedel etc.) finns inga ersättningsprodukter. 2-EH kan alltså ersättas tekniskt i cirka 46 % av alla användningar. Ersättning av 2-EH med mera långkedjiga alkoholer kräver dock på grund av olika processegenskaper att recepturen ändras och produktionen ställs om.

(121) De mera långkedjiga alkoholer som 2-EH kan ersätta vid tillverkning av mjukgörare är isononylalkohol (INA), isodecylalkohol (IDA) samt propylheptanol. Den viktigaste av dessa ersättningsprodukter är INA, som används för tillverkning av mjukgöraren diisononylftalat (DINP). DINP är samtidigt den viktigaste produkten som konkurrerar med mjukgöraren DOP, vilken tillverkas av 2-EH. Priserna på utgångsprodukten INA förhåller sig dock annorlunda än priserna på 2-EH. De genomsnittliga årspriserna på INA steg kraftigt från 1998 till 2001 och föll inte förrän 2002, då Degussas nya kapacitet påverkade marknaden. Enligt ICIS-LOR föll däremot priserna på 2-EH mellan 1998 och 1999 för att därefter stiga fram till 2002. En jämförelse av priserna som Degussa har gjort i egenskap av den största producenten av INA i EES och den största av endast två leverantörer i EES under denna period visar att priset på INA varierade från 20 % under till 30 % över priset på 2-EH.

(122) På grund av att den tekniska substituerbarheten för 2-EH endast är partiell, de omställningskostnader som uppstår och framförallt den helt avvikande prisbilden för INA, kan man för detta beslut anta att 2-EH utgör en egen relevant produktmarknad.

(2) RELEVANTA GEOGRAFISKA MARKNADER

(123) Parterna i koncentrationen utgår för samtliga relevanta produktmarknader från att de geografiska marknaderna omfattar minst hela EES. Då det rör sig om bulkgods, skulle de viktigaste marknadsaktörerna erbjuda alla produkter likvärdigt i hela EES.

(124) Mot detta hävdade några marknadsaktörer dock uppfattningen att man måste utgå från nationella eller regionala marknadsavgränsningar för 2-EH, vilket främst skulle bero på transportkostnader. Dessutom visade marknadsundersökningen att Celanese och Degussa samt andra konkurrenter som verkar i hela EES har marknadsandelar som delvis skiljer sig avsevärt mellan EES-länderna. Till skillnad från exempelvis för butyraldehyd finns det för 2-EH dock ingen klar avgränsning på marknaden efter de olika tillverkarnas hem- respektive produktionsland. I Tyskland och Frankrike, som båda är länder där 2-EH tillverkas, ligger importandelarna över 25 % respektive över 50 %. Endast svenska Perstorp Oxo är den dominerande leverantören av 2-EH i Sverige. Detta beror dock främst på att den mängd som efterfrågas i Sverige, mindre än 1000 ton, är så liten att det inte lönar sig för konkurrenterna att agera i Sverige.

(125) 2-EH kan skickas med alla vanliga transportmedel, på landsväg, med fartyg, järnväg eller i fat. För att kunna minimera transportkostnaderna och försörja även mera avlägset belägna kunder, har alla EES-tillverkare utom Atofina inrättat tanklager i EES. Degussa har två sådana lager, ett i Rotterdam och ett i West Thurrock. BASF har ett tanklager för 2-EH i Tarragona. Perstorp har tre sådan tanklager för 2-EH i EU, ett i Hamburg, ett i Rotterdam och ett i Tees (GB). Tack vara dessa tanklager kan Perstorp uppnå marknadsandelar på över 15 % i de tre nämnda regionerna. Även polska Zaklady har ett tanklager i Antwerpen.

(126) Den relevanta geografiska marknaden för 2-EH omfattar därför EES.

(3) KONCENTRATIONENS FÖRENLIGHET MED DEN GEMENSAMMA MARKNADEN

(127) Genom koncentrationen skulle antalet betydande leverantörer i EES till synes minska från fem till fyra. Det gemensamma företaget skulle år 2002 ha haft en marknadsandel på [30-40 %]* (Celanese [20-30 %], Degussa [10-20 %]*). Övriga konkurrenter är Atofina [10-20 %]*, BP [10-20 %]* och Perstorp [10-20 %]*. BASF har [0-5 %]* och polska Zaklady [0-10 %]*.

Tabell 13

Marknadsandelar för 2-EH

>Plats för tabell>

(128) Enligt parternas uppgifter finns det också "andra" som försörjer cirka 10 % av marknaden. Utom försäljningar från BP, som parterna inte nämnde som självständig leverantör, rör det sig då främst om import från företag i Ryssland och Rumänien av firman Oltchim via handelsföretag i EES. Kommissionen kunde inte verifiera dessa siffror. Av förfrågningar i handeln och hos kunder framgår dock att den siffra parterna nämner är alltför hög. Importen från Ryssland och Rumänien de senaste åren kan ha uppgått till högst 5 kt per år.

(129) Parternas marknadsandel låg åren 1999-2001 ständigt klart över 40 % och minskade först 2002 till under 40 %. Dessutom skulle det gemensamma företaget vara dubbelt så stort som de båda näst största konkurrenterna, Atofina och Perstorp. BASF:s marknadsandel har stadigt minskat på senare tid och var de båda senaste åren mindre än [5]* %. Några marknadsaktörer anser rentav att BASF håller på att dra sig tillbaka från denna marknad. Detta förnekar dock BASF självt. Likväl måste såväl BASF som polska Zaklady snarast klassas som marginella leverantörer.

Tabell 14

Kapacitet och produktion av 2-EH

>Plats för tabell>

(130) Dessutom hade det gemensamma företaget också den största kapaciteten på marknaden. Av totalkapaciteten i EES på drygt 1000 kt hade det gemensamma företaget år 2002 mer än hälften, [50-60 %]*. Den lediga kapaciteten är också den i särklass största på marknaden och skulle räcka till för att försörja hela den fria marknaden. Trots stora marknadsandelar och hög kapacitet anser parterna dock inte att konkurrensen är i fara.

(131) De båda moderbolagens marknadsandel har minskat stadigt från [nära 50 %]* år 1999 till [30-40 %]* år 2002. Medan Celanese på en totalt sett avtagande marknad kunde hålla sin marknadsandel vid cirka [20-30 %]*, minskade Degussas marknadsandel från [20-30 %]* år 1999 till senast [10-20 %]*. Degussa har stadigt minskat produktionen av 2-EH de senaste åren. Skälet är det strategiska beslut Degussa tog redan för två år sedan att lämna marknaden för följdprodukter till DOP, som tar hand om huvuddelen av producerad 2-EH, och i stället tillverka DINP. Produktionen av DOP har de senaste åren minskat från [...]* kt 1998 till endast [...]* kt 2002. På samma sätt minskade den egna förbrukningen av 2-EH från [...]* kt år 1998 till endast [...]* kt år 2002.

(132) Degussa har uppgett att man kommer att helt inställa produktionen av 2-EH i Marl oberoende av bildandet av det anmälda gemensamma företaget. Detta beslutades redan 1999. Därmed skulle antalet betydande leverantörer i EES även utan det gemensamma företaget minska från fem till fyra.

(133) Delar av anläggningen för tillverkning av 2-EH, bland dem hydreringsanläggningen, skall ställas om för tillverkning av butanol, som tillförs det gemensamma företaget. Hela produktionen av 2-EH skall koncentreras till Oberhausen. Därmed kommer kapacitet för tillverkning av [...]* kt 2-EH att tas bort från marknaden. Detta motsvarar en fjärdedel av den totala kapaciteten i EES. Visserligen skulle det gemensamma företaget även då ha den största kapaciteten på marknaden, men den lediga kapaciteten blir betydligt mindre.

(134) Av skäl som anges ovan kommer den planerade koncentrationen inte att ge det planerade gemensamma företaget någon marknadsdominerande ställning i utbudet av 2-EH i EES.

4. DOP

(1) RELEVANTA PRODUKTMARKNADER

(135) Dioktylftalat (DOP), som också kallas dietylhexylftalat (DEHP), är en följdprodukt av 2-EH. Den är en kemikalie ur ftalatgruppen som framställs genom förestring av en alkohol, i detta fall 2-EH, med ftalsyraanhydrid (PSA). DOP är standardmjukgörare för plaster, särskilt PVC-plaster. Utöver användningen som mjukgörare används DOP i mindre omfattning som bindemedel i lacker, lim och klister och i blandning med pigment.

(136) DOP är en bulkvara. Alla producenter har jämförbara kvaliteter. Man skiljer dock mellan teknisk kvalitet och livsmedelskvalitet. För tillverkning av livsmedelskvalitet krävs enbart ett ytterligare destillationssteg.

(137) DOP har låtit tala om sig på senare år eftersom den skulle kunna vara reproduktionstoxisk. Den måste därför dödskallemärkas, vilket gör att efterfrågan minskat, framförallt för användning som PVC-mjukgörare. DOP används i praktiken inte längre som mjukgörare vid tillverkning av leksaker.

(138) Inom sitt viktigaste tillämpningsområde som PVC-mjukgörare kan DOP ersättas av mera högmolekylära mjukgörare, som framställs av mera högmolekylära alkoholer. Här kan nämnas bl.a. C9-ftalaten diisononylftalat (DINP), följdprodukt av den mera högmolekylära alkoholen isononylalkohol, C10-ftalaten diisodecylftalat (DIDP), följdprodukt av isodecylalkohol, samt dibutylftalat (DBP) och diisobutylftalat (DIBP), följdprodukter av butanol. Den viktigaste ersättningsprodukten är DINP.

(139) DINP är ur såväl teknisk som ekonomisk synpunkt en ersättningsprodukt som står mycket nära standardmjukgöraren DOP. Prisutvecklingen på de båda produkterna åren 1998-2002 löper visserligen inte parallellt, men de ligger mycket nära varandra. Vissa år är DOP dyrare än DINP, andra är det omvänt. Denna utveckling bestäms i huvudsak av prisutvecklingen på utgångsprodukten INA. Prisets variationsbredd är dock i regel mindre och ligger under 5 %.

(140) I ärende COMP/M.2314-BASF/Eurodiol/Pantochim skiljer man mellan kortkedjiga ftalater (C1-C4) och standardftalater på grundval av C4- eller mera långkedjiga alkoholer(10). Om det går att från produktsynpunkt avgränsa en självständig marknad för (enbart) DOP som parterna angett, för DOP och DINP, eller för alla PVC-mjukgörare sammantagna kan dock lämnas öppet i det aktuella fallet, då det gemensamma företaget inte kommer att få någon marknadsdominerande ställning för någon av produkterna.

(2) RELEVANTA GEOGRAFISKA MARKNADER

(141) I rättsfallet BASF/Eurodiol/Pantochim(11) gjorde kommissionen en bedömning från konkurrenssynpunkt grundad på en marknad för hela EES men tog inte ställning till frågan om den relevanta geografiska marknaden för ftalater, där även DOP ingår, är EES eller även innefattar Östeuropa.

(142) Undersökningar i det aktuella fallet har också bekräftat att marknaden omfattar hela EES. Alla konkurrenter med produktionsplatser på den europeiska marknaden levererar inom hela EES. Det polska företaget Zaklady har ett tanklager i Antwerpen och levererar också via handeln. I detta beslut antas därför att marknaden omfattar hela EES.

(3) BEDÖMNING FRÅN KONKURRENSSYNPUNKT

(143) Det gemensamma företaget skulle år 2002 ha haft en marknadsandel på [20-30 %]* (Celanese [10-20 %]*, Degussa [mindre än 10 %]*). De andra konkurrenterna är BASF ([20-30 %]*), Atofina ([10-20 %]*), Perstorp ([10-20 %]*), Lonza ([mindre än 10 %]*), Zaklady ([mindre än 10 %]*) och Cepsa ([mindre än 10 %]*). BP inställde sin produktion av DOP år 2001.

Tabell 15

Marknadsandelar för DOP

>Plats för tabell>

(144) Marknadsandelarnas storlek gör att uppkomst av en marknadsdominerande ställning verkar utesluten. Dessutom kommer Degussa, efter att ha slutat producera förprodukten 2-EH, också att ställa in produktionen av DOP, oberoende av bildandet av det gemensamma företaget. Degussa kommer endast att flytta över sin kvarvarande kundkrets till det gemensamma företaget.

(145) Celanese tillverkar inga andra, mera långkedjiga mjukgörare. Degussa producerar små kvantiteter DBP och DIBP men har en ledande ställning för DINP. DOP kan ersättas av DINP i nästan alla användningar som mjukgörare för PVC. DINP klassas till skillnad från DOP inte som reproduktionstoxisk och har därför haft en stadig tillväxt på senare år. I EES finns det tre tillverkare av DINP: Degussa, BASF och Exxon Mobil. Degussa har kunnat öka sin marknadsandel på denna tillväxtmarknad de tre senaste åren till omkring [35-45 %]*, medan BASF och ExxonMobil till ungefär lika delar har svarat för resten av marknaden. Om man antar att DOP och DINP ingick i samma produktmarknad, skulle Degussa och det gemensamma företaget tillsammans ha en marknadsandel på totalt [30-40 %]*, följt av BASF med [20-30 %]*.

(146) Mot denna bakgrund finns det inga betänkligheter ur konkurrenssynpunkt mot det gemensamma företag som planeras av Celanese och Degussa när det gäller EES-marknaden för DOP eller den kombinerade marknaden för mjukgörarna DOP/DINP.

5. BUTYLACETAT

(1) RELEVANT PRODUKTMARKNAD

(147) Butylacetat (BuAc) är en följdprodukt av butanol. Det tillverkas genom förestring av ättiksyra med butanol. Butylacetat används främst som lösningsmedel. Det lämpar sig för tillverkning av lacksystem, särskilt som hjälplösningsmedel i lacker med låg andel lösningsmedel och hög andel fast substans. Det löser bl.a. fetter, oljor, cellulosanitrat och naturliga och syntetiska hartser. Det finns inga ersättningsprodukter som i väsentlig grad kan ersätta butylacetat. Med hänsyn till de särskilda användningsområdena skall den sakliga marknaden enligt parternas åsikt inte heller anses omfatta något annat än butylacetat.

(148) Även butylacetat förekommer i de två isomererna n- och isobutylacetat. Till skillnad från butyraldehyd överväger kommissionen här att anta en enhetlig marknad, då samma reaktorer kan användas för att tillverka antingen n- eller isobutylacetat. Det kan också produceras i kampanjer. Då används anläggningen under en viss period för tillverkning av den ena isomeren och sedan, efter rengöring, för tillverkning av den andra. Från tillverkarens synpunkt finns det alltså en flexibilitet för att ställa om produktionen. Även här kan man dock avstå från att ta ställning till om de två isomererna tillhör skilda produktmarknader eller om man kan avgränsa en enhetlig produktmarknad, då skillnaden inte är avgörande från konkurrenssynpunkt. Huvuddelen av den fria marknadsvolymen faller på n-butylacetat och endast en knapp tiondel på isobutylacetat. Detta innebär att konkurrensbedömningen knappast ändras om den bygger på en enhetlig marknad för butylacetat eller om man endast ser till n-butylacetatmarknaden. Även om man betraktar isobutylacetatmarknaden som separat finns det därför inga betänkligheter ur konkurrenssynpunkt mot koncentrationen.

(2) RELEVANT GEOGRAFISK MARKNAD

(149) Enligt parternas mening skall marknaden för butylacetat anses vara hela EES. I de fall de tillfrågade marknadsaktörerna har yttrat sig, har de också samtyckt till detta. En del uppgav att butylacetat även köps från länder utanför Europa. Celanese säljer också produkter i Europa från sin produktion i Förenta staterna. Man kan därför utgå från att marknaden ur geografisk synpunkt omfattar hela EES, men vid en bedömning från konkurrenssynpunkt måste man ta hänsyn till att import från länder utanför EES spelar en viss roll.

(3) KONCENTRATIONENS FÖRENLIGHET MED DEN GEMENSAMMA MARKNADEN

Ensidigt införlivande

(150) Av parterna kommer endast Oxeno att införliva sin butylacetatverksamhet i det gemensamma företaget. Beträffande ett sådant ensidigt införlivande av ett affärsområde i det gemensamma företaget anser parterna att vid en bedömning från konkurrenssynpunkt får inga marknadsandelar tillkomma. Detta skulle följa av kommissionens etablerade tillämpning av artikel 81 i fördraget, enligt vilken denna norm är tillämplig på konkurrensförhållandet mellan ett självständigt gemensamt företag och ett av dess moderbolag. Vidare åberopar de artikel 2.4 i koncentrationsförordningen och kommissionens (nya) tillkännagivande av den 4 juli 2001 om begränsningar som har direkt samband med och är nödvändiga för genomförandet av en koncentration. Av punkterna 35 och följande i tillkännagivandet framgår också att kommissionen utgår från att konkurrensen mellan ett (självständigt) gemensamt företag och dess moderbolag skulle vara skyddad genom artikel 81. Skulle man nämligen utgå från att det gemensamma företaget och dess moderbolag från konkurrenssynpunkt var en enhet, måste konkurrensförbud - liksom konkurrensbegränsningar inom koncernen - direkt utgå från tillämpningsområdet för artikel 81.1 i fördraget (och skulle inte behöva undantas). Av meddelandet framgår dock att sådana konkurrensbegränsningar kräver undantag som endast kan utfärdas för en begränsad tid. I detta fall vore ett förbud mot konkurrens mellan det gemensamma företaget och Celanese inte heller förenligt, varför man kan utgå från att det även efter koncentrationen kommer att råda konkurrens mellan Celanese och det gemensamma företaget på marknaderna för butylacetat och karbonsyror. En annan bedömning skulle för övrigt innebära att parterna beskylls för att ha brutit mot artikel 81 i fördraget. Något annat skulle endast vara möjligt om moderbolag och dotterbolag var en ekonomisk enhet, dvs. hade en etablerad enhetlig ledning, som i rättsfallet Viho/kommissionen(12).

(151) Denna rättsuppfattning är inte övertygande. Frågan kan dock lämnas därhän i detta fall, då koncentrationen är förenlig med den gemensamma marknaden även om man antar att Celanese och det gemensamma företaget är en ekonomisk enhet.

Bedömning ur konkurrenssynpunkt vid antagande om en enhetlig marknad för butylacetat i hela EES

(152) Utgår man från en marknad för butylacetat i hela EES utan att skilja mellan n- och isobutylacetat kan koncentrationen inte anses skapa någon marknadsdominerande ställning.

(153) Enligt kommissionens beräkningar kan man utgå från att marknadsvolymen år 2002 var omkring 275 kt, och att storleksordningen därmed stämde överens med parternas uppskattningar. Man utgick då från att "andra leverantörer", dvs. andra leverantörer än parterna, BASF, BP/Ineos och Cepsa, i enlighet med parternas uppskattningar svarade för en försäljning av [...]* kt. För åren 1999-2001 har kommissionen räknat ut att marknadsvolymerna ligger mellan 240 och 260 kt.

(154) På denna marknad skulle - om man betraktar Celanese och det gemensamma företaget EOC som en ekonomisk enhet - antalet signifikanta leverantörer i EES minska från 4 till 3 genom koncentrationen. Med en försäljning av [...]* kt (Degussa) och [...]* kt år 2002 (Celanese, inklusive Celanese USA) skulle parternas andel räknat i mängd ligga omkring [40-50 %]*. Utgår man från omsättningens värde i euro ligger den sammanlagda marknadsandelen något lägre, [...]* %.

(155) Det finns ett stort avstånd i marknadsandelar till de båda närmaste konkurrenterna Ineos och BASF, som vardera har omkring 20 %. Övriga marknadsandelar fördelar sig på den spanska leverantören Cepsa, som framförallt är verksam i Spanien och Portugal, i ringa omfattning också i Frankrike, och import från länder utanför EES. Här bör framförallt nämnas de amerikanska leverantörerna Dow och Eastman, och dessutom förekom import från Ryssland och Polen.

(156) Såväl parternas som konkurrenternas marknadsandelar växlade åren 1999-2002 endast i liten omfattning. Under den nämnda fyraårsperioden kan man konstatera att parternas sammanlagda marknadsandelar ökade något. De låg enligt kommissionens beräkningar år 1999 cirka 4,2 % och år 2000 cirka 2,7 % under siffran för 2002, medan värdena var lika för åren 2001 och 2002.

(157) Trots parternas höga sammanlagda marknadsandel och den betydande skillnaden i marknadsandel mot de efterföljande konkurrenterna kan man inte vänta sig att koncentrationen skapar någon marknadsdominerande ställning.

(158) Särskilt från den båda större konkurrenterna Ineos och BASF, som trots allt uppnår en marknadsandel på omkring 20 % vardera, är konkurrenstrycket tillräckligt för att kontrollera Celaneses och det gemensamma företagets handlingsutrymme.

(159) Även övriga leverantörer kan antas utöva ett märkbart konkurrenstryck. Så har särskilt leverantörerna i Förenta staterna på senare tid kunnat importera betydande mängder till Europa. I varje fall om priserna för butylacetat skulle stiga över en konkurrenskraftig nivå skulle det löna sig för dessa leverantörer att öka sin aktivitet på EES-marknaden. Att import från Förenta staterna även i nuvarande läge är ett realistiskt alternativ för att agera på den europeiska marknaden visar exemplet Celanese, som med import från Förenta staterna trots allt har en andel på över [...]* % av marknaden. Även övriga leverantörer från länder utanför EES har marknadsandelar på 5-10 %.

(160) Inte heller bristande ledig kapacitet talar mot en konkurrensbetingad kontroll från dessa företag. Det är visserligen sant att kapaciteten särskilt i Europa till stor del är eliminerad. BASF har ledig kapacitet och skulle alltså utan vidare kunna höja sin produktion. Ineos kapacitet torde vara hårt utnyttjad i nuläget. Ineos tillverkar dock i produktionskampanjer n-butylacetat, isobutylacetat och isopropylacetat i samma anläggning. Som Ineos har bekräftat skulle man här kunna framställa ytterligare mängder butylacetat genom längre kampanjer för n- eller isobutylacetat eller genom mindre frekventa kampanjbyten, som på grund av nödvändig rengöring av anläggningen vid varje tillfälle tar några dagar i anspråk. Försäljningen på den europeiska marknaden skulle också kunna höjas genom att styra om export från länder utanför EES till EES-marknaden. Parterna hänvisar vidare till att utvidgning av kapaciteten vid acetatanläggningar är tekniskt enkel och kan uppnås med ringa finansiell insats. Tillfrågade företag bekräftade att tekniken finns och att den utrustning som krävs inte behöver bli särskilt dyr, men man betvivlade att investeringar i anläggningar för tillverkning av butylacetat skulle bli lönsamma ens för företag som inte är vertikalt integrerade i produktionen av ättiksyra och butanol.

(161) Man kan inte heller anta att koncentrationen kommer att skapa någon kollektiv marknadsdominerande ställning. Visserligen får parterna efter koncentrationen tillsammans med BP och Ineos mycket höga marknadsandelar på omkring 90 %. Man kan dock inte anta att det finns en stillatigande samordning mellan dessa företag. De har alltför olika marknadsandelar, och även deras kostnadsstrukturer skiljer sig betydligt. Företagen är olika med hänsyn till storlek, antal och lokalisering av produktionsplatser samt åtkomsten av de båda förprodukterna ättiksyra och butanol. Sålunda har parterna (Celanese och det gemensamma företaget betraktade som en enhet) två produktionsplatser i Europa och en i USA. Dessutom är Celanese marknadsledande på ättiksyra, och parterna betecknade därför butylacetatverksamheten hos Celanese Förenta staterna som "ättiksyrastyrd", till skillnad från Oxenos verksamhet, som snarare är "butanolstyrd". BASF är däremot ett integrerat företag, medan exempelvis Ineos måste köpa in den butanol som behövs för tillverkning av butylacetat.

Bedömning ur konkurrenssynpunkt vid antagande om skilda marknader för n- och isobutylacetat

(162) Bedömningen ur konkurrenssynpunkt förändras inte på något avgörande sätt om man utgår från olika produktmarknader för de båda butylacetatisomererna.

(163) I detta fall skulle den sammanlagda marknadsandelen på den större marknaden för n-butylacetat vare något (mindre än 2 %) högre än vid enhetligt betraktande, men marknadsstrukturen skulle inte ändras nämnvärt.

(164) För den mindre marknaden för isobutylacetat bör det noteras att BP/Ineos har en klart starkare ställning. Detta företags marknadsandel är visserligen fortfarande klart mindre än parternas sammanlagda marknadsandelar, men ändå så betydande, över 35 %, att kommissionen utgår från att ingen marknadsdominerande ställning behöver förväntas om marknaden avgränsas på detta sätt.

(165) Därför kan det konstateras att koncentrationen med hänsyn till europeisk/a marknad/er för butylacetat inte väcker några betänkligheter ur konkurrenssynpunkt.

6. KARBONSYROR

(1) RELEVANT PRODUKTMARKNAD

(166) Karbonsyror tillverkas i regel genom oxidation av aldehyder, exempelvis butyraldehyd(13). Totalt finns det mer än 1500 karbonsyror med olika kedjelängder, specifikationer och råvarubaser (olefiner respektive naturliga råvaror).

(167) Karbonsyror används bl.a. för följande ändamål: metallkarboxylater (salter) som råvaror för lacker, syraklorider till organiska peroxider/peroxidestrar, polyolestrar för tillverkning av syntetiska smörjmedel, smörjmedelstillsatser, estrar till mjukgörare i säkerhetsglasfolier, basämnen för doft- och luktämnesindustrin, katalysatorer, läkemedel, UV-stabilisatorer och växtskyddsmedel.

(168) Det gemensamma företaget kommer sannolikt att tillverka tre karbonsyror: 2-etylhexansyra (2-EH-syra), smörsyra och trimetylhexansyra (TMH). 2-EH-syra och smörsyra är följdprodukter av butyraldehyd; TMH bildas vid oxidation av trimetylhexanal.

(169) Karbonsyror tillverkas i anläggningar där flera olika karbonsyror kan produceras, beroende på vilken aldehyd som står till förfogande och används. Karbonsyror kan åtminstone delvis ersättas sinsemellan i såväl produktion som efterfrågan. Kommissionen antar därmed i detta beslut att marknaden för karbonsyror är enhetlig.

(2) RELEVANT GEOGRAFISK MARKNAD

(170) I princip kan karbonsyror transporteras säkert och saluföras över gränserna. I EES finns en gränsöverskridande efterfrågan på karbonsyror. Ingen väsentlig import till EES är känd, och exporten från EES är förhållandevis obetydlig. Kommissionen antar därmed i detta beslut att marknaden omfattar hela EES.

(3) FÖRENLIGHET MED DEN GEMENSAMMA MARKNADEN

(171) Det finns många leverantörer av karbonsyror. Alla leverantörer tillverkar dock inte hela sortimentet av karbonsyror. Då karbonsyror produceras i universalanläggningar med hänsyn till efterfrågan, kan den kapacitet konkurrenterna disponerar endast med svårighet uppskattas. Då olika karbonsyror framställs beroende på vilken aldehyd som står till förfogande och med hänsyn till efterfrågan, varierar de enskilda leverantörernas marknadsvolymer och marknadsandelar.

(172) Celanese tillför dock inte det gemensamma företaget sin produktion av karbonsyror utan driver den vidare inom området "specialiteter". Celanese producerar tio olika karbonsyror, av vilka två överlappar det gemensamma företagets produktion: smörsyra och 2-etylhexansyra. De sammanlagda marknadsandelarna år 2002 skulle enligt parternas uppgifter vara [30-40 %]*. Perstorp Oxo skulle förbli marknadsledande med en marknadsandel på omkring 40 %, följt av BASF och Exxon Mobil med marknadsandelar på mer än 10 % vardera. Dessa uppgifter bekräftades i huvudsak av marknadsundersökningen. Alla tre huvudkonkurrenterna har egen produktion av råvaran butyraldehyd, eller, när det gäller ExxonMobil, motsvarande olefiner som hepten och nonen.

(173) Därmed kan ingen marknadsdominerande ställning väntas uppstå eller förstärkas.

7. VERTIKALT BERÖRDA MARKNADER

(174) En rad marknader i vertikal led berörs dessutom av koncentrationen, nämligen marknaderna för butylamin, 2-etylhexakrylat och butylakrylat.

a) BUTYLAMIN

(175) Butylamin är en följdprodukt av butanol som används som mellanprodukt vid tillverkning av växtskyddsmedel, tätningsmassor, specialmjukgörare för polyamider, plasttillsatser och andra produkter. Butylamin utgör en egen produktmarknad, då den har särskilda användningsmöjligheter och inte kan ersättas.

(176) Produkten saluförs över gränserna. Ingen import till EES är känd. Man kan därför utgå från att marknaden för butylamin omfattar hela EES.

(177) Marknaden för butylamin berörs vertikalt genom koncentrationen, då endast Celanese men inte Degussa agerar där. Celanese har enligt egen uppskattning en marknadsandel på [... %]*. Enligt parternas uppskattning är den viktigaste konkurrenten BASF med omkring [... %]*, och Atofina. På grund av BASF:s starka ställning är Celanese enligt egen bedömning inte marknadsdominerande. Även om Celanese dominerade marknaden, skulle koncentrationen med hänsyn till marknaden för butylamin inte väcka några betänkligheter. De båda konkurrenterna använder butanol av egen tillverkning och är inte hänvisade till leverans från parterna eller det gemensamma företaget. Man behöver därför inte befara någon negativ inverkan av koncentrationen.

b) 2-ETYLHEXYLAKRYLAT

(178) 2-etylhexylakrylat (2-EH-akrylat) är en följdprodukt av 2-EH som används för tillverkning av tätningsmedel, tätningsmassor, tryckkänsligt lim och klister, färger och beskiktning av textilier och papper. Det bildar en egen produktmarknad.

(179) Även här kan man utgå från att marknaden geografiskt sett omfattar hela EES, då det inte finns några handelshinder. Små mängder importeras dock från Asien.

(180) Koncentrationen berör vertikalt även denna marknad, då endast Celanese men inte Oxeno agerar där. Celanese har enligt egen uppskattning en marknadsandel på omkring [...]* %. Till de viktigaste konkurrenterna hör, återigen enligt parternas uppgifter, BASF och Atofina, med marknadsandelar av likartad storleksordning. Inte heller här kan man vänta sig någon negativ inverkan av koncentrationen. BASF och Atofina använder 2-EH-akrylat av egen produktion i tillverkningen och är inte hänvisade till leverans från Celanese eller det gemensamma företaget. Företagen har inte heller för 2-EH någon marknadsdominerande ställning. Koncentrationen kan därför inte väntas få någon negativ inverkan.

c) BUTYLAKRYLAT

(181) Butylakrylat är en följdprodukt av butanol. Det används bl.a. till emaljer, latexfärger, lim och klister, tätningsmedel och tätningsmassor baserade på lösningsmedel samt till beskiktning av textilier och papper. Med hänsyn till dess speciella användningsområden utgör det en egen produktmarknad.

(182) Butylakrylat saluförs över gränserna, och det finns inga handelshinder i EES. Importen till EES är obetydlig. Man kan därför utgå från att den geografiskt relevanta marknaden omfattar EES.

(183) Även när det gäller butylakrylat agerar endast Celanese men inte Oxeno. Celanese är enligt egna uppgifter marknadsledande med en marknadsandel på [30-40 %]*. Även här är BASF och Atofina huvudkonkurrenter med lika stora marknadsandelar. Inte heller här kommer koncentrationen att få någon nämnvärd inverkan på marknaden, då båda de nämnda konkurrenterna använder butanol av egen produktion i tillverkningen av butylakrylat. Ingen marknadsdominerande ställning kan därmed väntas uppstå eller förstärkas på denna marknad.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Den anmälda planen, genom vilken företagen Celanese AG och Degussa AG i den mening som avses i artikel 3.1 b i rådets förordning (EEG) nr 4064/89 får gemensam kontroll över det gemensamma företaget European Oxo Chemicals GmbH, är förenlig med den gemensamma marknaden och EES-avtalet.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till

Celanese AG Frankfurter Straße 111 D - 61476 Kronberg im Taunus

Oxeno Olefinchemie GmbH Paul-Baumann-Straße 1 D - 45764 Marl

Utfärdat i Bryssel den 11 juni 2003.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 395, 30.12.1989, s. 1. Rättelse i EGT L 257, 21.9.1990, s. 13.

(2) EGT L 180, 9.7.1997, s. 1.

(3) EUT C 36, 10.2.2004.

(4) EUT C 36, 10.2.2004.

(5) Delar av texten har uteslutits för att ingen konfidentiell i