Kommissionens rekommendation

av den 4 mars 2002

om reduktion av dioxiner, furaner och PCB i foder och livsmedel

[delgivet med nr K(2002) 836]

(Text av betydelse för EES)

(2002/201/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR UTFÄRDAT DENNA REKOMMENDATION

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 211 andra strecksatsen i detta, och

av följande skäl:

(1) För närvarande måste de acceptabla dioxinhalterna i foder och livsmedel bedömas i ljuset av de aktuella bakgrundsnivåerna. De gränsvärden som fastställs för foder i rådets direktiv 1999/29/EG av den 22 april 1999 om främmande ämnen och produkter i djurfoder(1), senast ändrat genom direktiv 2001/102/EG(2), och för livsmedel i kommissionens förordning (EG) nr 466/2001 av den 8 mars 2001 om fastställande av högsta tillåtna halt för vissa främmande ämnen i livsmedel(3), ändrad genom rådets förordning (EG) nr 2375/2001(4), ligger på en strikt men genomförbar nivå, med hänsyn till bakgrundskontamineringen. Dessa gränsvärden bör förhindra att djur och människor utsätts för en oacceptabelt hög exponering och att det distribueras foder och livsmedel med en oacceptabelt hög kontamineringshalt.

(2) Den 30 maj 2001 antog Vetenskapliga livsmedelskommittén ett yttrande om riskbedömning av dioxiner och dioxinlika PCB i livsmedel, på grundval av nya vetenskapliga data som blivit tillgängliga sedan Vetenskapliga livsmedelskommittén antog ett yttrande i denna fråga den 22 november 2000. Kommittén fastställde ett tolerabelt veckointag (TWI) för dioxiner och dioxinlika PCB på 14 pg WHO-TEQ/kg kroppsvikt (toxiska ekvivalenter enligt Världshälsoorganisationen). Exponeringsbedömningar visar att en betydande del av gemenskapens befolkning får i sig mer än det tolerabla intaget via kosten.

(3) För att skydda konsumenterna är det därför både viktigt och nödvändigt att reducera människors exponering för dioxiner genom livsmedelsintag. Drygt 90 % av människors exponering för dioxiner härrör från livsmedel. Livsmedel av animaliskt ursprung står vanligtvis för cirka 80 % av den sammanlagda exponeringen. Dioxiner i djur härrör huvudsakligen från fodret. Eftersom livsmedelskontaminering står i direkt relation till foderkontaminering bör ett integrerat angreppssätt användas för att reducera dioxinförekomsten i hela livsmedelskedjan, dvs. från foderråvaror via livsmedelsproducerande djur till människan.

(4) Åtgärder bör vidtas för att ytterligare reducera förekomsten och utsläppen av dioxiner så att miljöföroreningarnas effekter på kontamineringen av foder och livsmedel kan begränsas. Den 24 oktober 2001 antog kommissionen ett meddelande till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén om gemenskapens strategi för dioxiner, furaner och polyklorerade bifenyler (KOM(2001) 593, slutlig)(5). Strategin inriktas på nuvarande och kommande åtgärder för att minska utsläppen av dioxiner och PCB i miljön.

(5) Bestämmelser som endast fastställer gränsvärden för dioxiner och dioxinlika PCB i foder och livsmedel skulle inte tillräckligt effektivt minska kontamineringen av foder och livsmedel om inte gränsvärdena sattes så lågt att en stor del av allt foder och alla livsmedel förklarades otjänlig som foder eller livsmedel. För att aktivt reducera förekomsten av dioxiner i foder och livsmedel anses det allmänt att gränsvärden bör åtföljas av åtgärder som främjar ett aktivt angreppssätt, inklusive fastställande av åtgärdsgränser och målvärden för foder och livsmedel, i kombination med åtgärder som begränsar utsläppen. Åtgärdsgränser bör vara ett redskap som gör det möjligt för behöriga myndigheter och aktörer att lyfta fram de fall där det är lämpligt att identifiera en föroreningskälla och vidta åtgärder för att reducera eller eliminera den, både när bestämmelserna i direktiv 1999/29/EG eller förordning (EG) nr 466/2001 inte efterlevs, och när signifikanta dioxinhalter över den normala bakgrundsnivån påträffas i foder och livsmedel. Detta angreppssätt bör leda till en successiv reduktion av dioxinhalten i foder och livsmedel, och till att målvärdena till slut uppnås.

(6) Trots att alla gränsvärden i toxikologiskt hänseende bör gälla både dioxiner, furaner och dioxinlika PCB, gäller de gränsvärden som fastställs i direktiv 1999/29/EG och i förordning (EG) nr 466/2001 bara för dioxiner och furaner, och alltså inte för dioxinlika PCB, beroende på att så få uppgifter finns tillgängliga om förekomsten av dioxinlika PCB. Det är därför nödvändigt att, i enlighet med rekommendationerna från Vetenskapliga livsmedelskommittén och Vetenskapliga foderkommittén, ta fram tillförlitliga uppgifter om förekomsten av dioxinlika PCB i så många olika foderråvaror, fodermedel och livsmedel som möjligt, för att man relativt snabbt skall kunna bygga upp en tillförlitlig databas. Därigenom bör gränsvärdena i direktiv 1999/29/EG och förordning (EG) nr 466/2001 och åtgärdsgränserna i denna rekommendation kunna ses över, för att dioxinlika PCB skall kunna tas upp bland de ämnen för vilka värden skall fastställas.

(7) Åtgärdsgränserna i bilagan bör ses över senast den 31 december 2004, så snart det finns tillräckliga uppgifter om förekomsten av dioxinlika PCB i foderråvaror, foder och livsmedel.

(8) Parallellt med översynen i syfte att ta med dioxinlika PCB bör åtgärdsgränserna justeras regelbundet i takt med den sjunkande dioxinförekomsten och i överensstämmelse med det aktiva angreppssättet för att successivt reducera förekomsten av dioxiner i foder och livsmedel.

(9) Målvärdena anger de kontamineringsnivåer som måste uppnås i foder och livsmedel för att man för en majoritet av befolkningen i gemenskapen på sikt skall kunna få ner exponeringen till det tolerabla veckointag för dioxiner och doixinlika PCB som Vetenskapliga livsmedelskommittén har fastställt. Målvärdena bör fastställas mot bakgrund av tillförlitligare uppgifter om vilka effekter miljöskyddsåtgärder och åtgärder som inriktas på källan för foder och livsmedel har på reduceringen av dioxiner och dioxinlika PCB i olika typer av foderråvaror, foder och livsmedel. Målvärdena bör fastställas senast den 31 december 2004, när mer information finns tillgänglig och när åtgärdsgränserna ses över i en första omgång med sikte på att inbegripa dioxinlika PCB.

(10) Det är av största betydelse att kontrollen av samtliga foderråvaror, foder och livsmedel sker på ett enhetligt sätt i hela gemenskapen. Därför bör närmare riktlinjer för kontroll av dioxiner och dioxinlika PCB fastställas i Ständiga foderkommittén när det gäller foder och i Ständiga livsmedelskommittén när det gäller livsmedel. Dessa riktlinjer bör bland annat innehålla bestämmelser om hur ofta varje medlemsstat skall genomföra kontroller, vilka typer av foderråvaror, foder och livsmedel som skall kontrolleras samt hur resultaten skall rapporteras.

HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

1. Att medlemsstaterna i proportion till sin produktion, användning och konsumtion av foderråvaror, foder och livsmedel gör stickprovskontroller av förekomsten av dioxiner och dioxinlika PCB i foderråvaror, foder och livsmedel; denna kontroll bör utföras enligt de riktlinjer och intervaller som fastställts av Ständiga foderkommittén när det gäller foder och av Ständiga livsmedelskommittén när det gäller livsmedel.

2. Att medlemsstaterna, när bestämmelserna i direktiv 1999/29/EG och i förordning (EG) nr 466/2001 inte efterlevs och (om inget annat sägs i punkt 3) i de fall då dioxinhalter som överstiger de åtgärdsgränser som anges i bilagorna I och II påvisas, i samarbete med olika aktörer

a) inleder undersökningar för att identifiera föroreningskällan,

b) kontrollerar förekomsten av dioxinlika PCB, och

c) vidtar åtgärder för att reducera eller eliminera föroreningskällan.

3. Att de medlemsstater där bakgrundsnivåerna av dioxin är särskilt höga, fastställer nationella åtgärdsgränser för sin inhemska produktion av foderråvaror, foder och livsmedel, så att det i 5 % av resultaten av den kontroll som avses i punkt 1 genomförs en undersökning för att identifiera föroreningskällan.

4. Att medlemsstaterna underrättar kommissionen och övriga medlemsstater om resultaten av sina undersökningar och om de åtgärder som vidtagits för att reducera eller eliminera föroreningskällan.

5. Att medlemsstaterna lämnar de upplysningar som avses i punkt 4 senast den 31 december varje år i fråga om livsmedel, och i fråga om foder som en del av den årliga rapport som skall lämnas till kommissionen enligt artikel 22.2 i rådets direktiv 95/53/EG(6), senat ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 200/46/EG(7), utom när upplysningarna är av omedelbar betydelse för övriga medlemsstater och i så fall bör vidarebefordras genast.

Utfärdad i Bryssel den 4 mars 2002.

På kommissionens vägnar

David Byrne

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 115, 4.5.1999, s. 32.

(2) EGT L 6, 10.1.2002, s. 45.

(3) EGT L 77, 16.3.2001, s. 1.

(4) EGT L 321, 6.12.2001, s. 1.

(5) EGT C 322, 17.11.2001, s. 2.

(6) EGT L 265, 8.11.1995, s. 17.

(7) EGT L 234, 2.9.2001, s. 55.

BILAGA I

Dioxin (summan av polyklorerade dibenso-para-dioxiner (PCDD) och polyklorerade dibensofuraner (PCDF), uttryckt i toxiska ekvivalenter enligt Världshälsoorganisationen (WHO) med användning av det av WHO fastställda TEF (toxic equivalency factors, 1997)

>Plats för tabell>

BILAGA II

Dioxin (summan av polyklorerade dibenso-para-dioxiner (PCDD) och polyklorerade dibensofuraner (PCDF), uttryckt i toxiska ekvivalenter enligt Världshälsoorganisationen (WHO) med användning av det av WHO fastställda TEF [toxic equivalency factors, 1997])

>Plats för tabell>