Kommissionens beslut

av den 3 maj 2000

om de åtgärder som Frankrike har genomfört till förmån för TASQ SA

[delgivet med nr K(2000) 1337]

(Endast den franska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2000/647/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om upprättandet av Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med nämnda artiklar(1) ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

I

FÖRFARANDET ENLIGT ARTIKEL 88.2 I FÖRDRAGET

(1) Genom ett klagomål från en konkurrent underrättades kommissionen i april 1998 om att bolaget TASQ flera gånger har fått kapitaltillskott från Consortium de Réalisations (CDR), ett bolag för avyttring av Crédit Lyonnais osäkra tillgångar som bildades 1995. Den 20 maj 1998 sände kommissionen en skrivelse till de franska myndigheterna med förfrågningar om dessa kapitaltillskott. Myndigheterna svarade kommissionen genom en skrivelse av den 14 september 1998 och bekräftade att bolaget TASQ fått kapitaltillskott från CDR och att det tidigare vid flera tillfällen fått kapitaltillskott från Crédit Lyonnais, som tidigare var aktieägare i bolaget. I samma skrivelse uppgav de franska myndigheterna också att bolaget TASQ hade sålts på grundval av avtal som undertecknades på suspensiva villkor den 24 juli och den 8 augusti 1998. Den 22 december 1998 sände den klagande en skrivelse till kommissionen om återkallande av det klagomål som inlämnats den 16 april 1998.

(2) Genom en skrivelse av den 2 mars 1999 underrättade kommissionen Frankrike om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget avseende dessa åtgärder. Kommissionen ansåg att transaktionerna med kapitaltillskott från Crédit Lyonnais till TASQ åren 1988 och 1991 samt kapitaltillskotten från CDR åren 1995 och 1997 kunde innehålla inslag av statligt stöd. Kommissionen betonade dessutom att villkoren i samband med företagets privatisering kunde utgöra statligt stöd till förvärvaren.

(3) Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(2). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med synpunkter på åtgärderna i fråga.

(4) Genom en skrivelse av den 2 juni 1999 inkom myndigheterna med sitt svar samt handlingar innehållande de upplysningar som kommissionen hade begärt i sin skrivelse om inledande av förfarandet. Efter det att kommissionens meddelande hade offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning inkom CDR med en skrivelse av den 4 augusti 1999 till kommissionen och TASQ inkom med handlingar genom en skrivelse av den 10 augusti 1999.

II

BESKRIVNING AV TASQ

(5) TASQ är ett företag som ägnar sig åt datorservice och datorunderhåll till företag. Oberoende av datortillverkare sköter företaget underhållet av flera datormärken för andras räkning. Denna verksamhet står för nästan 60 % av företagets omsättning. TASQ tillhandahåller även IT-tjänster, särskilt integration, utveckling, installation och systemanslutning.

(6) Det nuvarande TASQ bildades genom en fusion 1991 mellan det gamla TASQ (ett bolag som bildades 1988 när underhållet av Crédit Lyonnais mikrodatorpark lades ut på entreprenad) och Métroservice (ett bolag som bildades 1983 av koncernen Métrologie och övertogs 1991 av Crédit Lyonnais, varvid det döptes om till TASQ International).

(7) År 1995 överfördes TASQ till CDR inom ramen för en avyttringsplan för Crédit Lyonnais.

(8) Den 31 december 1997 sysselsatte TASQ ungefär 460 personer. Efter fusionen med Métroservice 1991, har TASQ:s omsättning rört sig mellan 200 och 270 miljoner franska franc. Resultatet har ofta varit negativt, utom åren 1990, 1995 och 1997, vilket framgår av nedanstående tabell (uppgifter i miljoner franc).

>Plats för tabell>

(9) Crédit Lyonnais har vid två tillfällen skjutit till kapital i TASQ: år 1988 fattades beslut om att öka kapitalet med 4 miljoner franska franc och i november 1991, vid förberedandet av fusionen mellan TASQ och Métroservice, ökades dessa två bolags kapital med 30,6 respektive 26 miljoner franska franc. I december 1991 ökade TASQ sitt kapital med 51 miljoner franska franc för att ersätta överföringen av tillgångar från TASQ International (f.d. Métroservice).

(10) Efter det att TASQ överläts till CDR har två transaktioner genomförts. Den första transaktionen genomfördes 1995: beslut fattades om en första ökning av kapitalet genom kvittning av fordringar på 5 miljoner franska franc. I juni 1997 genomfördes en andra ökning av kapitalet genom ett kontant tillskott på 60 miljoner franska franc. Vid dessa två kapitalökningar var CDR den enda utställaren och sköt således till sammanlagt 65 miljoner franska franc.

(11) Det bör påpekas att ingen av de ovan nämnda transaktionerna anmäldes till kommissionen.

(12) I augusti 1998, ungefär ett år efter den första ökningen av kapitalet med 60 miljoner franska franc, sålde CDR TASQ till ett pris av 16 miljoner franska franc.

(13) Kommissionen ansåg när den inledde detta förfarande att de ovannämnda i transaktionerna för att öka kapitalet kunde innehålla inslag av statligt stöd, särskilt eftersom det uppenbarligen saknades utsikter till tillräcklig avkastning på investeringarna.

(14) Kommissionen bekräftade dessutom vid inledandet av detta förfarande att det inte finns något som bevisar att försäljningen av TASQ följde principerna om öppenhet, insyn och icke-diskriminering, såsom de definieras i kommissionens 23:e rapport om konkurrenspolitiken(3), varför misstanke om stöd inte kan uteslutas.

III

DE FRANSKA MYNDIGHETERNAS SVAR

(15) I sin svarsskrivelse hävdar de franska myndigheterna att tillskotten av kapital från Crédit Lyonnais före 1995 till bolagen TASQ och Métroservice inte utgjorde statligt stöd, eftersom statliga medel inte användes och eftersom tillskotten var förenliga med kriteriet om privata investerare i en marknadsekonomi och inte påverkade handeln mellan medlemsstaterna.

(16) Av de två sistnämnda orsakerna anser de franska myndigheterna även att de två transaktioner som CDR genomförde efter 1995 inte kan anses utgöra statligt stöd. Dessutom åberopar de franska myndigheterna att eventuellt stöd som ingick i den sista transaktionen för att öka kapitalet är förenligt med undantaget i artikel 87.3 c i fördraget.

(17) När det gäller försäljningen av TASQ till den privata sektorn, anser de franska myndigheterna att man vid försäljningen iakttog de principer som kommissionen fastställer i sin 23:e rapport om konkurrenspolitiken.

(18) De franska myndigheternas argument återges i detalj och diskuteras i kapitel V.

IV

KOMMENTARER FRÅN DE BERÖRDA PARTERNA

(19) Genom en skrivelse av den 10 augusti 1999 åberopade TASQ samma argument som de som framförts av de franska myndigheterna och överlämnade detaljerade handlingar med upplysningar. CDR å sin sida understödde genom en skrivelse av den 4 augusti 1999 de franska myndigheternas argument.

V

BEDÖMNING AV ÅTGÄRDERNA MED HÄNSYN TILL ARTIKEL 87

i) Koncernen Crédit Lyonnais finansiering av företaget före dess avyttring genom CDR

(20) De franska myndigheterna har i första hand bestridit att de medel som Crédit Lyonnais tillförde TASQ skulle ha utgjort statliga medel. Enligt dem kan ett offentligt företags användning av medel med privat ursprung, t.ex. medel från privat sparande i Crédit Lyonnais, inte anses falla under artikel 87, om man inte kan bevisa att agerandet från det företag som förvaltar dessa privata medel kan hänföras till staten. I förevarande fall är det dock uteslutet att de franska myndigheterna vidtagit särskilda stödåtgärder till förmån för TASQ, eftersom det rör sig om ett litet företag med liten betydelse på social nivå. Statens innehav i TASQ är långt ifrån ett direkt innehav, utan kommer sig av innehavet i en mängd olika bolag. Besluten om att öka kapitalet i TASQ togs inte ens upp i Crédit Lyonnais styrelse, utan i CLIO:s styrelse, där det inte finns någon statlig representant.

(21) Kommissionen anser att Crédit Lyonnais medel i förevarande fall utgör statliga medel enligt artikel 87.1 i fördraget, eftersom det rör sig om medel som förfogas av en statligt kontrollerad bank, där staten är aktieinnehavare. Dessa medel, liksom samtliga medel i ett offentligt företags balansräkning, undgår inte att klassificeras som statliga medel. Detta räcker för att investeringarna i fråga skall klassificeras som statliga interventioner som kan utgöra stöd enligt artikel 87.1 i fördraget(4).

(22) Denna klassificering innebär inte att Crédit Lyonnais användning av de statliga medlen automatiskt utgör statligt stöd. Kommissionen har normalt inga skäl att anse att det rör sig om statligt stöd så snart Crédit Lyonnais beviljar finansiering. Den största delen av bankens interventioner före och efter 1995 kan inte, trots de svårigheter som banken haft, anses utgöra stöd, och de motsvarar i princip en marknadsmässig kommersiell logik, eftersom de bidragit till att skapa en vinstmarginal för banken, även om investeringarna senare bar genererat förluster. Det är först på grundval av att exakta fakta kan fastställa att en intervention under de vid tillfället i fråga rådande omständigheterna inte uppfyllde kriterierna för privata investerare i en marknadsekonomi, som kommissionen klassificerar interventionen i fråga som statligt stöd.

(23) För att avgöra om finansieringsåtgärderna till förmån för TASQ innehåller inslag av statligt stöd beaktar kommissionen inte den nuvarande situationen, där resultatet av finansieringen är känt, utan den situation då Crédit Lyonnais beviljade finansieringen, dvs. situationen före 1995.

(24) För att avgöra om en finansieringstransaktion med offentliga medel utgör statligt stöd tillämpar kommissionen principen om privata investerare i en marknadsekonomi(5), och anser att det rör sig om statligt stöd om denna princip inte är uppfylld, dvs. om en privat investerare under identiska förhållanden inte hade beviljat finansiering till företaget, med hänsyn till riskerna och den förväntade lönsamheten.

(25) Den första transaktionen för att öka kapitalet skedde 1988 och uppgick till 4 miljoner franska franc. De franska myndigheterna har förklarat att Crédit Lyonnais deltagande i denna transaktion begränsade sig till 2,6 miljoner franska franc. För bedömningen av logiken i denna transaktion, bör det påpekas att bolaget i fråga just hade bildats, hade ett begränsat kapital på 4 miljoner franska franc och ett begränsat antal anställda. Det blev genast mycket framgångsrikt. År 1989 hade bolaget redan 150 externa kunder och omsättningen uppgick till 65 miljoner, jämfört med 4 miljoner året innan. Den ökade omsättningen gjorde det nödvändigt att öka kapitalet för att skaffa nödvändiga anläggningstillgångar. Ökningen var också önskvärd med hänsyn till företagets framgångar och den förväntade lönsamheten. Den förväntade lönsamheten låg i linje med flera expertprognoser avseende tillväxten av marknaden, enligt vilka den franska marknaden för externt underhåll uppskattades öka med 20-25 % per år under perioden 1987-1992. Med beaktande av detta och med hänsyn till att företaget befann sig i startskedet, vore det ett misstag att betrakta förlusterna 1988 som ett tecken på att företaget befann sig i en kris. På grundval av de uppgifter som kommissionen har kan man således anse att Crédit Lyonnais val av investeringsobjekt överensstämde med vad en privat investerare skulle ha valt under liknande förhållanden. De goda utsikterna bekräftades för övrigt två år senare, dvs. 1990, då TASQ redan noterade mycket positiva resultat, både vad gäller rörelseresultat (7 miljoner) och ackumulerat resultat (5 miljoner), vilket var en mycket god avkastning på kapitalet (ungefär 67 %) och täckte nästan tre fjärdedelar av de första årens förluster. Med hänsyn till detta anser kommissionen att kapitalökningen 1988 inte utgör statligt stöd.

(26) Kapitalökningar motsvarande 26 miljoner franska franc för TASQ och 30,6 miljoner franska franc för Métroservice genomfördes i november 1991 inför fusionen mellan dessa båda bolag. Mot bakgrund av den långsammare marknadstillväxten och mikrodatorernas och informationsteknikens utveckling var fusionen avsedd att ge TASQ möjlighet att gå in bredare på marknaden för externt underhåll för att få större balans i sin verksamhet, som fortfarande var alltför beroende av kontrakten med Crédit Lyonnais, och snabbt nå en kritisk storlek som gjorde det möjligt att utnyttja stordriftsfördelar. Vid tidpunkten i fråga genomfördes allt fler omstruktureringar och koncentrationer på marknaden i fråga. Därför behövde TASQ ett kapitaltillskott för att fortsätta den snabba tillväxten från 1991 och anpassa sin struktur och sina resurser till verksamhetstypen och verksamhetsvolymen, medan Métroservice, som hade haft det svårare, behövde täcka de förväntade förlusterna för detta år före fusionen. När Métroservice övertogs av Crédit Lyonnais, dess f.d. borgenär, fick banken tillfälle att på ett smidigt sätt låta TASQ växa till en storlek som var bättre lämpad för stordriftsfördelar och att utnyttja samverkan mellan de båda företagen. Crédit Lyonnais agerande förefaller, också med hänsyn till den gynnsamma utvecklingen på marknaden, motsvara en rationell investerares agerande. Agerandet överensstämde med koncentrationsvågen inom sektorn och baserade sig på de två bolagens förmåga att komplettera varandra och de stordriftsfördelar som fusionen innebar avseende geografisk täckning och tekniska investeringar. Med hänsyn till detta anser kommissionen att de båda transaktionerna för att öka kapitalet kan betraktas som en rationell investerares agerande och att de således inte utgör statligt stöd.

(27) När det gäller det kapitaltillskott på 51 miljoner franska franc som genomfördes 1991 och som nämns i skrivelsen om inledande av förfarandet, har de franska myndigheterna förklarat att det inte rör sig om ett kapitaltillskott, utan om en mekanisk effekt av fusionen mellan de två av Crédit Lyonnais kontrollerade bolagen. Vid fusionen genomförde det förvärvande bolaget (TASQ) en nyemission mot tillbakadragande av det förvärvade bolagets aktier för att ersätta dess överföring av tillgångar. Växelkursen (15 aktier i TASQ International eller f.d. Métroservice för 2 aktier i TASQ) bestämdes genom tillämpning av olika metoder för jämförelse, genom vilka man kom fram till liknande uppskattningar av de två företagens värde. De aktiva och passiva tillgångar som TASQ medförde utvärderades noggrant i enlighet med normal praxis. Transaktionen i sin helhet och dess delar godkändes av Commission de Bourse (COB) och den av handelsdomstolen utsedda revisorn. Med hänsyn till detta, som bekräftar att transaktionen inte innebar någon ekonomisk fördel för TASQ, anser kommissionen att transaktionen inte utgör statligt stöd.

ii) CDR:s finansiering av företaget

(28) CDR har vid två tillfällen finansierat TASQ: i december 1995, kort efter avyttringen, sköt CDR till 5 miljoner franska franc och i juni 1997, efter ett år med särskilt dåligt resultat (- 76 miljoner franska franc) erhöll företaget 60 miljoner franc. I augusti 1998 sålde CDR företaget för 16 miljoner franska franc.

(29) Vid en granskning av dessa båda transaktioner bör det först påpekas, såsom kommissionen gjorde i sitt beslut 98/490/EG om stöd som beviljats Crédit Lyonnais(6), att "CDR:s tillgångar enligt artikel 92 i fördraget är att betrakta som statliga tillgångar(7), inte enbart därför att CDR är ett helägt dotterbolag till ett offentligägt företag, utan även därför att CDR finansieras med ett andelslån som staten garanterar och att staten ansvarar för dess förluster. Kommissionen konstaterar att dessa transaktioner inte kan komma i fråga för något undantag som befriar dem från de skyldigheter som anges i artiklarna 92 och 93 i fördraget och i synnerhet att de franska myndigheterna och CDR varken på grundval av beslut 95/547/EG eller detta beslut skulle kunna undantas från dessa skyldigheter. Det bör särskilt påpekas att CDR:s agerande gentemot sina dotterbolag inte anses innehålla något inslag av statligt stöd endast om det följer den så kallade 'marknadsekonomiska investerarprincipen' och om varje kapitaltillskott (eller efterskänkning av skulder) följer denna princip. Kommissionen anser i sitt meddelande till medlemsstaterna(8) om de principer som skall tillämpas för att fastställa om en offentlig åtgärd skall anses innebära ett stöd att kapitaltillskott till offentligägda företag innehåller inslag av statligt stöd om en privat investerare under liknande förhållanden inte skulle ha genomfört kapitaltillskottet i fråga på grund av att den förväntade avkastningen inte var tillräcklig. I en skrivelse till finansministern av den 16 oktober 1997 påminde Karel Van Miert om att de av CDR:s transaktioner som innebar ett kapitaltillskott, en försäljning till negativt pris eller en avskrivning av skulder sannolikt innehåller inslag av stöd och skall anmälas till kommissionen. Dessutom skall de avyttringar av CDR:s tillgångar som inte uppfyller reglerna om öppna och överblickbara anbudsförfaranden likaså anmälas till kommissionen. Endast transaktioner som definitivt ligger under gränsvärdet på 100000 ecu för stöd av mindre betydelse undantas från denna skyldighet."

(30) De åtgärder för kapitaltillskott som CDR beslutade om till förmån för TASQ bör av ovannämnda skäl undersökas för sig och kan inte anses ha godkänts inom ramen för planen för räddning och omstrukturering av banken, som endast omfattar stöd som beviljats Crédit Lyonnais.

(31) Kommissionen medger det välgrundade i argumentet att man bör beakta bankriskerna och riskerna utanför balansräkningen vid bedömningen av om aktieägaren CDR gjort ett ur ekonomisk synvinkel rationellt val. Kommissionen medger även att de statliga åtgärder som sedan 1995 vidtagits via CDR, i allmänhet, utom i vissa särskilda fall, och med hänsyn till omständigheterna vid tidpunkten i fråga har uppfyllt kraven på sund förvaltning, minimering av förlusterna och tillvaratagande av statens intressen.

(32) För att man i förevarande fall skall kunna bekräfta att CDR agerat som en rationell investerare, måste man först och främst fastställa att CDR har försökt maximera försäljningspriset för företaget och att försäljningsförfarandet har varit öppet, överblickbart och icke-diskriminerande (se punkt iii) för att kapitaltillskotten från CDR skall vara fullständigt berättigade och helt säkert inte utgöra stöd till förvärvaren.

(33) För att bedöma dessa transaktioner i förhållande till artikel 87 beaktar kommissionen statens åtgärder gentemot TASQ i en helhet, både de som först genomfördes genom Crédit Lyonnais och dess dotterbolag och sedan genom CDR, som inte kan avbrytas av att företaget avyttrats genom CDR som om inget hänt före 1995. Om kommissionen inte tillämpade detta synsätt, skulle medlemsstaterna lätt kunna bevilja stöd och sedan klara sig undan följderna av artikel 87 i fördraget och kommissionens kontroll enligt fördraget genom att inrätta avyttringsbolag genom vilka de stödmottagande företagen skulle avyttras med skulder och skyldigheter genom åberopande av rationaliteten i det handlande som förvaltaren av avyttringen tillämpar i förhållande till det avyttrade företaget och dess skyldigheter.

(34) I förevarande fall bör det först påpekas att den första transaktionen med kapitaltillskott genomfördes precis efter det att företaget hade övergått till CDR. Det bör först påpekas att det inte rör sig om tillskott av nytt kapital, utan endast om en omvandling av en skuld på 5 miljoner franska franc till kapital. Beloppet av CDR:s exponering för TASQ var oförändrat. Efter flera år som främst hade utmärkts av omstruktureringskostnaderna efter fusionen och sedan av en dålig konjunktur inom sektorn, innebar 1995 en avsevärt ökad omsättning för TASQ och en återgång till lönsamhet, trots rättegångskostnader på 9 miljoner franska franc till följd av illojal konkurrens. TASQ förefaller således ha varit ett företag på väg uppåt, med goda möjligheter till lönsamhet och med verksamhet på en marknad där det på nytt rådde tillväxt, vilket framgår av finansanalyser som genomfördes vid tidpunkten i fråga. De finansiella indikatorerna för TASQ och situationen på marknaden gjorde att CDR kunde räkna med att få tillräcklig avkastning på sin investering. I detta sammanhang anser kommissionen att CDR:s agerande kan vara berättigat på grundval av principen om privata investerare. Kommissionen anser dessutom att omvandlingen till kapital av CDR:s fordran gentemot TASQ inte utgör en slutlig utbetalning av stöd som en fortsättning på den långa process med stöd till företaget som tidigare fördes av Crédit Lyonnais före avyttringen genom CDR. Kommissionen anser därför att detta förfarande inte utgör statligt stöd.

(35) Förvisso utmärktes räkenskapsåret 1996 av stora förluster för TASQ, som kan föranleda tvivel om huruvida beslutet från 1995 var rationellt. Emellertid berodde en del av förlusterna på icke-förutsägbara faktorer, medan andra var oundvikliga. Samtliga förluster förklaras genom engångshändelser som gjorde det nödvändigt att avsätta reserver.

(36) För det första hade TASQ inriktat sin verksamhet mot "allmänheten", men detta ledde till avsevärda förluster 1996 (- 6 miljoner franska franc) och ett beslut att för påföljande räkenskapsår avsätta en reserv på 16 miljoner franska franc för förluster i samband med hävande av de berörda kontrakten. Dessutom måste TASQ avsätta en reserv på 10 miljoner franska franc för att minska på den kvarvarande verksamheten under underhållskontraktet med Crédit Lyonnais, hade 1996 meddelat TASQ sin avsikt att införa ettårskontrakt.

(37) För det andra måste TASQ ta itu med problem som gällde de fastigheter där de hade sin verksamhet, med straffavgifter som följd. Nästan 60 miljoner måste avsättas som täckning för merkostnader för hyror och underutnyttjande av företagets lokaler. Även om problemen fanns redan 1995, ökade de senare i omfattning och CDR gavs inget annat alternativ, med beaktande av dess åtaganden gentemot Crédit Lyonnais i detta hänseende. CDR hade nämligen när avyttringsplanen genomfördes beviljat Crédit Lyonnais en garanti om återbetalning avseende TASQ:s hyresavtal med två av bankens filialer. Enligt avtalsprotokollet mellan den franska staten(9) och Crédit Lyonnais av den 5 april 1995, som godkändes genom kommissionens beslut 95/547/EG av den 26 juli 1995 om stöd till Crédit Lyonnais, stod CDR som borgenär i det fall att TASQ underlät att ersätta de två bolagen i enlighet med leasingavtalet. Värdet av denna garanti uppskattades till mer än 81 miljoner franska franc.

(38) CDR:s beslut om att ge TASQ ett kapitaltillskott på 60 miljoner franc år 1997 bör bedömas mot bakgrund av tre faktorer: de åtaganden som beskrivs i punkt 37, CDR: s mål att så snart som möjligt sälja eller likvidera sina andelar samt TASQ:s omstrukturering som inleddes redan 1996.

(39) Genomförandet av en radikal omstruktureringsplan resulterade 1997 i en betydligt minskad omsättning (- 14 %). Resultaten av denna omfattande och frivilliga åtgärd visade sig genast: TASQ noterade mycket positiva resultat för 1997, både vad gäller rörelseresultat (+ 14 miljoner franska franc) och ackumulerat resultat (+ 30 miljoner franska franc). Det bör noteras i detta hänseende att TASQ var det franska bolag inom denna sektor som gjorde störst vinst under 1997. I den affärsplan som sammanställdes av börsmäklarföretaget Ferri i samarbete med TASQ förväntades ett negativt resultat för 1998, nollresultat år 1999 och vinst igen år 2000, med en avkastning på 17 % på eget kapital efter skatt. Enligt prognoserna för de följande åren förväntades avkastningen av eget kapital uppgå till 20 %. Även om man anser att resultatet för år 2002 är alltför osäkert, förefaller avkastningen för år 2000 tillfredsställande för en rationell investerare, särskilt med hänsyn till nivån på de långa räntorna för riskfria investeringar (mellan 5 och 6 procent).

(40) I detta hänseende har de franska myndigheterna bekräftat att CDR:s val att tillföra kapital till TASQ och sedan sälja företaget under alla omständigheter var det minst kostsamma alternativet. Detta beror först och främst på att den uppskattade kostnaden för en likvidering i godo av TASQ skulle ha varit större än kostnaden för kapitaltillskottet minskat med försäljningsintäkten. För det andra beror det på att CDR var bundet av den i punkt 37 beskrivna garantin om ersättning av hyreskostnader till förmån för Crédit Lyonnais som TASQ undertecknat, och vars hävande skulle ha kostat mer än 81 miljoner franska franc.

(41) I detta hänseende avslår kommissionen de franska myndigheternas första argument, eftersom den anser att vid bedömning av om en transaktion som genomförs av staten till förmån för ett företag där staten är aktieägare innehåller statligt stöd skall kostnaderna för likvidation inte tillåtas vara större än värdet på de aktier som staten innehar. Kommissionen och EG-domstolen har i jämförbara tidigare fall(10) redan avvisat argumentet att statens ansvar som aktieägare för skuldsidan vid en likvidation skall sträcka sig utöver dess andel av bolagskapitalet med motiveringen att detta utvidgade ansvar leder till att statens roll smälter samman till ett konglomerat mellan dess roller som aktieägare och välfärdsgivare.

(42) I förevarande fall, och med hänsyn till att kommissionen inom ramen för sina beslut om stöd till Crédit Lyonnais har godkänt den garanti som CDR gett Crédit Lyonnais, godtar kommissionen att CDR kan ha haft andra skyldigheter gentemot Crédit Lyonnais som övertogs i samband med genomförandet av avyttringsplanen till förmån för banken, eftersom dessa skyldigheter är ett resultat av åligganden som företaget redan hade innan beslutet att avyttra det genom CDR. Eftersom kostnaden för dessa skyldigheter (81 miljoner franska franc som övertogs av förvärvaren) var större än nettokostnaden för kapitaltillskottet (60 - 16 = 44 miljoner franska franc), anser kommissionen att CDR har agerat som en privat investerare under normala marknadsekonomiska förhållanden, förutsatt att det bevisas att man vid privatiseringen följde kommissionens principer om effektiv och öppen konkurrens mellan de potentiella förvärvarna för att maximera försäljningspriset för TASQ (punkt iii). Vid bedömningen av rationaliteten i CDR:s beslut beaktar kommissionen även det faktum att förfarandet i fråga ingick i en omfattande omstruktureringsplan som var avsedd att återföra TASQ till en normal marknadssituation och återställa dess lönsamhet så att det kunde säljas under bästa förutsättningar.

iii) Eventuellt stöd inom ramen för privatiseringen av företaget

(43) För att avgöra om ett privatiseringsförfarande innehåller inslag av statligt stöd tillämpar kommissionen, i enlighet med meddelandet om inledande av detta förfarande, allmänna kriterier som under årens gång har definierats i samband med utredningar av enskilda fall och som fastställs i kommissionens 23:e rapport om konkurrenspolitiken från 1993(11). Kommissionen har även uttryckligen uppmärksammat de franska myndigheterna på dessa kriterier i en skrivelse av den 14 juli 1993 från generaldirektören för konkurrens. I denna skrivelse anges att försäljningen av vissa offentliga företag kan innehålla inslag av statligt stöd och bör anmälas på förhand enligt artikel 88 i fördraget.

(44) De kriterier som presenteras i denna skrivelse är följande:

a) Statligt stöd är uteslutet och ingen anmälan behövs om

- försäljningen genomförs genom en ovillkorlig anbudsinfordran under villkor och förhållanden som är icke-diskriminerande och överblickbara,

- företaget överlåts till den högstbjudande, och

- de berörda parterna ges tillräcklig tid att sammanställa sina anbud och erhåller all information som är nödvändig för att de skall kunna göra en konkret uppskattning.

b) Följande överlåtanden bör däremot anmälas på förhand i enlighet med artikel 8.3 i fördraget, eftersom de kan innehålla inslag av statligt stöd:

- Alla överlåtanden som sker genom ett begränsat anbudsförfarande eller genom försäljning genom överenskommelse.

- Alla överlåtanden som föregås av att staten, ett offentligt företag eller ett offentligt organ efterlåter skulder.

- Alla överlåtanden som föregås av omvandling av skulden till kapital, eller kapitalökning.

- Alla överlåtanden som genomförs under villkor som inte är godtagbara för transaktioner mellan investerare i en marknadsekonomi.

(45) I förevarande fall har de franska myndigheterna uppgett att privatiseringsförfarandet har letts av en oberoende specialiserad byrå (Développement et Finances) och har genomförts genom anbudsinfordran till ett sextiotal potentiella förvärvare, varav flera är utländska eller är under utländsk kontroll. De franska myndigheterna har även visat att anbudsgivningen var öppen för insyn och ovillkorat, att tidsfristerna var skäliga och att kandidaterna hela tiden hölls fullständigt informerade. Det framgår särskilt av de handlingar som överlämnats till kommissionen att det inte fanns några särskilda villkor kopplade till försäljningen av TASQ, varken villkor avseende bevarande av arbetstillfällen, plats för huvudkontoret eller den fortsatta verksamheten.

(46) När det gäller valet av förvärvare uppgav de franska myndigheterna att endast två av de tre utvalda kandidaterna hade lämnat ett fast anbud. Mellan dessa anbud fanns en mindre skillnad på ungefär 1 %. Det högre anbudet valdes inte på grund av den svaga finansieringen och att den uppvisade garantin om finansiering inte var förenlig med lagen. Det anbud som slutligen valdes ut har, i enlighet med överenskommelsen om överlåtandet av TASQ, justerats för att ta hänsyn till en nyare utvärdering av TASQ:s egna kapital per den 30 juni 1998. Det slutliga priset motsvarar det högre värdet i det intervall av värderingar av företaget som byrån Mazard et Guerard i egenskap av oberoende expert genomfört på uppdrag av CDR. Med beaktande av alla dessa faktorer anser kommissionen att privatiseringen av TASQ inte innehöll inslag av statligt stöd, varken till förmån för TASQ eller företagets förvärvare.

VI

SLUTSATSER

(47) Sammanfattningsvis anser kommissionen i förevarande fall och med hänsyn till tillgängliga uppgifter, att de ovan undersökta transaktionerna inte utgör statligt stöd till TASQ enligt vad som avses i artikel 87 i fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

De ökningar av kapitalet i TASQ med 4 miljoner franska franc och 56 miljoner franska franc som Crédit Lyonnais genomförde 1988 och 1991 samt de ökningar av kapitalet i TASQ med 5 miljoner franska franc och 60 miljoner franska franc som CDR genomförde 1995 och 1997 utgör inte stöd enligt artikel 87.1 i fördraget.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike.

Utfärdat i Bryssel den 3 maj 2000.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 194, 12.7.1999, s. 9.

(2) Jfr fotnot 1.

(3) Jämför den 23:e rapporten om konkurrenspolitiken, avsnitt 403, s. 276. De principer som kommissionen hänvisar till i denna rapport har tidigare meddelats de franska myndigheterna i en skrivelse av den 14 juli 1993 från generaldirektören för konkurrens.

(4) Jämför särskilt förstainstansrättens dom i mål T-358/94, flygbolaget Air France mot Europeiska gemenskapernas kommission, REG. 1996, II-2109.

(5) Jämför särskilt kommissionens meddelande till medlemsstaterna, EGT C 307, 13.11.1993, s. 3.

(6) EGT L 221, 8.8.1998, s. 28.

(7) Till följd av att Amsterdamfördraget trätt i kraft blir artikel 92 i EG-fördraget, i dess lydelse före den 1 maj 1999, artikel 87 EG, och artikel 93 i EG-fördraget blir artikel 88 EG.

(8) EGT C 307, 13.11.1993, s. 3.

(9) EGT L 308, 21.12.1995, s. 92.

(10) Jämför särskilt kommissionens beslut 94/1073 (Bull), offentliggjort i EGT L 386, 31.12.1994, s. 5, samt domstolens dom av den 14 september 1994 i de förenade målen C-278/92, C-279/92 och C-280/92, Spanien mot Europeiska gemenskapernas kommission (Hytasa), Rec. 1994, s. I-4103, punkt 22.

(11) Jfr fotnot 4.