KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2022/433

av den 15 mars 2022

om införande av slutgiltiga utjämningstullar på import av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål med ursprung i Indien och Indonesien och om ändring av genomförandeförordning (EU) 2021/2012 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den provisoriska tull som införts på import av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål med ursprung i Indien och Indonesien

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1037 av den 8 juni 2016 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (1) (grundförordningen), särskilt artiklarna 15 och 24.1, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDE

1.1. Inledande

(1) Den 17 februari 2021 inledde Europeiska kommissionen (kommissionen) en antisubventionsundersökning beträffande import av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål (den undersökta produkten) med ursprung i Indien och Indonesien (de berörda länderna). Kommissionen offentliggjorde ett tillkännagivande om inledande (tillkännagivandet om inledande) i Europeiska unionens officiella tidning (2).

(2) Kommissionen inledde undersökningen till följd av ett klagomål som ingavs den 4 januari 2021 av European Steel Association (Eurofer eller klaganden) för unionsindustrins räkning avseende kallvalsade platta produkter av rostfritt stål i den mening som avses i artikel 10.6 i grundförordningen. Klagomålet innehöll bevisning för subventionering och därav följande skada som var tillräcklig för att motivera inledandet av en undersökning.

(3) Innan kommissionen inledde antisubventionsundersökningen underrättade den de indiska (3) och de indonesiska (4) myndigheterna om att den hade mottagit ett korrekt underbyggt klagomål och uppmanade de indiska och indonesiska myndigheterna att inleda ett samråd i enlighet med artikel 10.7 i grundförordningen. Den 10 februari 2021 hölls samråd med de indiska myndigheterna och den 15 februari 2021 med de indonesiska myndigheterna. Man fann emellertid ingen ömsesidigt tillfredsställande lösning med någon av de båda myndigheterna.

(4) Den 18 november 2021 införde kommissionen slutgiltiga antidumpningstullar och slutgiltigt uttag av provisoriska tullar på import av samma produkt med ursprung i Indien och Indonesien (5) (antidumpningsförordningen) till följd av en undersökning som hade inletts genom ett tillkännagivande om inledande av den 30 september 2020 (den separata antidumpningsundersökningen) (6).

(5) De analyser av skada, orsakssamband och unionens intresse som genomförts inom ramen för denna antisubventionsundersökning och den separata antidumpningsundersökningen är i tillämpliga delar identiska, eftersom definitionerna av unionsindustrin, de unionstillverkare som ingår i urvalet, skadeundersökningsperiod och undersökningsperioden är desamma i båda undersökningarna.

1.2. Registrering

(6) Den 7 april 2021 lämnade klaganden in en begäran om registrering av import. Kommissionen analyserade begäran, men fann att det inte hade förekommit någon omfattande import av en produkt som omfattades av utjämningsbara subventioner i de berörda länderna på förhållandevis kort tid. Importen av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål från Indien och Indonesien minskade med 46 % under de sju månaderna efter inledandet jämfört med importen under undersökningsperioden. Därför var villkoren för registrering av import enligt artikel 24.5 i grundförordningen inte uppfyllda och kommissionen gjorde inte importen av den berörda produkten till föremål för registrering.

1.3. Undersökningsperiod och skadeundersökningsperiod

(7) Undersökningen av subventionering och skada omfattade perioden från och med den 1 juli 2019 till och med den 30 juni 2020 (undersökningsperioden). Undersökningen av den utveckling som är av betydelse för bedömningen av skada omfattade perioden från den 1 januari 2017 fram till slutet av undersökningsperioden (skadeundersökningsperioden). Båda perioderna är identiska med perioderna i den separata antidumpningsundersökningen.

1.4. Berörda parter

(8) I tillkännagivandet om inledande uppmanades berörda parter att ta kontakt med kommissionen för att delta i undersökningen. Dessutom informerade kommissionen uttryckligen klaganden, de indiska och de indonesiska myndigheterna, kända exporterande tillverkare i de berörda länderna samt kända importörer och användare i unionen om inledandet av undersökningen och uppmanade dem att delta.

(9) Berörda parter gavs möjlighet att lämna synpunkter på inledandet av undersökningen och att begära att bli hörda av kommissionen och/eller förhörsombudet för handelspolitiska förfaranden. Höranden genomfördes med Eurofer och ett annat företag.

(10) I tillkännagivandet om inledande uppmanade kommissionen också de kinesiska myndigheterna att delta i undersökningen som berörd part. Kommissionen underrättade dessutom de kinesiska myndigheterna om inledandet av undersökningen och hänvisade särskilt till inbjudan att delta som berörd part i tillkännagivandet om inledande. De kinesiska myndigheterna underrättade därefter kommissionen om att de hade registrerat sig som berörd part i denna undersökning.

(11) Den 11 oktober 2021 översände kommissionen en begäran om upplysningar till de kinesiska myndigheterna.

(12) De kinesiska myndigheterna besvarade inte kommissionens begäran om upplysningar och lämnade i stället sina synpunkter på själva begäran om upplysningar den 21 oktober 2021.

(13) I denna inlaga hävdade de kinesiska myndigheterna att kommissionens förfaranden kan stå i strid med WTO:s regler och EU-rätten.

(14) Inledningsvis uppgav de kinesiska myndigheterna att kommissionen inte informerade dem om inlämnandet av klagomålet, att den inte höll något samråd före inledandet med de kinesiska myndigheterna, att den inte informerade dem om inledandet och att den inte direkt inbjöd dem att bli berörd part i undersökningen. Eftersom Kina inte är ett exportland är de kinesiska myndigheterna inte berörd medlem eller part i den mening som avses i WTO:s regler och inbjudan saknar rättslig grund och uppfyller inte grundläggande processuella krav.

(15) Kommissionen noterade att dessa påståenden är felaktiga i sak. Efter det att inbjudan att bli en berörd part hade intagits i tillkännagivandet om inledande, som offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning den 17 februari 2021, sände kommissionen samma dag tillkännagivandet om inledande till de kinesiska myndigheterna och hänvisade uttryckligen till inbjudan. De kinesiska myndigheterna begärde inledningsvis tillgång till de offentliga ärendehandlingarna via e-postmeddelande av den 19 februari 2021. Som svar på detta e-postmeddelande frågade kommissionen uttryckligen de kinesiska myndigheterna samma dag om de genom att begära tillgång till de offentliga ärendehandlingarna hade för avsikt att registrera sig som berörd part. Samma dag bekräftade de kinesiska myndigheterna att de hade registrerat sig som en berörd part. Hela korrespondensen via e-post är tillgänglig i de offentliga ärendehandlingarna. Kommissionen underrättade således de kinesiska myndigheterna direkt om tillkännagivandet om inledande och uppmanade dem även två gånger att bli en berörd part. Vidare inbjöd kommissionen inte de kinesiska myndigheterna till samråd innan inledandet, eftersom den förväntade sig att de indonesiska myndigheterna skulle klargöra hur de kinesiska myndigheterna varit inblandade genom tillhandahållandet av indirekt finansiellt stöd till exporterande tillverkare i Indonesien. Eftersom kommissionen inte hade för avsikt att undersöka eventuella utjämningsbara subventioner som beviljats av Kina, utan endast de subventioner som beviljats av de indonesiska myndigheterna via de kinesiska myndigheternas ekonomiska stöd, förelåg det därför inget rättsligt krav på att hålla samråd med de kinesiska myndigheterna före inledandet.

(16) För det andra uppgav de kinesiska myndigheterna att de ville följa utvecklingen i ärendet av oro för att kommissionen kan bryta mot WTO:s regler och EU-rätten, men att de kinesiska myndigheterna inte är föremål för denna undersökning och inte är skyldiga att lämna någon information i undersökningen. Enligt de kinesiska myndigheterna bröt kommissionen redan mot WTO-avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder (avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder) och grundförordningen i antisubventionsundersökningen rörande import av vissa vävnader och/eller sydda glasfibermaterial med ursprung i Folkrepubliken Kina (Kina) och Egypten, som inleddes den 16 maj 2019 (7) och resulterade i införandet av slutgiltiga utjämningstullar som offentliggjordes den 15 juni 2020 (8) (antisubventionsundersökningen om glasfibermaterial), genom att klassificera det normala bilaterala ekonomiska och handelsrelaterade samarbetet mellan Kina och Egypten som så kallade gränsöverskridande subventioner.

(17) Kommissionen erinrade om att det inte var de kinesiska myndigheterna som hade begärt att få följa utvecklingen i ärendet, utan det var kommissionen själv som uppmanade de kinesiska myndigheterna att registrera sig som en berörd part i tillkännagivandet om inledande. Vad gäller påståendena om antisubventionsundersökningen om glasfibermaterial ansåg kommissionen att de var allmänna och ogrundade och dessutom inte föremål för denna undersökning. Kommissionen noterade emellertid att det ekonomiska stöd som beviljats av de kinesiska myndigheterna, i den mån sådant stöd kan tillskrivas de indonesiska myndigheterna, omfattas av denna undersökning. Uppgifterna om det ekonomiska stöd som beviljats av de kinesiska myndigheterna är därför nödvändiga i detta sammanhang.

(18) För det tredje noterade de kinesiska myndigheterna att kommissionen inte sände någon begäran om upplysningar under de första åtta månaderna efter inledandet, i strid med WTO:s krav att de undersökande myndigheterna ska fastställa vilka uppgifter som behövs från berörda parter så snart som möjligt, och att tidsfristen för svaret var tio dagar i stället för de 37 dagar som föreskrivs i artikel 12.1.1 i avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder och artikel 11.2 i grundförordningen.

(19) Kommissionen noterade att tidpunkten för att skicka begäran om upplysningar till de kinesiska myndigheterna berodde på utvecklingen i undersökningen. Det var inte helt tydligt i början av undersökningen vilka frågor som behövde ställas till de kinesiska myndigheterna och de begärda upplysningarna baserades på aspekter för vilka det krävdes ytterligare undersökningar efter den första dubbelkontrollen på distans med de indonesiska parterna. Kommissionen svarade dessutom att den hade skickat en ”begäran om upplysningar” till de kinesiska myndigheterna, inte ett ”frågeformulär”. De tidsramar som de kinesiska myndigheterna hänvisar till gäller endast frågeformulär. Den tidsram som angavs i begäran om upplysningar var tillräcklig för att de begärda upplysningarna skulle kunna lämnas. Om de kinesiska myndigheterna hade ansett att tidsramen var alltför snäv kunde de dessutom ha begärt en förlängning av tidsfristen, vilket de inte gjorde.

1.5. Synpunkter på inledandet av undersökningen

1.5.1. Synpunkter från de indiska myndigheterna rörande inledandet

(20) De indiska myndigheterna lämnade inga skriftliga synpunkter före eller efter samrådet före inledandet. Under samrådet hävdade de indiska myndigheterna emellertid att klagomålet generellt inte innehåller tillräckliga bevis för förekomsten av några påstådda subventionsprogram.

(21) Kommissionen beaktade de indiska myndigheternas synpunkter. Såsom anges i memorandumet om bevisningens tillräcklighet (memorandumet) (9) drog kommissionen efter granskning av påståendena om subventioner slutsatsen att klagomålet, tillsammans med den bevisning som kommissionen förfogar över och som förtecknas i memorandumet, innehöll tillräcklig bevisning för att det förekom subventionering av den berörda produkten med ursprung i Indien.

1.5.2. Synpunkter från de indonesiska myndigheterna rörande inledandet

(22) Den 15 februari 2021 ingav de indonesiska myndigheterna den skriftliga versionen av sina uttalanden vid samråden före inledandet som hölls samma dag. I denna inlaga hävdades att klagomålet generellt inte innehöll tillräcklig bevisning för förekomsten av de påstådda subventionsprogrammen.

(23) Kommissionen tog hänsyn till detta i samband med utarbetandet av memorandumet om bevisningens tillräcklighet och instämde inte i de indonesiska myndigheternas synpunkter. Kommissionen drog slutsatsen att klagomålet, tillsammans med den bevisning som kommissionen hade tillgång till och som förtecknas i memorandumet, innehöll tillräcklig bevisning för att påvisa förekomsten av subventionering. Emellertid beaktades de faktorer som de indonesiska myndigheterna lyft fram under undersökningen särskilt noggrant.

1.6. Stickprovsförfarande

(24) I tillkännagivandet om inledande angav kommissionen att ett stickprovsförfarande kunde komma att tillämpas för de berörda parterna i enlighet med artikel 27 i grundförordningen.

1.6.1. Stickprovsförfarande avseende unionstillverkare

(25) I tillkännagivandet om inledande uppgav kommissionen att den hade beslutat att begränsa undersökningen till ett rimligt antal unionstillverkare genom att tillämpa ett stickprovsförfarande och att den hade gjort ett preliminärt urval av unionstillverkare. Kommissionen gjorde det preliminära urvalet på grundval av unionstillverkarnas rapporterade tillverkning och försäljningsvolym i unionen i samband med analysen av representativiteten innan undersökningen inleddes, och även med hänsyn till deras geografiska belägenhet. Det på så sätt fastställda preliminära urvalet bestod av tre unionstillverkare som svarar för mer än 60 % av tillverkningen och cirka 70 % av försäljningen av den likadana produkten i unionen och som är belägna i fyra olika medlemsstater. Detaljer om detta preliminära urval gjordes tillgängliga i de ärendehandlingar som berörda parter kunde begära att få ta del av och lämna synpunkter på. Inga synpunkter lämnades.

(26) Eftersom inga synpunkter mottogs inom den angivna tidsramen bekräftades det preliminära urvalet av unionstillverkare. Det bestod av Acciai Speciali Terni SpA, Aperam Stainless Europe och Outokumpu Stainless OY. Det slutgiltiga urvalet är representativt för unionsindustrin. Urvalet sammanföll med urvalet av unionstillverkare i den separata antidumpningsundersökningen.

1.6.2. Stickprovsförfarande avseende importörer

(27) För att kommissionen skulle kunna avgöra om ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i sådana fall göra ett urval, ombads alla kända icke-närstående importörer att lämna de uppgifter som efterfrågades i tillkännagivandet om inledande.

(28) En icke-närstående importör gav sig till känna som berörd part och lämnade de begärda upplysningarna. Med hänsyn till det låga antalet svar behövdes inget stickprovsförfarande. Inga synpunkter inkom på detta beslut. Denna importör ombads fylla i ett frågeformulär.

1.6.3. Stickprovsförfarande avseende exporterande tillverkare i de berörda länderna

(29) Med tanke på det potentiellt stora antalet exporterande tillverkare i de berörda länderna fastställdes det i tillkännagivandet om inledande att stickprovsförfarandet omfattade Indien och Indonesien. Kommissionen uppmanade därför alla kända exporterande tillverkare i Indien och Indonesien att lämna de upplysningar som efterfrågades i tillkännagivandet om inledande för att besluta om ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i så fall göra ett urval.

(30) Dessutom uppmanade kommissionen Indiens beskickning vid Europeiska unionen och Indonesiens ambassad i Bryssel att identifiera och/eller kontakta andra eventuella exporterande tillverkare som kunde vara intresserade av att delta i undersökningen.

1.6.3.1. Indien

(31) Två (grupper av) indiska företag lämnade in ett svar på stickprovsformuläret inom den fastställda tidsfristen. De två exporterande tillverkarna i fråga, Chromeni Steels Private Limited (Chromeni) och Jindal Group stod för 100 % av den indiska exportvolymen av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål från Indien till unionen under undersökningsperioden. Kommissionen avbröt därför stickprovsförfarandet avseende Indien.

(32) Den del av Jindal Group (Indien) som deltar i tillverkningen och försäljningen av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål består av två exporterande tillverkare, två handlare, en tjänsteleverantör och en råvaruleverantör.

(33) Jindal Group är vertikalt integrerat från produktionen av koks, gas och ferrokrom, via produktionen av flytande rostfritt stål, skivor, varmvalsade ringar eller rullar, ner till tillverkningen av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål.

(34) Chromeni är inte vertikalt integrerad. Nämnda företag börjar sin tillverkning av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål från varmvalsade ringar eller rullar av rostfritt stål.

1.6.3.2. Indonesien

(35) Tre exporterande tillverkare eller grupper av exporterande tillverkare i Indonesien lämnade de begärda uppgifterna och samtyckte till att ingå i urvalet. I enlighet med artikel 27.1 i grundförordningen gjorde kommissionen ett urval av två grupper av exporterande tillverkare på grundval av den största representativa exportvolym från Indonesien till EU under undersökningsperioden som rimligen kunde undersökas inom den tid som stod till förfogande, nämligen PT. Indonesia Ruipu Nickel and Chrome Alloy (IRNC) och PT. Jindal Stainless Indonesia (Jindal Indonesia). De grupper av exporterande tillverkare som ingick i urvalet stod för 71 % av den uppskattade totala exportvolymen av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål från Indonesien till unionen under undersökningsperioden.

(36) IRNC är ett vertikalt integrerat företag. Företaget börjar sin tillverkning av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål från nickelmalm och har därför sina egna smältverk. Dessutom ingår IRNC i en företagsgrupp som tillverkar olika typer av stålprodukter, som också är vertikalt integrerade (de utgår från nickelmalm och har därför sina egna smältverk) och tillhandahåller stålprodukter i tidigare led till IRNC för tillverkning av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål. Dessa företag (tillsammans med IRNC nedan gemensamt kallade IRNC-gruppen) är PT. Indonesien Guang Ching Nickel and Stainless Steel Industry (GCNS), PT Indonesien Tsingshan Stainless Steel (ITSS), PT Sulawesi Mining Investment (SMI) och PT Tsingshan Steel Indonesia (TSD). Alla är belägna i Morowali Industrial Park i Indonesien.

(37) Jindal Indonesia är inte vertikalt integrerat. Bolaget börjar sin tillverkning av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål från rullar av rostfritt stål.

(38) I enlighet med artikel 27.2 i grundförordningen genomförde kommissionen ett samråd om urvalet med alla berörda kända exporterande tillverkare och med de indonesiska myndigheterna. Inga synpunkter inkom, och urvalet bekräftades därför.

1.7. Enskild undersökning

(39) Den tredje indonesiska exporterande tillverkaren som besvarade stickprovsformuläret underrättade kommissionen om att den inte avsåg att begära en enskild undersökning enligt artikel 27.3 i grundförordningen. Trots detta underrättade kommissionen denna exporterande tillverkare som inte ingick i urvalet om att den var tvungen att besvara frågeformuläret om den önskade en enskild undersökning. Tillverkaren lämnade emellertid inte något svar på frågeformuläret. Det var följaktligen inte möjligt att genomföra enskilda undersökningar.

1.8. Svar på frågeformuläret

(40) Kommissionen sände frågeformulär till de tre unionstillverkare som ingick i urvalet, klaganden, den icke-närstående importör som hade gett sig till känna och de fyra exporterande tillverkarna i de berörda länderna. Samma frågeformulär gjordes även tillgängligt via internet (10) på dagen för inledandet.

(41) Svar på frågeformuläret mottogs från de tre unionstillverkare som ingick i urvalet, klaganden, en icke-närstående importör, två exporterande tillverkare från Indien och de två exporterande tillverkare som ingick i urvalet från Indonesien.

(42) Kommissionen sände även ett frågeformulär till de indiska och de indonesiska myndigheterna.

(43) Frågeformuläret för de indiska myndigheterna innehöll särskilda frågeformulär till i) finansinstitut som tillhandahöll lån eller exportkrediter till de undersökta företagen eller till deras köpare (inom ramen för exportkrediter för köpare), ii) de tio största tillverkarna och distributörerna av insatsvaror som påstods ha tillhandahållits mot för låg ersättning (krommalm och järnmalm) till de två indiska exporterande tillverkarna, vilka används vid tillverkningen av den undersökta produkten.

(44) Frågeformuläret till de indonesiska myndigheterna omfattade ett särskilt frågeformulär för Lembaga Pembiayaan Ekspor Indonesia (Indonesia Eximbank). Detta finansinstitut hade i klagomålet specifikt hänvisats till som ett offentligt organ eller organ som anförtrotts eller ålagts att bevilja subventioner av de indonesiska myndigheterna. För att underlätta administrationen ombads de indonesiska myndigheterna dessutom att vidarebefordra särskilda frågeformulär till i) alla andra finansinstitut som tillhandahöll lån eller exportkrediter till de företag som ingick i urvalet eller till köpare från de företag som ingick i urvalet (inom ramen för exportkrediter för köpare) (11), ii) de tio största tillverkarna och distributörerna av de viktigaste insatsvarorna för den undersökta produkten, samt till alla andra tillverkare och distributörer av materialen i fråga som har levererat insatsvaror till de två företagen i urvalet, och iii) PT. Asuransi Asei Indonesia (ASEI), till vilken specifikt hänvisats i klagomålet som en leverantör av exportkreditförsäkring på subventionerad basis, samt potentiellt även till tillverkarna av den undersökta produkten.

(45) Dessutom innehöll frågeformuläret till de indonesiska myndigheterna ett särskilt frågeformulär för PT. Indonesia Morowali Industrial Park (IMIP), det företag som driver den industripark där IRNC, en av de exporterande tillverkarna i urvalet, är belägen. Eftersom IMIP är ett företag som är närstående till IRNC, ombads IRNC också att översända samma frågeformulär till IMIP.

(46) De indonesiska myndigheterna ombads att samla in eventuella svar från dessa enheter och skicka dem direkt till kommissionen.

(47) Kommissionen mottog svar på frågeformuläret från de indiska myndigheterna, vilket emellertid inte omfattade svar på de särskilda frågeformulär som avses i skäl 43, samt från de indonesiska myndigheterna, som innehöll svar från Indonesia Eximbank, tre andra finansinstitut och elva leverantörer av insatsvaror, nämligen fyra kolgruvor (PT. Sungai Danau Jaya, PT Tanah Bumbu Resources, PT. Wahana Baratama Mining och PT. Bukit Asam Tbk), tre nickelmalmgruvor (PT. GAG Nikel, PT. Ceria Nugraha Indotama och PT. Tiran Indonesia), fyra handlare av nickelmalm och kol (PT. Ekasa Yad Resouces, PT. Batu Bara Global Energy, PT. Rwood Resources Indonesia och PT. Bumi Nusantara Jaya), ASEI och IMIP. Kommissionen erhöll även samma svar på frågeformuläret för IMIP från IRNC.

1.9. Kontrollbesök

(48) På grund av covid-19-utbrottet och de isoleringsåtgärder som införts av olika medlemsstater och tredjeländer kunde kommissionen i det preliminära skedet inte göra några kontrollbesök i enlighet med artikel 16 i grundförordningen. I stället dubbelkontrollerade kommissionen alla uppgifter som ansågs vara nödvändiga för dess preliminära beslut på distans i linje med tillkännagivandet om covid-19-utbrottets konsekvenser för antidumpnings- och antisubventionsundersökningar (12).

(49) Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 28 i grundförordningen dubbelkontrollerade kommissionen via videokonferens de indiska och de indonesiska myndigheternas svar på frågeformulären på distans. Tjänstemän från relevanta ministerier deltog under dubbelkontrollerna på distans. Dubbelkontrollerna på distans av de indonesiska myndigheterna omfattade också dubbelkontroller på distans av de uppgifter som lämnats av Indonesia Eximbank och av två leverantörer av insatsvaror, nämligen PT. Gag Nikel och PT. Sungai Danau Jaya.

(50) Kommissionen genomförde dessutom dubbelkontroller på distans hos följande företag/parter: a) Unionssammanslutningen som företräder de tre unionstillverkare som ingick i urvalet: — European Steel Association (Eurofer), Bryssel, Belgien. b) Exporterande tillverkare i Indien: — Chromeni Steels Private Limited (Chromeni), Ahmedabad, — Jindal Stainless Limited (JSL), New Delhi and Jindal Stainless Hisar Limited (JSHL), New Delhi och deras närstående företag, särskilt närstående handlare: Jindal Stainless Steelway Limited (JSS), Gurugram and Jindal Steelitalia Limited (JSI), Gurgaon, tjänsteleverantör: Jindal United Steel Limited (JUSL), New Delhi och leverantörer av råvaror: Jindal Coke Limited (JCL), New Delhi, (nedan gemensamt kallade Jindal-gruppen). c) Exporterande tillverkare i Indonesien: — PT. Indonesia Ruipu Nickel and Chrome Alloy (IRNC), Jakarta och dess närstående företag, särskilt dess fyra huvudsakliga närstående indonesiska leverantörer av insatsvaror, PT. Indonesia Guang Ching Nickel and Stainless Steel Industry (GCNS), Jakarta, PT. Indonesia Tsingshan Stainless Steel (ITSS), Jakarta, PT. Sulawesi Mining Investment (SMI), Jakarta and PT. Tsingshan Steel Indonesia (TSI), Jakarta (tillsammans med IRNC gemensamt kallade IRNC-gruppen), och den närstående industripark där IRNC-gruppen är belägen, PT. Indonesia Morowali Industrial Park (IMIP), Jakarta, — PT. Jindal Stainless Indonesia (Jindal Indonesia), Gresik.

1.10. Avstående från införande av provisoriska tullar och efterföljande förfarande

(51) Den 20 oktober 2021 underrättade kommissionen i enlighet med artikel 29 a.2 i grundförordningen berörda parter om att den inte hade för avsikt att införa provisoriska åtgärder utan i stället avsåg att fortsätta undersökningen.

(52) Kommissionen fortsatte att inhämta och kontrollera alla uppgifter som den ansåg nödvändiga för de slutgiltiga undersökningsresultaten.

1.11. Slutligt utlämnande av uppgifter

(53) Den 17 december 2021 underrättade kommissionen alla parter om de viktigaste omständigheter och överväganden på grundval av vilka den avsåg att införa en slutgiltig utjämningstull på import av den berörda produkten (det slutliga utlämnandet). Alla parter gavs möjlighet att inom en viss tid inkomma med synpunkter på utlämnandet. Berörda parter gavs möjlighet att lämna synpunkter på inledandet av undersökningen och att begära att bli hörda av kommissionen och/eller förhörsombudet för handelspolitiska förfaranden.

(54) Den 21 januari 2022 erhöll de berörda parterna ytterligare ett slutgiltigt utlämnande av uppgifter (det ytterligare slutliga utlämnandet) och gavs möjlighet att inkomma med synpunkter inom en viss tid. Berörda parter hade möjlighet att begära att bli hörda av kommissionen och/eller förhörsombudet för handelspolitiska förfaranden.

(55) Synpunkter inkom från klaganden, de indiska, de indonesiska och de kinesiska myndigheterna, de exporterande tillverkare som ingick i urvalet, den icke-närstående importören LSI och konsortiet av importörer och distributörer Euranimi.

(56) Parter som begärde att bli hörda gavs även möjlighet till detta. IRNC-gruppen och Euranimi hördes.

(57) De synpunkter som lämnats av de berörda parterna övervägdes och togs i beaktande i denna förordning där så var lämpligt.

(58) IRNC-gruppen hävdade att dess rätt till försvar hade åsidosatts, eftersom den inte hade erhållit tillräckligt med tid för att förbereda sina synpunkter på det slutliga utlämnandet av uppgifter. Som svar betonade kommissionen att IRNC-gruppen inledningsvis erhöll en tidsfrist på 18 dagar för att lämna synpunkter, vilket är långt mer än den tidsperiod på tio dagar som föreskrivs enligt lag som kommissionen är skyldig att tillhandahålla berörda parter efter det slutliga utlämnandet av uppgifter. Dessutom beviljade kommissionen efter begäran företaget en förlängning på tre dagar. Kommissionen ansåg därför att IRNC-gruppen hade erhållit tillräckligt med tid för att lämna sina synpunkter på det slutliga utlämnandet av uppgifter, och påståendet avvisades.

(59) Jindal-gruppen och Jindal Indonesia begärde att kommissionen skulle säkerställa att de föreslagna utjämningstullarna och skyddsåtgärderna för stål inte kumulerades såsom gjordes i antidumpningsförordningen.

(60) Denna fråga behandlas i skäl 1083 och 1084.

(61) Av rättssäkerhetsskäl begärde Jindal-gruppen och Jindal Indonesia att kommissionen skulle inkludera den föreslagna förordningen om införande av antisubventionsåtgärder i förordning (EU) 2019/1382 (13).

(62) Kommissionen noterade att artikel 3 redan behandlar frågan om samverkan mellan tullar som tas ut i enlighet med denna förordning och tullar som tas ut i enlighet med förordning (EU) 2019/159 (14). I den senaste ändringen av förordning (EU) 2019/1382 har kommissionen redan meddelat att varje förordning om införande av antidumpnings- och/eller antisubventionsåtgärder avseende stålprodukter som också omfattas av skyddsåtgärden i framtiden skulle innehålla särskilda bestämmelser som förhindrar att de tillämpas samtidigt som skyddstullen för import över kvoten (15).

(63) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter hävdade Euranimi och LSI att kommissionen tillfälligt borde upphäva åtgärderna enligt artikel 24.4 i grundförordningen.

(64) Kommissionen bekräftade mottagandet av de uppgifterna från dessa parter och påminde dem om att kommissionen, om den skulle anse det lämpligt, kan besluta att upphäva åtgärderna tillfälligt om marknadsförhållandena tillfälligt har ändrats i en sådan omfattning att det finns anledning att anta att skada inte kommer att återuppstå om åtgärderna tillfälligt upphävs och när det ligger i unionens intresse att göra detta.

2. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT

2.1. Berörd produkt

(65) Den berörda produkten som omfattas av denna undersökning är kallvalsade platta produkter av rostfritt stål som inte vidare bearbetats efter kallvalsningen och som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 7219 31 00, 7219 32 10, 7219 32 90, 7219 33 10, 7219 33 90, 7219 34 10, 7219 34 90, 7219 35 10, 7219 35 90, 7219 90 20, 7219 90 80, 7220 20 21, 7220 20 29, 7220 20 41, 7220 20 49, 7220 20 81, 7220 20 89, 7220 90 20 och 7220 90 80 och som har sitt ursprung i Indien och Indonesien. Dessa KN-nummer nämns endast upplysningsvis.

2.2. Likadan produkt

(66) Av undersökningen framgick att följande produkter har samma grundläggande fysiska, kemiska och tekniska egenskaper och samma grundläggande användningsområden: — Den berörda produkten. — Den produkt som tillverkas och säljs på de berörda ländernas inhemska marknader. — Den produkt som tillverkas och säljs i unionen av unionsindustrin.

(67) Kommissionen drog slutsatsen att dessa produkter således är likadana produkter i den mening som avses i artikel 2 c i grundförordningen.

2.3. Invändningar gällande produktdefinition

(68) En unionstillverkare, som också agerade som importör och slutanvändare, begärde att kallvalsade produkter av rostfritt stål av stålsort 200 och 201 skulle undantas från produktdefinitionen. Undersökningen har visat att sådana produkter är utbytbara i fråga om egenskaper. Kommissionen drog också slutsatsen att beviljandet av denna begäran om undantagande verkligen skulle utgöra en orimlig börda för tullmyndigheterna, som skulle behöva utföra ett laboratorietest och kontrollera slutanvändningen för varje sändning. Vidare visade de uppgifter som företaget lämnade om sina inköp av produkter med stålkvalitet 200 och 201 och andra produkter från de berörda länderna att det köpte andra produkter som omfattas av produktdefinitionen i den aktuella undersökningen från dessa länder, vilket i sig innebär risk för korsvis kompensation. Även om företaget hävdar att dessa stålkvaliteter endast har en enda slutanvändning kan det inte uteslutas att dessa stålkvaliteter kan ha andra användningsområden.

(69) Kommissionen drog därför slutsatsen att det inte var lämpligt att bevilja denna begäran om undantag från produktdefinitionen och den avvisades därför.

3. SUBVENTIONERING: INDIEN

3.1. Subventioner och subventionsprogram inom ramen för undersökningarna

(70) På grundval av informationen i klagomålet, tillkännagivandet om inledande och svaren på kommissionens frågeformulär undersöktes den påstådda subventioneringen i form av följande subventioner från de indiska myndigheterna: i) Direkt och potentiell direkt överföring av medel: — Kreditfinansiering före och efter leverans. — Utjämningssystem för exportfinansiering — Incitament från exportkreditinstitut. — Förmånliga lån från State Bank of India (SBI) och Steel Development Fund (SDF). — FoU-bidrag från SDF och ministeriet för stål. ii) Outtagna eller uteblivna offentliga intäkter: — Ordningar för befrielse och eftergift av tullar a) System med förhandstillstånd (Advanced Authorization Scheme). b) Systemet med tillstånd för tullfri import (Duty Free Import Authorization Scheme). c) Tullrestitutionssystemet (Duty Drawback Scheme). d) Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror (Export Promotion of Capital Goods Scheme). e) Systemet med varuexport från Indien (Merchandise Export from India Scheme). f) Exportfrämjande åtgärder genom tull- och skattebefrielse – leveranser likställda med export. — Incitament för exportorienterade företag/särskilda ekonomiska zoner (Export Oriented Units och Special Economic Zones). — Inkomstskattelättnader. iii) Tillhandahållande av varor eller tjänster mot för låg ersättning: — Tillhandahållande av krommalm mot för låg ersättning. — Tillhandahållande av järnmalm mot för låg ersättning. iv) Inköp av varor genom strategier för offentlig upphandling. v) Incitament från Exim Bank i form av köparkrediter. vi) Incitament från de lokala subventionssystemen i delstaten Gujarat.

3.2. System för vilka man inte funnit någon bevisning för subventionering

– Kreditfinansiering före och efter leverans

(71) Klaganden hävdade att indiska banker tillhandahåller exportfinansiering före leverans till exportörer som kräver betalning för sålda varor innan varorna levereras. På samma sätt är exportfinansiering efter leverans ett lån som finansinstitut tillhandahåller exportörer. Systemet förvaltas av Indiens centralbank, Reserve Bank of India (RBI). Det hävdades vidare att de indiska myndigheterna genom sin centralbank anförtror eller ålägger privata indiska banker att tillhandahålla ett finansiellt bidrag i form av en direkt överföring av medel (artikel 3.1 a i och 3.1 a iv i grundförordningen). För att kunna utnyttja dessa system behöver exportören endast visa bevis på export utan att någon riskbedömning krävs. Förmånen för exportören utgörs därför av skillnaden mellan den förmånliga räntesats som erhållits och marknadsräntan för liknande lån i Indien.

(72) En av de indiska exporterande tillverkarna utnyttjade i begränsad utsträckning krediter före leverans under undersökningsperioden.

(73) Företaget använde krediter före leverans inom ramen för faciliteter för rörelsekapital (kreditlinor) som öppnats av offentliga och privata banker. Den räntesats som tillämpades fastställdes på marknadsmässiga villkor och på den nivå som togs ut av andra offentliga och privata banker (inklusive internationella banker), med vilka företaget hade öppna kreditlinor. Räntan baserades på Benchmark Prime Lending Rate (BPLR), vid exportkrediter i indiska rupier, eller på Libor, vid exportkrediter i US-dollar. I båda fallen med tillägg av en spread på grundval av företagets kreditbetyg. Samma kreditlinor användes också vid inhemsk kortfristig finansiering.

(74) De två indiska exporterande tillverkarna använde inte exportkrediter efter leverans under undersökningsperioden.

(75) Kommissionen behövde följaktligen inte analysera dessa system ytterligare.

– Utjämningssystem för exportfinansiering

(76) Klaganden hävdade att systemet för utjämning av räntor ger exportörerna ett finansiellt bidrag i form av en direkt överföring av medel genom att kompensera långivarna till dessa exportörer motsvarande 3–5 % av värdet på den ränta som annars skulle ha betalats för vissa lån.

(77) De två indiska exporterande tillverkarna använde inte systemet för utjämning av räntor under undersökningsperioden.

(78) Kommissionen behövde följaktligen inte undersöka detta system ytterligare.

– Incitament från exportkreditinstitut

(79) De indiska myndigheterna äger två exportkreditinstitut fullt ut, nämligen Export Credit Guarantee Corporation of India Ltd (ECGC) och Exim Bank of India. De båda institutens främsta mål är att främja den indiska exporten. Klaganden hävdade att de incitament som dessa institut tillhandahåller innebär en förmån för exportörerna, eftersom de tillhandahåller försäkringar, kreditgarantier, kreditlinor och exportkrediter på mer förmånliga villkor än de som finns på marknaden.

(80) De två indiska exporterande tillverkarna använde inte kreditgarantier, exportkrediter eller kreditlinjer från ECGC eller Exim Bank.

(81) Två tillverkare i Jindal-gruppen omfattades dock av försäkringar från ECGC. Kommissionen fann emellertid inte att dessa försäkringsavtal avvek från de normala marknadsvillkoren. Premierna berodde på maximal förlusttäckning, länder och köpare som omfattades av försäkringen och det tidigare utnyttjandet, dvs. företagens riskprofil. Kommissionen kontrollerade att alla premier och avgifter hade betalats.

(82) Kommissionen behövde följaktligen inte undersöka detta system ytterligare.

– Förmånliga lån från State Bank of India (SBI) och Steel Development Fund (SDF)

(83) Klaganden hävdade att de indiska myndigheterna tillhandahåller sektorsspecifika förmånliga lån till tillverkare av rostfritt stål via State Bank of India (SBI) och Steel Development Fund (SDF).

(84) SBI var en av de banker som beviljade Jindal-gruppen långfristiga lån, men kommissionen fann inte att dessa lån var sektorsspecifika eller förmånliga. Räntan fastställdes på grundval av BLPR (Benchmark Prime Lending Rate) + spread. I själva verket var den ränta som togs ut av SBI något högre än de räntor som togs ut av privata banker som beviljade långfristiga lån till Jindal-guppen med en liknande löptid.

(85) De två indiska exporterande tillverkarna fick inga lån från Steel Development Fund under undersökningsperioden.

(86) Kommissionen behövde följaktligen inte undersöka detta system ytterligare.

– Forsknings- och utvecklingsbidrag från SDF och ministeriet för stål

(87) Klaganden hävdade att de indiska myndigheterna tillhandahåller FoU-bidrag till ståltillverkare via SDF. FoU-bidragen kan också erhållas direkt från ministeriet för stål.

(88) De två indiska exporterande tillverkarna erhöll inte FoU-bidrag under undersökningsperioden eller bidrag som kunde hänföras till undersökningsperioden.

(89) Kommissionen behövde följaktligen inte undersöka detta system ytterligare.

– Ordningar för befrielse och eftergift av tullar

(90) Klaganden hävdade att tillverkarna av den undersökta produkten omfattas av flera tullrestitutionssystem före och efter export, enligt vilka de importerade råvarorna eller kapitalvarorna kan undantas från tullar och importrelaterade skatter. Dessa system innebär att exporterande tillverkare i den mening som avses i artikel 3.1 a ii och 3.2 i grundförordningen beviljas en förmån som motsvarar de uteblivna statliga intäkterna och därmed de tullar och skatter som efterskänkts.

(91) Såsom förklaras i skälen 117–205 gynnades en eller båda av de indiska exporterande tillverkarna av vissa av ordningarna för befrielse och eftergift av tullar, nämligen systemet med förhandstillstånd, tullrestitutionssystemet, systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror och systemet med varuexport från Indien.

(92) Under undersökningsperioden gynnades emellertid ingen av de två exporterande tillverkarna av systemet med tillstånd för tullfri import eller hade inhemska försäljningstransaktioner som klassificerades som leveranser likställda med export. Kommissionen behövde därför inte undersöka dessa två system ytterligare.

– Incitament för exportorienterade företag/särskilda ekonomiska zoner (Export Oriented Units och Special Economic Zones)

(93) Klaganden hävdade att tillverkarna av den undersökta produkten gynnas av flera skatteincitament genom att vara registrerade som exportorienterade företag eller vara belägna i särskilda ekonomiska zoner.

(94) Ingen av de två indiska exporterande tillverkarna var emellertid registrerad som exportorienterade företag under undersökningsperioden, och inte heller gynnades de av några tidigare subventioner av kapitalvaror i egenskap av exportorienterat företag som kunde hänföras till undersökningsperioden. Ingen av de två exporterande indiska tillverkarna är heller belägna i en särskild ekonomisk zon.

(95) Kommissionen behövde följaktligen inte analysera dessa system ytterligare.

– Inkomstskattelättnader

(96) Klaganden hävdade att tillverkare av den undersökta produkten gynnas av inkomstskatteavdrag och befrielse från inkomstskatt från flera program, däribland följande: — Nedsatt inkomstskattesats för nyetablerade företag. — Inkomstskatteavdrag för FoU-kostnader. — Inkomstskatteavdrag för vinster från stora industriprojekt. — Inkomstskatteavdrag för vinster från företag i särskilda kategorier. — Inkomstskatteavdrag för investeringar i nya anläggningar och maskiner.

(97) De två indiska exporterande tillverkarna erhöll inte några befrielser, avdrag eller nedsatta skattesatser för inkomstskatt under undersökningsperioden.

(98) Kommissionen behövde följaktligen inte undersöka detta system ytterligare.

– Tillhandahållande av järnmalm mot för låg ersättning

(99) Klaganden hävdade att de indiska myndigheterna har genomfört en politik som omfattar fastställande av höga exportskatter på järnmalm. Regeringen säkerställde således att den inhemska tillgången på dessa produkter ökade och garanterade att järnpriserna låg kvar långt under internationella nivåer. Dessa exporttullar, tillsammans med andra faktorer, medförde att de indiska myndigheterna anförtrodde eller ålade råvarutillverkarna att tillhandahålla insatsvaror till de indiska tillverkarna mot för låg ersättning.

(100) Emellertid använder ingen av de två indiska exporterande tillverkarna järnmalm i sin tillverkningsprocess. Kommissionen behövde följaktligen inte undersöka detta system ytterligare.

– Inköp av varor genom strategier för offentlig upphandling

(101) Klaganden hävdade att de indiska myndigheterna har stött den indiska industrin för kallvalsat rostfritt stål genom offentliga upphandlingar. Det påstods att statliga organ är skyldiga att använda en minimiandel av indiskt stål och järn vid sin upphandling (mellan 15 % och 50 %). Dessutom kan en utländsk anbudsgivare som erbjuder det lägsta priset endast erhålla upp till hälften av ordermängden. Den andra delen måste tilldelas en lokal leverantör som kan fastställa priset inom ett intervall på 20 % över den utländska anbudsgivarens pris. Endast om det inte finns en enda lokal leverantör som kan prissätta inom 20 % av det lägsta priset (en osannolik händelse, med hänsyn till den breda marginalen), kan den mest effektiva, utländska anbudsgivaren erhålla resten av kontraktet.

(102) En av de indiska exporterande tillverkarna medverkade framgångsrikt vid offentlig upphandling under undersökningsperioden.

(103) Kommissionen kontrollerade alla upphandlingsförfaranden och anbudsförfaranden som hade anknytning till det indiska företaget i fråga under undersökningsperioden. Dock förelåg inte några tecken på konkret subventionering.

(104) Anbudsinfordringar offentliggörs online på de indiska administrativa enheternas, institutionernas eller offentliga företagens respektive webbplatser (till exempel Indian Railways) och företagen kan själva lämna sina anbud. Det är normal praxis att upphandlingsvolymen delas upp mellan två företag. Det företag som erbjöd det lägsta priset beviljas 60 % av upphandlingen och det företag som erbjöd det näst lägsta priset beviljas återstående 40 % av kontraktet, under förutsättning att det justerar sitt pris till den nivå som den vinnande anbudsgivaren erbjudit. Denna regel är även tillämplig om ett eller båda av de aktuella företagen är utländska anbudsgivare.

(105) Det medges att vissa upphandlingar endast är öppna för inhemska företag. Om förfarandet är öppet för utländska anbudsgivare föreligger det emellertid ingen prisdiskriminering såsom klaganden hävdar. Prisförmånen (20 %) för de inhemska leverantörerna föreligger endast vid upphandlingar avseende kapitalvaror (16).

(106) Kommissionen kontrollerade att det utvalda företaget i alla upphandlingsförfaranden som den indiska tillverkaren av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål tilldelades under undersökningsperioden, oavsett om de var öppna för utländska anbudsgivare eller inte, erbjöd det lägsta priset eller, i egenskap av företag med det näst bästa erbjudandet, var tvunget att justera sitt pris till det lägsta erbjudna priset.

(107) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter hävdade klaganden att uteslutandet av utländska anbudsgivare från vissa upphandlingsförfaranden ledde till minskad konkurrens och därför medförde högre totalpriser, vilket motsvarade ett finansiellt bidrag genom inköp av varor mot för hög ersättning.

(108) Dessutom konstaterade klaganden att de indiska upphandlingsreglerna genom att import undantas från vissa upphandlingar garanterar de indiska tillverkarna vissa inköpsvolymer, vilket i sig medför en förmån för dem.

(109) Kommissionen håller med om att uteslutandet av utländska anbudsgivare potentiellt minskar konkurrensen och kan leda till inrättandet av en marknad endast för inhemska anbudsgivare. De volymer som Jindal-gruppen sålde genom tilldelning av offentliga upphandlingar var emellertid försumbara jämfört med företagets totala inhemska försäljning under undersökningsperioden. Vid analysen av upphandlingsförfaranden som den indiska tillverkaren av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål tilldelats under undersökningsperioden noterade kommissionen inte heller några betydande skillnader i fråga om prisnivåerna mellan de vinnande anbuden vid anbudsförfaranden som var öppna för utländska företag och förfaranden där de inte deltog. Följaktligen har kommissionen i detta särskilda fall inte funnit någon väsentlig förmån i den mening som avses i artikel 3.1 b i grundförordningen.

– Incitament från Exim Bank i form av köparkrediter

(110) Klaganden hävdade att Exim Bank erbjuder kreditlinjer och köparkrediter. Dessa incitament ges inte till exportörer utan till utländska regeringar, utvecklingsbanker, finansinstitut, affärsbanker eller andra enheter. Finansieringen gör det möjligt för dem att köpa från indiska exportörer med uppskjutna kreditvillkor.

(111) Ingen av de exporterande tillverkarnas exportförsäljning under undersökningsperioden omfattades av kreditlinjer eller köparkrediter från Exim Bank.

(112) Kommissionen behövde följaktligen inte analysera dessa system ytterligare.

– Incitament från de lokala subventionssystemen i delstaten Gujarat

(113) Klaganden hävdade att förutom subventioner från de indiska myndigheterna, kan vissa av tillverkare av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål gynnas genom statliga subventionssystem som tillhandahålls av Gujarats regering. I klagomålet anges fyra lokala system, nämligen följande: — System för stimulansåtgärder till industrin 2016–2021, som utgör ett skatteincitament för nya företag som grundas i Gujarat. — Gujarats system för återbetalning av mervärdesskatt. Ett företag i Gujarati kan få tillbaka den mervärdesskatt som betalats på de insatsvaror det förvärvat i form av ett avdrag för ingående mervärdesskatt. — Lagen om särskilda ekonomiska zoner. Skattebefrielse för stämpelskatt och registreringsavgift. — Skattebefrielse för omsättningsskatter och andra statliga skatter på inköp av insatsvaror för den särskilda ekonomiska zonen eller en enhet inom den särskilda ekonomiska zonen.

(114) Endast en av de undersökta indiska exporterande tillverkarna är etablerad i delstaten Gujarat och kan eventuellt använda de lokala subventionssystem som anges ovan. Kommissionen fann emellertid inte att företaget gynnades av något av dessa system under undersökningsperioden.

(115) Kommissionen behövde följaktligen inte analysera dessa system ytterligare.

– Avdrag för stämpelskatt på el (Gujarats regering)

(116) Kommissionen fann att en exporterande tillverkare utnyttjade denna åtgärd under undersökningsperioden. Kommissionen beslutade emellertid att inte undersöka åtgärden närmare, eftersom den förmån som detta företag erhållit föreföll försumbar (0,02 %).

3.3. System för vilka man funnit bevisning för subventionering

3.3.1. System för befrielse och eftergift av tullar

(117) Systemet med förhandstillstånd, systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror och systemet med varuexport från Indien grundar sig på utrikeshandelslagen (Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992) (nr 22/1992), som trädde i kraft den 7 augusti 1992 (utrikeshandelslagen). Genom utrikeshandelslagen bemyndigas de indiska myndigheterna att göra tillkännagivanden om export- och importpolitiken. Dessa sammanfattas i dokument om utrikeshandelspolitiken (FTP) som normalt sett utfärdas av handelsministeriet vart femte år och uppdateras regelbundet.

(118) Det dokument om utrikeshandelspolitiken som är relevant för undersökningsperioden är ”Foreign Trade Policy 2015–2020” (FTP 2015–2020). De förfaranden som de indiska myndigheterna tillämpar för FTP 2015–2020 beskrivs närmare i deras förfarandehandbok (Handbook of Procedures, HOP 2015–2020).

(119) Tullrestitutionssystemet är baserat på avsnitt 75 i tullagen (Customs Act) från 1962, på avsnitt 37 i lagen om central punktskatt (Central Excise Act) från 1944, avsnitten 93A och 94 i skattelagen (Financial Act) från 1994 och på Customs, Central Excise Duties and Service Tax Drawback Rules (reglerna om tullar, centrala punktskatter och restitution av skatt på tjänster) från 1995. Restitutionssatserna offentliggörs regelbundet.

(120) Som en allmän anmärkning kan det noteras att kommissionen inte inom rimlig tid kunde slutföra dubbelkontrollen på distans av vissa handlingar avseende export- och importtransaktioner inom ramen för de tullrestitutionssystem som beskrivs i detta underavsnitt, såsom begärts och avtalats under dubbelkontrollerna på distans. I detta avseende använde kommissionen bästa tillgängliga uppgifter vid avvikelser mellan de uppgifter som företagen och de indiska myndigheterna rapporterat, på grundval av artikel 28.3 i grundförordningen.

(121) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter hävdade en av de indiska exporterande tillverkarna att syftet med systemen med förhandstillstånd, tullrestitutionssystemet och systemet med varuexport från Indien är att neutralisera de tullar som företaget betalar på import av råvaror som används i de exporterade produkterna och att dessa tre system därför inte innebär att företaget beviljas någon förmån.

(122) I strid med detta påstående har emellertid de förmåner som företagen erhåller inom ramen för tullrestitutionssystemet och systemet med varuexport från Indien inte någon direkt koppling till tullarna på import av råvaror som företaget använder i de exporterade produkterna.

(123) När det gäller tullrestitutionssystemet erhåller ett exporterande företag kontantbetalningar som endast är kopplade till fob-värdet för dess export. Det krävs inte att företaget importerar några råvaror alls.

(124) När det gäller systemet med varuexport från Indien erhåller en exporterande tillverkare noter som kan säljas på marknaden eller användas för att avräkna mot framtida importtullar, men denna avräkning är inte begränsad till de råvaror som används vid tillverkningen av de exporterade produkter för vilka noter har mottagits enligt nämnda system. Noter från systemet med varuexport från Indien kan således avräknas mot samtliga importtullar som ska betalas, inbegripet importtullar för kapitalvaror. De kan också lösas in även om företaget inte importerar någonting alls.

(125) Endast när det gäller systemet med förhandstillstånd finns det ett direkt samband mellan befrielse från importtullar på råvaror som importeras av företaget och exporterade produkter. Kommissionen behandlar således inte tullbefrielsen som en förmån för företaget, under förutsättning att företaget kan styrka den faktiska förbrukningen av råvaror som importerats enligt systemet med förhandstillstånd vid tillverkningen av de exporterade slutprodukterna.

– Systemet med förhandstillstånd

(126) Kommissionen fastställde att en indisk exporterande tillverkare använde systemet med förhandstillstånd under undersökningsperioden.

a) Rättslig grund

(127) Den detaljerade beskrivningen av systemet finns i punkterna 4.03–4.24 i FTP 2015–2020 och kapitlen 4.04–4.52 i HOP 2015–2020 och den aktualiserade HOP 2015–2020.

b) Stödberättigande

(128) Systemet med förhandstillstånd består av sex delsystem, som beskrivs närmare i följande avsnitt. Delsystemen skiljer sig åt bland annat avseende vilka företag och verksamheter som omfattas. Exporterande tillverkare och exporterande handlare som ”har anknytning till” stödjande tillverkare kan få förhandstillstånd för fysisk export och förhandstillstånd för årligt behov. Exporterande tillverkare som levererar till en slutgiltig exportör kan få förhandstillstånd för mellanliggande leverans. Huvudleverantörer som levererar till företag som ingår i de kategorier av ”leverans likställd med export” som nämns i punkt 7.02 i FTP 2015–2020, till exempel leverantörer till exportorienterade företag, kan få förhandstillstånd för delsystemet leverans likställd med export. Slutligen kan mellanliggande leverantörer till exporterande tillverkare få förmåner från leveranser likställda med export inom ramen för delsystemen med dokument för förhandsbefrielse och med ömsesidig inhemsk remburs.

c) Praktiskt genomförande

(129) Förhandstillståndet kan utfärdas i de situationer som beskrivs nedan.

(130) Fysisk export: Detta är det viktigaste delsystemet. Det möjliggör tullfri import av insatsvaror för att tillverka en specifik exportslutprodukt. Med fysisk avses i detta hänseende att exportprodukten måste lämna Indiens territorium. I licensen anges den tillåtna importmängden och exportskyldigheten, inbegripet typen av exportprodukt.

(131) Årligt behov: Denna typ av tillstånd är inte knuten till någon specifik exportprodukt utan till en bredare produktgrupp (t.ex. kemiska och närstående produkter). Licensinnehavaren kan, upp till ett visst tröskelvärde som bestäms av företagets tidigare exportresultat, tullfritt importera alla insatsvaror som används för att tillverka en produkt som ingår i en sådan produktgrupp. Företaget kan välja att exportera varje typ av resulterande produkt som ingår i produktgruppen och som tillverkats av sådant tullfritt material.

(132) Mellanliggande leverans: Detta delsystem omfattar fall där två tillverkare avser att tillverka en bestämd exportprodukt och delar upp tillverkningsprocessen mellan sig. Den tillverkande exportören som tillverkar mellanprodukten kan tullfritt importera insatsvaror och för detta syfte få ett förhandstillstånd för mellanliggande leverans. Den slutgiltiga exportören slutför produktionen och är skyldig att exportera den färdiga produkten.

(133) Leverans likställd med export: Genom detta delsystem kan en huvudleverantör tullfritt importera insatsvaror som behövs för att tillverka varor som ska säljas som leveranser likställda med export. Enligt de indiska myndigheterna avses med leverans likställd med export sådana transaktioner där de levererade varorna inte lämnar landet. Ett flertal kategorier av leveranser betraktas som leveranser likställda med export förutsatt att varorna har tillverkats i Indien, t.ex. leveranser av varor till ett exportorienterat företag eller till ett företag beläget i en särskild ekonomisk zon.

(134) Dokument för förhandsbefrielse: En innehavare av ett förhandstillstånd som avser att anskaffa insatsvaror från inhemska källor i stället för att direktimportera dem har möjlighet att göra detta med hjälp av dokument för förhandsbefrielse. I sådana fall godkänns förhandstillstånden som dokument för förhandsbefrielse och gottskrivs den inhemska leverantören vid leverans av de varor som anges i dessa. Gottskrivningen av dokument för förhandsbefrielse berättigar den inhemska leverantören till de förmåner enligt systemet med leveranser likställda med export som beskrivs i punkt 7.03 i FTP 2015–2020 (dvs. förhandstillstånd för mellanliggande leverans/leverans likställd med export, tullrestitution eller återbetalning av slutlig punktskatt vid leverans likställd med export). Genom systemet med dokument för förhandsbefrielse återbetalas skatter och tullar till leverantören i stället för till den slutgiltiga exportören i form av tullrestitution/återbetalning av tull. Skatter och tullar kan återbetalas såväl för inhemska insatsvaror som för importerade insatsvaror.

(135) Ömsesidig inhemsk remburs: Även detta delsystem täcker inhemska leveranser till en innehavare av ett förhandstillstånd. Innehavaren av ett sådant tillstånd kan vända sig till en bank för att öppna en inhemsk remburs till förmån för en inhemsk leverantör. Banken godkänner tillståndet för direkt import endast i fråga om värdet och volymen med avseende på de varor som anskaffas på den inhemska marknaden i stället för att importeras. Den inhemska leverantören får rätt till de förmåner enligt systemet med leveranser likställda med export som beskrivs i punkt 7.03 i FTP 2015–2020 (det vill säga förhandstillstånd för mellanliggande leverans/leverans likställd med export, tullrestitution eller återbetalning av slutlig punktskatt vid leverans likställd med export).

(136) Kommissionen fann att en exporterande tillverkare som använde systemet fick förmåner enligt det första delsystemet, dvs. förhandstillstånd för fysisk export under undersökningsperioden. Det är därför inte nödvändigt att fastställa huruvida de andra outnyttjade delsystemen är utjämningsbara.

(137) För att det ska vara möjligt för de indiska myndigheterna att företa kontroller har innehavaren av ett förhandstillstånd rättslig skyldighet att i ett särskilt format korrekt redovisa förbrukningen och användningen av tullfritt importerade/inhemskt anskaffade varor (se kapitel 4.51 samt tillägg 4H i HOP 2015–2020), det vill säga föra ett register över den faktiska förbrukningen. Detta register måste kontrolleras av en auktoriserad extern revisor och/eller kostnadsrevisor (cost and works accountant), som utfärdar ett intyg om att det föreskrivna registret och de relevanta underlagen har granskats och att de uppgifter som lämnas enligt tillägg 4H är korrekta i alla avseenden.

(138) När det gäller det delsystem som det berörda företaget använde under undersökningsperioden, dvs. det för fysisk export, fastställer de indiska myndigheterna volymen och värdet av vad som får importeras och vad som måste exporteras och anger detta på tillståndet. Dessutom ska myndigheternas tjänstemän vid import- och exporttillfällena dokumentera de motsvarande transaktionerna i tillståndet. Den importvolym som tillåts inom ramen för systemet med förhandstillstånd fastställs av de indiska myndigheterna på grundval av standardnormer för input/output, som finns för de flesta produkter inklusive den undersökta produkten.

(139) Importerade insatsvaror får inte överföras och måste användas för att tillverka den färdiga exportprodukten. Skyldigheten att exportera måste fullgöras inom en viss tidsfrist efter licensens utfärdande (18 månader med möjlighet till två förlängningar om 6 månader vardera).

(140) Det finns ingen nära koppling mellan importerade insatsvaror och exporterade färdiga produkter. De stödberättigande insatsvarorna kan också importeras och användas för andra produkter än den undersökta produkten. Dessutom kan licenser för olika produkter slås samman. Det betyder att export med förhandstillstånd av en produkt kan ge rätt till tullfri import av insatsvaror enligt ett förhandstillstånd för en annan produkt.

(141) Undersökningen visade att inget av de förhandstillstånd som användes av den exporterande tillverkaren hade avslutats. Därför kunde den exporterande tillverkaren inte uppvisa några 4H-tillägg för sina förhandstillstånd. Den exporterande tillverkaren medgav vidare att det inte var möjligt att fastställa den faktiska förbrukningen av importerade råvaror och koppla den till tillverkade och exporterade slutprodukter med hjälp av tillverkarens register. Det bör noteras att tillverkaren i fråga är vertikalt integrerad på flera nivåer på följande sätt: Steg 1: Produktion av koks och ferrokrom. Steg 2: Produktion av flytande rostfritt stål. Steg 3: Tillverkning av bandämnen. Steg 4: Tillverkning av varmvalsade ringar eller rullar. Steg 5: Tillverkning av kallvalsade platta produkter (den berörda produkten). Importerade råvaror används i steg 2 där de blandas med råvaror som tillverkas i steg 1 eller förvärvas på den inhemska marknaden.

d) Slutsatser om systemet för förhandstillstånd

(142) Befrielsen från importtull utgör en subvention enligt artikel 3.1 a ii och 3.2 i grundförordningen, dvs. den utgör ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna, eftersom befrielsen innebär att de tullintäkter som annars skulle tas ut inte drivs in och den medför att den undersökta exportören beviljas en förmån genom att befrielsen förbättrar exportörens likviditet.

(143) Systemet med förhandstillstånd för fysisk export är dessutom rättsligt knutet till exportresultat och betraktas därför som selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 första stycket led a i grundförordningen. Ett företag kan inte få förmåner inom ramen för detta system om det inte åtar sig att exportera.

(144) Det delsystem som använts i detta fall kan inte betraktas som ett godkänt restitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 3.1 a ii i grundförordningen. Det uppfyller inte de regler som fastställs i punkt i) i bilaga I, bilaga II (definition av och regler för restitutionssystem) och bilaga III (definition av och regler för restitutionssystem som tillåter substitution) till grundförordningen. De indiska myndigheterna tillämpade inte något effektivt kontrollsystem eller ett förfarande för att kunna avgöra vilka insatsvaror och vilka mängder av dem som förbrukats vid tillverkningen av den exporterade produkten (se punkt 4 i bilaga II till grundförordningen och, när det gäller restitutionssystem som tillåter substitution, avsnitt II.2 i bilaga III till grundförordningen). Vidare anses att standardnormerna för input/output för den undersökta produkten inte var tillräckligt exakta och att de inte i sig kan betraktas som ett system för att kontrollera den faktiska förbrukningen, eftersom utformningen av dem inte gör det möjligt för de indiska myndigheterna att med tillräcklig noggrannhet kontrollera vilka mängder insatsvaror som förbrukats i exporttillverkningen. De indiska myndigheterna utförde inte heller några ytterligare granskningar avseende de insatsvaror som faktiskt förbrukats, vilket de normalt sett borde ha gjort när det saknas ett effektivt tillämpat kontrollsystem (se punkt 5 i bilaga II och avsnitt II.3 i bilaga III till grundförordningen).

(145) Detta delsystem är således utjämningsbart.

e) Beräkning av subventionsbeloppet

(146) Eftersom det inte finns några godkända restitutionssystem och det inte finns någon möjlighet att kontrollera den faktiska förbrukningen av de berörda insatsvarorna, anses det totala beloppet av uteblivna tullar (grundläggande tull och skatt på tull) vara en alltför stor återbetalning som skulle utgöra en utjämningsbar subvention i enlighet med artikel 3.1 a ii i grundförordningen.

(147) Kommissionen underrättade den exporterande tillverkaren om sin avsikt att tillämpa artikel 28 i grundförordningen och bästa tillgängliga uppgifter i detta avseende genom skrivelsen av den 22 november 2021.

(148) För att bemöta ytterligare invändningar från företaget om att en sådan metod för beräkning av förmånen inom ramen för systemet med förhandstillstånd utgör ett avsteg från kommissionens tidigare praxis och enbart bygger på rena antaganden och slutsatser, upprepas att företaget inte lämnade några uppgifter som gjorde det möjligt att beräkna den faktiska alltför stora återbetalningen.

(149) I enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen drogs företagets avgifter för att erhålla subventionen av från det totala subventionsbeloppet där detta begärdes.

(150) I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen bör den alltför stora återbetalningen fördelas över den totala exportomsättningen (nämnare), eftersom subventionen är knuten till exportresultat.

(151) Den subventionsnivå som fastställdes för detta system under undersökningsperioden uppgick till 0,05 %.

(152) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter upprepade den indiska exporterande tillverkaren sina påståenden att det inte var motiverat att tillämpa artikel 28 i grundförordningen samt gällande den metod för beräkningen av företagets förmån enligt detta system som kommissionen använt.

(153) Några nya argument lades emellertid inte fram. Det erinras om att kommissionen inte hade något annat val än att hänvisa till bästa tillgängliga uppgifter, eftersom företaget inte lämnade några uppgifter som möjliggjorde en standardberäkning av den alltför stora återbetalningen inom ramen för detta system. Med hänsyn till den subventionsnivå som fastställts beslutade kommissionen emellertid, såsom anges i skäl 151, att inte utjämna den försumbara förmån som Jindal-gruppen erhöll enligt systemet med förhandstillstånd.

– Tullrestitutionssystemet (Duty Drawback Scheme)

(154) Kommissionen fastställde att en indisk exporterande tillverkare använde sig av tullrestitutionssystemet under undersökningsperioden.

a) Rättslig grund

(155) Den rättsliga grund som tillämpades under undersökningsperioden var restitutionsreglerna för tullar och centrala punktskatter 1995 (Custom & Central Excise Duties Drawback Rules 1995) (1995 års tullrestitutionsregler), som ändrades 2006 (17) och som sedan ersattes av restitutionsreglerna för tullar och centrala punktskatter 2017 (Customs and Central Excise Duties Drawback Rules 2017) (18) (2017 års regler), som trädde i kraft den 1 oktober 2017. Regel 3.2 i 1995 års tullrestitutionsregler utgör grunden för beräkningsmetoden för detta tullrestitutionssystem. Regel 12.1 a ii) i nämnda restitutionsregler utgör grunden för den deklaration som exporterande tillverkare måste lämna in för att kunna utnyttja systemet. Dessa regler står oförändrade i 2017 års restitutionsregler och motsvarar regel 3.2 respektive regel 13.1 a ii i dessa.

(156) Vidare innehåller cirkulärskrivelse nr 24/2001 (19) specifika instruktioner om genomförandet av regel 3.2 och den deklaration som exportörer måste visa upp enligt regel 12.1 a ii.

(157) Enligt regel 4 i 1995 års restitutionsregler kan centralregeringen ändra tullrestitutionsbelopp eller tullrestitutionssatser som fastställs enligt regel 3. Regeringen har gjort ett antal ändringar, varav de senaste som innehöll revideringar av tullrestitutionssatserna är meddelande nr 95/2018 – CUSTOMS och meddelande nr 07/2020 – CUSTOMS. För den undersökta produkten uppgick tullrestitutionssatserna till 1,8 % respektive 1,6 % av fob-värdet för de exporterade produkterna under den första respektive andra delen (20) av undersökningsperioden. Samma tullrestitutionssatser tillämpas på varmvalsade produkter av rostfritt stål som exporteras av det indiska företaget i fråga.

b) Stödberättigande

(158) Alla tillverkande exportörer och exporterande handlare kan komma i fråga för detta system.

c) Praktiskt genomförande

(159) Enligt detta system har alla företag som exporterar stödberättigade produkter rätt att ta emot ett belopp som motsvarar en procentandel av det deklarerade fob-värdet för den exporterade produkten. I regel 3.2 i restitutionsreglerna för tull och centrala punktskatter anges hur stödets storlek ska beräknas: ”2) Vid fastställande av restitutionsbeloppet eller restitutionssatsen enligt denna regel ska centralregeringen beakta a) den genomsnittliga mängden eller värdet på varje klass eller beskrivning av materialen varav en viss klass av varor vanligen produceras eller tillverkas i Indien, b) den genomsnittliga mängden eller värdet av importerade eller punktskattepliktiga material som används för produktion eller tillverkning i Indien av en viss klass av varor, c) den genomsnittliga tull som betalats på importerade eller punktskattepliktiga material som används vid tillverkning av halvfabrikat, komponenter och mellanprodukter som används vid tillverkningen av varor, d) den genomsnittliga tull som betalats på material som faller bort under tillverkning samt katalysatorer, under förutsättning att om sådant avfall eller sådana katalysatorer återanvänds i andra tillverkningsprocesser eller säljs ska den genomsnittliga tullen på det avfall eller de katalysatorer som återanvänts eller sålts också dras av, e) den genomsnittliga tull som betalats på importerade eller punktskattepliktiga material som används för förvaring eller förpackning av de exporterade varorna, f) all annan information som centralregeringen kan anse vara relevant eller användbar för syftet.”

(160) Med andra ord baserade de indiska myndigheterna det återbetalningsbara beloppet på branschomfattande genomsnittsvärden för relevanta tullar som betalats på importerade råvaror och en genomsnittlig förbrukning i branschen som inhämtats från vad de indiska myndigheterna anser vara representativa tillverkare av de stödberättigade exporterade produkterna. De indiska myndigheterna anger därefter det belopp som ska återbetalas som en procentandel av det genomsnittliga exportvärdet av de stödberättigade exporterade produkterna.

(161) De indiska myndigheterna använder denna procentandel för att beräkna det tullrestitutionsbelopp som alla exportörer som omfattas av detta system har rätt till. Beloppet för detta system bestäms av de indiska myndigheterna för varje produkt.

(162) För att kunna dra nytta av detta system måste ett företag exportera. Vid den tidpunkt då uppgifter om transporten matas in i tullservern anges det att exporten äger rum inom ramen för tullrestitutionssystemet och tullrestitutionsbeloppet fastställs oåterkalleligen. Efter det att fraktföretaget har lämnat in ett generellt exportmeddelande (Export General Manifest) och tullkontoret på ett tillfredsställande sätt har jämfört detta dokument med uppgifterna på fraktsedeln, är alla villkor uppfyllda för att godkänna utbetalningen av restitutionsbeloppet antingen genom en direktutbetalning till exportörens bankkonto eller genom en växel.

(163) Exportören måste också styrka sina exportintäkter genom ett bankintyg om att exporten har utförts (Bank Realisation Certificate). Detta dokument kan tillhandahållas efter det att restitutionsbeloppet har betalats ut, men de indiska myndigheterna kommer att återkräva det utbetalda beloppet om exportören inte lämnar in ett bankintyg om att exporten utförts inom en viss tidsfrist.

(164) Restitutionsbeloppet kan användas för alla syften, och enligt indiska redovisningsprinciper är det möjligt att periodisera tullrestitutionsbeloppet och bokföra det som en inkomst i affärsredovisningen, efter det att exportåtagandet har uppfyllts.

(165) Enligt relevanta lagar och administrativa instruktioner ska den indiska tulladministrationen inte kräva något bevis på att den exportör som begär tullrestitution ska ha ådragit sig eller kommer att ådra sig en tullavgift för import av de råvaror som krävs för tillverkning av den exporterade produkten. Vid dubbelkontrollen på distans bekräftade de indiska myndigheterna att företag som anskaffade alla råvaror på hemmamarknaden ändå skulle kunna dra nytta av hela tullrestitutionssatsen enligt regel 3.2 som nämns ovan.

d) Slutsatser om tullrestitutionssystemet

(166) Tullrestitutionssystemet innebär att subventioner beviljas i den mening som avses i artikel 3.1 a i och 3.2 i grundförordningen. Det så kallade tullrestitutionsbeloppet är ett ekonomiskt bidrag från de indiska myndigheterna eftersom det tillhandahålls som en direkt överföring. Det finns inga restriktioner för användandet av dessa medel. Tullrestitutionsbeloppet innebär vidare att exportören får en förmån, eftersom dennes likviditet förbättras.

(167) Tullrestitutionssatsen för export bestäms av de indiska myndigheterna för varje produkt. Trots att subventionen kallas för tullrestitution har systemet inte alla de egenskaper som tillskrivs ett godkänt tullrestitutionssystem eller ett godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 3.1 a ii i grundförordningen, och systemet uppfyller inte heller de regler som fastställs i punkt i) i bilaga I, bilaga II (definition av och regler för restitutionssystem) och bilaga III (definition av och regler för restitutionssystem som tillåter substitution) till grundförordningen. Den kontanta betalningen till exportören är inte nödvändigtvis knuten till faktiska betalningar av importtullar på råvaror och är ingen tullkredit för att avräkna importtullar på tidigare eller framtida import av råvaror. Det har vidare inte införts något system eller förfarande för att kunna avgöra vilka insatsvaror som förbrukas vid tillverkningen av de exporterade produkterna och till vilka mängder. De indiska myndigheterna utförde inte heller några ytterligare granskningar avseende de insatsvaror som faktiskt förbrukats, vilket de normalt sett borde ha gjort när det saknas ett effektivt tillämpat kontrollsystem (se punkt 5 i bilaga II och avsnitt II.3 i bilaga III till grundförordningen).

(168) De indiska myndigheternas betalning efter exportörers export är knuten till exportresultatet och detta system anses följaktligen vara selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 a i grundförordningen.

(169) Mot bakgrund av ovanstående dras slutsatsen att tullrestitutionssystemet är utjämningsbart.

e) Beräkning av subventionsbeloppet

(170) I enlighet med artiklarna 3.2 och 5 i grundförordningen beräknade kommissionen storleken på den utjämningsbara subventionen som den förmån som mottagaren konstaterats erhålla under undersökningsperioden. I detta avseende ansågs det att mottagaren erhåller förmånen vid den tidpunkt då exporttransaktionen sker enligt detta system. Vid denna tidpunkt blir de indiska myndigheterna förpliktade att erlägga restitutionsbeloppet, vilket utgör ett finansiellt bidrag enligt artikel 3.1 a i i grundförordningen. De indiska myndigheterna kan inte längre påverka beviljandet av subventionen när tullmyndigheterna väl utfärdat en exporthandling som innehåller uppgift om bl.a. storleken på tullrestitutionen för exporttransaktionen i fråga.

(171) Mot bakgrund av ovanstående ansåg kommissionen det lämpligt att förmånerna inom ramen för tullrestitutionssystemet beräknas som summan av de restitutionsbelopp som förvärvats i samband med exporttransaktioner inom ramen för systemet under undersökningsperioden. Kommissionen beaktade tullrestitutionsbelopp som förvärvats i samband med alla exporttransaktioner från den indiska exporterade tillverkaren, eftersom företaget endast exporterar den undersökta produkten och varmvalsade produkter av rostfritt stål, vilka utgör halvfabrikat vid tillverkningen av den undersökta produkten som omfattas av samma tullrestitutionssatser.

(172) I enlighet med artikel 7.2 i grundförordningen fördelade kommissionen dessa subventionsbelopp över företagets totala exportomsättning under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av tillverkade, framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.

(173) Den subventionsnivå som fastställdes för Jindal-gruppen för denna ordning under undersökningsperioden uppgick till 1,65 %.

– Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror (Export Promotion of Capital Goods Scheme)

(174) Kommissionen konstaterade att två indiska exporterande tillverkare erhöll skattelättnader enligt systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror som kunde hänföras till den berörda produkten under undersökningsperioden.

a) Rättslig grund

(175) Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror beskrivs närmare i kapitel 5 i TFP 2015–2020 och i kapitel 5 i HOP 2015–2020.

b) Stödberättigande

(176) Tillverkande exportörer, exporterande handlare som har anknytning till stödjande tillverkare samt tjänsteleverantörer är stödberättigade enligt denna åtgärd.

c) Praktiskt genomförande

(177) På villkor att ett företag gör ett exportåtagande får det importera kapitalvaror (nya och begagnade kapitalvaror som är högst tio år gamla) med en nedsatt tullsats. På begäran och mot betalning av en avgift utfärdar de indiska myndigheterna i detta syfte en licens inom ramen för detta system. Systemet innebär att en reducerad importtullsats tas ut på samtliga kapitalvaror som importeras inom ramen för systemet. För att exportåtagandet ska anses vara fullgjort måste företaget använda de importerade kapitalvarorna för att tillverka en viss mängd varor avsedda för export under en viss period. Enligt FTP 2015–2020 och uppdaterade FTP 2015–2020 kan kapitalvaror importeras med en tullsats på 0 % inom ramen för systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror. När det gäller kapitalvaror som importerats före 2015 var emellertid även en tullsats på 3 % ett alternativ – i så fall var tiden för att förverkliga exportåtagandet längre. Det exportåtagande som uppgår till sex gånger det insparade tullbeloppet måste uppfyllas inom en period på högst sex år.

(178) Innehavaren av en licens enligt detta system kan också anskaffa kapitalvarorna på den inhemska marknaden. I detta fall kan den inhemska tillverkaren av kapitalvarorna utnyttja rätten till tullfri import av sådana delar som behövs för att tillverka kapitalvarorna. Alternativt kan den inhemska tillverkaren ta i anspråk förmånen av den leverans likställd med export som anses ha ägt rum till följd av leverans av kapitalvaror till en innehavare av en licens enligt detta system.

d) Slutsatser om systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror

(179) Systemet innebär att subventioner beviljas i den mening som avses i artikel 3.1 a ii och 3.2 i grundförordningen. Den nedsatta tullen utgör ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna, eftersom den innebär en minskning av de tullintäkter som de indiska myndigheterna annars skulle ha fått. Den nedsatta tullen innebär också att exportören får en förmån, eftersom de tullar som inte behöver betalas vid import förbättrar företagets likviditet.

(180) Systemet är vidare rättsligt sett knutet till exportresultat, eftersom licenserna i fråga inte kan erhållas utan ett exportåtagande. Systemet anses följaktligen vara selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 första stycket led a i grundförordningen.

(181) Detta system kan inte betraktas som ett godkänt tullrestitutionssystem eller godkänt restitutionssystem som tillåter substitution i den mening som avses i artikel 3.1 a ii i grundförordningen. Kapitalvaror omfattas i enlighet med led i i bilaga I till grundförordningen inte av denna typ av godkända system, eftersom de inte förbrukas vid tillverkningen av exportprodukterna.

e) Beräkning av subventionsbeloppet

(182) I enlighet med artikel 7.3 i grundförordningen beräknades den utjämningsbara subventionens storlek på grundval av beloppet av obetalda tullar på importerade kapitalvaror, fördelat över en period som motsvarar en normal avskrivningstid för sådana kapitalvaror i den ifrågavarande industrin. Det på så sätt beräknade beloppet, som kan hänföras till undersökningsperioden, har justerats genom att ränta har lagts till för denna period så att pengarnas fulla värde över tiden skulle återspeglas. För detta ändamål ansågs marknadsräntan i Indien under undersökningsperioden vara lämplig.

(183) I enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen drogs företagens avgifter för att erhålla subventionen av från det sammanlagda subventionsbeloppet där detta begärdes.

(184) I enlighet med artikel 7.2 och 7.3 i grundförordningen fördelades detta subventionsbelopp över exportomsättningen under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen var knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av tillverkade, framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter. När det gäller ett av de indiska företagen användes exportomsättningen för den undersökta produkten som nämnare, eftersom företaget endast använder maskiner som köpts inom ramen för systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid tillverkningen av den berörda produkten.

(185) En av de indiska exporterande tillverkarna begärde en justering av den exportomsättning som användes som nämnare vid beräkningarna. Företaget hävdade att det just hade påbörjat sin tillverkning under undersökningsperioden och endast uppnått 15 % av sin kapacitet. Företaget begärde därför att dess exportomsättning skulle extrapoleras för att beakta ett fullt utnyttjande av dess kapacitet.

(186) Beräkningen av subventionsnivåerna baseras emellertid alltid på den faktiska omsättningen. Det kan inte förutsättas att företaget kommer att utnyttja sin kapacitet fullt ut efter inledningsskedet. Dessutom skulle förhållandet mellan inhemsk omsättning och exportomsättning utgöra en ren spekulation vid en framtida uppdelning. Detta påstående avvisades därför.

(187) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter upprepade företaget detta påstående och framhöll att systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror utgör en icke-återkommande subvention och att en beräkning utan justering av nämnaren därför inte korrekt återspeglar den förmån som företaget beviljats, eftersom det just har startat sin verksamhet.

(188) Det är korrekt att systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror utgör en icke-återkommande subvention och kommissionen har behandlat det som en sådan. Därför hänfördes förmånen enligt systemet till undersökningsperioden med beaktande av avskrivningsperioden för de aktuella kapitalvarorna. Kommissionen kan emellertid inte justera nämnaren och göra antaganden om företagets potentiella exportomsättning, vilket redan påpekats i skäl 186. Därför upprätthålls beräkningsmetoden.

(189) Den subventionsnivå som fastställdes för detta system uppgick till 5,69 % för Chromeni och 0,36 % för Jindal-gruppen som fördelats för undersökningsperioden.

– Systemet med varuexport från Indien (Merchandise Export from India Scheme)

(190) Kommissionen fastställde att två indiska exporterande tillverkare använde systemet med varuexport från Indien under undersökningsperioden.

a) Rättslig grund

(191) Systemet med varuexport från Indien beskrivs närmare i kapitel 3 i FTP 2015–2020 respektive uppdaterade FTP 2015–2020 och i kapitel 3 i HOP 2015–2020 respektive uppdaterade HOP 2015–2020.

b) Stödberättigande

(192) Alla tillverkande exportörer och exporterande handlare kan komma i fråga för detta system.

c) Praktiskt genomförande

(193) Stödberättigade företag kan utnyttja systemet med varuexport från Indien genom att exportera vissa produkter till vissa länder som ingår i grupp A (traditionella marknader, inbegripet samtliga EU-medlemsstater), grupp B (nya marknader och fokusmarknader) och grupp C (övriga marknader). De länder som ingår i varje grupp och förteckningen över produkter med motsvarande ersättningsnivåer anges i tillägg 3B till uppdaterade HOP.

(194) Förmånen ges i form av en tullkredit som motsvarar en procentsats av exportens fob-värde. Systemet med varuexport från Indien uppgick under undersökningsperioden till 2 % (21).

(195) I enlighet med punkt 3.06 i FTP 2015–2020 undantas vissa typer av export från systemet, t.ex. export av importerade eller omlastade varor, leverans likställd med export, export av tjänster och exportomsättning hos företag som omfattas av systemet med särskilda ekonomiska zoner/exportorienterade företag.

(196) Tullkrediterna inom systemet med varuexport från Indien får överföras fritt och gäller under en period på 18 månader från och med dagen för utfärdandet, medan de tullkreditnoter som utfärdats den 1 januari 2016 eller senare ska vara giltiga under en period på 24 månader från och med dagen för utfärdandet, i enlighet med punkt 3.13 i uppdaterade HOP 2015–2020.

(197) De kan användas för i) betalning av importtullar på insatsvaror eller andra varor inbegripet kapitalvaror, ii) betalning av punktskatter på inhemsk anskaffning av insatsvaror eller andra varor inbegripet kapitalvaror och betalning, iii) betalning av tjänsteskatt vid anskaffning av tjänster.

(198) En ansökan om förmåner inom ramen för systemet med varuexport från Indien måste inges online på generaldirektoratet för utrikeshandels webbplats. Relevant dokumentation (fraktsedlar, bankintyg om att betalning erhållits och lossningsbevis) måste inges med den elektroniska ansökan. Relevant regional myndighet i Indien utfärdar tullkrediten efter att ha granskat dokumenten. Så länge som exportören tillhandahåller dokumentationen i fråga har inte den regionala myndigheten någon bestämmanderätt när det gäller beviljandet av tullkrediter.

d) Slutsats om systemet med varuexport från Indien

(199) Systemet med varuexport från Indien innebär att subventioner beviljas i enlighet med artikel 3.1 a ii och 3.2 i grundförordningen. En tullkredit inom ramen för systemet utgör ett finansiellt bidrag från de indiska myndigheterna, eftersom tullkrediten i slutändan kommer att användas för att avräkna importtullar som betalats på kapitalvaror, vilket minskar de tullinkomster som de indiska myndigheterna annars skulle ha fått. Dessutom ger en tullkredit inom ramen för systemet en förmån till den exportör som inte behöver betala dessa importtullar.

(200) Systemet med varuexport från Indien är vidare rättsligt knutet till exportresultat och betraktas därför som selektivt och utjämningsbart enligt artikel 4.4 första stycket a i grundförordningen.

(201) Det noteras att systemet med varuexport från Indien upphörde att gälla efter undersökningsperioden från och med den 1 januari 2021. Fram till slutet av 2021 kan företagen dock fortfarande ansöka om noter enligt systemet med varuexport från Indien för de exporttransaktioner som gjordes 2020. Vidare kan företagen fortfarande använda den not som erhållits 2021 enligt systemet med varuexport från Indien för att balansera importtullar som ska betalas, till och med den 15 september 2023. Förmånerna enligt detta system erhölls således under undersökningsperioden och kommer att fortsätta även efter införandet av åtgärder.

e) Beräkning av subventionsbeloppet

(202) I enlighet med artiklarna 3.2 och 5 i grundförordningen beräknade kommissionen storleken på den utjämningsbara subventionen som den förmån som mottagaren konstaterats erhålla under undersökningsperioden. I detta avseende ansågs det att mottagaren erhåller förmånen vid den tidpunkt då exporttransaktionen sker enligt detta system. Vid denna tidpunkt utfärdar de indiska myndigheterna en tullkredit som den exporterande tillverkaren bokför som en kortfristig fordran som denne när som helst kan avräkna. Detta utgör ett finansiellt bidrag enligt artikel 3.1 a ii) i grundförordningen. De indiska myndigheterna kan inte längre påverka beviljandet av subventionen när tullmyndigheterna väl utfärdat en exporthandling. Mot bakgrund av ovanstående ansåg kommissionen det lämpligt att förmånerna inom ramen för systemet med varuexport från Indien beräknas som summan av de belopp som förvärvats i samband med exporttransaktioner inom ramen för systemet under undersökningsperioden. Kommissionen beaktade belopp inom ramen för systemet med varuexport från Indien som förvärvats i samband med samtliga exporttransaktioner från de indiska exporterande tillverkarna, eftersom företagen endast exporterar den undersökta produkten och varmvalsade rostfria stålprodukter, vilka utgör halvfabrikat vid tillverkningen av den undersökta produkten som omfattas av samma nivåer enligt nämnda system.

(203) I enlighet med artikel 7.1 a i grundförordningen drogs företagens avgifter för att erhålla subventionen av från det sammanlagda subventionsbeloppet där detta begärdes.

(204) I enlighet med artikel 7.2 och 7.3 i grundförordningen fördelade kommissionen detta subventionsbelopp över företagens exportomsättning under undersökningsperioden (nämnare), eftersom subventionen är knuten till exportresultat och inte beviljades på grundval av tillverkade, framställda, exporterade eller transporterade kvantiteter.

(205) Den subventionsnivå som fastställdes för detta system uppgick till 1,87 % för Chromeni och 1,92 % för Jindal-gruppen under undersökningsperioden.

3.3.2. Tillhandahållande av krommalm mot för låg ersättning

3.3.2.1. Klagomålet och subventionssystemet

(206) Klaganden hävdade att de indiska myndigheterna säkerställer att kostnaderna för de viktigaste insatsvarorna inom den lokala industrin minskas artificiellt genom ett antal regleringsåtgärder, inklusive exportrestriktioner (t.ex. exportskatt, exportlicenser och inblandning från statliga handelsföretag i exporten) genom att förmå krommalmföretag i Indien att tillhandahålla krommalm till den indiska industrin för kallvalsade platta produkter av rostfritt stål i senare led i förädlingskedjan mot för låg ersättning.

(207) Klaganden hävdade vidare att de indiska myndigheterna har fullständig kontroll över gruvsektorn när det gäller krommalm i Indien. Genom sina lagar och andra författningar fastställer de indiska myndigheterna vilka som får utvinna krom (gruvföretag som omfattas av licens). Det finns också statligt ägande och/eller statlig närvaro bland gruvföretagen. Gruvföretagen har således anförtrotts befogenhet av de indiska myndigheterna att eftersträva deras politiska mål.

(208) Eftersom krommalm huvudsakligen används för produktion av ferrokrom, som huvudsakligen används för tillverkning av rostfritt stål, medförde detta en förmån för de indiska tillverkarna av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål som tillverkar både ferrokrom och rostfritt stål.

3.3.2.2. Rättslig grund

(209) Gruvdriftspolitiken för krommalm förvaltas av gruvministeriet. Export av mineraler förvaltas även av handels- och industriministeriet.

(210) Både de centrala och regionala regeringarna spelar en viktig roll inom gruvindustrin, inklusive brytningen av krommalm, genom att fastställa nationell gruvpolitik, normer, riktlinjer och kriterier samt besluta om tillståndsförfaranden för gruvdrift.

(211) Den rättsliga grunden för de relevanta reglerna och förordningarna är följande: — Lagen om gruvor och mineraler (utveckling och reglering), 1957 (22). — Mineralreglerna (bevis på mineralinnehåll), 2015 (23). — Mineralreglerna (auktion), 2015 (24). — Mineralreglerna (ej exklusiva undersökningstillstånd), 2015 (25). — Nationella regler för mineralprospektering, 2015 (26). — Mineralreglerna (gruvdrift från statliga företag), 2015 (27). — Gruv- och mineralreglerna (bidrag till distriktets mineralstiftelse), 2015 (28). — Koncessionsregler för radioaktiva mineraler, 2016 (29). — Koncessionsregler för mineraler (förutom radioaktiva mineraler och mineraler för utvinning av kolväteenergi), 2016 (30). — Reglerna för bevarande och utveckling av mineraler, 2017 (31). — Den nationella strategin för mineraler, 2019 (32).

3.3.2.3. Undersökningsresultat

(212) Kommissionen fastställde att en vertikalt integrerad indisk exporterande tillverkare av kallvalsade platta produkter av rostfritt stål förvärvade krommalm på hemmamarknaden för att tillverka ferrokrom. Av denna framställde tillverkaren bandämnen och därefter varmvalsade ringar eller rullar och slutligen kallvalsade platta produkter.

(213) Den största delen av företagets inköp av krommalm under undersökningsperioden härrörde från det statsägda företaget Odisha Mining Corporation (OMC). Dessutom rapporterades mindre inköp från två gruvföretag och ett handelsföretag som påstods vara privata.

a) Tillämpning av bestämmelserna i artikel 28.1 i grundförordningen

(214) Kommissionen underrättade de indiska myndigheterna om att den skulle kunna komma att använda sig av tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 28.1 i grundförordningen för sin prövning av förekomsten och omfattningen av de påstådda subventionerna till industrin för kallvalsade platta produkter av rostfritt stål i form av tillhandahållande av krommalm mot för låg ersättning.

(215) Kommissionen uppmanade de indiska myndigheterna i sitt frågeformulär, i skrivelsen med begäran om kompletteringar och under dubbelkontrollen på distans att lämna vissa uppgifter om leverantörerna och hur den inhemska marknaden för krommalm i Indien fungerar. Dessa förfrågningar om upplysningar innehöll bland annat frågor om den rättsliga och institutionella ramen, organisationen av marknaden för krommalm, tillverkarna av krommalm i Indien, prissättningsmekanismer och priser samt aktieinnehav i företag.

(216) Vid inledandet bad kommissionen de indiska myndigheterna att vidarebefordra bilaga B till antisubventionsfrågeformuläret (frågeformulär för leverantörer av krommalm) till de tio största tillverkarna och distributörerna av krommalm samt till alla andra tillverkare och distributörer av krommalm som har tillhandahållit krommalm till de exporterande tillverkarna. Bilaga B bestod av ett Word-dokument (”bilaga B _ Leverantör av insatsvaror”) och en Excel-fil (”Bilaga B – Tabeller för leverantörer av insatsvaror”). Kommissionen erhöll inga svar på bilaga B.

(217) Kommissionen noterade i sin skrivelse med begäran om kompletteringar till de indiska myndigheterna av den 25 augusti 2021 att den inte hade erhållit några svar på bilaga B till frågeformuläret.

(218) Under och efter dubbelkontrollen på distans underrättade kommissionen de indiska myndigheterna om att den fortfarande saknade uppgifter om den totala tillverkningen och förbrukningen av krommalm på den indiska marknaden. De indiska myndigheterna uppgav också att de inte kunde tillhandahålla någon prisstatistik över de indiska inhemska priserna på råvaran i fråga. Vidare förelåg det fortfarande öppna frågor beträffande strukturen och aktörerna på marknaden och huruvida de utgjorde statsägda eller privata parter. Slutligen saknade kommissionen fortfarande den korrekta rättsliga grunden för exportskatter på krommalm.

(219) Den 8 december 2021 underrättade kommissionen därför de indiska myndigheterna om att den avsåg att använda tillgängliga uppgifter enligt artikel 28.1 i grundförordningen. Efter denna skrivelse tillhandahöll de indiska myndigheterna först en mycket liten del av de saknade uppgifterna, främst om marknadsstrukturen, ägandet av vissa av gruvföretagen och den rättsliga grunden för exportskatten. De uppgifter som lämnades in bestod endast av ett fåtal sidor och de saknades stödjande bevisning. Därefter skickade de indiska myndigheterna ytterligare en skrivelse i vilken de generellt motsatte sig tillämpningen av artikel 28.1 i grundförordningen och hävdade att kommissionen borde ta hänsyn till de ytterligare uppgifter som tillhandahållits och därmed avstå från att använda tillgängliga uppgifter.

(220) Som svar på detta noterade kommissionen först att de indiska myndigheterna upprepade gånger på begäran hade underlåtit att lämna dessa uppgifter under undersökningens gång och att de ytterligare uppgifterna mottogs i ett mycket sent skede av undersökningen, så att de inte kunde beaktas. Under tiden erhöll kommissionen de relevanta uppgifter som saknades om ägandet till gruvföretagen och om exportskatter på krommalm från offentliga källor. Kommissionen fann följaktligen att de indiska myndigheterna inte hade lämnade de nödvändiga uppgifterna i enlighet med artikel 28.1 första meningen i grundförordningen och att de uppgifter som de indiska myndigheterna lämnat så sent i undersökningen inte kunde användas enligt villkoren i artikel 28.3 i grundförordningen. I vilket fall som helst var kommissionen fortfarande tvungen att komplettera de mycket få uppgifter som de indiska myndigheterna lämnat med andra tillgängliga uppgifter i de delar som saknades, främst avseende prissättning samt de indiska myndigheternas roll och inflytande på leverantörer (inklusive privata aktörer) på marknaden för krommalm. Kommissionen vidhöll därför att den var tvungen att förlita sig på artikel 28.1 och använda tillgängliga uppgifter.

(221) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter upprepade de indiska myndigheterna sin ståndpunkt att tillämpningen av artikel 28 i grundförordningen inte var motiverad, eftersom de hade lämnat alla uppgifter som kommissionen begärde.

(222) Såsom förklaras i detalj i skäl 220 erhöll kommissionen emellertid dessa uppgifter i ett mycket sent skede av undersökningen och de var ofullständiga. Detta gällde särskilt sådana viktiga faktorer som strukturen på marknaden för krommalm och metoden för prissättning eller företagsintern förbrukning av krommalm. Även om kommissionen i möjligaste mån använde de uppgifter som de indiska myndigheterna lämnat var den därför tvungen att återgå till ytterligare källor och bästa tillgängliga uppgifter.

b) Analys

(223) För att kunna fastställa att det rör sig om en utjämningsbar subvention måste tre villkor vara uppfyllda enligt artiklarna 3 och 4 i grundförordningen, nämligen att det förekommer i) ett finansiellt bidrag, ii) en förmån, och iii) selektivitet (artikel 3 i grundförordningen).

i) Finansiellt bidrag

Gruvföretag som agerar som offentligt organ

(224) I undersökningen undersöktes först om de indiska myndigheterna tillhandahöll krommalm till tillverkare av rostfritt stål genom gruvföretag som agerar som ”offentliga organ”. Den relevanta rättsliga standarden och tolkningen av denna bedömning enligt artikel 3.1 a och 3.2 b i grundförordningen härrör från WTO:s rättspraxis om ”offentliga organ”.

(225) Enligt WTO:s rättspraxis (33) är ett offentligt organ en enhet som ”har eller utövar myndighetsbefogenheter”. En undersökning av ett offentligt organ måste genomföras från fall till fall, med vederbörlig hänsyn till ”den berörda enhetens grundläggande egenskaper och funktioner”, enhetens ”förhållande till staten” och ”den rättsliga och ekonomiska miljö som råder i det land där den undersökta enheten bedriver sin verksamhet”. Beroende på de särskilda omständigheterna i varje enskilt fall kan den relevanta bevisningen omfatta i) bevisning för att ”en enhet faktiskt utövar myndighetsuppgifter”, särskilt om bevisningen ”tyder på ett kontinuerligt och systematiskt utövande”, ii) bevisning som rör ”den statliga politikens omfattning och innehåll i förhållande till den sektor där den undersökta enheten bedriver sin verksamhet” och iii) bevisning för att staten utövar ”meningsfull kontroll över en enhet och dess handlande”. Vid en undersökning av ett offentligt organ ska den undersökande myndigheten ”utvärdera och ta vederbörlig hänsyn till alla relevanta egenskaper från enheten” och undersöka alla typer av bevis som kan vara relevanta för denna utvärdering. I detta sammanhang bör den undvika att ”fokusera uteslutande eller överdrivet på någon enskild egenskap utan att ta vederbörlig hänsyn till andra egenskaper som kan vara relevanta”.

(226) För att kunna karakterisera en enhet som ett offentligt o