KOMMISSIONENS BESLUT av den 16 december 1997 om den tyska delstaten Thüringen stöd till Thüringer Motorenwerke GmbH (delgivet med nr K(1997) 4341) (Endast den tyska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (98/664/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93.2 första stycket i detta,

med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att ha givit övriga medlemsstater och andra berörda parter tillfälle att yttra sig i enlighet med artikel 93.2 i EG-fördraget, och

av följande skäl:

I

Genom en skrivelse av den 8 augusti 1996, som mottogs den 12 augusti 1996, anmälde Tyskland till kommissionen statligt stöd som beviljats Thüringer Motorenwerke GmbH (hädanefter kallad TMW). Det handlade om undsättningsstöd som lämnats med stöd av delstaten Thüringens konsolideringsfond (Konsolidierungsfond des Landes Thüringen), som godkänts av kommissionen den 20 december 1995 (1).

Inom ramen för detta program beviljades under åren 1995 och 1996 olika lån till ett totalt belopp av 4,8 miljoner tyska mark utan att kommissionen fattat något beslut om detta. Därför registrerades ärendet som icke anmält stöd under referensnummer NN 99/96.

TMW:s huvudsakliga verksamhet består i tillverkningen av bilmotorer.

Genom en skrivelse av den 8 november 1996 underrättade de tyska myndigheterna kommissionen om att ett så kallat Gesamtvollstreckungsverfahren ett konkursförfarande som föregår övertagandet eller avvecklingen av ett företag hade inletts den 30 september 1996.

Genom en skrivelse av den 23 januari 1997 underrättades den tyska regeringen av kommissionen om beslutet att inleda ett förfarande enligt artikel 93.2 i EG-fördraget beträffande allt undsättningsstöd som beviljats i form av räntesubventionerade lån (till ett nominellt värde av 4,8 miljoner mark) och motiverade detta enligt följande:

- På grund av löptiden, som är längre än sex månader, är det osäkert om lånen är förenliga med den gemensamma marknaden.

- Det är oklart om lånen som beviljades 1996 är förenliga med den gemensamma marknaden, eftersom principen om att stöd skall vara av engångskaraktär inte har beaktats. Det råder tvivel om stödets art och huruvida den amorteringsfria perioden för de beviljade lånen verkligen har utnyttjats för att utarbeta en sammanhängande omstruktureringsplan i syfte att garantera företagets långsiktiga lönsamhet.

- Det råder tvivel om huruvida det i de framlagda verksamhetsplanerna tagits hänsyn till alla de åtaganden som ingåtts av Treuhandanstalt i samband med privatiseringen av IFA Motorenwerke Nordhausen GmbH.

I skrivelsen framhölls dessutom att det i de planer för verksamheten som Tyskland beskrivit inte tas någon som helst hänsyn till TMW:s konkurssituation.

Genom ett offentliggörande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (2) uppmanade kommissionen övriga medlemsstater och andra berörda parter att inom en månad från dagen för offentliggörandet inkomma med synpunkter på de ifrågavarande åtgärderna.

II

Den 24 februari 1997 anhöll de tyska myndigheterna om en förlängning med en månad av den tidsfrist som ursprungligen fastställts för att lämna synpunkter, vilket beviljades av kommissionen, varpå de tyska myndigheterna lämnade sina synpunkter genom en skrivelse av den 1 april 1997. Eftersom svaren enligt kommissionens uppfattning var ofullständiga, begärde kommissionen den 7 maj och den 6 augusti 1997 ytterligare upplysningar. Tyskland lämnade därefter kompletterande uppgifter genom skrivelser av den 26 juni, 10 oktober och 6 november 1997.

a) Tyskland erinrar om att de tre lånen, som av offentligrättsliga Thüringer Aufbaubank (hädanefter kallad TAB) beviljades i juli 1995 till ett belopp av 2 miljoner mark, i februari 1996 till ett belopp av 0,8 miljoner mark och i april 1996 till ett belopp av 2 miljoner mark, måste godkännas av kommissionen och att de i händelse av ett negativt beslut måste betalas tillbaka.

b) Vidare upplyser Tyskland om att det första lånet beviljades medan TMW tillhörde Antriebstechnik Weimar-Amberg GmbH (hädanefter kallad AWA). Efter det att AWA gått i konkurs och efter det att man hade misslyckats både med den åtgärd som av de tyska myndigheterna framställs som TMW:s första omstrukturering och med företaget REBAG:s tilltänkta kapitaltillskott på 2 miljoner mark, blev det klart att det första lånet inte räckte för att med framgång genomföra en ny omstruktureringsplan. En affärsbank förklarade sig vara beredd att bevilja ett lån på 6 miljoner mark, förutsatt att delstaten Thüringen ställde en garanti. Enligt de tyska myndigheternas skrivelse av den 6 november 1997 lämnades ingen sådan garanti, eftersom det rådde tveksamhet om omstruktureringsplanens genomförbarhet och om företagsledningens stabilitet samt på grund av att balansräkningssituationen hade försämrats. Under den tid som skulle användas för att uppfylla villkoren för affärsbankens lån beviljade TAB det tredje lånet för att garantera TMW:s likviditet. Det visade sig att även denna åtgärd, som av Tyskland framställs som den andra omstruktureringsplanen, skulle misslyckas. Efter TMW:s konkurs krävde TAB att lånen skulle betalas tillbaka och vidtog därför rättsliga åtgärder för att driva in sina fordringar.

c) Tyskland är dessutom av uppfattningen att de lån som beviljats TWA utgör "omstruktureringsstöd".

d) I följande tabell återges de uppgifter som lämnats av Tyskland (belopp i miljoner mark):

>Plats för tabell>

Den 30 juni 1996 uppgick företagets förlust till 16,1 miljoner mark. Tillverkningen är stoppad sedan september 1996.

e) Genom en skrivelse av den 10 oktober 1997 underrättade Tyskland kommissionen om att TMW upphört att existera som företag.

III

Inga synpunkter från tredje part har kommit in till kommissionen.

IV

a) Delstaten Thüringen har beviljat TMW tre på varandra följande lån via TAB. Med tanke på företagets finansiella situation får det anses vara säkert att TMW inte borde ha beviljats något lån för att garantera företagets solvens och betalningsförmåga gentemot en affärsbank. De för TMW fördelaktiga lånevillkoren snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen. Vidare kännetecknas marknaden för bilmotorer, där TMW är verksamt, av en betydande handel mellan medlemsstaterna. Det föreligger därför statligt stöd enligt artikel 92.1 i fördraget och artikel 61.1 i EES-avtalet.

b) Enligt delstaten Thüringens konsolideringsfond, som kommissionen godkände den 20 december 1995 (3) enligt vilken lånen beviljades, skall undsättnings- och omstruktureringsstöd följa definitionen i riktlinjerna för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (4) (hädanefter kallad riktlinjerna). I känsliga branscher, dit även bilindustrin hör, krävs enligt fondens bestämmelser en särskild anmälan. Dessutom beviljades det första lånet om 2 miljoner mark redan i juli 1995, således innan fonden hade godkänts av kommissionen. De tyska myndigheterna skulle därför ha bort anmäla detta första lån till kommissionen som ett ad hoc-stöd, vilket de dock inte gjorde.

Kommissionen påpekade i sin skrivelse av den 6 februari 1996 att Tyskland hade förklarat sig vara införstådd med att varje fall skulle anmälas separat om ett och samma företag beviljades upprepade undsättnings- eller omstruktureringsstöd och där det tidigare beviljade omstruktureringsstödet överskridit en miljon ecu (eller 1,9 miljoner mark). Tyskland som anser att alla ifrågavarande stöd är undsättningsstöd skulle därför ha bort anmäla det andra och tredje lånet separat, vilket dock inte skedde.

Av detta drar kommissionen slutsatsen att de tre lånen är anmälningspliktiga enligt artikel 93.3 i EG-fördraget. Eftersom de tyska myndigheterna dessutom beviljade de tre lånen före kommissionens slutliga beslut, har de underlåtit att beakta artikelns uppskjutande verkan. Det stöd som hänger samman med vart och ett av lånen är därför i formell mening olagligt.

c) Inslaget av statligt stöd i ett lån beror på företagets finansiella situation. I ett inte alltför kritiskt läge är stödet lika med skillnaden mellan den ränta som företaget hade betalat för ett lån i en affärsbank beroende på bankens riskbedömning och räntan för det lån som beviljats genom statens ingripande. Om däremot företagets finansiella situation redan är alltför dålig, skulle ingen affärsbank bevilja detta något lån. Normalt skall kommissionen i så fall undersöka om inslaget av stöd motsvarar hela lånet. På grundval av de uppgifter som lämnats av de tyska myndigheterna, till exempel TWA:s balansräkningsläge för 1995 och 1996 samt den mycket dåliga utvecklingen av omsättningen, anser kommissionen att TWA 1995 och 1996 befann sig i en ekonomisk situation som var så allvarlig att företaget utan statens ingripande inte hade fått något lån alls. Kommissionen anser därför att stödbeloppet är lika med det totala lånebeloppet på 4,8 miljoner mark.

d) I artikel 92.1 i EG-fördraget fastställs principen att stöd som uppfyller kriterierna i artikeln är oförenliga med den gemensamma marknaden. Enligt artikel 92.2 i EG-fördraget finns det dock vissa undantag från den principen. På grund av stödets art och syfte är artikel 92.2 a och b inte tillämplig i det här fallet. Tyskland har dessutom varken hävdat eller bevisat att de ifrågavarande stöden syftade till att uppväga de ekonomiska nackdelar som uppkommit genom Tysklands delning. Artikel 92.2 c är därför inte heller tillämplig.

I artikel 92.3 räknas de stöd upp som kan anses förenliga med den gemensamma marknaden. Stödens förenlighet med EG-fördraget måste härvid bedömas utifrån gemenskapen som helhet och inte ur ett rent nationellt perspektiv. För att säkerställa den gemensamma marknadens funktion och med beaktande av de principer som anges i artikel 3 g i EG-fördraget måste villkoren för undantagen enligt artikel 92.3 tolkas restriktivt. Vad gäller de undantagsvillkor som avses i artikel 92.3 b i fördraget är det helt klart att det aktuella stödet varken syftar till att genomföra ett projekt av gemensamt europeiskt intresse eller till att avhjälpa en allvarlig störning i den tyska ekonomin.

För att kunna bedöma om de planerade stödåtgärderna är förenliga med den gemensamma marknaden på grundval av ett av undantagsvillkoren i artikel 92.3 a eller c i EG-fördraget måste kommissionen i varje enskilt fall pröva om det påtänkta stödet bidrar till den långsiktiga utvecklingen i den berörda regionen eller om det uppfyller villkoren i gemenskapens rambestämmelser för statsstöd inom motorfordonsindustrin (5) och gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.

V

Tyskland hävdar att det i det här fallet handlar om tre på varandra följande omstruktureringsstöd men för kommissionen är denna tolkning felaktig.

a) Av de dokument som Tyskland överlämnat framgår att syftet med de tre lånen var att kortsiktigt garantera TMW:s betalningsförmåga genom att tillhandahålla finansiella medel för betalning av löner och förfallna skulder. Dessutom kan lånen inte samtidigt garantera företagets kortsiktiga betalningsförmåga och finansiera ett hypotetiskt omstruktureringsprogram, inte ens om man lägger till de begränsade medel som TMW skulle ha fått av REBAG. Kommissionens uppfattning kullkastas inte heller av de uppgifter som Tyskland lämnade efter det att förfarandet enligt artikel 93.2 i EG-fördraget hade inletts. Både till sin art och sitt syfte utgör de tre lånen därför undsättningsstöd.

b) Även om kommissionen till en början skulle ha utgått från att det rörde sig om omstruktureringsstöd, såsom Tyskland felaktigt påstått, så överlämnades aldrig några uppgifter till kommissionen om en eventuellt förekommande omstruktureringsplan enligt riktlinjerna i samband med beviljandet av det första lånet. Så länge det saknas en sådan plan kan kommissionen inte betrakta de påstådda omstruktureringsstöden som förenliga med fördraget.

c) De tyska myndigheterna har inte lagt fram vissa uppgifter som skingrar de tvivel som kommissionen uttryckte i samband med att förfarandet avseende det andra och tredje lånet inleddes om huruvida det förelåg någon sammanhängande omstruktureringsplan för att återställa TMW:s långsiktiga lönsamhet. Dessutom anser kommissionen att den planerade nyorientering av företagets verksamhet som först bara fick en sammanfattande beskrivning i anmälan och som sedan bristfälligt kompletterades efter det att kommissionen under 1996 hade bett om ytterligare upplysningar och efter det att förfarandet enligt artikel 93.2 i EG-fördraget hade inletts inte kunde återställa företagets långsiktiga lönsamhet. Den privata affärsbanken beviljade aldrig det banklån på 6 miljoner mark som Tyskland nämner i olika skrivelser, eftersom delstaten enligt skrivelsen av den 6 november 1997 inte lämnade någon garanti på grund av att det var tveksamt huruvida företagets omstruktureringsplan verkligen var genomförbar. Det verkar alltså som om både de regionala myndigheterna och affärsbanken ansåg att den påstådda "omstruktureringen" inte skulle kunna återställa TMW:s långsiktiga lönsamhet, eftersom den förra vägrade lämna en ytterligare garanti på 6 miljoner tyska mark och den senare vägrade ge något lån utan statliga garantier. Efter att ha granskat händelseförloppet drar kommissionen dessutom slutsatsen att det tredje lånet beviljades vid en tidpunkt då de tyska myndigheterna redan hyste tvivel om omstruktureringsplanens kvalitet och om företagets lönsamhet.

Att det föreligger och genomförs en omstruktureringsplan för att återställa företagets långsiktiga lönsamhet är ett grundläggande villkor som därför varken uppfylls i samband med det andra eller med det tredje "omstruktureringsstödet". Kommissionen kommer följaktligen fram till att även dessa två lån är oförenliga med fördraget.

d) Att det i det här fallet rör sig om tre på varandra följande stöd framgår dessutom klart av att tidpunkterna för stödens beviljande sträcker sig över en period på nio månader och av att det totala stödbeloppet är uppdelat på tre separata avtal med olika belopp (2, 0,8 och 2 miljoner mark) som inte får förväxlas med den utbetalning i form av delbelopp som i övrigt fastställs i de olika låneavtalen.

Liksom undsättningsstöd bör omstruktureringsstöd enligt riktlinjerna normalt endast beviljas en enda gång. Upprepade stödåtgärder till stödområden får därvid inte bedömas med en välvilligare inställning än stöd till områden som inte är stödområden.

e) Även om kommissionen hade kunnat dela de tyska myndigheternas ogrundade bedömning av lånen såsom omstruktureringsstöd, skulle kommissionen inte ha kunnat dra någon annan slutsats än att de tre ifrågavarande lånen är oförenliga med fördraget.

f) Det behöver enligt kommissionens uppfattning egentligen inte nämnas särskilt, men att TMW gick i konkurs och försvann från marknaden, bekräftar att det var omöjligt att återställa företagets långsiktiga lönsamhet med hjälp av den omstruktureringsplan som de tyska myndigheterna överlämnade.

VI

Efter ingående granskning av de handlingar som överlämnats av de tyska myndigheterna anser kommissionen att det rör sig om tre på varandra följande undsättningsstöd, vilket också bekräftas av de ifrågavarande lånens art och syften. Det är därför nödvändigt att pröva åtgärdernas förenlighet med den gemensamma marknaden.

a) Kommissionen konstaterar att det första lånets löptid (från juli 1995 till februari 1996, då det andra lånet beviljades) är något längre än sex månader. Det är uppenbart att detta återbetalningsbara lån utgör likviditetsstöd. Detta framgår också av själva avtalet med TAB, där beloppet begränsas till vad som är nödvändigt för att driva företaget, särskilt till att täcka sociala utgifter och löpande kostnader. Lånet kan dessutom motiveras med att det fanns risk för att företaget på kort sikt skulle ställa in sina betalningar och att de anställda därför hotades av uppsägning. På grund av den nivå på företagets verksamhet som exempelvis framgår av omsättningen åren 1995 och 1996 finns det ingen risk för att det ifrågavarande undsättningsstödet genom sin omfattning skulle ha några negativa effekter för industrin i andra medlemsstater.

Det första undsättningsstödet som motsvarar det första lånet är alltså förenligt med riktlinjerna. Kommissionen finner därför att detta stöd visserligen är olagligt men att det ändå är förenligt med fördraget, eftersom det kan undantas enligt artikel 92.3 c i EG-fördraget.

b) I riktlinjerna föreskrivs att undsättningsstöd principiellt skall beviljas som en engångsåtgärd och att upprepade undsättningsåtgärder (i detta fall lånens förlängning) som upprätthåller en oförändrad situation, skjuter det oundvikliga på framtiden och under tiden överför de industriella och sociala problemen på andra effektivare tillverkare eller andra medlemsstater inte kan godtas. Undsättningsstöd måste således vara en åtgärd som vidtas i undantagsfall för att upprätthålla driften under en begränsad tid, medan företagets framtidsutsikter kan bedömas.

De ifrågavarande stöden gjorde det möjligt att upprätthålla TMW:s verksamhet under perioden från juli 1995 till dess konkursförfarandet inleddes i slutet av september 1996, dvs. under sammanlagt femton månader, medan undsättningsstöd enligt riktlinjerna i allmänhet inte får beviljas för mer än sex månader. Någon riktig omstruktureringsplan för att återställa företagets långsiktiga lönsamhet utarbetades dessutom enligt kommissionens uppfattning inte under den ytterligare tid som företaget fick för att upprätthålla sin verksamhet tack vare det andra och tredje lånet. De två sista lånen motiveras inte heller av de tyska myndigheterna med några yttre och för företaget oförutsebara förhållanden.

Det andra och tredje lånet, som beviljats olagligt, kan följaktligen inte omfattas av undantaget enligt artikel 92.3 a i EG-fördraget med hänsyn till att stöd enligt den artikeln skall främja den långsiktiga ekonomiska utvecklingen i regionen, vilket det inte är fråga om i detta fall, eftersom de ifrågavarande stöden endast syftar till att täcka företagets driftskostnader och förluster utan att bidra till någon strukturförbättring. Kommissionen vill tillägga att ett särskilt skäl till att det i detta fall inte är möjligt att tillämpa undantagen för vissa slags driftsstöd i stödområden enligt artikel 92.3 a i EG-fördraget är att dessa driftsstöd inte får beviljas i strid mot de särskilda regler som gäller för stöd till företag i svårigheter och att syftet med dessa regler måste vara att främja en varaktig och jämn utveckling av näringsverksamheten, vilket här uppenbarligen inte är fallet. De ifrågavarande stöden kan slutligen inte heller komma ifråga för de undantag som avses i artikel 92.3 c i fördraget, eftersom de inte uppfyller villkoren enligt riktlinjerna.

VII

Enligt riktlinjerna skall kommissionen ta hänsyn till små och medelstora företags särskilda behov. Vad gäller TMW skulle detta inte ändra något på bedömningen av stöden.

Eftersom stöden i form av det andra och tredje lånet är olagliga och oförenliga med fördraget måste de tyska myndigheterna återkräva dem. Återbetalningen skall ske enligt förfaranden och bestämmelser i tysk lagstiftning. Återbetalningen skall omfatta ränta som skall tas ut från och med den dag stödet olagligen beviljades och räntesatsen skall motsvara den referensränta för beräkning av tyska stödordningars nettobidragsekvivalent för regionalt stöd som var tillämplig den dagen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det stöd som beviljades Thüringer Motorenwerke GmbH i form av ett första lån på 2 miljoner mark i juli 1995 är olagligt men förenligt med den gemensamma marknaden, eftersom det omfattas av undantaget enligt artikel 92.3 c i EG-fördraget.

Artikel 2

De stöd som beviljades Thüringer Motorenwerke GmbH i form av ett andra lån på 0,8 miljoner mark i februari 1996 och i form av ett tredje lån på 2 miljoner mark i april 1996 omfattas inte av undantagen enligt artikel 92.3 i EG-fördraget och är därför oförenliga med den gemensamma marknaden.

Artikel 3

Tyskland skall återkräva de stöd som avses i artikel 2. Återbetalningen skall ske enligt förfaranden och bestämmelser i tysk lagstiftning inbegripet ränta som skall tas ut från och med den dag stödet olagligen beviljades och motsvara den referensränta för beräkning av tyska stödordningars nettobidragsekvivalent för regionalt stöd som var tillämplig i Tyskland den dagen.

Artikel 4

Tyskland skall inom två månader efter delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits för att följa beslutet.

Artikel 5

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Bryssel den 16 december 1997.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 215, 25.7.1996, s. 6.

(2) EGT C 104, 3.4.1997. s. 6.

(3) Se fotnot 1.

(4) EGT C 368, 23.12.1994, s. 12.

(5) EGT C 284, 28.10.1995, s. 3.