KOMMISSIONENS BESLUT av den 3 augusti 1994 om godkännande av en ändrad version av det åtagande som lämnats av den thailändska regeringen i samband med förfarandet angående utjämningstull för import av kullager med en största yttre diameter på högst 30 mm och med ursprung i Thailand (94/639/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2423/88 av den 11 juli 1988 om skydd mot dumpad eller subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska ekonomiska gemenskapen(1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 522/94(2), särskilt artikel 10 och 14 i denna,

efter samråd inom Rådgivande kommittén, och

med beaktande av följande:

A. TIDIGARE FÖRFARANDE

1. I juni 1988 inledde kommissionen ett antisubventionsförfarande beträffande import av vissa kullager med ursprung i Thailand(3) efter det att en anmälan lämnats in av Febma (Federation of European Bearing Manufacturers' Associations). Den aktuella produkten har definierats som kullager med en största yttre diameter på högst 30 mm (nedan kallat kullager) och med ursprung i Thailand.

2. Kommissionen fann att de nämnda importvarorna subventionerades och därigenom orsakade väsentlig skada för gemenskapsindustrin. Mot bakgrund av detta resultat erbjöd den thailändska regeringen sig att lämna ett åtagande i syfte att undanröja verkningarna av subventionen. Detta åtagande innebar att en exportavgift på 1,76 baht, vilket motsvarade den konstaterade utjämningspliktiga subventionen, skulle tas ut på varje kullager som exporterades till gemenskapen.

3. I juni 1990 godkände kommissionen genom beslut 90/266/EEG(4) det erbjudna åtgandet och avslutade sin undersökning.

4. I juli 1993 konstaterade kommissionen med stöd av en förnyad undersökning att subventionsbeloppet hade sjunkit till 0,91 baht per styck. Efter att ha underrättats om detta resultat ändrade den thailändska regeringen exportavgiften till 0,91 baht för varje kullager som exporterades till gemenskapen och lämnade en ny version av åtagandet som ändrats med hänsyn till detta. Detta åtagande godkändes genom kommissionens beslut 93/381/EEG(5).

5. Därutöver införde rådet genom förordning (EEG) nr 1781/93(6) en slutgiltig utjämningstull på import av kullager med ursprung i Thailand, men som importerats till gemenskapen från något annat land, för att förhindra att exportavgiften kringgicks genom indirekt import.

B. ÅTERUPPTAGANDE AV UNDERSÖKNINGEN

6. Kommissionen fick därefter kännedom om följande:

i) Vissa uppgifter som tydde på att subventionsbeloppen ändrats.

ii) Upplysningar om en eventuell ändring av förhållandena, som skulle innebära att den thailändska regeringen kunde komma att slopa kravet att exportörerna skulle exportera hela sin produktion och att subventionerna därigenom inte kunde kompenseras genom utjämningstull.

7. Mot denna bakgrund offentliggjorde kommissionen i oktober 1993 ett meddelande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(7) om en översyn av beslut 93/381/EEG och förordning (EEG) nr 1781/93.

8. Kommissionen underrättade officiellt den thailändska regeringen, de kända berörda exportörerna och importörerna samt kärandesidan i den ursprungliga undersökningen (Febma) och gav de direkt berörda parterna möjlighet att skriftligen meddela sina synpunkter och att begära att bli hörda. Den thailändska regeringen, de exportörer som var hemmahörande i Thailand och gemenskapsproducenterna, företrädda av Febma, meddelade skriftligen sina synpunkter.

9. Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter den bedömde som nödvändiga och utförde undersökningar på följande platser:

a) Thailands regering:

- Department of Foreign Trade, Bangkok.

- Board of Investment, Bangkok.

- Department of Revenue, Bangkok.

b) Thailändska exportörer:

- NMB Thai Ltd, Ayutthaya, Thailand.

- Pelmec Thai Ltd, Bang Pa-In, Thailand.

- NMB Hi-Tech Ltd, Bang Pa-In, Thailand.

Alla dessa exportföretag är helägda dotterbolag till Minebea Co. Ltd, Japan.

C. UTJÄMNINGSPLIKTIGHET FÖR SUBVENTIONERNA

10. Det hade konstaterats vid tidigare undersökningar att Board of Investment (BOI) utfärdade särskilda intyg till exportörerna, som gav dem rätt till subventioner under förutsättning att de exporterade praktiskt taget hela sin produktion. Eftersom export var en förutsättning för dessa subventioner befanns de vara exportsubventioner och därigenom utjämningspliktiga.

11. Under den nu aktuella förnyade undersökningen hävdade exportörerna att BOI nu hade slopat exportkravet för de särskilda intygen och att de förhållanden som hade lett till slutsatsen att subventionerna var utjämningspliktiga vid de ursprungliga undersökningarna inte längre förelåg. De hävdade att eftersom export inte längre var en förutsättning för subventionerna skulle dessa inte omfattas av utjämningsåtgärder.

12. Med hänsyn till det faktum att subventionerna vid de tidigare undersökningarna befunnits vara enligt lagbestämmelser beroende av exportverksamhet, ansågs det lämpligt att i den nu genomförda undersökningen först granska frågan om huruvida det fortfarande förelåg ett lagfäst krav på exportverksamhet utan att därvid ta ställning till frågan om huruvida sådana subventioner, om något lagfäst krav på export saknas, i praktiken skulle betraktas som exportsubventioner eller utjämningspliktiga inhemska subventioner.

13. Av kommissionens undersökning framgick att en ändring av de särskilda intygen hade gjorts som innebar att artikel 13.4, enligt vilken hela produktionen skulle exporteras, hade utgått. I fråga om NMB Hi-Tech hade ändringen gjorts den 12 mars 1992, och intygen för NMB Thai och Pelmec Thai hade ändrats den 24 mars 1993. Vad gäller Pelmec Thai bibehölls ett exportkrav på 80 % för kullager avsedda för allmän industri till skillnad från elektroniksektorn. Eftersom kullager till allmän industri svarar för mindre än 0,1 % av Minebeas produktion i Thailand är slutsatsen i denna förnyade undersökning att de särskilda intygen i praktiken inte innehåller några begränsningar för den inhemska försäljningen och att villkoren i intygen följaktligen inte omfattar något som kan betecknas som krav på export.

14. Undersökningen på BOI visade dock att för helt utlandsägda företag (som de tre thailändska kullagerexportörerna) krävs export av minst 80 % av produktionen för stödåtgärder och godkännande av projekten enligt paragraf 4.3 i BOI:s meddelande nr 1/1993 om de allmänna kriterierna för investeringsstöd. BOI meddelade kommissionen att detta krav kan upphävas (genom bedömning för varje enskilt fall), om utlandsägda företag lokaliseras till någon av de regioner som ligger längst från Bangkok, s.k. zon 3-regioner. Minebeas företag ligger dock i mellanliggande regioner (zon 2) där kravet på 80 % export är obligatoriskt.

15. Exportörerna hävdade att de regioner där de är lokaliserade vid tidpunkten för deras etablering i Thailand (1982 till 1989) skulle ha klassificerats som zon 3- snarare än zon 2-regioner, eftersom levnadsstandarden i dessa regioner har ökat under de senaste åren. Lokalisering i zon 3, enligt de tidigare betingelserna, skulle ha inneburit att kravet på 80 % export inte skulle ha varit obligatoriskt.

16. Detta argument kan inte godtas, eftersom exportörerna inte har lämnat någon konkret bevisning för att deras lokalisering skulle ha skett i en region som motsvarar zon 3. Under alla omständigheter är detta dessutom en hypotetisk fråga, eftersom zonerna för investeringsstöd inte definierades på samma sätt vid etableringen, och den är därför inte relevant för frågan om utjämningspliktighet.

17. Exportörerna hävdade vidare att det allmänna kravet på 80 % export för utlandsägda företag inte var tillämpligt på dem, eftersom den ändring som innebar att kravet på 100 % export slopades i deras intyg genomfördes innan BOI:s meddelande 1/1993 trädde i kraft den 1 april 1993, och inte minst eftersom ändringen gjordes med retroaktiv verkan.

18. Kommissionen kan inte godta detta argument av följande skäl:

a) En bestämmelse som var identisk med paragraf 4.3 i BOI:s meddelande 1/1993 fanns i BOI:s meddelande 1/1992, som tillämpades från 1 april 1992. Eftersom ändringarna av NMB Thais och Pelmec Thais intyg gjordes under giltighetstiden för meddelande 1/1992, är det uppenbart att kravet på 80 % export är tillämpligt på dessa företag. Det är i detta sammanhang irrelevant, såväl principiellt som faktiskt, att ändringen gjordes med retroaktiv verkan av följande skäl:

i) Exportörerna mottog fortsatt stöd fram till den dag då ändringen infördes under förutsättning att 100 % av produktionen skulle exporteras för att stödet skulle ges. De fortsatte därför att följa denna inriktning. Ett beslut att ge ändringarna av intygen retroaktiv verkan saknar betydelse i detta fall, eftersom stödet har betalats ut och de dittills gällande kraven således har uppfyllts.

ii) Under alla omständigheter låg de datum som fastställdes retroaktivt för NMB Thais och Pelmec Thais intyg i oktober och november 1992, dvs. inom den tid då BOI:s meddelande 1/1992 var i kraft.

b) Ändringen av NMB Hi-Techs intyg gjordes strax innan BOI:s meddelande 1/1992 trädde i kraft. Enligt BOI:s riktlinjer, som tillämpades före den 1 april 1992 och som ursprungligen fastställdes genom ett BOI-meddelande i januari 1983, krävdes dock att helt utlandsägda investerare skulle exportera 100 % av sin produktion.

NMB Hi-Tecs intyg ändrades också med retroaktiv verkan från februari och november 1990, men av de skäl som anges i punkt a.i är den retroaktiva verkan irrelevant, och under alla omständigheter ligger datum för giltighetstiden fortfarande inom tillämpningstiden för det relevanta BOI-meddelandet.

19. Det har hävdats att de allmänna villkoren för investeringsstöd i BOI:s meddelanden inte påverkar de särskilda bestämmelserna i intygen som nu inte innehåller något exportkrav.

I detta avseende har kommissionen redan framhållit att de särskilda intygen redan har ändrats så att detta krav inte längre är giltigt, men faststlår att om exportörerna skulle ha tvingats ansöka på nytt om det stöd de fortsatt mottog, skulle de som helägda utländska bolag ha omfattats av de allmänna exportkrav som anges i de olika BOI-meddelandena. Det skall erinras om att dessa är juridiska dokument som skall upprättas enligt avsnitt 16 i den thailändska lagen av 1977 om investeringsstöd.

20. Sammanfattningsvis har det framkommit under undersökningen att de allmänna villkoren för investeringsstöd i Thailand innehåller ett lagfäst krav på att helt utlandsägda företag skall exportera 80 % av sin produktion, även om inget särskilt exportkrav längre ingår i de särskilda intygen. Exportörerna har inte lämnat någon bevisning för att dessa allmänna villkor - eller i fråga om NMB Hi-Tech ännu strängare villkor som införts av BOI före den 1 april 1992 - inte skulle vara tillämpliga på dem, och någon sådan bevisning har inte heller lämnats av den thailändska regeringen. Slutsatsen måste därför bli att ingen av exportörerna skulle ha kunnat fortsätta att motta samma stöd utan att uppfylla dessa villkor, och att de mottagna subventionerna följaktligen enligt lag har beviljats under förutsättning av export och att de även i fortsättningen är utjämningspliktiga.

D. NY BERÄKNING AV SUBVENTIONSBELOPPET

21. Efter att ha fastställt att de subventioner som beviljats exportörerna fortfarande har utbetalats på villkor av att export har skett och därför utgör utjämningspliktiga exportsubventioner, beräknade kommissionen subventionsbeloppet under det räkenskapsår som föregick inledningen av den förnyade undersökningen (1 oktober 1992 P30 september 1993).

a) Befrielse från bolagsskatt

22. Alla exportörer är fortsatt befriade till 100 % från skatt på deras skattepliktiga inkomst som täcks av BOI-stöd. Denna befrielse ges enligt avsnitt 31 i den thailändska lagen om investeringsstöd. Subventionsbeloppet är denna skattepliktiga inkomst multiplicerad med skattesatsen 30 % och uppgår till följande belopp för varje exportör:

>Plats för tabell>

23. Vidare har två av exportörerna, NMB Thai och NMB Hi-Tech, utnyttjat en subvention enligt avsnitt 36.4 i lagen om investeringsstöd som berättigar dem att dra av ett belopp motsvarande 5 % av ökningen av exportinkomsterna under det föregående året från den beskattningsbara inkomsten. Eftersom de båda exportörerna begärde denna subvention för första gången, har ökningen av exportinkomsterna beräknats från och med tidpunkten för deras etablering i Thailand och inte bara för det föregående året.

24. De båda exportörerna har följaktligen kunnat begära ett bidrag som är tillräckligt för att kompensera den skatt de skulle ha betalat på den del av deras inkomst som inte omfattas av BOI-stöd (inkomst som härrör från BOI-stöd är redan skattebefriad enligt avsnitt 31).

25. Inkomster som inte är relaterade till BOI uppkommer normalt genom att vissa särskilda intyg upphör att gälla, vilket innebär att den kapacitet som omfattas av de återstående intygen understiger företagets samlade produktion eller försäljning. Inkomst från den överskjutande delen (beräknat proportionellt av omsättningen) är inte längre berättigad till befrielse från inkomstskatt enligt avsnitt 31, och de båda exportörerna har därför utnyttjat avsnitt 36.4 för att få skattebefrielse.

26. Subventioner enligt avsnitt 36.4 är utjämningspliktiga av skäl som är fristående från dem i övervägande 10 till 20, eftersom denna subvention beviljas uteslutande på grundval av ökningen av exportinkomsten, och de är därför uppenbart beroende av exportverksamhet och skall följaktligen betraktas som exportsubventioner.

27. Beräkningsmetoden är densamma som för undantag enligt avsnitt 31, och subventionsbeloppen är följande:

>Plats för tabell>

b) Tullbefrielse för import av maskiner och väsentliga material

28. Alla exportörer är fortsatt befriade till 100 % av tullavgiften på import av maskiner och väsentliga material. Liksom i den ursprungliga undersökningen beräknades subventionsbeloppet i fråga om maskiner med en avskrivning på tio år, och beloppet för väsentliga material (inklusive maskindelar och verktyg) bokfördes som utgift. Subventionsbeloppen var följande:

>Plats för tabell>

c) Sammanlagt subventionsbelopp

29. Det sammanlagda beloppet av de utjämningspliktiga subventionerna var följaktligen:

>Plats för tabell>

30. Uttryckt i belopp per kullager som exporteras från Thailand och vägt enligt den relativa exportvolymen för varje thailändsk exportör till gemenskapen motsvarar subventionen 0,72 baht per styck.

31. Den thailändska regeringen, exportörerna och kärandesidan i den ursprungliga undersökningen underrättades om de omständigheter som låg till grund för detta resultat och gavs möjlighet att lämna synpunkter.

Dskriftliga anmärkningar som parterna inlämnat beaktades i tillämplig utsträckning.

E. ÄNDRING AV ÅTAGANDET

32. Den thailändska regeringen har erbjudit kommissionen ett ändrat åtagande, enligt vilket exportavgiften på kullager som exporteras till gemenskapen har ändrats till 0,72 baht per styck. Kommissionen finner det tillräckligt styrkt mot bakgrund av sina resultat att denna avgiftssats räcker för att undanröja verkan av subventionen och bör därför godkänna denna ändrade version av den thailändska regeringens åtagande.

33. Denna ändrade version av åtagandet gäller endast kullager av thailändskt ursprung som direktexporteras från Thailand till gemenskapen. Kullager av thailändskt ursprung som importeras till gemenskapen via icke-medlemsländer kommer även i fortsättningen att omfattas av slutgiltig utjämningstull för att säkerställa verkan av åtagandet och för att förhindra kringgående av exportavgift enligt övervägande 5. Denna tull fastställs i rådets förordning (EG) nr 2271/94(8) om ändring av förordning (EEG) nr 1781/93 till 5,3 % av produktens nettopris fritt gemenskapens gräns.

34. Inga invändningar riktades mot detta förslag i Rådgivande kommittén.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE

.

Enda artikel

En ändrad version av den thailändska regeringens åtagande i samband med utjämningstullsförfarandet beträffande import av kullager med en största yttre diameter på högst 30 mm och med ursprung i Thailand godkänns härmed.

Utfärdat i Bryssel den 3 augusti 1994.

På kommissionens vägnar

Leon BRITTAN

Ledamot av kommissionen

(1) EGT nr L 209, 2.8.1988, s. 1.

(2) EGT nr L 66, 10.3.1994, s. 10.

(3) EGT nr C 147, 4.6.1988, s. 4.

(4) EGT nr L 163, 6.7.1993, s. 35.

(5) EGT nr L 152, 16.6.1990, s. 59.

(6) EGT nr L 163, 6.7.1993, s. 1.

(7) EGT nr C 286, 22.10.1993, s. 6.

(8) EGT nr L 247, 22.9.1994, s. 1.