Rapport för perioden 1994-1996 om medlemsstaternas tillämpning av rådets direktiv 82/501/EEG av den 24 juni 1982 om risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter

(1999/C 291/01)

MOTIVERING

Syftet med rådets direktiv 82/501/EEG av den 24 juni 1982 om risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter(1) (känt som Seveso-direktivet) är att förebygga storolyckor där farliga ämnen förekommer och att begränsa sådana olyckors konsekvenser för människor och miljön.

Enligt direktivet skall industriella företag, medlemsstaterna och kommissionen vidta ett antal åtgärder.

Enligt artikel 18 i direktivet skall kommissionen, fem år efter det att direktivet anmälts, till rådet och Europaparlamentet överlämna en rapport om dess tillämpning. Rapporten skall utarbetas på grundval av information som utbytts mellan medlemsstaterna och kommissionen.

Den 18 maj 1988 lade kommissionen fram sin första rapport(2) om medlemsstaternas tillämpning av Seveso-direktivet.

Genom rådets direktiv 91/692/EEG(3) har artikel 18 i direktiv 82/501/EEG ersatts och det har istället införts en bestämmelse att kommissionen skall utarbeta en rapport vart tredje år. Den första rapporten skall avse perioden 1994-1996.

Detta dokument utgör rapporten för perioden 1994-1996.

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

>Plats för tabell>

1. INLEDNING

Denna rapport inleds med en allmän översikt över de viktigaste kraven i Seveso-direktivet och sedan följer en kort beskrivning av ändringarna av direktivet. Rapporten innehåller också information om det nya Seveso II-direktivet, som från och med den 3 februari 1999 ersätter det ursprungliga Seveso-direktivet (kapitel 2).

Nästa del av rapporten gäller införlivandet av Seveso-direktivet och dess ändringar med nationella lagar och andra författningar i medlemsstaterna (kapitel 3).

I början av kapitel 4 behandlas de frågeformulär som använts under rapporteringsperioden 1994-1996 och sedan beskrivs situationen i de olika medlemsstaterna.

I de följande kapitlen beskrivs det arbete som bedrivits av de behöriga myndigheternas kommitté (kapitel 5) och annan verksamhet som kommissionen bedrivit under rapporteringsperioden 1994-1996, t.ex. verksamheten vid kontoret för risker för storolyckor (MAHB) för insamling av data angående olyckor och för spridning av information, samt verksamhet som workshops, seminarier och konferenser (kapitel 6).

Rapporten avslutas med en kort sammanfattning (kapitel 7).

2. SEVESO-DIREKTIVET

2.1 Allmän översikt över de viktigaste kraven i Seveso-direktivet

Seveso-direktivet är tillämpligt på befintlig industriell verksamhet, dvs. sådan verksamhet som var etablerad före den 8 januari 1984, och på ny industriell verksamhet, dvs. sådan verksamhet som inleddes efter den 8 januari 1984.

I direktivet fastställs två typer av krav:

- Allmänna krav av den typ som anges i artiklarna 3 och 4 och som avser säkerhetsåtgärder och åtgärder för att förebygga storolyckor på industriella anläggningar av den typ som omfattas av bilagorna I och IV eller II (första kolumnen).

- Särskilda krav på anläggningar som omfattas av bilagorna I och III eller II (andra kolumnen).

De särskilda kraven är framför allt följande:

- Tillverkaren skall, via säkerhetsrapporter och planer för räddningsinsatser på området, till de behöriga myndigheterna anmäla den information som anges i artikel 5.1 i direktivet, dvs. lämna information om ämnen, anläggningar och situationen vid eventuella storolyckor.

- De behöriga myndigheterna skall upprätta planer för räddningsinsatser i omgivningen (artikel 7.1), vilka i avsnitt 2 nedan kallas externa planer för räddningsinsatser.

- De personer som kan påverkas av en storolycka skall informeras om de aktuella säkerhetsåtgärderna och om vad som skall göras om en olycka inträffar (artikel 8.1).

Enligt Seveso-direktivet skall de behöriga myndigheterna också genomföra inspektioner eller vidta andra lämpliga kontrollåtgärder för den aktuella typen av verksamhet (artikel 7.2).

Om en storolycka inträffar skall verksamhetsutövaren omedelbart informera de behöriga myndigheterna och lämna information om olyckan till dessa. Myndigheterna skall i sin tur informera kommissionen och lämna en rapport om olyckan. Denna skyldighet fastställs i artiklarna 10 och 11 i direktivet.

2.2 Ändringar av Seveso-direktivet

2.2.1 Rådets direktiv 87/216/EEG av den 19 mars 1987(4)

Den första ändringen av Seveso-direktivet innebar endast att några rättelser och förtydliganden gjordes av vissa uppgifter och tröskelvärden i bilagorna I, II och III till direktivet. Syftet var att undvika att direktivets tillämpningsområde tolkas på olika sätt och på så vis se till att direktivet genomförs på ett mer enhetligt och effektivt sätt i medlemsstaterna.

Det ansågs nödvändigt att sänka tröskelvärdena i bilagorna II och III för att skärpa bestämmelserna i direktivet angående industriell verksamhet där det används särskilt farliga ämnen, som klor, fosgen och metylisocyanat.

Andra ändringar gjordes för att låta direktivet omfatta flytande syre och svaveltrioxid och för att på ett bättre sätt definiera vissa ämnen eller ämnesgrupper.

2.2.2 Rådets direktiv 88/610/EEG av den 24 november 1988(5)

Efter lagerbranden på företaget Sandoz i Basel, Schweiz, den 1 november 1986 gjordes en andra ändring av Seveso-direktivet för att låta det omfatta även separat förvaring av farliga ämnen.

Ändringen innebar också att det lades till en ny förteckning över farliga ämnen (den nya bilaga II) och att det infördes en ny kategori ämnen (bland annat oxiderande ämnen - ändring av bilaga IV).

Dessutom gjordes en ändring så att de uppgifter som skall lämnas till allmänheten om en olycka inträffar förtecknas i den nya bilaga VII till direktivet(6).

2.2.3 Rådets direktiv 91/692/EEG av den 23 december 1991(7)

Genom ramdirektivet om att standardisera och rationalisera rapporteringen om genomförandet av vissa direktiv om miljön ersattes artikel 18 i Seveso-direktivet och det infördes ett nytt krav att kommissionen skall utarbeta en rapport vart tredje år. Den första skall avse perioden 1994-1996.

2.3 Det nya Seveso II-direktivet

Den 9 december 1996 antog rådet direktiv 96/82/EG om åtgärder för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser(8) (Seveso II-direktivet). Efter det att direktivet offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (EGT) trädde det i kraft den 3 februari 1997.

Enligt detta direktiv skall medlemsstaterna inom två år sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet (period för införlivande). Senast den 3 februari 1999 måste de krav som anges i direktivet uppfyllas av industrin och de myndigheter i medlemsstaterna som ansvarar för genomförandet och kontrollen av efterlevnaden av direktivet.

Seveso II-direktivet har ersatt det ursprungliga Seveso-direktivet. Denna omarbetning av det ursprungliga direktivet utformades inte som en ändring utan i stället lades det fram ett helt nytt direktiv, genom vilket det visades att viktiga ändringar hade gjorts och att nya begrepp införts. Bland annat reviderades och utvidgades tillämpningsområdet och det infördes nya krav på säkerhetssystem, planer för räddningsinsatser och fysisk planering. Dessutom skärptes bestämmelserna om de inspektioner som medlemsstaterna skall genomföra.

I april 1999 hade inte någon medlemsstat informerat kommissionen om sina åtgärder för införlivande av bestämmelserna i Seveso II-direktivet. Detta innebär att samtliga medlemsstater för närvarande bryter mot gemenskapslagstiftningen. Kommissionen kommer därför inom kort att vidta lämpliga åtgärder, i enlighet med artikel 226 i EG-fördraget (se 3.1).

3. INFÖRLIVANDE AV SEVESO-DIREKTIVET OCH DESS ÄNDRINGAR MED MEDLEMSSTATERNAS LAGSTIFTNING

3.1 Inledning

Kommissionen har följande två uppgifter när det gäller att kontrollera genomförandet av gemenskapslagstiftningen i medlemsstaterna:

- Den skall kontrollera att gemenskapsdirektiven fullt ut och på ett korrekt sätt införlivats med nationella lagar och andra författningar.

- Den skall kontrollera medlemsstaternas tillämpning av nationella lagar och andra författningar.

Enligt artikel 226 i fördraget får kommissionen inleda ett förfarande mot en medlemsstat om denna inte har uppfyllt sina skyldigheter. Det första steget i förfarandet är att det skickas en formell underrättelse till medlemsstaten, sedan avges ett motiverat yttrande och slutligen kan ärendet föras vidare till domstolen.

3.2 Situationen när det gäller klagomål och överträdelseförfaranden i april 1999

Kommissionen behandlar totalt fem klagomål. Följande två överträdelseförfaranden behandlas för närvarande av domstolen:

3.2.1 Italien

År 1997 förde kommissionen ett ärende mot Italien inför Europeiska gemenskapernas domstol och detta har ännu inte avgjorts. Det väntas att dom kommer att avges under 1999.

Kommissionen anser att Italien inte vidtagit alla de åtgärder som fastställs i artikel 7.1 tredje strecksatsen och i artikel 7.2 när det gäller anläggningar som anmälts enligt artikel 5 i Seveso-direktivet. Kommissionen anser att man från italiensk sida visat brister när det gäller utarbetandet av planer för räddningsinsatser i omgivningarna kring verksamheterna och när det gäller inspektioner och kontroller. Denna typ av arbete håller fortfarande på att utvecklas och är inte klart när det gäller en stor del av den industriella verksamhet som anmälts. Detta beror på att genomförandet av direktivet försenats. Framför allt har det upprättats för få planer för räddningsinsatser och man har inspekterat för få verksamheter av dem som måste inspekteras.

3.2.2 Spanien

Efter ett klagomål mot Spanien, som bland annat gällde föroreningar i luft och vatten som orsakats av en industriell anläggning, inledde kommissionen en fullständig utredning av fallet. Kommissionen fann att det för den aktuella anläggningen inte upprättats någon extern plan för räddningsinsatser enligt artikel 8 i Seveso-direktivet. Anläggningen hade varit i drift sedan slutet av 60-talet och då klagomålet framfördes till kommissionen (1994) var det åtta år sedan Spanien anslöt sig till gemenskapen. Underlåtenheten var ett brott mot både Seveso-direktivet och den spanska lagstiftningen för införlivande av direktivet.

Kommissionen beslöt att vidta åtgärder och inledde med ett överträdelseförfarande mot Spanien i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget. Kort efter detta började de spanska myndigheterna utarbeta en extern plan för räddningsinsatser för denna anläggning. Syftet med överträdelseförfarandet var att visa att det måste upprättas en extern plan för räddningsinsatser och att information om denna plan måste lämnas till de personer som kan komma att påverkas av en storolycka som har sitt ursprung i den aktuella anläggningen, så att de känner till vilka åtgärder som skall vidtas om en olycka inträffar.

4. TILLÄMPNING

4.1 Frågeformulär

4.1.1 Frågeformulär för rapporteringsperioden 1994-1996

Det förfarande som fastställs i rådets direktiv 91/692/EEG för att utarbeta och formellt anta ett frågeformulär har aldrig slutförts, vilket innebär att frågeformulären inte har antagits formellt. Kommittén för de behöriga myndigheter som ansvarar för genomförandet av Seveso-direktivet har enats om en ändrad pro forma, som fastställts som en modell för informell sortering av de uppgifter som medlemsstaterna varje år överlämnar.

Medlemsstaterna har åtagit sig att, på grundval av denna ändrade pro forma, lämna information till kommissionen för åren 1994-1996. De frågeformulär som använts för år 1994 och för åren 1995/96 återfinns i bilagorna I-II.

4.1.2 Svar på frågeformulären för rapporteringsperioden 1994-1996

Det ges en sammanfattning och beskrivning av medlemsstaternas svar i de tre tabellerna. Dessa tre tabeller för respektive år återfinns i bilagorna III och V.

Anmärkning:

Tomma fält innebär att det inte lämnats några svar eller att svaren inte stämmer överens med frågan. I dessa fall ges ytterligare förklaringar och kommentarer i kapitlet för den aktuella medlemsstaten.

4.2 Situationen i medlemsstaterna

Detta avsnitt och även det följande bygger på uppgifter i frågeformulären och avser rapporteringsperioden 1994-1996.

Informationen för respektive medlemsstat finns under följande rubriker:

- Allmänna kommentarer (i tillämpliga fall)

- Central nationell lagstiftning

- Myndigheter

- Behöriga myndigheter

- Myndigheter som ansvarar för genomförandet (där dessa uppgivits)

- Områden som omfattas av artikel 5

- Aktiviteter på områdena

- Säkerhetsrapporter

- Interna planer för räddningsinsatser

- Externa planer för räddningsinsatser

- Inspektioner

- Information till allmänheten

- Anmälan av olyckor

- Kommentarer

4.2.1 Belgien

Central nationell lagstiftning

- Federal nivå

- Dekret av den 1 februari 1985 om tillägg av ett nytt kapitel till den allmänna förordningen om arbetsskydd: Särskilda åtgärder i rapporter om viss industriell verksamhet(9)

- Lag av den 21 januari 1987 om risker för storolyckor i viss industriell verksamhet(10)

- Regional nivå

Direktivet har integrerats i de olika tillståndssystemen för anläggningar som omfattas av direktivet

- Dekret av den 28 juni 1985 för den flamländska regionen(11)

- Dekret av den 11 september 1985 för Vallonien(12)

- Bestämmelse av den 30 juli 1992 för Brysselregionen(13)

Behöriga myndigheter

- Federal nivå

- Federala arbetsmarknadsministeriet - förvaltningen för arbetssäkerhet - direktoratet för kemiska risker

- Federala inrikesministeriet - räddningstjänsten

- Federala ministeriet för folkhälsa och miljö

- Federala finansministeriet - förvaltningen för kvalitet och säkerhet

- Regional nivå

- Ministeriet för det flamländsktalande samfundet - förvaltningen för miljö, natur och fysisk planering (AMINAL)

- Ministeriet för Vallonien - generaldirektoratet för naturresurser och miljö

- Ministeriet för Brysselregionen

Områden som omfattas av artikel 5

I slutet av 1996 omfattades 85 områden i Belgien av artikel 5. Under rapporteringsperioden var det högsta antalet områden 86 (1995). Av det totala antalet områden som omfattas av bestämmelserna har 20 stycken kommit att omfattas av artikeln genom den andra ändringen av Seveso-direktivet (direktiv 88/610/EEG).

Aktiviteter på områdena

Det uppges att 266 olika aktiviteter bedrivs på de områden som omfattas av Seveso-direktivet. Av dessa kom 45 att omfattas av bestämmelserna i och med att direktiv 88/610/EEG trädde i kraft.

Dessa siffror avser i själva verket anläggningar och eftersom det i bland händer att en enskild aktivitet bedrivs vid fler än en anläggning, antar man att antalet aktiviteter är ungefär 20 % mindre.

Säkerhetsrapporter

162 säkerhetsrapporter har överlämnats till de behöriga myndigheterna. Totalt väntas 165 rapporter.

Interna planer för räddningsinsatser

Alla säkerhetsrapporter omfattar en intern plan för räddningsinsatser, vilket innebär att det skall lämnas in 165 rapporter (alla har dock ännu inte lämnats in).

Externa planer för räddningsinsatser

Det finns 46 externa planer för räddningsinsatser.

Inspektioner

Under rapporteringsperioden ökade antalet säkerhetsrapporter som behandlats och som bedömts vara av tillfredsställande kvalitet från 68 till 152. Antalet områden på vilka formella krav ställts eller rättsliga åtgärder vidtagits av de behöriga myndigheterna efter det att säkerhetsrapporterna behandlats ökade från 18 under 1994 till 51 under 1996. Endast förvaltningstjänstemän undersöker säkerhetsrapporterna.

Alla områden har inspekterats.

Information till allmänheten

Det finns inte några uppgifter tillgängliga om från hur många områden det lämnats information till allmänheten. Enheten för räddningstjänst vid inrikesministeriet har dock lämnat allmän information till allmänheten kring 61 områden.

Anmälan av olyckor

Fyra storolyckor anmäldes till kommissionen under perioden. Dessa olyckor har förts in i databanken för systemet för rapportering av storolyckor (MARS).

Kommentarer

De behöriga myndigheterna har genomfört Seveso-direktivet på ett effektivt sätt.

4.2.2 Danmark

Central nationell lagstiftning

- Miljöministeriets föreskrift nr 520 av den 5 juli 1990 om bedömning av säkerhet när det gäller riskfylld verksamhet

- Arbetsmarknadsministeriets föreskrift nr 867 av den 13 oktober 1994 om utförande av arbete

- Danska beredskapslagen nr 1054 av den 23 december 1992

- Lag nr 567 av den 1 september 1986 om rättsväsendet

Behöriga myndigheter

- Miljöministeriet, det danska naturvårdsverket

- Arbetsmarknadsministeriet, den danska arbetsmiljötjänsten

- Justitieministeriet

- Inrikesministeriet, kontoret för krishantering

Myndigheter som ansvarar för genomförandet

- Det danska naturvårdsverket

- Landstingen

- Den kommunala räddningsberedskapen, kontoret för krishantering

- Den danska arbetsmiljötjänsten

- Polisen

Områden som omfattas av artikel 5

Det antal områden i Danmark som omfattas av artikel 5 minskade från 24 i slutet av 1994 till 21 i slutet av 1996. Direktiv 88/610/EEG omfattar fyra av dessa områden.

Aktiviteter på områdena

I slutet av 1996 bedrevs på de 21 områdena 27 olika aktiviteter. Fyra av dessa omfattas av direktiv 88/610/EEG.

Säkerhetsrapporter

41 säkerhetsrapporter lämnades totalt sett in till de danska behöriga myndigheterna och det väntas inte några fler.

Interna planer för räddningsinsatser

22 säkerhetsrapporter innehåller interna planer för räddningsinsatser.

Externa planer för räddningsinsatser

Det finns 21 externa planer för räddningsinsatser.

Inspektioner

I slutet av 1996 hade 31 säkerhetsrapporter behandlats av de behöriga myndigheterna och ansetts utgöra tillräcklig administrativ uppföljning för att de krav som avses i artikel 7 skall vara uppfyllda. I mellan 18 och 21 fall per år har de behöriga myndigheterna ställt formella krav eller vidtagit rättsliga åtgärder efter det att säkerhetsrapporterna undersökts med avseende på kraven i artikel 7.1.

Oberoende externa experter har undersökt åtta säkerhetsrapporter.

I Danmark har alla områden inspekterats enligt artikel 7.2.

Information till allmänheten

Från 13 områden lämnades information till allmänheten i enlighet med artikel 8.

Anmälan av olyckor

Det anmäldes inte några olyckor under denna rapporteringsperiod. Det inträffade dock en olycka under perioden (den 24 augusti 1996) och denna anmäldes senare.

Kommentarer

Genomförandet av Seveso-direktivet har förbättrats avsevärt under rapporteringsperioden, framför allt när det gäller bestämmelserna att tillverkare skall utarbeta säkerhetsrapporter och att de behöriga myndigheterna på central och regional nivå skall samarbeta för att uppfylla kraven i direktivet.

Det antal områden som omfattas av direktivet minskade under perioden, främst på grund av att arsenikpentoxid inte längre får användas för träimpregnering och att flytande ammoniak används i mindre utsträckning som gödningsmedel, liksom gasol för uppvärmning.

4.2.3 Tyskland

Allmänna kommentarer

Genomförandet i Tyskland av Seveso-direktivet ("Störfall-Verordnung") avser inte områden utan anläggningar. Alla svar som lämnats i frågeformulären för perioden 1994-1996 avser därför anläggningar. Innan sådana anläggningar som omfattas av "Störfall-Verordnung" byggs eller tas i drift måste tillstånd inhämtas. Inom ramen för detta tillståndsförfarande undersöks säkerhetsrapporterna och i tillämpliga fall ställer de behöriga myndigheterna formella krav eller så vidtas rättsliga åtgärder. Säkerhetsrapporterna är också mycket viktiga med tanke på ytterligare inspektioner och när större förändringar av sådana anläggningar övervägs.

Det har hittills inte samlats in några uppgifter angående interna eller externa planer för räddningsinsatser. De frågor som avser dessa planer kan därför inte besvaras. För alla anläggningar som omfattas av artikel 5 krävs dock en intern plan för räddningsinsatser som skall utarbetas i samarbete med de behöriga myndigheterna. Från tysk sida håller man för närvarande på att ta fram ett nytt system för att sortera data enligt Seveso II-direktivet. Alla uppgifter som ges nedan avser 1996.

Central nationell lagstiftning

- Bundes-Immissionsschutzgesetz - BImSchG (federal lag för bekämpning av konsekvenserna av utsläpp)

- Störfall-Verordnung (bestämmelsen om allvarliga tillbud)

- 1., 2. und 3. Störfall-Verwaltungsvorschrift (första, andra och tredje förvaltningsföreskriften avseende bestämmelsen om allvarliga tillbud)

Behöriga myndigheter

- Federala myndigheter

- Federala ministeriet för miljö, naturvård och kärnsäkerhet

- Federala arbetsmarknads- och socialministeriet

- Federala inrikesministeriet

- Delstatsmyndigheter

- Olika ministerier och lokala myndigheter

Områden som omfattas av artikel 5

I Tyskland finns det 1828 anläggningar som omfattas av artikel 5. Som förklarats ovan finns det inte några uppgifter om antalet områden. 338 anläggningar hade nyligen byggts eller förändrats betydligt. Det finns inte några separata uppgifter om befintliga anläggningar som nyligen kommit att omfattas av bestämmelserna i och med att direktiv 88/610/EEG (fråga 1 c) trädde i kraft.

Aktiviteter på områdena

Antalet aktiviteter är detsamma som antalet anläggningar. 1828 olika aktiviteter bedrivs på dessa anläggningar. 338 av dessa har nyligen startats eller förändrats betydligt. Det finns inte några separata uppgifter för aktiviteter som nyligen kommit att omfattas av bestämmelserna genom att direktiv 88/610/EEG trätt i kraft (fråga 2 c).

Säkerhetsrapporter

1909 säkerhetsrapporter har redan lämnats in till de behöriga myndigheterna. Det väntas inte några fler rapporter.

Interna planer för räddningsinsatser

Det finns inte några uppgifter om interna planer för räddningsinsatser, eftersom sådana uppgifter - vilket förklaras ovan - ännu inte har samlats in separat (fråga 4 a).

Externa planer för räddningsinsatser

Det finns inte några uppgifter om externa planer för räddningsinsatser, eftersom sådana uppgifter - vilket förklaras ovan - ännu inte har samlats in (fråga 6 a).

Inspektioner

1582 säkerhetsrapporter har undersökts och ansetts vara av tillfredsställande kvalitet. Det finns för närvarande inte några uppgifter om hur många inspektioner som genomförts i enlighet med artikel 7.2. (fråga 6 b). Det finns inte heller några separata uppgifter om vilka formella krav som ställts av de behöriga myndigheterna eller vilka rättsliga åtgärder som vidtagits av dessa efter det att säkerhetsrapporterna undersökts med avseende på kraven i artikel 7.1 (fråga 5). Vidare finns det inte några uppgifter om hur många säkerhetsrapporter som undersökts av oberoende externa experter (fråga 7 a ).

Information till allmänheten

Information till allmänheten har lämnats i 1612 fall.

Anmälan av olyckor

20 storolyckor som inträffade under rapporteringsperioden har anmälts till databasen MARS.

Kommentarer

Under den period som undersökts skedde det inte några större förändringar när det gäller den politik för att förebygga storolyckor som drivs i Tyskland. Antalet anläggningar som omfattas av Störfall-Verordnung (föreskriften om allvarliga tillbud) är stabilt nu när det tyska enandet och den därmed förbundna omorganiseringsprocessen inom industrin nästan har avslutats. Kraven i Seveso-direktivet har nu både kvalitativt och kvantitativt uppfyllts. Dessutom är de tyska bestämmelserna i många fall striktare än kraven i direktivet.

Efter det att kommissionen inledde ett överträdelseförfarande vidtog Tyskland på olika punkter åtgärder för att den nationella lagstiftningen skall överensstämma med bestämmelserna i Seveso-direktivet. Detta ärende fördes inför domstolen som mål C-192/97. Kommissionen har nu dragit tillbaka sin ansökan.

4.2.4 Grekland

Central nationell lagstiftning

- Ramlag 1650/1986 om miljön

- Lag 1568/1985 om hälsa och säkerhet

- Gemensamt ministerbeslut 18187/272 av den 24 februari 1988 (införlivande med grekisk lagstiftning av direktiv 82/501/EEG och dess första ändring)

- Gemensamt ministerbeslut 77119/4607 av den 19 juli 1993 (införlivande av den andra ändringen av direktiv 82/501/EEG och vissa ändringar)

Behöriga myndigheter

- Ministeriet för miljö, fysisk planering och offentliga arbeten (kontaktorgan för Grekland)

- Brandförsvarets huvudkontor, direktoratet för brandskydd

- Näringslivsministeriet

- Hälsoministeriet

- Arbetsmarknadsministeriet

Myndigheter som ansvarar för genomförandet

- Inrikesministeriet

- Jordbruksministeriet

- Transport- och kommunikationsministeriet

- Ministeriet för handelsflottan

- Lokala myndigheter (prefekturer)

Områden som omfattas av artikel 5

Det finns 52 områden som omfattas av artikel 5, av vilka fem är nybyggda.

Aktiviteter på områdena

På dessa områden bedrivs 54 olika aktiviteter, av vilka fem är nya.

Säkerhetsrapporter

Det har redan lämnats in 52 säkerhetsrapporter och det väntas inte några fler.

Interna planer för räddningsinsatser

35 säkerhetsrapporter innehåller interna planer för räddningsinsatser.

Externa planer för räddningsinsatser

För två områden finns det externa planer för räddningsinsatser.

Inspektioner

Oberoende externa experter har undersökt 47 säkerhetsrapporter. 17 rapporter har undersökts av de behöriga myndigheterna och bedömts vara tillräckliga som administrativ uppföljning för att de krav som avses i artikel 7 skall vara uppfyllda. Antalet fall där de behöriga myndigheterna ställt formella krav eller vidtagit rättsliga åtgärder efter att ha undersökt säkerhetsrapporterna med avseende på de krav som anges i artikel 7.1 ökade från sju under 1994 till 22 under 1996.

Information till allmänheten

Från ett område har det lämnats information till allmänheten.

Anmälan av olyckor

Det inträffade inte några storolyckor under rapporteringsperioden.

Kommentarer

Under den period som undersökts skedde det inte några större förändringar när det gäller den politik för att förebygga storolyckor som förts i Grekland.

4.2.5 Spanien

Allmänna kommentarer

De svar som lämnats av Dirección General de Protección Civil när det gäller rapporten för 1994 avsåg 75 % av den industriella verksamhet som omfattas av Seveso-direktivet. Uppgifterna bör därför betraktas som preliminära. Den information som lämnats för 1995 och 1996 avsåg 92 % av den industriella verksamheten.

Alla förklaringar som det hänvisas till i den följande rapporten avser de uppgifter som samlats in under 1996.

Central nationell lagstiftning

Nationell lagstiftning

- Real Decreto 886/1988, de 15 de Julio de 1988, sobre prevención de accidentes mayores en determinadas actividades industriales(14).

- Real Decreto 952/1990, de 29 de Junio de 1990, por el que se modifican los anexos y se completan las disposiciones del REAL DECRETO 886/1988, de 15 de Julio de 1988, sobre prevención de accidentes mayores en determinadas actividades industriales(15).

- Resolución, de 30 de enero de 1991, de la Subsecretaría por la que se publica el Acuerdo del Consejo de Ministros por el que se aprueba la Directriz Básica para la elaboración y homologación de los planes Especiales del Sector Químico(16).

Lagstiftning i de olika autonoma regionerna

I Spanien finns det 19 behöriga myndigheter i de autonoma regionerna som har lagstadgade befogenheter i de olika geografiska områdena. Detta innebär att de måste anta särskilda bestämmelser för att genomföra den nationella lagstiftningen. Varje region har antagit sitt eget dekret i vilket de utser den behöriga regionala myndighet som skall ansvara för att de olika kraven i direktivet uppfylls.

Behöriga myndigheter

Nationell behörig myndighet

- Dirección General de Protección Civil - Ministerio de Interior (generaldirektoratet för räddningstjänsten - Inrikesministeriet) i samarbete med det nationella näringslivs-, miljö- och arbetsmarknadsministeriet samt med den nationella räddningstjänsten i varje provins.

Autonoma regioner

- I allmänhet är det den myndighet som ansvarar för räddningstjänsten i respektive region som samordnar genomförandet av direktivet i regionen med andra regionala myndigheter, t.ex. med myndigheter som ansvarar för näringsliv, miljö och arbetsmarknad.

Lokala myndigheter

De olika berörda kommunerna måste upprätta egna externa planer för räddningsinsatser enligt de riktlinjer som lämnats från den autonoma regionen.

Områden som omfattas av artikel 5

I slutet av 1996 omfattades 158 industriområden av artikel 5, även om endast 147 av dem nämns i rapporten för 1996. Tio av dessa hade nyligen byggts och 19 hade nyligen kommit att omfattas av bestämmelserna i och med att direktiv 88/610/EEG trädde i kraft.

Aktiviteter på områdena

På dessa områden bedrivs 156 olika aktiviteter, av vilka 15 är nya och 19 nyligen kommit att omfattas av bestämmelserna i och med att direktiv 88/610/EEG trädde i kraft. Ungefär 39 % av dessa är områden för separat lagring av gasol.

Säkerhetsrapporter

Det har redan lämnats in 150 säkerhetsrapporter till de behöriga myndigheterna och ytterligare tio väntas. Skälet till att det lämnats in fler säkerhetsrapporter än det finns industriområden som omfattas av direktivet är att det för vissa av de områden som endast omfattas av artiklarna 3 och 4 frivilligt har lagts fram säkerhetsrapporter till den behöriga myndigheten, för att rapporterna skall tas med i planeringen av krisåtgärder utanför anläggningarna.

Interna planer för räddningsinsatser

150 säkerhetsrapporter innehåller interna planer för räddningsinsatser

Externa planer för räddningsinsatser

Det finns 113 externa planer för räddningsinsatser för dessa områden.

Inspektioner

133 säkerhetsrapporter har undersökts av de behöriga myndigheterna och ansetts vara tillräckliga. De behöriga myndigheterna ställde formella krav eller vidtog rättsliga åtgärder i 50 fall. 76 områden har inspekterats i enlighet med artikel 7.2. 93 säkerhetsrapporter har undersökts av en oberoende extern expert.

Information till allmänheten

I 24 fall lämnades information till allmänheten.

Anmälan av olyckor

Fyra storolyckor som inträffade under perioden har anmälts till kommissionen. Alla dessa inträffade under 1996. För alla områden fanns det en intern plan för räddningsinsatser och när det gäller de två områden som omfattas av artikel 5 utnyttjades externa planer för räddningsinsatser vid olyckorna.

Kommentarer

I Spanien skickades frågeformuläret till 19 autonoma regioner och det bör betonas att de som svarade i många fall inte förstod vissa av frågorna särskilt bra. De uppgifter som lämnats från de autonoma regionerna för 1994 omfattade därför endast 75 % av det totala antalet områden, medan uppgifterna för 1995 och 1996 avsåg 92 % av områdena.

4.2.6 Frankrike

Central nationell lagstiftning

- Lag av den 19 juli 1976 om anläggningar för miljöskydd som omfattas av direktivet

- Lag av den 22 juli 1987 om förebyggande av allvarliga risker

Behöriga myndigheter

Miljöministeriet ansvarar för lagstiftningen om anläggningar som omfattas av direktivet.

Prefekten i respektive departement utfärdar tillstånd. De inspektörer från DRIRE (regional myndighet för industri, forskning och miljö) som inspekterar anläggningar som omfattas av direktivet bistår prefekten i tekniska frågor.

Områden som omfattas av artikel 5

Under 1996 omfattades 392 områden av artikel 5 i Seveso-direktivet. 13 av dessa var nya och 85 områden där aktivitet redan bedrevs hade nyligen kommit att omfattas av bestämmelserna i och med att direktiv 88/610/EEG trädde i kraft.

Aktiviteter på områdena

Under 1996 bedrevs 698 olika aktiviteter på de områden som anges i fråga 1 a. Av dessa var 18 nya under 1994, 17 under 1995 och 27 under 1996. 16 av dem hade nyligen kommit att omfattas av bestämmelserna i och med att direktiv 88/610/EEG trädde i kraft.

Säkerhetsrapporter

720 säkerhetsrapporter har lämnats in till de behöriga myndigheterna och det väntas inte några fler. Alla säkerhetsrapporter har undersökts av kontrollmyndigheten.

Interna planer för räddningsinsatser

I 370 säkerhetsrapporter återfinns en intern plan för räddningsinsatser eller hänvisas det till en sådan plan.

Externa planer för räddningsinsatser

För 227 områden finns det en extern plan för räddningsinsatser.

Inspektioner

Det finns inte några uppgifter varken om sådana inspektioner som avses i artikel 7.2 eller om några rättsliga åtgärder från de behöriga myndigheternas sida.

I genomsnitt görs varje år 17000 inspektioner på de verksamheter som omfattas av lagen av den 16 juli 1976. (För 63000 verksamheter krävs tillstånd).

Information till allmänheten

I 252 fall har det lämnats information till allmänheten i enlighet med artikel 8 i Seveso-direktivet.

Anmälan av olyckor

Under 1994, 1995 och 1996 inträffade 15, 9 respektive 14 olyckor. Dessutom inträffade ett olyckstillbud, av vilket nyttiga lärdomar kunde dras när det gäller att förebygga olyckor.

Kommentarer

63000 verksamheter omfattas av lagen av den 16 juli 1976 och för dessa krävs tillstånd. I en ansökan om tillstånd måste det framför allt ingå en konsekvensbedömning och en riskbedömning. Dessa studier är av avgörande betydelse för att förebygga storolyckor genom att minska riskerna vid källan, genomföra krisplanering, kontrollera urbaniseringen och informera allmänheten.

4.2.7 Irland

Central nationell lagstiftning

- Bestämmelser avseende Europeiska gemenskapens lagstiftning (risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter), 1986(17).

- Bestämmelser avseende Europeiska gemenskapens lagstiftning (risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter), 1989(18).

- Bestämmelser avseende Europeiska gemenskapens lagstiftning (risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter), 1992(19).

Myndigheter

- Central behörig myndighet

- Nationella myndigheten för säkerhet och hälsa på arbetsplatsen

- Lokala behöriga myndigheter

- Garda Síochána (polis)

- Lokala myndigheter

- Regionala hälsovårdsmyndigheter

Områden som omfattas av artikel 5

I slutet av 1996 fanns det i Irland 20 områden som omfattades av artikel 5 i direktivet. Två av dessa kom att omfattas av artikel 5 under 1996 på grund av att lagren av farliga ämnen blivit större.

Aktiviteter på områdena

Irland tillämpar Seveso-direktivet på hela området för verksamheten i stället för på enskild industriell aktivitet. Det finns därför inte några enskilda uppgifter om verksamhet.

Säkerhetsrapporten

Av de totalt 20 säkerhetsrapporter som väntades lämnades 19 in till de behöriga myndigheterna.

Interna planer för räddningsinsatser

19 säkerhetsrapporter innehåller en intern plan för räddningsinsatser.

Externa planer för räddningsinsatser

För 14 områden finns det en extern plan för räddningsinsatser som utarbetats av de lokala behöriga myndigheterna.

Inspektioner

Då den centrala behöriga myndigheten undersökte säkerhetsrapporterna visade det sig att 17 rapporter var tillräckliga som administrativ uppföljning för att de krav som avses i artikel 7 skall vara uppfyllda. Alla säkerhetsrapporter undersöktes av den behöriga myndigheten. Det antal fall där rättsliga åtgärder vidtogs eller formella krav ställdes av den behöriga myndigheten efter det att säkerhetsrapporterna undersökts med avseende på kraven i artikel 7.1 minskade från 6 under 1994 till 3 under 1996. Varje år i rapporteringsperioden genomförde inspektörer från den behöriga myndigheten på samtliga områden inspektioner enligt artikel 7.2.

Information till allmänheten

Från 14 områden för vilka det måste finnas en extern plan för räddningsinsatser har det såsom krävts lämnats information till allmänheten.

Anmälan av olyckor

Det inträffade inte några storolyckor under rapporteringsperioden.

Kommentarer

På det hela taget var den centrala behöriga myndigheten nöjd med det sätt på vilket man konstaterade att kraven i Seveso-direktivet uppfyllts och med genomförandet av direktivet under rapporteringsperioden. Det började dock uppstå nya risker på områdena efter det att miljöskyddet alltmer betonats under perioden vilket ledde till att man införde teknik som centrala system för att minska utsläpp vid olyckor. Dessa skulle betydligt kunna öka riskerna och de behöriga myndigheterna koncentrerade därför sina insatser på detta.

4.2.8 Italien

Central nationell lagstiftning

- Decreto del Presidente della Repubblica del 17 maggio 1998, n. 175 attuativo della direttiva CEE n. 82/501, relativi ai rischi di incidenti rilevanti connessi con determinate attivitá industriali.

- Decreto del Presidente del Consiglio dei Ministri del 31 marzo 1989 sull'applicazione dell'articolo 12 del DPR 175/88

- Decreto del Ministero dell'Ambiente del 20 maggio 1991; modificazioni ed integrazioni al DPR 17/05/1988 n. 175, in recipimento della direttiva CEE n. 86/610 che modifica la direttiva CEE n. 82/501 relativa ai rischi di incidenti rilevanti connessi con determinate attivitá industriali.

- Decreti Legge not converted into laws: D.L. 10 gennaio 1994 n. 13, 10 marzo 1994 n. 278, 8 luglio 1994 n. 437, 7 settembre 1994, n. 529, 7 novembre 1994, n. 618, 7 gennaio 1995 n. 2, 9 marzo 1995 n. 65, 10 maggio 1995 n. 160, 7 luglio 1995 n. 271, 7 settembre 1995 n. 371, 8 novembre 1996 n. 5, 8 marzo 1996 n. 111, 3 maggio 1996 n. 245, 8 luglio 1996 n. 351, 6 settembre 1996 n. 461

Behöriga myndigheter

- Ministero dell'Ambiente, Servizio Inquinamento Atmosferico, Acustico e delle Industrie a rischio.

- Ministero dell'Interno, Direzione Generale Fonti de Energia.

- Ministero dell'Interno, Direzione Generale della Protezione Civile e dei Servizi Antincendio.

Områden som omfattas av artikel 5

Under 1994 omfattades 418 områden av artikel 5. 30 av dessa var nybyggda och 70 hade nyligen börjat omfattas av bestämmelserna efter det att direktiv 88/610/EEG trätt i kraft. Antalet områden ökade till 430 under 1996.

Aktiviteter på områdena

Under 1994 bedrevs 1080 aktiviteter på dessa områden. 45 av dessa var nya och 150 hade nyligen börjat omfattas av bestämmelserna efter det att direktiv 88/610/EEG trätt i kraft. Antalet olika aktiviteter minskade något och uppgick till 1068 under 1996.

Säkerhetsrapporter

Det har redan lämnats in 430 säkerhetsrapporter till de behöriga myndigheterna och det väntas inte några fler.

Interna planer för räddningsinsatser

Alla säkerhetsrapporter innehåller interna planer för räddningsinsatser.

Externa planer för räddningsinsatser

För 190 av totalt 430 områden finns det en extern plan för räddningsinsatser.

Inspektioner

Under 1994 genomfördes sådana inspektioner som avses i artikel 7.2 på 40 områden. Under 1996 ökade antalet inspektioner till 179. Inga säkerhetsrapporter har undersökts av oberoende externa experter. Det finns inte några uppgifter om hur många säkerhetsrapporter som har undersökts av de behöriga myndigheterna och som bedömts vara tillräckliga för att de krav som avses i artikel 7 skall vara uppfyllda.

Information till allmänheten

Från 319 områden har information lämnats till allmänheten, vilket krävs enligt artikel 8.

Anmälan av olyckor

Under 1994 inträffade en olycka och under 1996 inträffade fyra olyckor medan det inte inträffade någon olycka under 1995. På tre år inträffade således fem olyckor.

Kommentarer

Det uppstod problem med genomförandet av presidentdekret 175/88, genom vilket Seveso-direktivet införlivas med nationell lagstiftning. På grund av detta flyttades ansvaret för att bedöma säkerhetsrapporterna till lokal nivå för att det skulle säkerställas att arbetet utförs på bästa möjliga sätt.

4.2.9 Luxemburg

Central nationell lagstiftning

Lag av den 17 juni 1994 om hälsa och säkerhet på arbetsplatsen(20).

Lag av den 17 juni 1994 om hälsovård på arbetsplatsen(21).

Lag av den 8 juni 1994 om hälsa och säkerhet på arbetsplatsen i den offentliga sektorn(22).

Lag av den 9 maj 1990 om farliga, ohälsosamma eller skadliga anläggningar(23).

- Förordning av den 18 maj 1990 om att förteckna och klassificera farliga, ohälsosamma eller skadliga anläggningar(24), ändrad genom förordning av den 9 november 1993(25).

- Förordning av den 10 april 1987 om risker för storolyckor i vissa industriella verksamheter(26), ändrad genom förordning av den 19 juli 1991(27).

- Lag av den 27 februari 1986 om medicinsk katastrofhjälp

- Lag av den 18 november 1976 om organisering av katastrofinsatser(28), ändrad genom lag av den 11 januari 1990(29).

- Lag av den 4 april 1974 om organisering av en yrkes- och gruvinspektion(30), ändrad genom lag av den 9 maj (se ovan) och lag av den 17 juni 1994 (se ovan)

Behöriga myndigheter

- En kommitté med företrädare för olika ministerier, där arbetsmarknadsministern är ordförande och som består av företrädare för miljö-, hälso- och inrikesministeriet samt yrkes- och gruvinspektionen och av experter

- Arbetsmarknadsministeriet

Myndigheter som ansvarar för genomförandet

- Nationella ministeriet för katastrofinsatser

- Hälsoministeriet

Områden som omfattas av artikel 5

I Luxemburg finns totalt fyra områden som omfattas av artikel 5. Ett av dessa var nytt (det rör sig om en flyttning). Alla de fyra områdena hade nyligen kommit att omfattas av bestämmelserna efter det att direktiv 88/610/EEG trätt i kraft.

Aktiviteter på områdena

På vart och ett av dessa områden bedrivs endast en aktivitet.

Säkerhetsrapporter

Alla de fyra säkerhetsrapporter som väntats har lämnats in till behöriga myndigheterna.

Interna planer för räddningsinsatser

Det finns fyra interna planer för räddningsinsatser.

Externa planer för räddningsinsatser

Det finns tre externa planer för räddningsinsatser.

Inspektioner

De behöriga myndigheterna har undersökt fyra säkerhetsrapporter och har i alla dessa fall ställt formella krav eller vidtagit rättsliga åtgärder efter det att rapporterna undersökts med avseende på kraven i artikel 7.1.

Sådana inspektioner som avses i artikel 7.2 har genomförts i tre fall.

Information till allmänheten

Det har inte lämnats information till allmänheten enligt artikel 8 från någon av områdena.

Anmälan av olyckor

Det har inte inträffat några olyckor som haft direkt anknytning till den aktivitet som bedrivs på de fyra områden som omfattas av artikel 5.

Kommentarer

De behöriga myndigheterna har genomfört Seveso-direktivet på ett effektivt sätt.

4.2.10 Nederländerna

Central nationell lagstiftning

- Lag om miljöstyrning(31).

- Dekret om verksamheter och tillstånd(32).

- Dekret om risker för storolyckor(33).

- Lag om arbetsförhållanden(34).

- Dekret om arbetsförhållanden (kapitel 2, avsnitt 2)(35).

- Lagar om katastrofer och storolyckor(36).

- Dekret om information om katastrofer och storolyckor(37).

- Lagen om offentlighet i förvaltningen(38).

Behöriga myndigheter

- Social- och arbetsmarknadsministeriet

- Ministeriet för bostäder, fysisk planering och miljö

- Inrikesministeriet

Myndigheter som ansvarar för genomförandet

- Regionala styrelser (provinser)

- Kommunstyrelser (kommuner)

- Yrkesinspektionen

- Ordförande i kommunfullmäktige

- Verkställande kommittéer för brandförsvaret

Områden som omfattas av artikel 5

Under 1994 omfattades 115 områden av artikel 5. På 91 av dessa var man tvungen att utarbeta arbetarskyddsrapporter. Tre av dessa områden hade nyligen byggts och 46 hade nyligen kommit att omfattas av bestämmelserna genom att direktiv 88/610/EEG trädde i kraft. Antalet områden ökade och uppgick till 124 under 1996.

Aktiviteter på områdena

Under 1994 bedrevs på dessa områden 733 olika aktiviteter. Fem av dessa var nya och 201 aktiviteter som redan tidigare bedrivits kom att omfattas av bestämmelserna genom att direktiv 88/610/EEG trädde i kraft. Det totala antalet aktiviteter minskade till 592 under 1996.

Säkerhetsrapporter

Det har redan lämnats in 119 säkerhetsrapporter till de behöriga myndigheterna och ytterligare fyra väntas.

Interna planer för räddningsinsatser

102 säkerhetsrapporter innehåller interna planer för räddningsinsatser.

Externa planer för räddningsinsatser

För 86 områden finns det en extern plan för räddningsinsatser.

Inspektioner

Under 1996 genomfördes på 124 områden sådana inspektioner som avses i artikel 7.2. 103 säkerhetsrapporter undersöktes av de behöriga myndigheterna och bedömdes vara tillräckliga som administrativ uppföljning för att de krav som avses i artikel 7 skall vara uppfyllda. Oberoende experter har undersökt säkerhetsrapporter i 68 fall under rapporteringsperioden.

Information till allmänheten

Från 23 områden har det lämnats information till allmänheten enligt artikel 8.

Anmälan av olyckor

Under rapporteringsperioden inträffade fyra olyckor och dessa anmäldes till databasen MARS.

Kommentarer

Nederländerna har på ett framgångsrikt sätt genomfört Seveso-direktivet genom rapporterna om arbetarskydd och externt skydd. Direktivet har spelat en viktig roll för att förbättra säkerhetsmedvetandet i Nederländerna.

4.2.11 Österrike

Allmänna kommentarer

Österrike är en ny medlemsstat som anslöt sig till Europeiska unionen den 1 januari 1995. Landet hade då redan genomfört Seveso-direktivet genom bestämmelsen om storolyckor från 1991, som är ett tillägg till kraven i handels- och industrilagen. Det bör noteras att, till skillnad från hur det förhåller sig i de andra länderna, gäller de österrikiska verksamhetstillstånden alltid området (eller verksamheten) såsom begreppet används i frågeformuläret (och som det nu definieras i Seveso II-direktivet). Begreppen anläggning och aktivitet tolkas inte på ett enhetligt sätt av de behöriga myndigheterna och har ännu inte fått någon rättslig definition.

Enligt den österrikiska bestämmelsen om storolyckor fick man på de områden där aktivitet redan bedrevs, och som skulle komma att omfattas Seveso-direktivet, ett år på sig att göra en anmälan till de behöriga myndigheterna och fyra år på sig att utarbeta och överlämna en säkerhetsrapport.

Det bör noteras att de första siffrorna som överlämnades till kommissionen avser 1995, dvs. Österrikes första år som medlem i EU.

Central nationell lagstiftning

- Bestämmelse om storolyckor av den 28 november 1991(39), som grundas på handels- och industrilagen(40).

- Bestämmelse om information om industriolyckor av den 25 maj 1994(41), som grundas på lagen om miljöinformation(42).

Behöriga myndigheter

- Federala finansministeriet

- Federala miljöministeriet

Områden som omfattas av artikel 5

Totalt sett omfattades 158 områden av artikel 5 i slutet av 1995. På grund av kapacitetsnedskärningar på flera områden minskade antalet till 140 under 1996. Eftersom den andra ändringen av Seveso-direktivet redan hade trätt i kraft innan bestämmelsen om storolyckor trädde i kraft påverkade inte denna ändring siffrorna.

Det totala antalet områden är ännu inte känt eftersom det finns en avgörande skillnad mellan kraven i Seveso-direktivet och genomförandet av direktivet i österrikisk lag: Den österrikiska lagstiftningen omfattar också anläggningar för avfallshantering (anläggningar för bortskaffande av avfall och anläggningar för avfallsförbränning) av en viss storlek. Dock omfattas endast nya anläggningar, dvs. sådana som upprättats efter 1990. Det finns ännu inte tillförlitliga uppgifter för denna rapporteringsperiod och därför har dessa siffror för närvarande inte tagits med.

I Österrike är det dock ett ganska stort antal områden som omfattas av de aktuella bestämmelserna, vilket delvis beror på att de tröskelvärden för farliga ämnen som fastställs i österrikisk lagstiftning är lägre än värdena i Seveso-direktivet.

Aktiviteter på områdena

Eftersom begreppet aktivitet inte tolkas på ett enhetligt sätt av de olika myndigheter som deltar i tillståndsförfarandet utarbetades en arbetsordning efter exempel från de andra medlemsstaterna. Under 1996 lämnades preliminära uppgifter om 213 aktiviteter.

Säkerhetsrapporter

Totalt sett har det lämnats in 108 säkerhetsrapporter till de behöriga myndigheterna. Eftersom säkerhetsrapporterna ibland endast omfattar delar av ett område eller en aktivitet enligt artikel 1.2 kan det ibland finnas fler än en säkerhetsrapport per område. Det totala antalet områden som omfattas av Seveso-direktivet minskade från 1995 till 1996 och under 1996 undersöktes 100 områden. 39 rapporter under 1995 och 67 rapporter 1996 skickades tillbaka till verksamhetsutövaren för att ytterligare information skulle lämnas. Ibland har samma rapport skickats tillbaka fler än en gång, vilket innebär att den totala siffra som lämnats som svar på fråga 5 i frågeformuläret inte stämmer överens med siffrorna under fråga 4 b.

Interna planer för räddningsinsatser

Samtliga säkerhetsrapporter innehåller interna planer för räddningsinsatser. Det fanns alltså under 1996 totalt 100 sådana planer.

Externa planer för räddningsinsatser

Under rapporteringsperioden 1995 utarbetades 33 externa planer för räddningsinsatser, även om inte alla av dessa ännu uppfyller de aktuella kraven. Under 1996 utarbetades ytterligare externa planer för räddningsinsatser, vilket sammanlagt ger 50 planer.

Inspektioner

Det har rapporterats att 73 sådana inspektioner som avses i artikel 7.2 genomfördes under 1995. Vissa av dessa inspektioner upprepas varje år och de flesta av dem genomförs i enlighet med det gällande kravet att det skall genomföras inspektioner vart tredje år. Under 1996 inspekterades totalt sett 78 områden.

Information till allmänheten

Österrike har genomfört artikel 8 genom en separat lag, närmare bestämt bestämmelsen om information om storolyckor.

Anmälan av olyckor

Det anmäldes inte några olyckor under denna rapporteringsperiod. Det bör påpekas att det österrikiska centret för rapportering inte upprättades förrän under 1997.

Kommentarer

På grund av det federala systemet i Österrike är det svårt att på ett effektivt sätt samla in uppgifter för varje år. Hela rapporteringssystemet är ganska nytt och det kommer att förbättras genom att det upprättas endast ett rapporteringscentrum i provinserna.

Grunden till Seveso-lagstiftningen i Österrike fanns långt före landets anslutning till Europeiska unionen och ansvaret för lagstiftningen vilar på flera olika myndigheter. Kravet att genomföra Seveso II-direktivet ses som en möjlighet att göra regelverket mer enhetligt.

4.2.12 Portugal

Central nationell lagstiftning

- Dekret nr 204/93 av den 3 juni 1993 (Diário da República No. 129 I-A). Genom denna lag genomförs den ändrade versionen av Seveso-direktivet (direktiven 87/216/EEG och 88/610/EEG).

Behörig myndighet

- Tekniska myndigheten för risker för storolyckor i industriell verksamhet (ATRIG). Detta är ett organ i vilket företrädare för olika ministerier ingår, vars ordförande är generaldirektören för miljö från det portugisiska miljöministeriet. Myndigheten har sin bas på generaldirektoratet för miljö.

Områden som omfattas av artikel 5

I Portugal finns det 42 områden som omfattas av artikel 5. Ett av dessa har nyligen byggts och ett av dem har nyligen kommit att omfattas av bestämmelserna i och med att direktiv 88/610/EEG trädde i kraft.

Aktiviteter på områdena

Eftersom verksamhetsutövaren på området endast behöver lämna in en säkerhetsrapport per område, oberoende av har många olika typer av aktiviteter som bedrivs där, finns det inte några uppgifter att tillgå angående aktiviteterna.

Säkerhetsrapporter

Det har redan lämnats in 42 säkerhetsrapporter.

Interna planer för räddningsinsatser

Alla säkerhetsrapporter innehåller en intern plan för räddningsinsatser, vilket innebär att det finns 42 sådana planer.

Externa planer för räddningsinsatser

Det finns 19 externa planer för räddningsinsatser.

Inspektioner

Alla säkerhetsrapporterna har undersökts. I tio fall har de behöriga myndigheterna ställt formella krav eller vidtagit rättsliga åtgärder. I 28 fall genomfördes sådana inspektioner som avses i artikel 7.2.

Information till allmänheten

Från 18 områden har det lämnats information till allmänheten.

Anmälan av olyckor

Det inträffade inte några olyckor under rapporteringsperioden.

Kommentarer

Seveso-direktivet har genomförts på ett mycket grundligt sätt när det gäller de tekniska bestämmelserna i artikel 5 (säkerhetsrapporter, metoder för riskbedömning och konsekvensanalyser), vilket innebär att verksamhetsutövarna vidtagit bättre och mer grundliga åtgärder.

Det väntas att färre områden kommer att omfattas av artikel 5 i framtiden, på grund av att vissa ämnen ersätts inom processindustrin, som glas, betmassa och papper, att gasol ersätts av naturgas och att lagren i vissa fall minskar.

4.2.13 Finland

Allmänna kommentarer

Finland anslöt sig till Europeiska unionen den 1 januari 1995. Seveso-direktivet hade redan före anslutningen genomförts i den finska lagstiftningen, inom ramen för EES-avtalet. Direktivet genomfördes genom att det infördes ändringar i lagstiftningen om hanteringen av farliga kemikalier, om brand- och räddningsväsendet och om skydd i arbetet. Den centrala myndighet som kontrollerar att bestämmelserna om avvärjande av storolyckor efterlevs är säkerhetsteknikcentralen (TUKES). Kontrollen av att bestämmelserna om förberedelser inför olyckor och krisinsatser efterlevs sköts av det lokala brand- och räddningsväsendet. Arbetarskyddsmyndigheterna kontrollerar att bestämmelserna om anställdas säkerhet efterlevs.

Verksamhetsutövare på de områden där det finns risker för storolyckor måste i planeringsfasen ansöka om tillstånd från säkerhetsteknikcentralen. En sådan ansökan skall innehålla de flesta av de uppgifter som anges i artikel 5.1 a och b i direktivet. Dessutom skall ansökan innehålla mer detaljerade tekniska beskrivningar av verksamheten och en bedömning av riskerna med den planerade aktiviteten. I dessa bedömningar skall den möjliga händelseutvecklingen beskrivas vid en typisk olycka och en olycka av allvarligaste slag. Den som bedriver verksamhet där det finns farliga ämnen i kvantiteter som överskrider de gränsvärden som anges i artikel 5.1 måste komplettera ansökan med en systematisk säkerhetsrapport i vilken man i detalj behandlar de möjliga riskkällorna och konsekvenserna av en olycka på och utanför området. Dessutom måste det i säkerhetsrapporten beskrivas vilka åtgärder man inom verksamheten vidtar för att förebygga olyckor och begränsa konsekvenserna då en olycka inträffar. Vidare måste verksamhetsutövaren anmäla ändringar som genomförs vid anläggningarna till säkerhetsteknikcentralen. Säkerhetsteknikcentralen, som bistås av lokala myndigheter, måste inspektera en ny eller förändrad verksamhet innan den får påbörjas.

När bestämmelserna om säkerhetsrapporten trädde i kraft tvingades man på de befintliga anläggningarna att, senast den 1 september 1995, sammanställa en säkerhetsrapport. Dessa rapporter har sedan undersökts och slutsatserna har bedömts av säkerhetsteknikcentralen i ett särskilt förfarande.

Verksamhetsutövaren på ett område där det finns risk för storolyckor måste utarbeta en intern plan för räddningsinsatser. Denna skall lämnas till de lokala brand- och räddningsmyndigheterna, som ansvarar för att sammanställa externa planer. Enligt direktivet måste verksamhetsutövaren lämna information till allmänheten i enlighet med finska bestämmelser. Dessa bestämmelser har varit i kraft sedan den 1 september 1995.

Eftersom de bestämmelser som grundas på Seveso-direktivet inte trädde i kraft i Finland förrän i september 1995 finns det inte någon statistik för 1994. Det beräknas dock att det då fanns 64 områden som berördes av bestämmelserna.

I Finland är det de lokala brand- och räddningsmyndigheterna som ansvarar för att kontrollera de interna planerna för räddningsinsatser och för att sammanställa externa planer för räddningsinsatser. Statistiken om antalet planer har sammanställts på grundval av den information som samlats in från de lokala myndigheterna. Det fanns endast uppgifter för 1996.

Central nationell lagstiftning

- Förordning om industriell hantering och upplagring av farliga kemikalier (682/90, ändring 703/92)

- Flytgasförordning (711/93)

- Naturgasförordning (1058/93)

- Förordning om explosiva varor (473/93)

- Inrikesministeriets föreskrift om förberedelser inför kemikalieolyckor (7/94)

- Statsrådets beslut om avvärjande av storolyckor på grund av kemikalier (1705/91)

Den första förordningen grundas på kemikalielagen (744/89) och lagen om explosionsfarliga ämnen (263/53). Förordning 2-4 har sin grund enbart i lagen om explosionsfarliga ämnen. Inrikesministeriets föreskrift har utfärdats på grundval av lagen om brand- och räddningsväsendet (559/75). Statsrådets beslut grundas på lagen om skydd i arbete (299/58).

Behöriga myndigheter

Säkerhetsteknikcentralen ansvarar för att kontrollera efterlevnaden av förordning 1-4. De lokala brand- och räddningsmyndigheterna kontrollerar efterlevnaden av föreskriften under ledning av inrikesministeriet. Social- och hälsovårdsministeriet och dess regionala enheter ansvarar för övervakningen av statsrådets beslut.

Områden som omfattas av artikel 5

I slutet av 1996 omfattades 69 områden av artikel 5.

Aktiviteter på områdena

Ungefär 110 aktiviteter bedrevs på områdena. På grund av den vaga definitionen av "aktivitet" kan det inte ges någon exakt siffra.

Säkerhetsrapporter

I slutet av 1996 hade det till säkerhetsteknikcentralen inkommit 74 säkerhetsraporter från verksamheter med risk för storolyckor. Ytterligare 21 säkerhetsrapporter lämnades från andra anläggningar i enlighet med krav i den finska lagstiftningen.

Säkerhetsteknikcentralen begärde in ytterligare uppgifter från 30 områden och ställde formella krav på förbättringar på ett område efter det att säkerhetsrapporten undersökts.

Säkerhetsteknikcentralen bedömde att 50 rapporter var tillräckliga med hänsyn till de krav som avses i artikel 7.

Normalt sett var det en grupp på två eller tre inspektörer från säkerhetsteknikcentralen som bedömde säkerhetsrapporterna.

I slutet av 1996 väntade säkerhetsteknikcentralen fortfarande nio rapporter, vilket innebär att det totalt sett väntades 83 rapporter.

Interna planer för räddningsinsatser

Under 1996 fanns det enligt den information som lämnats av de lokala myndigheterna 67 interna planer för räddningsinsatser.

Externa planer för räddningsinsatser

Enligt den information som de lokala myndigheterna lämnat fanns det för 36 områden en extern plan för räddningsinsatser. Att antalet är så litet beror snarare på underlåtenhet att rapportera in planer än på att det utarbetats få sådana planer.

Inspektioner

Alla områden har inspekterats i samband med det tillståndsförfarande som tillämpas då en ny anläggning tas i drift eller en verksamhet förändras.

Information till allmänheten

Från 60 anläggningar hade det under 1996 lämnats information till allmänheten enligt artikel 8.

Anmälan av olyckor

I Finland inträffade under rapporteringsperioden två olyckor (den 3 november 1995 och den 28 juni 1996) som motsvarade de kriterier som fastställs i Seveso-direktivet.

Kommentarer

Eftersom säkerhetsteknikcentralen, genom den erfarenhet man skaffat sig under tidigare tillstånds- och inspektionsförfaranden, väl känner till de verksamheter som berörs fann man vid kontrollen av säkerhetsrapporterna endast i ett fall brister som var allvarliga nog för att rättsliga åtgärder skulle vidtas.

I slutet av 1996 fanns det i Finland fortfarande möjligheter att förbättra situationen när det gäller de krav som anges i Seveso I-direktivet.

4.2.14 Sverige

Allmänna kommentarer

Sverige anslöt sig till Europeiska unionen den 1 januari 1995 och är således en ny medlemsstat.

Sedan januari 1991 finns det en föreskrift om arbetarskydd och senast den 1 oktober 1991 skulle det ha utarbetats säkerhetsrapporter på detta område. Sedan juni 1994 har det funnits bestämmelser om miljöskydd och skydd av folkhälsan.

Enligt dessa bestämmelser skulle det senast den 1 oktober 1995 för första gången ha lämnats säkerhetsrapporter som uppfyller alla kraven i Seveso-direktivet.

De lokala och regionala myndigheterna ansvarar för övervakningen av dessa bestämmelser. Eftersom det ännu inte har upprättats något formellt rapporteringssystem grundas de uppgifter som rapporteras här främst på ett frågeformulär som skickats till de berörda lokala och regionala övervakningsmyndigheterna. Uppgifterna har samlats in och sammanställts av de centrala behöriga myndigheterna.

Central nationell lagstiftning och behöriga myndigheterna

- Arbetarskyddsstyrelsens kungörelse med föreskrifter om storskalig kemikaliehantering, AFS 1989:6(43), som trädde i kraft den 1 januari 1991.

Behörig myndighet: Arbetarskyddsstyrelsen

- Kungörelse med föreskrifter om skydd av den yttre miljön vid storolyckor vid industriell kemikaliehantering, SNFS 1994:1, MS:71(44), som trädde i kraft den 25 maj 1994.

Behörig myndighet: Statens Naturvårdsverk

- Lagen om brandfarliga och explosiva varor, SFS 1988:868(45), som trädde i kraft den 1 juli 1989, och förordningen om brandfarliga och explosiva varor, SFS 1988:1145(46), som trädde i kraft den 1 juli 1989.

Behörig myndighet: Sprängämnesinspektionen

- Räddningstjänstlagen, SFS 1986:1102(47), som trädde i kraft den 1 januari 1987, Räddningstjänstförordningen, SFS 1986:1107(48), som trädde i kraft den 1 januari 1987 och Statens Räddningsverks föreskrifter om informationsskyldighet i samband med kemikaliehantering, SRVFS 1994:1(49), som trädde i kraft den 1 juni 1994.

Behörig myndighet: Statens Räddningsverk

Områden som omfattas av artikel 5

Under 1995 omfattades sammanlagt 80 områden av dessa bestämmelser. 1996 hade antalet minskat till 69 delvis beroende på att myndigheterna bedömde att inte alla områden från vilka det tidigare lämnats in säkerhetsrapporter faktiskt omfattades av artikel 5 i Seveso-direktivet.

Under perioden byggdes det inte några nya områden.

Eftersom ändringarna av direktivet redan hade utfärdats då direktivet genomfördes i Sverige har man inte beräknat hur många områden där aktiviteter redan bedrevs som kommit att omfattas av bestämmelserna i och med att direktiv 88/610/EEG trädde i kraft.

Aktiviteter på områdena

Eftersom direktivet tillämpas på områden (verksamheter) och inte enskilda aktiviteter, är det inte möjligt att beräkna antalet aktiviteter.

Säkerhetsrapporter

Under 1995 lämnades 75 säkerhetsrapporter in till myndigheterna, medan 69 rapporter lämnades in under 1996. Detta beror på att man från vissa områden som inte omfattas av artikel 5 i direktivet tidigare lämnade in säkerhetsrapporter.

Interna planer för räddningsinsatser

1995 rapporterades det in 44 interna planer för räddningsinsatser och 1996 rapporterades 40 sådana planer.

Externa planer för räddningsinsatser

För 1995 rapporterades det in 47 externa planer för räddningsinsatser. Siffran för 1996 var 41.

Inspektioner

Under 1995 genomfördes på alla områden sådana inspektioner som avses i artikel 7.2. Under 1996 rapporterades det att 36 områden hade inspekterats.

Alla säkerhetsrapporter för 1995 undersöktes och 49 bedömdes vara tillräckliga medan formella krav ställdes i 25 fall. Under 1996 ställdes formella krav på 55 områden efter det att säkerhetsrapporterna undersökts.

Bilden kompliceras av att myndigheterna undersöker säkerhetsrapporterna på olika sätt och att en säkerhetsrapport således kan bedömas som tillräcklig av en myndighet medan andra myndigheter gör en annan bedömning.

Information till allmänheten

Det finns inte några uppgifter om information till allmänheten.

Anmälan av olyckor

Under perioden inträffade det en storolycka.

Kommentarer

Seveso-direktivet har genomförts genom ett antal olika bestämmelser. De lokala och regionala myndigheterna ansvarar för övervakningen av dessa bestämmelser. Myndigheterna har inte ansett det vara självklart om Seveso-direktivet skall tillämpas på områden eller inte. Dessa svårigheter beror till stor del på att direktivets tillämpningsområde inte är detsamma när det gäller lagring av kemikalier och när det gäller användningen av kemikalier i industriell verksamhet. Från Sveriges sida bedömer man dock att dessa problem kommer att lösas när Seveso II-direktivet genomförts i nationell lagstiftning. Kvaliteten på uppgifterna kommer att förbättras när det har upprättats ett nationellt rapporteringssystem (vilket för närvarande planeras).

4.2.15 Förenade kungariket

Central nationell lagstiftning

- Lag från 1972 avseende Europeiska gemenskapens bestämmelser. Genom denna lag utvidgas HSE:s (Health and Safety Executive) befogenheter till att omfatta kontroll av efterlevnaden av kraven på miljöskydd i enlighet med föreskrifterna om förebyggande risker för storolyckor i industriell verksamhet.

- Lag från 1974 om hälsa och säkerhet på arbetsplatsen. Detta är den centrala lagen om hälso- och säkerhetsrisker i samband med arbete och genom denna lag bemyndigas inspektörerna från HSE (att göra inspektioner, undersöka dokument, fotografera, begära redogörelser, kräva förbättringar, införa förbud och beivra överträdelser). Dessutom fastställs i lagen att arbetsgivare som inte följer lagen eller de föreskrifter som utfärdats i enlighet med lagen begår en lagöverträdelse.

- Föreskrifter om förebyggande av risker för storolyckor i industriell verksamhet: Dessa har författningsnummer (S.I.) 1984/1902 och är de bestämmelser genom vilka rådets direktiv 82/501/EEG främst genomförs.

Föreskrifterna om förebyggande av risker för storolyckor i industriell verksamhet har ändrats tre gånger genom följande föreskrifter:

- Föreskrifter om förebyggande av risker för storolyckor i industriell verksamhet (ändring) från 1988: (S.I. 1988/1462). Genom dessa genomförs den första ändringen av rådets direktiv 82/501/EEG.

- Föreskrifter om förebyggande av risker för storolyckor i industriell verksamhet (ändring) från 1990: (S.I. 1990/2325). Genom dessa genomförs den andra ändringen av rådets direktiv 82/501/EEG.

- Föreskrifter om förebyggande av risker för storolyckor i industriell verksamhet (ändring) från 1994: (S.I. 1994/118). Genom dessa upphävs undantaget i bestämmelserna för anläggningar som drivs av en myndighet för bortskaffande av avfall.

Behöriga myndigheter

HSE kontrollerar efterlevnaden av föreskrifter på alla områden för vilka de striktare kraven gäller och alla områden för vilka de mindre strikta kraven gäller och där industriell verksamhet bedrivs. Lokala myndigheter kontrollerar efterlevnaden på ett fåtal områden, inom parti- och detaljhandeln och den kommersiella sektorn, för vilka de mindre strikta kraven gäller.

Nordirland har sina egna föreskrifter men dessa motsvarar de brittiska föreskrifterna om förebyggande av risker för storolyckor i industriell verksamhet.

Områden som omfattas av artikel 5

Det antal områden som omfattas av artikel 5 har ökat från 303 under 1994 till 308 under 1996. 14 av dessa har nyligen kommit att omfattas av bestämmelserna i och med att direktiv 88/610/EEG trädde i kraft.

Aktiviteter på områdena

Antalet aktiviteter har minskat från 470 under 1994 till 466 under 1996. Genom direktiv 88/610/EEG har sex aktiviteter kommit att omfattas av Seveso-direktivet.

Säkerhetsrapporter

493 säkerhetsrapporter har redan lämnats in till de behöriga myndigheterna, och ytterligare 26 väntas.

Interna planer för räddningsinsatser

Antalet säkerhetsrapporter som innehåller interna planer för räddningsinsatser har under rapporteringsperioden ökat från 300 till 488.

Externa planer för räddningsinsatser

För 283 områden finns det en extern plan för räddningsinsatser

Inspektioner

De behöriga myndigheterna har undersökt 477 säkerhetsrapporter och bedömt dem vara tillräckliga som administrativ uppföljning för att de krav som avses i artikel 7 skall vara uppfyllda. Inga säkerhetsrapporter undersöktes av externa experter. Det antal områden avseende vilka de behöriga myndigheterna ställde formella krav eller vidtog rättsliga åtgärder varierade mellan tolv under 1994, fyra under 1995 och tio under 1996.

Information till allmänheten

Från 247 områden har information lämnats till allmänheten i enlighet med artikel 8.

Anmälan av olyckor

Under rapporteringsperioden inträffade 13 olyckor och alla dessa rapporterades till databasen MARS.

Kommentarer

Seveso-direktivet har på ett framgångsrikt sätt genomförts i Förenade kungariket. Både företag och lokala myndigheter känner nu till föreskrifterna om förebyggande av risker för storolyckor i industriell verksamhet och detta förhållande kommer att innebära att det blir lättare att införa föreskrifter om att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser för att genomföra Seveso II-direktivet. Det råder nu bättre förbindelser mellan HSE och lokala myndigheter. Myndigheterna har också lärt sig av genomförandet av föreskrifterna om förebyggande av risker för storolyckor i industriell verksamhet när det gäller att bedöma säkerhetsrapporterna. Ett stort antal bedömningskriterier för föreskrifterna för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser har hämtats från bedömningen av rapporterna om föreskrifterna om förebyggande av risker för storolyckor i industriell verksamhet.

5. KOMMITTÉN FÖR BEHÖRIGA MYNDIGHETER (CCA)

För att bestämmelserna i Seveso-direktivet skall genomföras på ett enhetligt och konsekvent sätt i hela gemenskapen måste de behöriga myndigheterna i alla medlemsstater samarbeta med Europeiska kommissionen.

Eftersom det är viktigt att det bedrivs ett kontinuerligt administrativt samarbete skall medlemsstaterna och kommissionen enligt direktivet utbyta information om den erfarenhet som vunnits och den praktiska tillämpningen av direktivet.

Detta administrativa samarbete skall bedrivas i kommittén för de behöriga myndigheterna, som består av företrädare för medlemsstaterna och kommissionens enheter. En företrädare för kommissionen är ordförande i kommittén och den sammanträder en gång per ordförandeskapsperiod, dvs. var sjätte månad. Arbetet i kommittén bygger samförstånd.

Under 1994 hölls de två kommittémötena i Bryssel, men från och med 1995 organiserades mötena i den medlemsstat som innehade ordförandeskapet i rådet (1/1955 i Bordeaux, Frankrike, 2/1995 i Toledo, Spanien, 1/1996 i Neapel, Italien, 2/1996 i Cork, Irland). Dessa möten sträckte sig över två dagar. Under den första dagen hölls det egentliga mötet och den andra dagen rapporterade värdmedlemsstaten om hur den genomfört Seveso-direktivet. Denna utformning har visat sig vara mycket lämplig, bland annat av följande skäl:

- Det berörda medlemsstatens system granskas av andra medlemsstater, vilket bidrar till att lagstiftningen kan genomföras på ett bra sätt.

- Medlemsstaterna får möjlighet att lära av varandra och man vet att de medlemsstater som tillämpar mindre utvecklade metoder kan dra stor nytta av detta.

I kommittén diskuteras alla frågor som rör genomförandet av Seveso-direktivet och det utarbetas riktlinjer för den praktiska tillämpningen. Riktlinjerna för viktiga bestämmelser i Seveso-direktivet, t.ex. innehållet i informationen till allmänheten (se fotnot 3 på sidan 5 ovan), är av stor betydelse. Även om riktlinjerna inte utgör lagstiftning är de viktiga både för industriella verksamhetsutövare och för myndigheter som kontrollerar efterlevnaden, med tanke på att de enhälligt antagits av alla medlemsstater.

Kommittén fungerar som en tillsynskommitté (av typen IIIa) när den utför sina uppgifter enligt direktivets bestämmelser om kommittéförfarande (artikel 15 och 16).

6. ANNAN KOMMITTÉVERKSAMHET

6.1 Kontoret för risker för storolyckor (Major Accident Hazards Bureau (MAHB))

Kontoret för risker för storolyckor upprättades formellt av Europeiska kommissionen i februari 1996 och gavs i uppdrag att lämna vetenskapligt och tekniskt stöd till kommissionens övriga enheter (främst till GD XI) när det gäller att på ett bra sätt genomföra Europeiska unionens politik för att förebygga storolyckor i industriell verksamhet och för att förebygga och begränsa följderna av allvarliga olyckshändelser (se http://mahbsrv.jrc.it/). Kontoret skall bland annat göra följande:

- Hantera systemet för rapportering av storolyckor, till exempel

- kontrollera och föra in uppgifter,

- ta fram uppgifter och slutsatser från rapporterade olyckor och händelser,

- sprida information till nationella myndigheter, näringslivet och andra berörda parter.

- Driva Gemenskapscentret för dokumentation av risker i industriell verksamhet (Community Documentation Centre on Industrial Risk (CDCIR)) (se kapitel 6.3), till exempel

- ta fram relevant offentligt material, både publicerat och opublicerat,

- utarbeta en bulletin med uppgifter och sammanfattningar av material som tagits fram.

- Göra material som inte är upphovsrättsskyddat tillgängligt för myndigheter och andra berörda.

- Utarbeta rapporter om genomförandet av direktivet.

- Göra tekniskt och vetenskapligt stöd tillgängligt för de tekniska arbetsgrupper (se kapitel 6.4) som undersöker olika frågor när det gäller att förebygga risker för storolyckor.

- Sprida information, bland annat tillsammans med de behöriga myndigheterna anordna seminarier och inrätta arbetsgrupper (där företrädare för näringslivet i lämpliga fall deltar) för behandling av aktuella frågor när det gäller risker med industriell verksamhet, riskhantering, bestämmelser om storolyckor, tillstånd och nödåtgärder vid industriella olyckor.

6.2 Systemet för rapportering av storolyckor (Major Accident Reporting System (MARS))(50)

Efter det att Seveso-direktivet genomförts skall de behöriga myndigheterna i samtliga medlemsstater till kommissionen anmäla alla industriella storolyckor där farliga ämnen förekommer och som omfattas av detta direktiv (undantagna är främst kärntekniska och militära olyckor, gruv- och transportolyckor samt olyckor på avfallsupplag). Kommissionen upprättade därför under 1984 ett system för anmälan av industriella olyckor: MARS (systemet för rapportering av storolyckor), som drivs av MAHB vid Gemensamma forskningscentret i Ispra, Italien. Uppgifter om olyckor som rapporterats samlas i ett register och informationssystem (databasen MARS) och analyseras för att man skall kunna

- klassificera olyckorna med hänsyn till olika parametrar, framför allt vilka ämnen som förekommer, konsekvenser och orsaker,

- dra lärdomar för att förhindra att liknande olyckor inträffar igen och för att begränsa konsekvenserna(51).

Lyckligtvis har det inte rapporterats särskilt många händelser, men vad som gör MARS speciellt jämfört med andra databaser om olyckor är att uppgifterna är mycket detaljerade. Detta innebär att man kan fastställa orsakerna till en olycka, både de direkta och underliggande orsakerna.

Det har genomförts olika analyser av innehållet i MARS, vilka utgjort underlag för praktiska rekommendationer till näringslivet om hur olyckor i framtiden skall kunna förhindras. Analyserna av uppgifterna i MARS sprids antingen i offentliga publikationer(52) (i vilka de identifierande uppgifterna har tagits bort), som regelbundna sammanfattande bedömningar av olyckor som anmälts till CCA, eller i rapporter om bedömningar av vissa uppgifter (t.ex. från CDCIR). Näringlivet, tillsynsmyndigheter och forskningsinstitutioner har till MAHB inkommit med olika sådana krav på särskilda analyser av icke-konfidentiella MARS-data.

Seveso II-direktivet (96/82/EG), som har ersatt det ursprungliga Seveso-direktivet, har medfört viktiga förändringar av MARS framför allt när det gäller följande:

- Kriterierna för anmälan av en olycka till kommissionen.

- Konfidentialiteten när det gäller de uppgifter som lämnas.

- Informationssystem och informationsutbyte.

Det nya direktivet innehåller klar och entydig definition av "allvarlig olyckshändelse" och kvantitativa kriterier för när sådana händelser skall anmälas till EG. Detta har inneburit att gränsen för när en anmälan skall göras har sänkts, vilket i sin tur förmodligen kommer att leda till att det rapporteras in fler händelser.

Den information som rapporteras in till MARS betraktas som konfidentiell om den berör konfidentiella överläggningar vid de behöriga myndigheterna, den allmänna säkerheten, personuppgifter, industrihemligheter etc. Utan att det strider mot detta är registret och informationssystemet tillgängligt för medlemmar i kommittén för behöriga myndigheter, avdelningar på medlemsstaternas ministerier, näringslivet, icke-statliga organisationer och forskningsinstitutioner som verkar på detta område.

Dessutom efterlyses i direktivet en mer öppen inställning, både från medlemsstaternas och kommissionens sida, när det gäller att lämna information till allmänheten. Med andra ord bör utbytet av information om storolyckor underlättas.

Mot bakgrund av dessa nya krav på MARS som fastställs i Seveso II-direktivet och den förmodade ökningen av anmälningar om händelser, beslöt man att ta fram en ny struktur för MARS-systemet(53). Denna nya struktur, som utvecklades under 1996 genom diskussioner med de nationella behöriga myndigheterna och som upprättades i slutet av året, innebär att det vid varje behörig myndighet finns ett distribuerat fristående verktyg för dataloggning och dataanalys (MARS på lokal nivå). Detta kompletteras av ett centralt system för datahantering vid MAHB (MARS på central nivå). En av de viktigaste funktionerna i det nya systemet är att uppgifterna inte endast kan hämtas i en riktning, utan att uppgifter kan utbytas mellan de behöriga myndigheterna och kommissionen.

Genom att använda den lokala MARS-kopian kan myndigheterna, i ett användarvänligt system baserat på fönsterteknik, skapa datafiler över olyckor genom att upprätta olycksbeskrivningar på engelska och förse dessa med lämpliga koder. Filerna med uppgifterna över olyckor skickas sedan på disketter eller via e-post till MAHB, där kvaliteten kontrolleras och de, om så bedöms nödvändigt, ytterligare redigeras i samråd med respektive myndighet. I både de centrala och lokala systemen finns alternativ för att välja händelser på grundval av användardefinierade kriterier, för att utföra statistiska bedömningar och för att utarbeta rapporter. För att göra mer detaljerade analyser, t.ex. dra lärdomar från tidigare olyckor, utför MAHB på sitt system avancerade mönsteranalyser på grundval av hela datauppsättningen(54)

För att stödja driften och användningen av de lokala MARS-databaserna i de olika medlemsstaterna, sprider MAHB regelbundet uppdaterade uppgifter till de myndigheterna vid CCA-mötena.

6.3 Gemenskapscentret för dokumentation av risker i industriell verksamhet (CDCIR)

Gemenskapscentret för dokumentation av risker i industriell verksamhet har upprättats för att det skall skapas en bibliografisk och vetenskaplig miljö för att underlätta utbytet av information mellan medlemsstaterna om förebyggande av risker för storolyckor i industriell verksamhet och för att man på bästa sätt skall kunna dra nytta av de europeiska insatserna för att uppnå industriell säkerhet.

På CDCIR finns endast offentliga dokument, men det finns många handlingar som man inte kan hitta någon annanstans (som rapporter om olyckor, praxis, rekommendationer, lagstiftning etc.) I slutet av 1996 fanns på centret mer än 2000 granskade dokument, som utfärdats av statliga organ, näringslivet och forskningsinstitutioner. Dessa bibliografiska uppgifter omfattar dokumentrelaterade uppgifter, t.ex. titel, ursprungstitel, publiceringsår, källa, tillgänglighet, nyckelord och sammanfattning.

MAHB sköter Gemenskapscentret för dokumentation av risker i industriell verksamhet och gör bland annat följande:

- Tar fram relevant offentligt material, både publicerat och opublicerat.

- Tillhandahåller myndigheter och andra berörda parter icke-upphovsrättsskyddat material.

- Ger regelbundet stöd till GD XI när det gäller att utarbeta rapporter om genomförandet av direktivet.

- Utarbetar regelbundet en bulletin med uppgifter och sammanfattningar av material som tagits fram.

Under rapporteringsperioden utarbetades två sådana bulletiner och totalt sett behandlades 700 framställningar vid centret. De flesta av de studier som MAHB genomfört under denna period är baserade på uppgifter från centret.

6.4 Tekniska arbetsgrupper, seminarier och workshops samt studier

6.4.1 Tekniska arbetsgrupper

Kommissionen har upprättat tekniska arbetsgrupper på vissa tekniska områden som omfattas av Seveso-direktiven. Vissa av dessa områden är sådana där den föreslagna grundläggande omarbetningen av direktivet innebär att bestämmelserna i det gällande direktivet ändras eller utvidgas och man därför ansett att det behövs riktlinjer för att förklara kraven i det föreslagna nya direktivet och för att bygga vidare på direktivet. Dessa arbetsgrupper administreras oftast gemensamt av MAHB och GD XI.

Under den aktuella perioden fanns följande sex tekniska arbetsgrupper:

- Grupp 1, som behandlar frågan om olyckors allvarlighetsgrad, höll sitt första möte och efter detta fördes ett nytt förslag om definition av en allvarlig olyckshändelse in i det nya direktivet.

- Verksamheten i grupp 2 (för inspektionssystem) låg huvudsakligen nere under denna period, efter det att det stod klart att bestämmelserna om inspektionssystem i det nya direktivet skulle diskuteras på ett uttömmande sätt i parlamentet och rådet.

- I grupp 3, som behandlar säkerhetsrapporter, avslutades diskussionerna och man färdigställde ett utkast till riktlinjer, som sedan har offentliggjorts.(55).

- Grupp 4 (säkerhetssystem) tog fram ett utkast till riktlinjer som sedan skulle prövas och undersökas ytterligare. Dessa håller nu på att tryckas(56).

- Grupp 5 upprättades för att behandla frågor om fysisk planering och höll sina första möten, vid vilka man diskuterade två fallstudier som presenterats av MAHB som underlag för att man skall kunna bedöma konsekvenserna av medlemsstaternas olika tillvägagångssätt.

- Grupp 6 upprättades för att behandla undantag enligt artikel 9.6 i direktiv 96/82/EG och höll ett möte.

6.4.2 Seminarier och workshops

Dessa seminarier är främst avsedda för de nationella myndigheter som berörs av genomförandet av Seveso-direktivet. Tidigare seminarier har främst varit inriktade på ett lands erfarenheter på flera olika områden som omfattas av direktivet, men de seminarier som arrangerades under denna period koncentrerades närmast på ett tema för att man skulle kunna jämföra erfarenheterna på ett tekniskt område mellan de olika länderna. De områden som valdes innebar att många av deltagarna kom från näringslivet och berörda nationella och lokala myndigheter (t.ex. från myndigheter på transportområdet vid seminariet i Livorno).

Under perioden 1994-1996 arrangerades tre seminarier:

- Frankfurt 1994: Säkerhet och kemiska processer över vilka kontrollen förlorats (65 deltagare)

- Toledo 1995: Scenarier vid olyckor och nödåtgärder (120 deltagare)

- Livorno 1996: Kemiska risker och rangerbangårdar (170 deltagare)

Protokollen från de seminarier som hölls under 1994 och 1996 har offentliggjorts. Protokollen från 1995 års seminarier kommer snart att offentliggöras(57).

6.4.3 Studier

MAHB genomförde följande studier:

- Analys av säkerhetsfrågor när det gäller tillfällig lagring av farligt material i samband med transporter (främst hamnar och rangerbangårdar)(58);

- Analys av risker och olyckor som berör rörledningar för transport av farliga ämnen(59)

- Fysisk planering när det gäller risker för storolyckor(60)

- Farliga ämnen som bildas som ett resultat av att kontrollen förlorats över en kemisk process(61)

- Ämnen som omfattas av bilaga I till direktiv 96/82/EG(62)

- Analys av ämnen som förekommer i olyckor med miljökonsekvenser

- Krisledning vid kemiska olyckor i EU:s medlemsstater - rapportering av erfarenheter(63);

- Olyckor som medför risker för grundvattnet(64)

- Förfaranden i Italien för att informera allmänheten om kemiska risker

7. SAMMANFATTNING

Seveso-direktivet och dess ändringar har på ett framgångsrikt sätt införlivats med lagar och andra författningar i medlemsstaterna. De tre nya medlemsstaterna (Österrike, Finland och Sverige), som anslöt sig till Europeiska unionen den 1 januari 1995, hade redan införlivat Seveso-direktivet inom ramen för EES-avtalet.

Under rapporteringsperioden har genomförandet och kontrollen av efterlevnaden av Seveso-direktivet avsevärt förbättrats i alla medlemsstater. Detta framgår framför allt av följande:

- Alltfler säkerhetsrapporter har lämnats in (antalet ökade från 3834 under 1994 till 4384 under 1996), se figur 1 och bilagorna. Skillnaden mellan det antal säkerhetsrapporter som väntats och det antal som lämnats in minskade från 706 under 1994 till 93 under 1996.

Figur 1

>PIC FILE= "C_1999291SV.003901.EPS">

Fråga 3 a: Totalt antal säkerhetsrapporter som inkommit till myndigheterna

- Alltfler säkerhetsrapporter har undersökts (ökning från 2301 under 1994 till 2742 under 1996), se Figur 2 och bilagorna. Endast ett fåtal av dessa undersöktes av externa experter (ca 500 under hela rapporteringsperioden).

Figur 2

>PIC FILE= "C_1999291SV.004001.EPS">

Fråga 4 b: Totalt antal säkerhetsrapporter som undersökts

- De behöriga myndigheterna ställer allt oftare krav eller vidtar rättsliga åtgärder efter det att säkerhetsrapporterna undersökts (ökning från 164 under 1994 till 385 under 1996), se figur 3 och bilagorna.

Figur 3

>PIC FILE= "C_1999291SV.004002.EPS">

Fråga 5: Totalt antal områden avseende vilka rättsliga åtgärder vidtagits av myndigheterna

- Det utarbetas alltfler interna planer för räddningsinsatser (ökning från 1543 under 1994 till 2034 under 1996) och alltfler externa planer för räddningsinsatser (från 963 under 1994 till 1131 under 1996).

- Alltfler områden inspekteras (ökning från 701 under 1994 till 1070 under 1996).

- Från alltfler områden lämnas det information till allmänheten (antalet ökade från 2269 under 1994 till 2689 under 1996).

Detta måste ses mot bakgrund av att det totala antalet områden och verksamheter som omfattas av Seveso-direktivet har minskat, se figur 4 och bilagorna. Endast omkring 7 % av det totala antalet områden har nyligen kommit att omfattas av Seveso-direktivet genom dess andra ändring (direktiv 88/610/EEG).

Figur 4

>PIC FILE= "C_1999291SV.004101.EPS">

Fråga 1 a: Totalt antal områden

Det går tyvärr inte att jämföra antalet områden inom EU eftersom medlemsstaterna fortfarande tillämpar olika metoder. Att det rapporterats ett så stort antal områden i Tyskland beror framför allt på att varje anläggning inom en industriell verksamhet betraktas som ett område, medan man i de flesta medlemsstaterna anser att en verksamhet som består av olika anläggningar utgör ett område. Det bör påpekas att det genom Seveso II-direktivet har införts ett enhetligt system som grundas på verksamheter.

Liksom när det gäller antalet områden varierar antalet säkerhetsrapporter betydligt mellan medlemsstaterna, eftersom det i vissa medlemsstater krävs en säkerhetsrapport för varje aktivitet, medan det i andra krävs en rapport för hela området. På grund av det tillvägagångssätt som fastställs i Seveso II-direktivet bör inte detta problem uppstå i framtiden.

Även om Seveso II-direktivet inte medför någon skyldighet för medlemsstaterna att uppfylla särskilda krav på fysisk planering för att begränsa följderna av storolyckor, omfattas ett sort antal områden, främst i Frankrike och Förenade kungariket, av sådana bestämmelser. Detta har nu även införts i gemenskapslagstiftningen genom Seveso II-direktivet.

Under rapporteringsperioden inträffade totalt sett 92 storolyckor som anmäldes av de behöriga myndigheterna. Detta innebar att det totala antalet olyckor som registrerats i MARS ökade till 288 i slutet av 1996.

Som framgå av figur 5 har antalet anmälningar av storolyckor till MARS varit ganska oförändrat under rapporteringsperioden. Eftersom antalet rapporterade storolyckor stämmer bra överens med det antal som faktiskt inträffar tyder den uppskattade konstanta trenden i figur 1 på att många av de erfarenheter som verkar triviala ännu inte har utvärderats och utnyttjats i tillräcklig utsträckning och omsatts i praxis och standarder. Det krävs därför ytterligare insatser för att minska de risker som är förbundna med storolyckor vid industriella anläggningar.

Figur 5

>PIC FILE= "C_1999291SV.004201.EPS">

Kumulerat antal olyckor som anmälts till MARS under rapporteringsperioden 1994-96

Av figur 6 framgår att den eftersläpning som gäller myndigheternas rapportering av olyckor minskat något, men att eftersläpningen i genomsnitt fortfarande uppgår till ett år.

Figur 6

>PIC FILE= "C_1999291SV.004301.EPS">

Eftersläpning när det gäller anmälningar av olyckor till MARS under rapporteringsperioden 1994-96 (med genomsnittlig trend)

Seveso II-direktivet utgör inför 2000-talet en modern lag för att uppnå mål, som förhoppningsvis kommer att bidra till att förbättra säkerheten i den kemiska industrin i Europa.

I framtiden kommer en utmaning för kommissionen att vara att se till att Seveso II-direktivet genomförs och tillämpas på ett enhetligt och effektivt sätt i hela gemenskapen. Detta mål kan endast uppnås genom att man främjar det administrativa samarbetet med medlemsstaterna och genom att man ger verksamhetsutövarna inom industrin och den nationella förvaltningen ytterligare riktlinjer.

(1) EGT L 230, 5.8.1982, s. 1.

(2) KOM(88) 261 slutlig.

(3) EGT L 377, 31.12.1991, s. 48.

(4) EGT L 85, 28.3.1987, s. 36.

(5) EGT L 336, 7.12.1988, s. 14.

(6) Har utvecklats ytterligare med anledning av en resolution från ministerrådet (16 oktober 1989, EGT C 273, 26.10.1989, s. 1), i General Guidelines for Content of Information to the Public (Directive 82/501/EEC - Annex VII), B. De Marchi & S. Funtowicz, EUR 15946 EN (1994), som också offentliggjorts på franska (EUR 15946 FR), tyska (EUR 15946 DE) och spanska (EUR 15946 ES).

(7) EGT L 377, 31.12.1991, s. 48.

(8) EGT L 10, 14.1.1997, s. 13.

(9) Moniteur Belge, 26 mars 1985.

(10) Moniteur Belge, 10 mars 1987.

(11) Moniteur Belge, 17 september 1985.

(12) Moniteur Belge, 24 januari 1986.

(13) Moniteur Belge, 29 augusti 1992.

(14) Boletín Oficial del Estado de 5.8.1988.

(15) Boletín Oficial del Estado de 21.7.1990.

(16) Boletín Oficial del Estado de 6.6.1991.

(17) S.I. No. 292-1986.

(18) S.I. No. 34-1989.

(19) S.I. No. 21-1992.

(20) Mémorial A 55, 1.7.1994, s. 1060.

(21) Mémorial A 55, 1.7.1994, s. 1054.

(22) Mémorial A 55, 1.7.1994, s. 1050.

(23) Mémorial A 55, 23.5.1990, s. 310.

(24) Mémorial A 55, 23.5.1990, s. 316.

(25) Mémorial A 91, 1.12.1993, s. 1652.

(26) Mémorial A 23, 10.4.1987, s. 305.

(27) Mémorial A 49, 2.8.1991, s. 999.

(28) Mémorial A 69, 24.11.1976, s. 1125.

(29) Mémorial A 4, 27.1.1990, s. 26.

(30) Mémorial A 27, 18.4.1974, s. 486.

(31) Stb. (Government Gazette) 1994/80.

(32) Stb. 1993/50.

(33) Stb. 1992/291.

(34) Stb. 1980/664.

(35) Stb. 1997/60.

(36) Stb. 1985/88.

(37) Stb. 1994/463.

(38) Stb. 1991/703, senast omarbetad genom lag av den 16 december 1993, Stb. 1993/650.

(39) BGBl. Nr 593/1991.

(40) BGBl. Nr 50/1974, version i den kompletterande lagen BGBl. Nr. 399/1988.

(41) BGBl. Nr. 391/1994.

(42) BGBl. Nr. 495/1993.

(43) ISBN 91-7930-094-4, ISSN 0348-2138.

(44) ISSN 0374-5301.

(45) ISSN 0346-5845.

(46) ISSN 0346-5845.

(47) ISSN 0346-5845.

(48) ISSN 0346-5845.

(49) ISSN 0283-6165.

(50) C. Kirchsteiger: The Functioning and Status of the EC's Major Accident Reporting System on Industrial Accidents, Journal of Loss Prevention in the Process Industries, 12(1), Januari 1999.

(51) C. Kirchsteiger (red.): Lessons Learnt from Accidents, protokoll från EU-seminarium, Linz, Österrike, 16-17 oktober 1997, EUR 17733 EN (1998).

(52) K. Rasmussen: The Experience with the Major Accident Reporting System from 1984 to 1993, EUR 16431 EN (1996).

(53) C. Kirchsteiger: MARS 3.0 - an Electronic Documentation and Analysis System för Industrial Accidents Data, EUR 17331 EN (1997) 7.

C. Kirchsteiger: Using modern database concepts to facilitate exchange of information on major accidents in the european union, ESREL '97 International Conference on Safety and Reliability, Lissabon, juni 1997

(54) C. Kirchsteiger: Impact of Accident Precursors on Risk Estimates from Industrial Accident Databases, Journal of Loss Prevention in the Process Industries, 10(3), maj 1997.

C. Kirchsteiger: Auswertung der nach schweren Chemieunfällen an die Öffentlichkeit weitergeleiteten Informationen im Hinblick auf entsprechende Erfordernisse der Seveso Richtlinie, 17th International Symposium on Plant Safety in the Chemical Industry, ACHEMA 97, Frankfurt, 9-11 juni, 1997.

(55) G.A. Papadakis & A. Amendola (red.): Guidelines on a Major Accident Prevention Policy and Safety Management System, as required by Council Directive 96/82/EC (Seveso II), EUR 17690 EN (1997).

(56) N. Mitchison & S. Porter (red.): Guidance on the preparation of a Safety Report to meet the Requirements of Council Directive 96/82/EC (Seveso II), EUR 18123 EN.

(57) N. Mitchison & B. Smeder (red.): Safety and Runaway Reactions, 228pp., EUR 17723 EN (1998).

N. Mitchison & S. Caprioli (Eds.): Chemical Hazards in Ports and Marshalling Yards/Rischi Chimici in Porti e Scali Ferroviari, 242pp., EUR 17745 EN (1998)

N. Mitchison, A. Garcés de Marcilla & B. Smeder (red.): Accident Scenarios and Emergency Response, Joint Research Centre of the European Commission, ännu ej föreliggande.

(58) M. Chrisou in Mitchison & Capriolo, op cit.

(59) G.A. Papadakis: Gravity scaling and lessons learnt in pipelines accident prevention European Conference on Leak Prevention of Onshore and Offshore Pipelines, konferensprotokoll, IChem E, London, maj 1997.

(60) Y. Kermode: Major Accident Hazards, Land Use Planning and Decision Making: Cases in Switzerland and in the Netherlands, SP.I. 96.69 (1996)

S. Besi, F. Amendola et al: La pianificazione dell'uso del territorio in relazione ai rischi di incidente rilevante, EUR 16412 IT (1996).

M. Smeder, M. Christou & S. Besi: Land Use Planning in the Context of Major Accident Hazards - An Analysis of Procedures and Criteria in Selected EU Member States, EUR 16452 EN (1996).

(61) V. Cozzani, A. Amendola & S. Zanelli: The Formation of Hazardous Substances as a Consequence of Accidental Events in the Chemical Industry, La Chimica e l'Industria, december 1997

V. Cozzani & S. Zanelli: EUCLID, A Study on Emission of Unwanted Compounds Linked to Industrial Disasters. EUR 17351 EN (1997).

(62) M. Smeder: Substances covered by Part 1, Annex I of the Seveso Directive, ännu ej föreliggande

M. Smeder: Seveso Directive Annex II substances in the Seveso II Directive, ännu ej föreliggande

Det finns också en databas tillgänglig på MAHB:s webbplats, med alla ämnen som omfattas av bilaga I till direktiv 96/82/EG (se http://mahbsrv.jrc.it/NewProducts-DBSubstances.html).

(63) P. Dilara: Chemical Emergencies Management Across the European Union: Reporting of Lessons Learned, Technical Note I.96.115.

(64) G.C. Bellos, P. Mattiuz, H.P.Luhr & D. Rottgardt: Soil & Groundwater Protection: Classification Systems of the Substances Endangering Subsoil and Groundwater Quality - Criteria for the Notification of Major Accidents and Hazardous Installations, IWC & EIDOS, Berlin/Lodi (1997).

BILAGA I

FRÅGEFORMULÄR AVSEENDE DIREKTIV 82/501/EEG FÖR 1994

Svaren skall endast avse aktiviteter och områden som omfattas av artikel 5. Begreppen område, aktivitet, säkerhetsrapport, intern plan för räddningsinsatser och extern plan för räddningsinsatser (nedan i fetstil) definieras i slutet av frågeformuläret.

1. a) Totalt antal områden.

b) Antal nya områden (nybyggda eller ändringar av processen/kapaciteten).

c) Antal redan befintliga områden som nyligen kommit att omfattas av bestämmelserna i och med att direktiv 88/610/EEG trätt i kraft.

2. a) Totalt antal aktiviteter som bedrivs i de områden som anges i a.

b) Antal nyligen startade aktiviteter (nyligen startade eller ändringar av processen/kapaciteten).

c) Antal redan befintliga aktiviteter som nyligen kommit att omfattas av bestämmelserna i och med att direktiv 88/610/EEG trätt i kraft.

3. Totalt antal säkerhetsrapporter

a) som redan inkommit till de behöriga medlemsstaterna.

b) Totalt antal väntade rapporter (som redan inkommit eller som ännu inte inlämnats).

4. Hur många säkerhetsrapporter

a) innehåller interna planer för räddningsinsatser eller har bidragit till en intern plan för räddningsinsatser för området (enligt artikel 5.1 c)?

b) har undersökts av de behöriga myndigheterna och bedömts vara tillräckliga som administrativ uppföljning för att kraven i artikel 7 fjärde strecksatsen skall vara uppfyllda?

5. Avseende hur många områden har de behöriga myndigheterna ställt formella krav eller vidtagit rättsliga åtgärder efter det att säkerhetsrapporten undersökts med avseende på kraven i artikel 7.1 sista strecksatsen?

6. För hur många områden som uppges i 1 a

a) finns det en extern plan för räddningsinsatser?

b) har det genomförts sådana inspektioner som avses i artikel 7.2?

c) har det lämnats information till allmänheten enligt artikel 8?

7. EJ obligatoriskt (svara om möjligt eller tillämpligt)

a) Hur många säkerhetsrapporter (med eller utan interna planer för räddningsinsatser) har undersökts av en extern expert?

b) Avseende hur många områden som uppges i 1 a har det ställts krav på fysisk planering för att konsekvenserna av storolyckor skall kunna begränsas?

Anmärkningar:

1. a) Begreppet aktiviteter motsvarar definitionen i artikel 1.2 a i direktivet.

b) Med "område" avses en industriell verksamhet där en eller flera aktiviteter bedrivs under samma tillverkares ansvar.

2. a) Med "säkerhetsrapport" avses information som skall lämnas i enlighet med artikel 5.1, dock ej sådan information som avses i punkt c första och tredje strecksatsen.

b) Med "interna planer för räddningsinsatser" avses den information som skall lämnas i enlighet med artikel 5.1 c första och tredje strecksatsen.

3. Med en "extern plan för räddningsinsatser" avses i detta frågeformulär planen i artikel 7.1 sista strecksatsen.

BILAGA II

FRÅGEFORMULÄR ANGÅENDE GENOMFÖRANDET UNDER 1995 OCH 1996 AV VISSA BESTÄMMELSER I DIREKTIV 82/501/EEG

De svar som ges skall endast avse aktiviteter och områden som omfattas av artikel 5. Begreppen område, aktivitet, säkerhetsrapport, intern plan för räddningsinsatser och extern plan för räddningsinsatser (nedan i fetstil) definieras i slutet av frågeformuläret.

1. a) Totalt antal områden.

b) Antal nya områden (nybyggda eller ändringar av processen/kapaciteten).

2. a) Totalt antal aktiviteter som bedrivs i de områden som anges i a.

b) Antal nyligen startade aktiviteter (nyligen startade eller ändringar av processen/kapaciteten).

3. Totalt antal säkerhetsrapporter

a) som redan inkommit till de behöriga medlemsstaterna.

b) Totalt antal väntade rapporter.

4. Hur många säkerhetsrapporter

a) innehåller interna planer för räddningsinsatser eller har bidragit till en intern plan för räddningsinsatser för området (enligt artikel 5.1 c)?

b) har undersökts av de behöriga myndigheterna och bedömts som tillräckliga som administrativ uppföljning för att kraven i artikel 7 skall vara uppfyllda?

5. Avseende hur många områden har de behöriga myndigheterna ställt formella krav eller vidtagit rättsliga åtgärder efter det att säkerhetsrapporten undersökts med avseende på kraven i artikel 7.1 sista strecksatsen?

6. För hur många områden som uppges i 1 a

a) finns det en extern plan för räddningsinsatser?

b) har det genomförts sådana inspektioner som avses i artikel 7.2?

c) har det lämnats information till allmänheten enligt artikel 8?

7. EJ obligatoriskt (svara om möjligt eller tillämpligt)

a) Hur många säkerhetsrapporter (med eller utan interna planer för räddningsinsatser) har undersökts av en extern expert?

b) Avseende hur många områden som uppges i 1 a har det ställts krav på fysisk planering för att konsekvenserna av storolyckor skall kunna begränsas?

Anmärkningar

1. a) Begreppet aktivitet motsvarar definitionen i artikel 1.2 a i direktivet.

b) Med "område" avses en industriell verksamhet där en eller flera aktiviteter bedrivs under samma tillverkares ansvar.

2. a) Med "säkerhetsrapport" avses information som skall lämnas i enlighet med artikel 5.1, dock ej sådan information som avses i punkt c första och tredje strecksatsen.

b) Med "interna planer för räddningsinsatser" avses den inf