RÅDETS SLUTSATSER av den 6 maj 1996 om vitboken Lära och lära ut: På väg mot kunskapssamhället (96/C 195/01)

I. MOTIVERING

1. Vid sitt möte den 6 maj 1996 diskuterade rådet vitboken Lära och lära ut: På väg mot kunskapssamhället som lagts fram av Europeiska kommissionen på initiativ av kommissionärerna Edith Cresson och Pádraig Flynn i samförstånd med kommissionären Martin Bangemann.

Genom synpunkterna nedan vill rådet (utbildning) bidra till den pågående debatten om centrala utbildningsfrågor i Europeiska unionens medlemsstater. Debatten inleddes i Venedig (den 2 och 3 februari 1996) vid öppningskonferensen för Europeiska året för livslångt lärande och kommer att fortsätta under år 1996 och senare.

Följande överväganden är inte avsedda att vara sista ordet i ämnet utan ett tillfälligt underlag för den inhemska nationella debatten och för den analys och diskussion i vilken de europeiska institutionerna och övriga tekniska instanser kommer att delta och som kommer att fortsätta under de irländska och nederländska ordförandeskapen.

2. Utbildningsministrarna vill först och främst tacka kommissionen för detta nya bidrag till analysen av de viktiga frågor som rör utbildningssystemens utveckling i medlemsstaterna, en analys som redan på ett avgörande sätt har utvecklats i den vitbok om tillväxt, konkurrenskraft och sysselsättning som utarbetades på initiativ av Jacques Delors och i de olika dokument som kommissionen lagt fram om yrkesutbildning, högre utbildning och distansundervisning.

I detta hänseende bör också slutsatserna från Europeiska rådets möte i Madrid i december 1995 nämnas, liksom slutsatserna från Europeiska rådets föregående möten i Essen och Cannes, som uppmärksammade den allvarliga situationen i unionens medlemsstater på det ekonomiska området och för sysselsättningen, de åtgärder som behöver antas för att förbättra utsikterna för tillväxt och utveckling samt slutligen vikten av att främja investeringar på nationell nivå och på gemenskapsnivå inom forskning, utveckling och utbildning.

Det råder inget tvivel om att år 1996, som genom Europaparlamentets och rådets beslut utropats till "Europeiska året för livslångt lärande", ger en betydelsefull möjlighet att inom de olika forumen för europeiskt samarbete och i de olika medlemsstaterna granska de frågor, krav och mål på medellång och lång sikt som avser utbildning inom gemenskapen.

Därför är det nödvändigt att till fullo utnyttja det tillfälle som erbjuds genom presentationen av vitboken, som är ett policydokument som analyserar problemen inom utbildningen och som också är relevant för den period när det lades fram, nämligen när artiklarna 126 och 127 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen börjat ge sina första resultat och som sammanfaller med lanseringen av Sokrates och Leonardo, de nya programmen för gemenskapssamarbete.

En annan betydelsefull aspekt är vitbokens syn på allmän och yrkesinriktad utbildning som helhet. Policydebatten måste baseras på en metod för analys som samtidigt omfattar problemen med enskildas utbildning och den ekonomiska tillväxten och arbetsmarknadens utveckling kopplade till yrkesutbildningens olika aspekter.

Slutligen bör man än en gång understryka fördelarna med en analys på gemenskapsnivå som överensstämmer med den debatt som förs i de olika medlemsstaterna liksom med insatserna för förnyelse och reformer inom ramen för den nationella politiken och som samtidigt uppmärksammar vissa problem som den senare beaktat. I detta sammanhang är det nödvändigt att understryka den nyckelroll som lärarna har i arbetet med att förnya och förbättra utbildningssystemens kvalitet.

3. Vitboken beskriver framtidens samhälle som ett "kunskapssamhälle" vars krav utbildningssystemen måste kunna tillgodose, särskilt genom europaorienterade strategier, som på vederbörligt sätt beaktar medlemsstaternas förutsättningar.

I framtidens samhälle skall utbildningen inte bara syfta till särskilda lösningar för att inlemma de unga i arbetslivet. Den kommer också att få en alltmer central roll för den personliga utvecklingen i alla dess aspekter, den sociala integrationen, medvetenheten om gemensamma värderingar, överföringen av kulturarvet och utvecklingen av individens självständighet.

Vitboken anger följande tre betydelsefulla och omvälvande faktorer i dagens europeiska samhälle:

- Spridningen av informationsteknologin och de genomgripande förändringar som den innebär för arbetets innehåll och organisation samt för produktionsprocessen.

- Globaliseringen av ekonomin.

- Den allt snabbare tillväxten och spridningen av vetenskapligt kunnande och härur utvecklad teknik.

Inledningsvis måste man noga studera den allmänna ramen för en analys av de problem som det samhälle i förvandling vi lever i ställs inför.

Vitboken förmedlar möjligen intrycket att analysen om inte enbart så åtminstone i väsentlig grad, framhåller de ekonomiska sidorna av mänsklig verksamhet. Titeln På väg mot kunskapssamhället riskerar också att bli tvetydig om den enbart tolkas som att den betydde att det finns ett linjärt samband mellan inlärning, ekonomisk utveckling och sysselsättningstillväxt.

Rådet anser att analysen av utbildningsproblemen i dagens och morgondagens Europa i tillräckligt hög grad måste lyfta fram de kulturella och utbildningsmässiga aspekterna på utvecklingen i förhållande till de strikt ekonomiska. Ekonomisk verksamhet är också en del av samhällslivet och bör omfatta de etiska aspekterna på den sociala utvecklingen. Den filosofiska och värderelaterade dimensionen bör utgöra ett betydande inslag för att ge en motvikt till vad som skulle kunna uppfattas som en syn på samhälleliga förändringar som hade kunnat förekomma under upplysningen, dvs. ett synsätt enligt vilket överdrivna förhoppningar sätts till kunskapen som ett självändamål.

En vidare tolkning av de problem och utmaningar som dagens samhälle står inför gör det möjligt att beakta det inflytande som andra faktorer än informationstekniken och ekonomins globalisering utövar när det gäller väntade förändringar, såsom exempelvis betydelsefulla demografiska förändringar, konfrontationer mellan kulturer, miljöfrågor, hot mot vårt gemensamma liv under demokratiska förhållanden, det allvarliga problemet med social utslagning som till stor del beror på skillnader i kunskaper och användningen av förmågan att behärska dessa kunskaper.

4. Vitboken anger två sätt att möta de ovannämnda utmaningarna. Det första är att ge människor möjlighet att tillägna sig en bred kunskapsbas; det andra är att utveckla de färdigheter som de behöver för att kunna få en anställning.

Enligt vitboken finns det en risk för att det uppstår en klyfta i det europeiska samhället mellan dem som kan förstå, dem som bara kan "konsumera" och dem som slås ut ur samhället och är beroende av understöd. Det är med andra ord fråga om en uppdelning mellan dem som vet och dem som inte vet.

Vitboken understryker alltså nödvändigheten av att utveckla den europeiska dimensionen i utbildningen. Den måste utgöra den grundläggande nivå på vilken visst samarbete mellan medlemsstaterna kommer att genomföras:

- med avseende på förfarandena, genom att lämpliga forum upprättas där dessa problem debatteras,

- med avseende på finansieringen, genom att man respekterar de olika medlemsstaternas val och accepterar att det för närvarande är omöjligt för gemenskapen att ställa ytterligare medel till förfogande men förordar att utbildning även i fortsättningen skall prioriteras,

- med avseende på behörighetsområdena, genom att strängt hålla sig till Maastrichtfördragets principer när det gäller medlemsstaternas ansvar för utbildningssystemens innehåll och organisation samt genom att bekräfta subsidiaritetsprincipen.

I syfte att konkretisera dessa riktlinjer identifierar vitboken fem allmänna mål och ett antal stödåtgärder:

- Uppmuntran till inhämtande av nya kunskaper (vitboken föreslår några stödåtgärder: lansering av ett europeiskt system för erkännande av nyckelfärdigheter, personliga kompetenskort, ett europeiskt system för dokumentation av kompetens, främjande av rörlighet för studenter, stöd till utveckling av läromedia.

- Närmande av skolan och företagen till varandra (genom att utbildningen öppnas mot arbetslivet, genom att företagen deltar i yrkesutbildningen, genom att samarbetet utvecklas mellan skolor och företag).

- Bekämpning av utslagningen (genom att stödja försök med skolor som ger "en andra chans" och koncentrera resurserna och kapaciteten till mindre gynnade områden, genom att främja försök med europeisk volontärtjänst).

- Färdigheter i tre gemenskapsspråk (stödja språkstudier från förskolenivån och också under yrkesutbildningen genom att använda system för att bedöma och garantera kvaliteten i språkutbildningen).

- Likvärdig behandling av materiella investeringar och investeringar i utbildning (genom att ändra den skatte- och bokföringsmässiga behandlingen av utbildningskostnader).

II. SLUTSATSER

Rådet (utbildning) betraktar vitbokens mål som antydningar om en tänkbar utveckling på utbildningsområdet i medlemsstaterna och på Europeiska unionens nivå. Det vill att de föreslagna åtgärderna diskuteras ingående under Irlands och Nederländernas ordförandeskap, då med hänsyn tagen till de förslag som kommissionen eventuellt kommer att lägga fram.

Rådet anser det nödvändigt att från början framhålla att åtgärder om vilka beslut kan komma att fattas sedan diskussionen om vitboken avslutats måste ta hänsyn till

- principerna i artiklarna 126 och 127 i fördraget,

- den däri uttalade subsidiaritetsprincipen, och

- behovet av anpassning till den budgetplan som fastställts på utbildningsområdet.

De mål som anges i vitboken och de åtgärder som föreslås i den medför problem som man inte kan bortse ifrån:

A. Erkännande av nyckelfärdigheter

Med siktet inställt på detta och för att rörligheten inom gemenskapen skall säkerställas, finns det ett starkt behov av tydlig dokumentation av olika utbildningsvägar, särskilt som detta är ett viktigt medel för att främja kvaliteten på utbildningen. Med tanke på olikheterna mellan utbildningssystemen verkar det för närvarande svårt att erkänna informella utbildningsvägar. Det är således en fråga som förtjänar ytterligare granskning också med hänsyn till det utvecklingsarbete som pågår i vissa länder.

På nuvarande stadium och på grundval av rådets resolutioner av den 31 december 1992 och den 5 december 1994 verkar det möjligt och önskvärt att jämföra erfarenheterna från medlemsstaterna med avseende på dokumentation av olika utbildningsvägar och att stödja medlemsstaternas initiativ till att genomföra nya modeller för detta. Många medlemsstater anser att man bör undvika en överdriven byråkratisering som skulle få negativa konsekvenser för flexibiliteten och rörligheten på marknaden.

B. Att närma skolan och arbetslivet till varandra

De problem som uppstått i medlemsstaterna på grund av arbetslösheten, särskilt ungdomsarbetslösheten, gör detta till en central fråga för utbildnings- och socialpolitiken. Såväl i medlemsstaterna som på Europanivå, inom ramen för gemenskapsprogram av vilka det senaste är Leonardo, har många olika försök gjorts att underlätta övergången mellan skola och arbetsliv. Redan genom sin mångfald är dessa försök en värdefull resurs när det gäller att knyta an arbetet i skolor och yrkesutbildningsanstalter till näringslivet. En enda referensmodell skulle få en begränsande effekt, även om den tillämpades i enlighet med de olika utbildningssystemens organisation.

Det måste likaledes understrykas att målet inte enbart kan vara att mekaniskt anpassa utbildningsvägarna till arbetslivets krav utan det måste också vara att se till att varje individ har förmåga att anpassa sig till förändringar.

Som OECD slagit fast bör man stärka samarbetet mellan alla de olika samhällssektorer som kan förbättra förhållandet mellan skolan och arbetslivet.

Det krävs också ett bättre samarbete mellan de instanser som ansvarar för analys av nya krav på yrkeskvalifikationer.

Som klargjordes i Jacques Delors vitbok är det nödvändigt att gå mot ett "utbildningssamhälle" där utbildningen inte bara fungerar som en nyckel till arbetslivet utan också är ett sätt att på bästa möjliga sätt ta till vara individens potential.

C. Kampen mot utslagningen

Paradoxalt nog medför den vetenskapliga utvecklingen och teknikspridningen en risk för att klyftan vidgas mellan dem som har kunskap och kan tillämpa den och dem som inte besitter det nya kunnandet.

Den verkliga utmaningen för utbildningssystemen är att skapa förutsättningar för att alla skall kunna erbjudas lämpliga utbildningsmöjligheter, sett i perspektivet av ett livslångt lärande.

Således måste man ytterligare sträva efter att förbättra de grundläggande utbildningssystemens kvalitet för att undvika att människor upplever att de missgynnas och misslyckas. För att hantera sådana situationer kommer varje medlemsstat att vidta de åtgärder som den bedömer som nödvändiga och främja ett bredare erfarenhetsutbyte.

Många medlemsstater anser inte att problemen med misslyckanden i utbildningen kan lösas genom en enda institutionell åtgärd. För att ge dem som lämnat utbildningssystemet tidigt och således utan formella kvalifikationer fler chanser kommer alla medlemsstater att sträva efter att vidta och utveckla nödvändiga åtgärder för att erbjuda dessa människor olika möjligheter samt uppmuntra ett erfarenhetsutbyte för att främja fördjupade överväganden på detta område.

D. Språkkunskaper

I gemenskapssamarbetet har språkkunskaper alltid betraktats som ett grundläggande mål för att främja enskilda människors rörlighet och interkulturella utbildning. Mot bakgrund av detta är det väsentligt att de nuvarande gemenskapsprogrammen utnyttjas fullt ut. Vissa länder anser att deras betoning av Europeiska unionens språk - som betraktas som viktiga och prioriterade på grundval av Resolutionen om flerspråkighet av 1995 - uppenbarligen inte kan innebära att de inte uppmärksammar andra språk i sin nationella politik.

För att nå målet om färdigheter i tre av Europeiska unionens språk föreslår kommissionen framför allt en kvalitetsstämpel för initiativ som uppmuntrar språkinlärning. En sådan tanke möts med invändningar från medlemsstaterna. Kommissionen anser att frågan förtjänar särskild uppmärksamhet under den pågående diskussionen.

E. Att behandla materiella investeringar på samma sätt som investeringar i utbildning

Förslaget att införa samma finansieringsnivå för alla berörda parter inom utbildningsområdet är inte okomplicerat, det har konsekvenser för användningen av allmänna medel. Det skapar nämligen problem såvitt avser redovisning och skatter när det gäller utgifter för utbildning. En undersökning av hur denna fråga för närvarande hanteras i medlemsstaterna vore önskvärd.

Sammanfattningsvis är det rådets enhälliga uppfattning att vitboken utgör en grund utifrån vilken man under de kommande månaderna kan fördjupa sig i de centrala frågorna på utbildningsområdet de närmaste åren.

När man planerar ytterligare samarbete på gemenskapsnivå är det emellertid omöjligt att bortse från två grundläggande faktorer för utvecklingen av utbildningssystemen, nämligen:

- lärarnas roll, ansvar och yrkeskvalifikationer, som de politiska beslutsfattarna borde ägna största möjliga uppmärksamhet,

- kvaliteten i utbildningssystemen, vilkas verkliga måttstock är samhällets behov såsom de avspeglas i förväntningarna och kraven från elever, föräldrar och samhället i stort.

När det gäller vidareutbildning är, som ministrarna slagit fast vid andra tillfällen, en god grundutbildning av avgörande betydelse för individens fullständiga personliga utveckling och förmåga att utveckla sin yrkesmässiga kompetens.

Diskussionen kommer att fortsätta på grund av utbildningsfrågornas komplexitet i ett samhälle som snabbt och ständigt förändras och mot bakgrund av myndigheternas och arbetsmarknadens parters ökande ansvar för att skapa integrerade utbildningssystem och för att erbjuda fortsatt utbildning som kommer att beröra individen under hela livet.

Den analys som kommer att göras, kan således förväntas öppna nya områden för samarbete på gemenskapsnivå. De rapporter som kommissionen kommer att lägga fram, i synnerhet mot bakgrund av resultaten från de planerade konferenserna om särskilda ämnen, kommer att bidra till detta.

En diskussion är ändamålsenlig även därför att de problem som tas upp i vitboken har studerats i andra internationella organ som OECD, Europarådet och Unesco, där man också är mycket medveten om utbildningsfrågornas globala dimension, deras samband med arbetsmarknad och sysselsättning och deras kulturella och strikt utbildningsmässiga betydelse.

Kommissionens vitbok ligger inom ramen för den analys och de förslag som gäller de viktigaste frågorna i den internationella debatten: arbetskraftens fria rörlighet, främjandet av flerspråkighet och interkulturell utbildning, övergångsprocesser, utveckling av arbetsmarknadsparternas roll i utbildningssystemen, införandet av ny informationsteknik i undervisningen och lika möjligheter för alla med beaktande av kvaliteten i utbildningssystemen.

Den analys som görs på europeisk nivå bör möjligen ges en politisk vikt som skall prägla samarbetet mellan medlemsstaterna i deras strävan att bland annat genom insatser på utbildningsområdet genomföra Europeiska unionens övergripande mål utifrån de tre utgångspunkterna: ekonomiskt samarbete, medborgarnas gemenskap och aktivt deltagande i de internationella förbindelserna.

Gemenskapens institutioner bör var och en på respektive kompetensområde bidra till att fastställa områden för gemensamma åtgärder som strikt följer bestämmelserna i fördraget. Följaktligen måste medlemsstaternas reservationer och tvivel gentemot vissa av vitbokens förslag till insatser (erkännande av kompetens, ett europeiskt lärlingssystem, kvalitetsintyg till skolor, "andra chans-institutioner") beaktas med tanke på frågornas komplexitet, som kräver ytterligare överväganden och en närmare jämförelse av utvecklingsarbetet i medlemsstaterna, innan man kan utarbeta särskilda och samverkande handlingsprogram som medför utnyttjande av ekonomiska resurser.