Kommissionens beslut

av den 13 november 2002

om det stöd som beviljats fiskare och musselodlare på grund av algblomningen och upphörandet med fiskeverksamheten i Adriatiska havet under 2000

[delgivet med nr K(2002) 4365]

(Endast den italienska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2003/88/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 88 i EG-fördraget, särskilt artikel 14 i denna(1),

efter att i enlighet med artikel 88.2 första stycket ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig, och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

I

FÖRFARANDE

(1) Genom en skrivelse av den 26 september 2000, registrerad den 28 september 2000, anmälde Italiens ständiga representation till kommissionen ett utkast till lagförslag om akuta åtgärder inom sektorerna för transport och fiske. Förslaget innehåller åtgärder till förmån för de båda sektorerna, bland annat i artikel 4.1-4.4 och 4.6-4.10 där det föreskrivs åtgärder till förmån för fiskare och musselodlare som är verksamma i Adriatiska havet. Åtgärderna registrerades som anmält stöd nr N 159C/2000.

(2) Genom en skrivelse av den 2 oktober 2000 inkom de italienska myndigheterna med den aktuella texten (nedan kallad "regeringsförordning nr 265 av den 26 september 2000") som offentliggjordes i Gazzetta ufficiale den 27 september 2000. De italienska myndigheterna har ombetts inkomma med kompletterande upplysningar vid fyra tillfällen, närmare bestämt i skrivelser av den 23 november 2000, den 20 februari 2001, den 30 maj 2001 och den 5 juli 2001, vilka besvarats i skrivelser av den 5 februari 2001, den 2 maj 2001, den 31 maj 2001 och den 24 juli 2001. Av de uppgifter som översändes bör särskilt nämnas skrivelsen av den 5 februari 2001 vilken innehöll texten till lag nr 343 av den 23 november 2000 (som grundade sig på regeringsförordning nr 265), som offentliggjorts i Gazzetta ufficiale av den 25 november 2000, samt tre förordningar utfärdade av jord- och skogsbruksministern den 19 juli 2000, den 3 augusti respektive den 22 december 2000 som innehåller tillämpningsföreskrifter för lagen.

(3) Förordningarna av den 3 augusti och den 22 december 2000, i vilka det fastställs konkreta föreskrifter för ersättningen, antogs med omedelbar verkan. Eftersom det inte krävdes förhandsgodkännande från kommissionen för någon av bestämmelserna för att lagen och tillämpningsföreskrifterna skulle kunna träda i kraft kunde åtgärderna vidtas omedelbart. Ärendet fördes därför den 9 februari 2001 till registret över icke-anmälda stöd med löpnumret NN 12/2001.

(4) Genom en skrivelse (K(2001) 3465 slutlig) av den 13 november 2001 underrättade kommissionen Italien om att samtidigt som ersättningen till fiskare för upphörande av fisket mellan den 19 juni och den 19 juli 2000 ansågs förenlig med den gemensamma marknaden, hade kommissionen beslutat att inleda det formella granskningsförfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget avseende ersättningen till fiskare för upphörande av fisket efter den 19 juli 2000 och ersättningen till musselodlare. Italien inkom med sina synpunkter genom en skrivelse av den 20 december 2001 och en skrivelse av den 20 februari 2002.

(5) Kommissionens beslut om att inleda förfarandet offentliggjordes dem 29 januari 2002 i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(2). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med synpunkter på åtgärderna i fråga och den 27 februari 2002 inkom en skrivelse som sammanställts av tre organisationer, dvs. Federcoopesca, Lega Pesca och AGCI Pesca. Skrivelsen har vidarebefordrats till de italienska myndigheterna i enlighet med artikel 6.2 i förordning (EG) nr 659/1999.

II

BESKRIVNING AV ÅTGÄRDERNA

(6) Åtgärderna är tillämpliga avseende verksamhet i Adriatiska havet, kustområdena från Trieste till Brindisi, inklusive områdena Castro, Tricase, Santa Maria di Leuca och Otranto, som är belägna på den adriatiska sidan av kustområdena i Gallipoli.

2.1 Åtgärder till förmån för fiskarna

(7) Det är fråga om två former av åtgärder, för två olika perioder, dels perioden från den 19 juni till den 19 juli 2000, dels en period på 44 dagar från och med den 20 juli 2000.

2.1.1 Perioden från den 19 juni till den 19 juli 2000

(8) Åtgärden gynnar samtliga redare och befraktare, utom de som bedriver fiske på öppet hav, då dessa var tvungna att upphöra med fisket på grund av algblomningen. Stödbeloppet motsvarar inkomstbortfallet under upphörandet och baseras på inkomsterna från föregående år under samma period, dvs. mellan 7,5 miljoner italienska lire (3873 euro) för fartyg på mindre än 10 registerton och 20 miljoner lire (10329 euro) för fartyg på mer än 10 bruttoregisterton. Kommissionen anser att åtgärden är förenlig med den gemensamma marknaden.

2.1.2 Perioden efter den 19 juli 2000

(9) Det stöd för vilket det inletts ett formellt granskningsförfarande baseras på bestämmelserna i artikel 4.1 i lag nr 343 av den 23 november 2000. Stödet var avsett som ersättning till vissa kategorier av fiskare till följd av fiskeupphörandet från och med den 20 juli 2000 till följd av algblomningen. Enligt de italienska myndigheterna var syftet med upphörandet även att gynna återväxten av biomassa i Adriatiska havet.

(10) Kompletterande bestämmelser fanns även i de förordningar som utfärdades av jord- och skogsbruksministern den 19 juli respektive den 3 augusti 2000. I förordningen av den 19 juli 2000 fastställs att åtgärden avser fiskefartyg för fiske med trål eller partrål och för vilka det var obligatoriskt att upphöra med fisket och eventuellt på frivillig bas för fartyg som använder stationär utrustning och stänggarn. Åtgärden omfattar inte fartyg som bedriver fiske på öppet hav. Åtgärden avser både redare och sjöfolk och kostar 28,4 miljoner euro.

(11) Redarna har fått en ersättning som beräknats på grundval av fartygets tonnage och de sociala avgifter som de måste erlägga.

(12) Ersättningen beräknas per dag i hamn och utifrån nedanstående uppgifter om tonnage:

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

(13) Ersättning utgår maximalt för 30 dagar.

(14) Ersättningen avseende sociala avgifter kan däremot utgå under högst 44 dagar.

(15) Personalen på de berörda fartygen får ersättning motsvarande minimilön under den aktuella perioden och högst 44 dagar.

2.2 Åtgärder till förmån för musselodlare

(16) Bestämmelserna om stöd till musselodlare finns i artikel 4.6 i lag nr 343 av den 23 november 2000 och syftet är att ge ersättning till producenter (odling eller naturlig förekomst) för inkomstbortfall på grund av algblomning i Adriatiska havet. Genomförandebestämmelserna finns i artikel 1 i förordningen utfärdad av jord- och skogsbruksministern av den 22 december 2000.

(17) Stödet är högst 30 % av bortfallet beräknat på föregående års omsättning. Åtgärden omfattar totalt 34 företag och anslaget är på 1500 miljoner lire (774685 euro).

(18) Musselodlare som redan beviljats annan ersättning omfattas inte av åtgärden. Kommissionen påpekar i sammanhanget att de åtgärder som vidtogs till förmån för musselodlare i regionen Friuli-Venezia Giulia som också drabbats av algblomning under 2000 ansågs förenligt med den gemensamma marknaden (beslut som meddelats Italiens regering i skrivelsen SG(2001) D/289817 av den 17 juli 2001).

2.3 Skälen till att förfarandet inleddes

2.3.1 Åtgärder till förmån för fiskarna

(19) Mot bakgrund av vilka skäl de italienska myndigheterna anger för åtgärderna har de granskats i enlighet med artikel 87.2 b i EG-fördraget respektive riktlinjerna för granskning av statligt stöd inom sektorn för fiske och vattenbruk (nedan kallade "riktlinjerna") från 1973(3) och som var i kraft när åtgärderna fastställdes.

(20) Även när det gäller perioden efter den 19 juli 2000 använder sig de italienska myndigheterna av algblomningen för att motivera åtgärderna. Av de uppgifter som tillhandahållits är det emellertid inte möjligt att med säkerhet fastställa att det var på grund av algblomningen som fisket upphörde under perioden. Kommissionen har hävdat att åtgärderna inte kan motiveras på grundval av artikel 87.2 b i EG-fördraget, i vilken det anges att stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser är förenliga med den gemensamma marknaden.

(21) Italien säger dessutom att ett annat motiv för fiskeupphörandet skulle vara att främja återväxten av biomassa.

(22) Enligt punkt 2.2.2 i riktlinjerna kan stöd till tillfälligt upphörande med fiskeverksamhet anses vara förenligt om det syftar till att delvis kompensera de intäktsförluster som har samband med ett tillfälligt upphörande med fiskeverksamhet som motiveras av icke förutsebara och icke upprepade händelser med i synnerhet biologiska orsaker.

(23) Det tillfälliga upphörandet, som förlängdes av de italienska myndigheterna till efter den 19 juli 2000 förefaller inte tillhöra den kategorin. Det var inte fråga om en oväntad händelse av ett sådant slag att den kan jämföras med en naturkatastrof och det är inte heller möjligt att motivera upphörandet på grundval av vetenskapliga rön avseende en oväntad och ej förutsägbar minskning av resurserna, som skulle kräva särskilda åtgärder som ett tillfälligt upphörande med fisket. Kommissionen har påpekat att Italien under föregående år har vidtagit åtgärder för att ge ersättning vid liknande fiskeupphörande. Kommissionen har hittills inte gjort invändningar. När det gäller 1999 granskades åtgärderna med löpnummer N 419/99 och en skrivelse (SG(99) D/7551 av den 17 september 1999) översändes till de italienska myndigheterna. När det gäller 1998 granskades åtgärderna med löpnummer NN 101/98 och en skrivelse (SG(99) D/1581 av den 23 juni 1999) översändes till de italienska myndigheterna. När det gäller 1997 granskades åtgärderna med löpnummer NN 99/97 och en skrivelse (SG(97) D/6770 av den 6 augusti 1997) översändes till de italienska myndigheterna. Det förefaller som om åtgärderna även tillämpats på fiske i Adriatiska havet. Stödåtgärderna för 2000 förefaller kunna repeteras och kan därför inte anses förenliga på grundval av punkt 2.2.2 första stycket i riktlinjerna.

(24) Enligt andra stycket i samma punkt i riktlinjerna kan emellertid ett stöd för tillfälligt upphörande med fisket anses förenligt med den gemensamma marknaden om kommissionen har fått förhandsgranska åtgärden (granskning från fall till fall). Kommissionen hade kunnat anse att stödet ifråga uppfyllde kriterierna om det tillfälliga upphörandet hade varit av det slag som föreskrivs i artikel 16.1 i rådets förordning (EG) nr 2792/1999 av den 17 december 1999 om föreskrifter och villkor för gemenskapens strukturstöd inom fiskerisektorn(4), dvs. enligt a) oförutsebara händelser, särskilt sådana som orsakas av biologiska omständigheter eller enligt c) genomförande av en plan för återhämtning av en resurs som hotar att uttömmas, eller när det gäller åtgärderna till förmån för sjöfolket, enligt artikel 12.6 i förordningen, dvs. åtgärder av socioekonomisk art i samband med åtgärder för att bevara resurserna. Det aktuella upphörandet föreföll inte svara mot något av dessa fall.

(25) Mot bakgrund av detta och den preliminära bedömningen på grundval av artikel 6 i förordning (EG) nr 659/1999 hävdade kommissionen att det förelåg allvarliga tvivel rörande huruvida åtgärderna var förenliga med riktlinjerna för granskning av statligt stöd inom sektorn för fiske och vattenbruk.

2.3.2 Åtgärder till förmån för musselodlare

(26) Åtgärderna i fråga syftade till ersättning till musselodlare för inkomstbortfall (odling eller naturlig förekomst) till följd av algblomning.

(27) Kommissionen har konstaterat att stödet ifråga var avsett att kompensera för förluster till följd av en naturkatastrof, dvs. algblomningen, och att det därför var att betrakta som förenligt med den gemensamma marknaden. De uppgifter som inkommit från de italienska myndigheterna är emellertid inte tillräckliga för att det med säkerhet skall kunna fastställas att det inte förekommer överkompensation. Det har inte bevisats att andelen 30 % av omsättningen under föregående år inte är större än det egentliga inkomstbortfallet på grund av algblomningen. Det föreligger därför fortfarande tvivel om huruvida åtgärden är förenlig med artikel 87.2 b i EG-fördraget.

III

ITALIENS SYNPUNKTER

(28) De italienska myndigheterna ger i sina synpunkter först en genomgång av de olika etapperna i ärendet och hänvisar sedan till bestämmelserna i artikel 16.1 i förordning (EG) nr 2792/1999 beträffande tillfälligt upphörande av verksamheten på grund av oförutsebara händelser, särskilt sådana som orsakas av biologiska omständigheter. Italien anser att algblomningen utgör en sådan exceptionell och oförutsebar händelse.

(29) Italien vänder sig mot kommissionens ståndpunkt att perioden skall delas upp i två perioder, dvs. före och efter den 19 juli 2000 då man menar att uppdelningen är godtycklig. För Italiens del har datumet den 19 juli inget med algblomningen att göra utan det är endast den dag då man sammanträdde för att besluta om att gå från frivilligt upphörande till obligatoriskt. Italien hävdar att man på grundval av de första uppgifter som inkommit från fiskare gav vetenskapliga institut i uppdrag att följa utvecklingen och att de rapporter som dessa utarbetade av organisatoriska skäl inte kunde tas i beaktande av den centrala rådgivande havsfiskekommittén förrän efter den 19 juli.

(30) Å andra sidan, eftersom följande vetenskapliga rapporter visade att algblomningen hade minskat per den 19 juli, är det ändå sant att algblomningen fortfarande orsakade skador för fiskarna, och att det inte var möjligt att avgöra när fenomenet skulle komma att upphöra. Om man ser till de vetenskapliga rapporter som lagts fram senare kan man se att det hade varit möjligt att förkorta upphörandeperioden, men att det i praktiken var nödvändigt att ta hänsyn till osäkerhetsfaktorn.

(31) I en skrivelse av den 20 februari 2002 översände de italienska myndigheterna en sammanfattande vetenskaplig rapport som sammanställts av laboratoriet för marinbiologi och fiske i Fano. Enligt rapporten var algblomningen som värst i juli och minskade sedan gradvis i augusti för att försvinna i september. I augusti rörde sig algmassorna först mot den centrala delen av Adriatiska havet och sedan söderut. Fisket kunde återgå till normal verksamhet i september. Fenomenets utbredning varierar emellertid både tids- och platsmässigt.

(32) När det gäller den ersättning som utgått till musselproducenterna preciserar Italien att de förluster som beräknats utifrån föregående års omsättning stämmer med nivån 30 %. Antalet företag som begärt ersättning är 34.

IV

SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

(33) Federcoopesca, Lega Pesca och AGCI Pesca är tre organisationer som företräder fiskare i Italien. I en skrivelse anger de tre organisationerna att de inte förstår på vilken grund kommissionens synpunkter vilar. Man menar att det i lagtexten tydligt klargörs att det är fråga om en åtgärd som motiveras av att det är omöjligt att bedriva fiske på grund av den exceptionella algblomningen.

(34) Utan stödåtgärden skulle fartygen och deras besättningar bli utan inkomst. Redarna hade även med stöd i italiensk lagstiftning kunnat avskeda besättningarna med omedelbar verkan om inte staten hade trätt in. Dessutom är redarna inte tvungna att återanställa samma besättningar.

(35) Enligt de tre organisationerna började algblomningen i mars 2000 och förvärrades under maj. Fiskarna vände sig till staten på grund av de svårigheter i yrkesutövandet som drabbade dem för att förmå staten att vidta lämpliga åtgärder.

(36) De tre organisationerna anser att de åtgärder som vidtogs av de italienska myndigheterna helt och fullt är i enlighet med artikel 16.1 i förordning (EG) nr 659/1999.

(37) Beträffande ersättningen till musselodlarna anser man att tröskelvärdet 30 % av skadorna har iakttagits med beaktande av att lag nr 72/92 som tillåter den aktuella typen av åtgärd inte är tillämplig förrän skadorna omfattar mer än 35 % av omsättningen. Det har därför inte förekommit någon överkompensation.

(38) Dessa synpunkter har vidarebefordrats till de italienska myndigheterna, som instämmer.

V

BEDÖMNING AV ÅTGÄRDERNA

A. Förekomst av statligt stöd

(39) Enligt artikel 87.1 i EG-fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.

(40) När det gäller fisket är åtgärderna avsedda att kompensera för de förluster som drabbat redarna till följd av det tillfälliga fiskeupphörandet och att garantera besättningarna minimilön, samt att täcka redarnas sociala avgifter. Ersättningen till redarna utgör en finansiell förmån och således ett stöd. När det istället gäller de löner som skulle ha betalats ut av företagen måste man beakta att stödet för att täcka lönerna och de sociala avgifterna får till effekt att kostnaderna minskar för de aktuella företagen. Vid en första anblick skulle man kunna tänka att ersättningen för löner och sociala avgifter inte utgör ett stöd, då syftet är att garantera besättningarna minimilön och social trygghet under upphörandet, utan att detta innebär någon uppenbar fördel för företagen. Det är emellertid viktigt att påpeka att åtgärden som syftar till att vidmakthålla arbetsavtalet mellan redaren och den anställde och att detta gynnar den förstnämnde som är part i avtalet, och som genom åtgärderna befrias från sina avtalsskyldigheter under det tillfälliga upphörandet. Åtgärden utgör därför ett stöd till de berörda företagen i fiskesektorn.

(41) När det gäller musselodling är syftet med åtgärden att ge producenterna ersättning för de skador som de drabbats av på grund av algblomningen. Ersättningen till producentföretagen utgör en finansiell förmån och således ett stöd.

(42) Dessutom är det så att åtgärderna finansieras med nationella medel samtidigt som produkterna saluförs på gemenskapsmarknaden. Företagens positioner stärktes således av åtgärderna, både på den italienska marknaden i förhållande till företag från andra medlemsstater som önskar saluföra sina produkter på den marknaden (fiskeriprodukter och andra produkter som konkurrerar med fiskeriprodukterna) och på marknaderna i andra medlemsstater i förhållande till de företag som är verksamma på de marknaderna (avseende samma produkter). Åtgärden ger därför de italienska företagen en fördel och snedvrider eller hotar därför att snedvrida konkurrensen och kan komma att påverka handeln mellan medlemsstaterna.

(43) Av ovan angivna skäl utgör åtgärderna ifråga statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget och är därför principiellt otillåtna i enlighet med artikel 87.1. De kan endast betraktas som förenliga med den gemensamma marknaden om de omfattas av något av undantag som fastställs i EG-fördraget.

B. Bedömning av huruvida åtgärderna är förenliga med artikel 87.2 b i EG-fördraget

Åtgärder till förmån för fiskarna

(44) I den skrivelse där kommissionen underrättar Italien om sitt beslut att inleda det formella granskningsförfarandet angående de aktuella åtgärderna anger kommissionen att den ansåg att den ersättning som beviljats för det tillfälliga upphörandet med fiskeverksamheten mellan den 19 juni och den 19 juli 2000 var förenlig med den gemensamma marknaden, eftersom den orsakats av ett naturligt fenomen, dvs. algblomningen, som får betraktas som en naturkatastrof i enlighet med artikel 87.2 b i EG-fördraget. Det formella granskningsförfarandet avseende perioden efter den 19 juli 2000 inleddes eftersom det av de olika uppgifter som inkom från de italienska myndigheterna inte gick att fastställa huruvida upphörandet med fiskeverksamheten under den perioden berodde på samma fenomen.

(45) Den information som de italienska myndigheterna tillhandahållit efter det att det formella granskningsförfarandet inleddes innehåller kompletterande uppgifter som visar att det tillfälliga upphörande med fiskeverksamheten som beslutades genom regeringsförordningen av den 19 juli 2000 och som löpte från den 20 juli till den 1 september kan anses bero på samma fenomen, dvs. algblomningen. Det är även sant, som de italienska myndigheterna bekräftar, att upphörandets längd teoretiskt sett hade kunnat förkortas, eftersom situationen i stort redan hade normaliserats under augusti, men att detta i praktiken var svårt eftersom fenomenets utveckling inte kan förutsägas. Mot bakgrund av detta kan kommissionen konstatera att både upphörandet efter den 19 juli och upphörandet mellan den 19 juni och den 19 juli berodde på algblomningen, som är att betrakta som en naturkatastrof i enlighet med artikel 87.2 b i EG-fördraget.

(46) Den ersättning som betalats ut kan således betraktas som förenlig med den gemensamma marknaden med tillämpning av artikel 87.2 b i EG-fördraget på villkor att ersättningen motsvarar de faktiska förlusterna, dvs. på villkor att det inte förekommit överkompensation.

(47) Kommissionen konstaterar att sjöfolket fått ersättning i enlighet med minimilön och att det därför inte förekommit någon överkompensation.

(48) Ersättningen till redarna ligger inom ramen för maximal ersättning enligt artikel 14 och bilaga III till rådets förordning (EG) nr 2468/98 av den 3 november 1998 om kriterier och förfaranden för gemenskapens strukturstöd inom fiskeri- och vattenbrukssektorn och för beredning av avsättning av dess produkter(5). Den förordningen kan inte i sig utgöra grunden för fastställandet av ersättningsbeloppen, då den upphävdes och ersattes genom förordning (EG) nr 2792/1999. Då det emellertid i den förordningen i likhet med förordning (EG) nr 2468/98 endast fastställs att finansieringen vid tillfälligt upphörande med fiskeverksamheten skall ske via Fonden för fiskets utveckling (FFU) men det inte fastställs något bidragsbelopp (vilket skall fastställas av medlemsstaten i enlighet med lagstiftningen om statligt stöd) och endast fastställs hur finansieringen skall fördelas mellan medlemsstaten och FFU kan kommissionen godkänna hänvisningen till maximal ersättning enligt förordning (EG) nr 2468/98. Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att den ersättning som beviljats redarna på grundval av ovannämnda belopp kan anses förenlig med den gemensamma marknaden.

Åtgärder till förmån för musselodlare

(49) Det formella granskningsförfarandet inleddes på grund av att kommissionen utifrån tillgängliga uppgifter inte kunde fastställa om den ersättning som beviljats låg inom ramen för de skador som uppkommit eller om det förekommit överkompensation.

(50) I sina synpunkter angående inledandet av förfarandet anger de italienska myndigheterna att ersättningarna beräknats utifrån föregående års omsättning (1999). De italienska myndigheterna har vidare angett att det inte är möjligt att hänvisa till uppgifter om omsättningen för föregående år (1998) då det även under det året förekom ett upphörande med fiskeverksamheten i Adriatiska havet mellan maj och augusti på grund av händelserna i Kosovo. Det upphörandet åtföljdes av kompensationsåtgärder som förklarades förenliga med den gemensamma marknaden i kommissionens skrivelse till de italienska myndigheterna SG(2000) D/104 064 av den 8 juni 2000. De italienska myndigheterna menar emellertid ändå att produktionen och omsättningen för 1999 är likvärdig med produktionen och omsättningen under 1997. Mot bakgrund av ovanstående anser kommissionen att ersättningen för skador under 2000 kan anses godtagbar i det aktuella fallet, trots att den beräknats på grundval av uppgifter för ett enda år, när det vanligtvis krävs uppgifter för tre år så att effekterna av eventuella produktionstoppar kan uteslutas.

(51) Kommissionen konstaterar vidare att i enlighet med lagen av den 5 februari 1992 om anslag för ersättningar av detta slag beviljas ersättning endast om skadorna uppgår till minst 35 % av omsättningen. På grundval av ovanstående och i enlighet med kommissionens praxis enligt vilken stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer endast får betraktas som förenliga med den gemensamma marknaden om skadorna motsvarar minst 30 % av den normala produktionen, kan de ersättningar som betalats ut i det aktuella ärendet betraktas som förenliga med den gemensamma marknaden. Eftersom ersättningen till de enskilda företagen dessutom inte överskrider 30 % av omsättningen för föregående år föreligger det ingen risk för överkompensation.

(52) Eftersom stödet beviljats på grund av algblomningen är det förenligt med den gemensamma marknaden i enlighet med artikel 87.2 b i EG-fördraget.

VI

SLUTSATSER

(53) Kommissionen konstaterar att Italien har genomfört stöd till fiskare under perioden efter den 19 juli 2000 och till musselodlare på grundval av regeringsförordning nr 265 av den 26 september 2000 (lag nr 343 av den 23 november 2000) i strid med artikel 88.3 i fördraget.

(54) Det aktuella statliga stödet är emellertid förenligt med den gemensamma marknaden i enlighet med artikel 87.2 b i EG-fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

De stödåtgärder som Italien har genomfört till förmån för fiskare under perioden efter den 19 juli 2000 och till musselodlare i Adriatiska havet under samma år på grundval av artikel 4.1-4.4 och 4.6-4.10 i regeringsförordning nr 265 av den 26 september 2000 (lag nr 343 av den 23 november 2000) är förenliga med den gemensamma marknaden.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till Republiken Italien.

Utfärdat i Bryssel den 13 november 2002.

På kommissionens vägnar

Franz Fischler

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 83, 27.3.1999, s. 1

(2) EGT C 25, 29.1.2002, s. 12.

(3) EGT C 100, 27.3.1997, s. 12.

(4) EGT L 337, 30.12.1999, s. 10.

(5) EGT L 312, 20.11.1998, s. 19.