KOMMISSIONENS BESLUT nr 962/98/EKSG av den 7 maj 1998 om upphävande av besluten nr 1751/94/EKSG och nr 55/96/EKSG beträffande införande av slutgiltiga antidumpningstullar på import av hematittackjärn med ursprung i Brasilien, Polen, Tjeckien, Ryssland, och Ukraina

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen,

med beaktande av kommissionens beslut nr 2277/96/EKSG av den 28 november 1996 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska kol- och stålgemenskapen (1), särskilt artikel 9 i detta,

efter samråd med rådgivande kommittén, och

med beaktande av följande:

A. FÖRFARANDE

(1) I juli 1994 infördes genom kommissionens beslut nr 1751/94/EKSG (2) en slutgiltig antidumpningstull på import till gemenskapen av hematittackjärn med ursprung i Brasilien, Polen, Ryssland och Ukraina. Tullsatsen var skillnaden mellan priset 149 ecu/ton och värdet fritt gemenskapens gräns i de fall detta värde var lägre än ovannämnda pris.

(2) I januari 1996 infördes genom kommissionens beslut nr 55/96/EKSG (3) en slutgiltig antidumpningstull på import till gemenskapen av hematittackjärn med ursprung i Tjeckien och ett åtagande från en särskild exportör godtogs. Tullsatsen fastställdes på samma sätt som ovan.

(3) I punt 14 i beslut nr 1751/94/EKSG och punkt 52 i beslut nr 55/96/EKSG fastställdes det att med hänsyn till den ständigt föränderliga marknadssituationen för den berörda produkten och till gemenskapens intresse av att bevara konkurrenskraften hos användarna av den berörda produkten föreföll det nödvändigt att övervaka den fortsatta utvecklingen och de negativa effekter som kunde drabba användarna och att se över antidumpningsåtgärderna om marknadssituationen visade att det var befogat.

B. ÖVERSYN

(4) Mot bakgrund av den påtagliga ökningen av exportpriserna som kunde ha återverkningar på dumpningsmarginalerna och marknadsläget i gemenskapen meddelade kommissionen den 10 april 1996 i ett tillkännagivande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (4) att den på eget initiativ skulle inleda en interimsöversyn i enlighet med artikel 11.3 i kommissionens beslut nr 2277/96/EKSG (nedan kallat "grundbeslutet").

(5) Kommissionen underrättade officiellt gemenskapsindustrin, exportörer/tillverkare, importörer och användarindustrier som den visste var berörda och deras intresseorganisationer samt företrädarna för de exporterande länderna. Alla direkt berörda parter gavs tillfälle att inom den tidsfrist som anges i tillkännagivandet om inledande, skriftligen lämna sina synpunkter och begära att bli hörda.

(6) Med hänsyn till det stora antalet exportörer/tillverkare i Brasilien beslutade kommissionen att i enlighet med artikel 17 i grundbeslutet använda sig av stickprov för att fastställa dumpning i fråga om det landet. Kommissionen kontaktade alla brasilianska exportörer/tillverkare som var kända sedan föregående antidumpningsförfarande och den sammanslutning som företrädde dem. De företag som uppgav de största volymerna av export till gemenskapen under 1995 och förklarade sig villiga att samarbeta ingick i urvalet, dvs. ett stickprov bestående av sex exportörer/tillverkare valdes ursprungligen ut bland de sexton svar som inkommit. Inga kommentarer mottogs från någon berörd part angående det föreslagna stickprovet, vilket därför valdes. De företag som slutligen ingick i stickprovet stod för en större andel av den sammanlagda volymen av export till gemenskapen under 1995.

(7) Kommissionen skickade frågeformulär till de utvalda parterna i Brasilien och till alla parter som den visste var berörda i andra exporterande länder som omfattades av undersökningen och i gemenskapen. Svar mottogs från de utvalda brasilianska företagen, två polska företag, en tjeckisk exportör/tillverkare, två gemenskapsproducenter, tre icke närstående importörer, sex användarföretag i gemenskapen och två sammanslutningar av användarindustrier i gemenskapen. Inga ryska eller ukrainska exportörer/tillverkare samarbetade i undersökningen.

(8) Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som ansågs nödvändiga för att fastställa dumpning och skada, och den genomförde kontrollbesök på plats hos följande företag:

a) Tillverkare i gemenskapen

- DK Recycling und Roheisen GmbH, Duisburg (Tyskland)

- Servola Spa., Trieste (Italien)

b) Exportörer/tillverkare

Brasilien

- Calsete, Sete Lagoas

- Plantar Siderúrgica SA, Sete Lagoas

- Sicafe, Sete Lagoas

- Siderúrgica Ita-Min Ltda, Sete Lagoas

Polen

- Zaklad Wielkopiecowy Szczecin SP. Zoo

- Huta Szczecin SA., Szczecin

Tjeckien

- Vítkovice as, Ostrava

c) Icke närstående importör

- Frank & Schulte GmbH, Essen (Tyskland)

d) Användarföretag i gemenskapen

- Compagnie Française des Fontes en Coquille, Rochefort (Frankrike)

- La Fonte Ardennaise, Vivier-au-Court (Frankrike)

- Starkey's Technicast Ltd., Hull (Förenade kungariket)

(9) Dumpningsundersökningen omfattade perioden från och med den 1 januari 1995 till och med den 31 mars 1996 (nedan kallad "undersökningsperioden"). Undersökningen rörande skada omfattade perioden från och med 1992 till och med slutet av undersökningsperioden.

C. PRODUKT SOM ÄR FÖREMÅL FÖR UNDERSÖKNING OCH LIKADAN PRODUKT

(10) Den berörda produkten är samma produkt som i de tidigare undersökningarna, dvs. olegerat tackjärn innehållande högst 0,5 viktprocent fosfor, som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 7201 10 19 (innehållande minst 0,4 viktprocent mangan och mer än 1 viktprocent kisel) och kallas hematittackjärn.

Hematittackjärn används för tillverkning av gjutjärn med grafit i flingor (gråjärn), särskilt för gjutgods av hög kvalitet till maskiner och maskinverktyg samt till gjutgods med termisk och kemisk användning.

(11) Kommissionen fann att hematittackjärn som tillverkas och säljs av gemenskapsindustrin har samma grundläggande fysiska, kemiska och tekniska egenskaper och användningsområden som det som importeras från de berörda länderna. På samma sätt har hematittackjärn som säljs på hemmamarknaden i Brasilien, Polen och Tjeckien och sådant som exporteras till gemenskapen från de fem berörda länderna samma fysiska, kemiska och tekniska egenskaper och användningsområden. Därför drogs slutsatsen att hematittackjärn som tillverkas och säljs i de exporterande, berörda länderna är likadant som det som exporteras från de länderna till gemenskapen och det som tillverkas och säljs i gemenskapen, i den mening som avses i artikel 1.4 i grundbeslutet.

D. DUMPNING

1. Normalvärde

a) Brasilien

(12) Som framgår av punkt 6 användes stickprov för att fastställa normalvärdet. Ett företag som ursprungligen ingick i stickprovet, vilket omfattade sex företag, underlät att tillhandahålla väsentliga uppgifter. Detta företag uteslöts därför ur stickprovet och ansågs vara ett icke samarbetsvilligt företag.

(13) Under undersökningens gång framkom det att ett av företagen som ingick i stickprovet hade nära förbindelser med ett annat företag som också tillverkade och sålde den berörda produkten och som inte ingick i det ursprungliga stickprovet. Med hänsyn till dessa kopplingar mellan de två företagen och för att undvika kringgående av eventuella antidumpningsåtgärder inbegreps detta närstående företag i det slutliga stickprovet, som därigenom omfattade sex företag.

(14) För att fastställa normalvärde analyserade kommissionen huruvida försäljningen på hemmamarknaden för var och en av de utvalda exportörerna/tillverkarna var representativ i enlighet med artikel 2.2 i grundbeslutet. För fem brasilianska exportörer/tillverkare fastställdes det att den sammanlagda försäljningsvolymen på hemmamarknaden av den berörda produkten motsvarade minst 5 % av den försäljningsvolym som exporterades till gemenskapen.

(15) Sedan prövades det huruvida försäljningen på hemmamarknaden för dessa fem exportörer/tillverkare utgjorde normal handel så som den beskrivs i artikel 2.4 i grundbeslutet. I de fall där det vägda genomsnittliga försäljningspriset var lika högt som eller högre än den vägda genomsnittliga kostnaden per enhet och där omfattningen av försäljning till priser under kostnaden per enhet var mindre än 20 % av den försäljningsvolym som utgjorde underlag för fastställandet av normalvärdet ansågs all försäljning utgöra normal handel och normalvärdet fastställdes på grundval av de vägda genomsnittliga priser som faktiskt betalades vid all försäljning på hemmamarknaden. I de fall där det vägda genomsnittliga försäljningspriset var lägre än den vägda genomsnittliga kostnaden per enhet eller där omfattningen av försäljning som skedde till förlust var minst 20 % av den försäljningsvolym som utgjorde underlag för fastställandet av normalvärdet, fastställdes normalvärdet på grundval av de vägda genomsnittliga priser som faktiskt betalades vid den återstående lönsamma försäljningen på hemmamarknaden, vilken utgjorde minst 10 % av försäljningen av produkten på hemmamarknaden.

(16) Den återstående brasilianska exportören/tillverkaren i stickprovet sålde inte den berörda produkten på hemmamarknaden under undersökningsperioden. Därför grundades dess normalvärde, i enlighet med artikel 2.1 grundbeslutet, på det vägda genomsnittet av de priser på hemmamarknaden som togs ut av de andra fem exportörerna/tillverkarna och som användes för att fastställa normalvärdet för dem.

b) Ryssland och Ukraina

Jämförbart land

(17) Eftersom både Ryssland och Ukraina anses vara länder som inte har marknadsekonomi måste ett jämförbart land med marknadsekonomi väljas ut för att normalvärdet skulle kunna fastställas i enlighet med artikel 2.7 i grundbeslutet. Brasilien föreslogs som ett lämpligt val, framför allt på grund av liknande förhållanden i tillgången på råmaterial och energi. Dessutom var den brasilianska hemmamarknaden tillräckligt representativ i fråga om volym. Den brasilianska marknaden verkar också vara tillräckligt konkurrensutsatt med tanke på det stora antalet företag som finns där. Slutligen bör det noteras att det togs hänsyn till det faktum att Brasilien redan hade använts som jämförbart land i den ursprungliga antidumpningsundersökningen. Inga kommentarer till valet av Brasilien som jämförbart land mottogs från någon berörd part i Ryssland eller Ukraina.

Försäljning på hemmamarknaden

(18) Genom undersökningen konstaterades det att de samarbetsvilliga företagen i det jämförbara landet hade tillräckligt stor försäljning vid normal handel med den berörda produkten på hemmamarknaden, i den mening som avses i artikel 2.2 i grundbeslutet. Normalvärdet för Ryssland och Ukraina beräknades därför på grundval av de faktiska priser som hade betalats eller skulle betalas för försäljning av den berörda produkten i det jämförbara landet, dvs. Brasilien, så som anges i punkt 15 ovan.

c) Polen

(19) För att fastställa normalvärdet gjorde kommissionen den analys som beskrivs i punkt 14. För båda de polska exportörerna/tillverkarna fastställdes det att den sammanlagda försäljningsvolymen på hemmamarknaden av den berörda produkten motsvarade minst 5 % av den försäljningsvolym som exporterades till gemenskapen.

(20) Sedan prövades det huruvida deras försäljning på hemmamarknaden utgjorde normal handel i enlighet med artikel 2.4 i grundbeslutet. För en exportör/tillverkare utgjorde den lönsamma försäljningen på hemmamarknaden mindre än 10 % av den sammanlagda försäljningen på hemmamarknaden och den ansågs därför otillräcklig som grundval för normalvärdet. Under dessa omständigheter ansågs det lämpligt att konstruera normalvärdet i enlighet med artikel 2.3 i grundbeslutet genom att till produktionskostnaderna för den berörda produkten lägga ett skäligt belopp för att täcka försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader och för vinst (som fastställdes på grundval av lönsam försäljning).

(21) För den andra exportören/tillverkaren ansågs uppgifterna om dess kostnader vara otillförlitliga, framför allt på grund av att fördelningen rörande vissa särskilda kostnader inte vederbörligen motiveras och därför inte beaktades. Lönsamhetsanalysen för denna exportör/tillverkare gjordes genom att dess försäljningspriser på hemmamarknaden jämfördes med de produktionskostnader per enhet som hade fastställts för den första exportören/tillverkaren eftersom de båda faktiskt använde samma produktionsanläggning. På grundval av detta konstaterades det att försäljningen vid normal handel med den berörda produkten var tillräckligt stor på hemmamarknaden så normalvärdet fastställdes på grundval av de vägda genomsnittliga priser som faktiskt betalades vid all försäljning på hemmamarknaden.

d) Tjeckien

(22) För att fastställa normalvärdet gjorde kommissionen den analys som beskrivs i punkterna 14 och 15. För den enda tjeckiska exportör/tillverkare som samarbetade i undersökningen fastställdes det att den sammanlagda försäljningsvolymen på hemmamarknaden av den berörda produkten motsvarade mer än 5 % av den försäljningsvolym som exporterades till gemenskapen. Sedan fastställdes det att volymen av den försäljning som denna exportör/tillverkare gjorde till förlust motsvarade mer än 20 % av den försäljning som utgör underlag för fastställande av normalvärdet. Följaktligen fastställdes normalvärdet på grundval av det vägda genomsnittliga pris som faktiskt betalades för den återstående lönsamma försäljningen på hemmamarknaden, vilket motsvarade mer än 10 % av försäljningen på hemmamarknaden av den berörda produkten.

2. Exportpris

a) Brasilien, Polen, Tjeckien

(23) Eftersom alla samarbetsvilliga exportörer/tillverkare i Brasilien, Polen och Tjeckien sålde sin export direkt till oberoende importörer i gemenskapen, fastställdes exportpriserna på grundval av de priser som faktiskt betalades eller skulle betalas av dessa oberoende importörer, i enlighet med artikel 2.8 i grundbeslutet.

b) Ryssland och Ukraina

(24) Eftersom inga av de berörda företagen i Ryssland och Ukraina samarbetade i förfarandet (se punkt 7) fastställdes exportpriserna på grundval av tillgängliga uppgifter, i enlighet med artikel 18 i grundbeslutet. I detta sammanhang och i avsaknad av andra uppgifter ansågs uppgifter från Eurostat utgöra en lämplig grund för fastställande av exportpriser.

3. Jämförelse

a) Brasilien

(25) I syfte att säkerställa en rättvis jämförelse mellan normalvärdet och exportpriserna för företagen i stickprovet togs hänsyn i form av justeringar till olikheter som påstods och konstaterades påverka prisernas jämförbarhet, i enlighet med artikel 2.10 i grundbeslutet. Följaktligen gjordes justeringar för skillnader i transport-, försäkrings-, hanterings- och lastningskostnader och därmed sammanhängande kostnader, samt för kreditkostnader och provisioner.

b) Ryssland och Ukraina

(26) I enlighet med artikel 2.10 i grundbeslutet justerades de ryska och ukrainska exportpriserna, som hade angivits i ledet cif gemenskapens gräns, när exportpriset fob vid nationalgränsen skulle fastställas. Dessa justeringar avspeglade de genomsnittliga transport- och försäkringskostnader som uppstod vid transport av den berörda produkten från ländernas gränser till gemenskapens gräns.

c) Polen

(27) I syfte att säkerställa en rättvis jämförelse mellan normalvärdet och exportpriserna för de samarbetsvilliga företagen togs hänsyn i form av justeringar i olikheter som påstods och konstaterades påverka prisernas jämförbarhet, i enlighet med artikel 2.10 i grundbeslutet. Följaktligen gjordes justeringar för olikheter i transport, försäkring, hantering, lastning och därmed sammanhängande kostnader samt för kreditkostnader.

d) Tjeckien

(28) I syfte att säkerställa en rättvis jämförelse mellan normalvärdet och exportpriserna för det samarbetsvilliga företaget togs hänsyn i form av justeringar till olikheter som påstods och konstaterades påverka prisernas jämförbarhet, i enlighet med artikel 2.10 i grundbeslutet. Följaktligen gjordes justeringar för olikheter i kreditkostnader.

4. Dumpningsmarginal

a) Brasilien

(29) I regel gjorde kommissionen en jämförelse mellan exportörenas/tillverkarnas vägda genomsnittliga normalvärden och vägda genomsnittliga exportpriser.

Beträffande tre brasilianska företag jämfördes emellertid, i enlighet med artikel 2.11 i grundbeslutet, det vägda genomsnittliga normalvärdet med priset för var och en av exporttransaktionerna till gemenskapen eftersom det framkom att det fanns ett mönster för exportpriserna som väsentligen skilde sig mellan olika tidsperioder. Följaktligen skulle en jämförelse mellan de vägda genomsnittliga normalvärdena och de vägda genomsnittliga exportpriserna inte till fullo ha återspeglat den dumpning som förekom.

För de samarbetsvilliga brasilianska tillverkarna/exportörerna fastställdes följande slutgiltiga dumpningsmarginaler, uttryckta i procent av pricet cif vid gemenskapens gräns:

>Plats för tabell>

(30) Som tidigare angivits i punkt 13 framkom det under undersökningens gång att ett av de företag som ingick i stickprovet hade nära förbindelser med ett annat företag som också tillverkade och sålde den berörda produkten. Det förstnämnda företaget ägde nästan hälften av aktierna i det senare och båda företagen hade gemensamma styrelsemedlemmar och använde samma försäljningskanaler. Med hänsyn till de nära förbindelserna mellan dessa två företag danas det stor risk för att antidumpningsåtgärderna skulle kringgås genom att exporten till gemenskapen gick genom företaget med den lägre dumpningsmarginalen om två olika marginaler fastställdes. Därför drogs slutsatsen att endast en dumpningsmarginal, grundad på det vägda genomsnittet av de dumpningsmarginaler som konstaterats för båda, skulle fastställas för de två företagen.

(31) Dumpningsmarginalen för de brasilianska företag som uttryckte sin vilja att samarbeta i kommissionens undersökning men inte ingick i stickprovet fastställdes i enlighet med artikel 9.6 i grundbeslutet på grundval av den vägda genomsnittliga dumpningsmarginal som konstaterades för företagen i stickprovet, varvid kommissionen bortsåg från varje noll- eller minimimarginal. Den fastställdes till 4,2 %, uttryckt i procent av pricet cif vid gemenskapens gräns.

Dessa företag är:

- Siderúrgica Alterosa Ltda

- Insivi

- Interlagos Siderúrgia Ltda

- Companhia Siderúrgica Lagoa da Prata

- Metalsider Ltda

- Companhia Siderúrgica Pitangui

- Siderpa

- Siderúrgica Valinho SA

- Siderúrgica União Bondespachense

- Viena Siderúrgica do Maranhão SA

(32) Dumpningsmarginalerna för de icke samarbetsvilliga företagen, inklusive det företag som avses i punkt 12, fastställdes på grundval av tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 18 i grundbeslutet. Eftersom en jämförelse mellan de uppgifter avseende exporten till gemenskapen som lämnades av de samarbetsvilliga brasilianska tillverkarna/exportörerna och statistiken från Eurostat tydde på en mycket hög samarbetsnivå, ansåg kommissionen att de mest tillförlitliga tillgängliga uppgifterna var de som fastställts under undersökningen och att den högsta konstaterade dumpningsmarginalen för en exportör/tillverkare som ingick i stickprovet var den lämpligaste i detta avseende, eftersom det inte fanns något skäl att tro att en icke samarbetsvillig exportör/tillverkare hade bedrivit dumpning på en lägre nivå än den högsta som konstaterats. Detta tillvägagångssätt ansågs också nödvändigt för att inte belöna bristande samarbetsvilja. Följaktligen fastställdes dumpningsmarginalen, uttryckt i procent av priset cif vid gemenskapens gräns, för icke samarbetsvilliga tillverkare/exportörer i Brasilien till 6,5 %.

b) Ryssland och Ukraina

(33) I enlighet med artikel 2.11 i grundbeslutet jämfördes det vägda genomsnittliga normalvärde som hade fastställts för Brasilien med det vägda genomsnittliga exportpriset för Ryssland och Ukraina, som fastställts enligt ovan.

De dumpningsmarginaler som fastställdes för Ryssland och Ukraina var 2,6 % respektive 4,0 %, uttryckta i procent av pricet cif vid gemenskapens gräns.

c) Polen

(34) Kommissionen gjorde en jämförelse mellan exportörernas/tillverkarnas vägda genomsnittliga normalvärden och vägda genomsnittliga exportpriser i enlighet med artikel 2.11 i grundbeslutet.

De två polska företag som samarbetade i det nuvarande antidumpningförfarandet, Zaklad Wielkopiecowy Szczecin SPZOO och Huta Szczecin SA hävdade att de var två oberoende enheter. Det framkom emellertid att de var varandra närstående eftersom de delade chefer och arbetare, produktionsanläggningar och kontor, och ett av företagen ägde nästan hälften av aktierna i det andra. Med hänsyn till de nära förbindelserna mellan dessa två företag fanns det stor risk för att antidumpningsåtgärderna skulle kringgås genom att exporten till gemenskapen gick genom företaget med den lägre dumpningsmarginalen, om två olika marginaler fastställdes. Därför drogs slutsatsen att endast en dumpningsmarginal, grundad på det vägda genomsnittet av de dumpningsmarginaler som konstaterats för båda, skulle fastställas för de två företagen. Följaktligen slutgiltiga dumpningsmarginal, uttryckt i procent av priset cif vid gemenskapens gräns, fastställdes för dessa företag:

>Plats för tabell>

(35) För alla polska exportörer som varken besvarade kommissionens frågeformulär eller gav sig till känna på annat sätt fastställdes dumpningsmarginalen i enlighet med artikel 18.1 i grundbeslutet på grundval av tillgängliga uppgifter. Eftersom en jämförelse mellan de uppgifter avseende exporten till gemenskapen som lämnades av de samarbetsvilliga polska tillverkarna/exportörerna och statistiken från Eurostat tydde på en mycket hög samarbetsnivå, ansåg kommissionen att den dumpningsmarginal som fastställts på samma sätt som beskrivs i punkt 31 för de samarbetsvilliga företagen var den mest lämpliga dumpningsmarginal att tillämpa på de icke samarbetsvilliga företagen. Följaktligen fastslogs dumpningsmarginalen, uttryckt i procent av pricet cif vid gemenskapens gräns, för icke samarbetsvilliga tillverkare/exportörer i Polen till 12,8 %.

d) Tjeckien

(36) I enlighet med artikel 2.11 i grundbeslutet jämfördes det vägda genomsnittliga normalvärdet med priset för varje enskild exporttransaktion till gemenskapen eftersom det framkom att det fanns ett mönster för exportpriserna som väsentligen skilde sig mellan olika regioner i gemenskapen. Följaktligen skulle en jämförelse mellan de vägda genomsnittliga normalvärdena och de vägda genomsnittliga exportpriserna inte till fullo ha återspeglat den dumpning som förekom.

Följande slutgiltiga dumpningsmarginal, uttryckt i procent av priset cif vid gemenskapens gräns, fastställdes för den enda samarbetsvilliga exportören i Tjeckien;

>Plats för tabell>

(37) För alla tjeckiska exportörer som varken besvarade kommissionens frågeformulär eller gav sig till känna på annat sätt fastställdes dumpningsmarginalen i enlighet med artikel 18.1 i grundbeslutet på grundval av tillgängliga uppgifter. Eftersom en jämförelse mellan de uppgifter avseende exporten till gemenskapen som lämnades av den samarbetsvilliga tjeckiska exportören och statistiken från Eurostat tydde på en mycket hög samarbetsnivå, ansåg kommissionen att den dumpningsmarginal som fastställts på samma sätt som beskrivs i punkt 31 för det samarbetsvilliga företaget var den mest lämpliga dumpningsmarginal att tillämpa på icke samarbetsvilliga företag. Följaktligen fastställdes dumpningsmarginalen, uttryckt i procent av priset cif vid gemenskapens gräns, för icke samarbetsvilliga tillverkare/exportörer i Tjeckien till 7,4 %.

E. GEMENSKAPSINDUSTRIN

(38) Kommissionen begärde och mottog uppgifter från alla tillverkare i gemenskapen. De samarbetsvilliga tillverkarna utgör därför gemenskapsindustrin enligt artikel 4.1 i grundbeslutet.

F. SKADA

1. Inledande anmärkningar

(39) För att analysera skadan i denna översyn granskade kommissionen uppgifter som gällde perioden från och med 1992 till och med den 31 mars 1996. Eftersom undersökningsperioden omfattade 15 månader (1 januari 1995 till 31 mars 1996) anpassade kommissionen uppgifterna för den perioden till en period på 12 månader för att säkerställa en korrekt jämförelse. Geografiskt omfattade undersökningen gemenskapen i dess sammansättning av 15 medlemsstater. Det bör emellertid noteras att uppgifter om vissa skadefaktorer (t.ex. förbrukning och marknadsandelar) före 1995 extrapolerades för de tre nya medlemsstaterna (Finland, Sverige och Österrike).

2. Kumulering

(40) Kommissionen undersökte huruvida importen av hematittackjärn med ursprung i Brasilien, Polen, Ryssland, Tjeckien och Ukraina skulle slås samman i enlighet med artikel 3.4 i grundbeslutet.

(41) Kommissionen ansåg att alla villkor enligt artikel 3.4 i grundbeslutet för att importen från de fem länderna skulle slås samman var uppfyllda, dvs. varje exportlands dumpningsmarginal var högre än miniminivån, omfattningen av importen från varje enskilt land var inte försumbar och det var lämpligt att slå samman verkan av importen med hänsyn till konkurrensvillkoren mellan den importerade produkten och den likadana gemenskapsprodukten. Kommissionen drog slutsatsen att hematittackjärn med ursprung i de fem berörda länderna i alla avseenden är likadant som, utbytbart mot samt marknadsförs i gemenskapen genom jämförbara försäljningskanaler och under liknande affärsmässiga villkor som de produkt som tillverkas och säljs i gemenskapen. Därför anses de olika typer av importerat hematittackjärn som importeras från vart och ett av de berörda länderna konkurrera med varandra och med hematittackjärn som tillverkas och säljs i gemenskapen.

Importen från de fem berörda länderna slogs därför samman innan den granskades.

3. Förbrukning i gemenskapen

(42) Den synbara förbrukningen i gemenskapen fastställdes som summan av gemenskapsindustrins försäljning på gemenskapsmarknaden plus importen till gemenskapen från alla tredje länder. Visserligen ökade den sammanlagda förbrukningen mellan 1992 och undersökningsperioden från 826 961 till 989 622 ton, men tendensen var något ojämn år från år.

4. Den dumpade importens volym och marknadsandel

(43) Volymen av dumpad import från alla berörda länder ökade väsentligt från 441 226 ton år 1992 till 746 251 ton under undersökningsperioden.

(44) I de uppgifter från Eurostat som dessa avgöranden grundas på gjordes ingen åtskillnad mellan import från Tjeckien och import från Slovakien förrän under början av 1993. Tillgängliga uppgifter tyder emellertid på att det inte finns någon tackjärnsexportör/-tillverkare i Slovakien.

Dessutom gjorde Eurostat inte någon fullständig uppdelning av importen från f. d. Sovjetunionen förrän efter 1992.

(45) Marknadsandelen för den dumpade importen från alla berörda länder ökade från 53 % 1992 till 75 % under undersökningsperioden.

5. Priserna på den dumpade importen

(46) De vägda genomsnittliga cif-priserna för all import ökade från och med den 1992 till och med undersökningsperioden. Cif-priserna för importen från Brasilien och Ukraina låg över minimipriset 149 ecu/ton från och med att de provisoriska åtgärderna infördes (januari 1994) och framåt. Priserna för importen från Polen låg år 1994 under minimipriset men ökade avsevärt därefter. Priserna för importen från Ryssland låg år 1994 under minimiprisets nivå men ökade därefter. Vad gäller Tjeckien infördes inte de slutgiltiga antidumpningsåtgärderna förrän i januari 1996 och ett åtagande på samma nivå som minimipriset (149 ecu/ton) från en namngiven exportör/tillverkare godtogs. Därför hade åtgärderna beträffande Tjeckien varit i kraft i mindre än tre månader vid slutet av denna översyns undersökningsperiod (31 mars 1996).

(47) För att fastställa huruvida exportörena/tillverkarna underskred gemenskapsproducenternas priser jämförde kommissionen gemenskapsproducenternas vägda genomsnittliga priser på gemenskapsmarknaden med de jämförbara, vägda genomsnittliga priser som togs ut av vart och ett av de exporterande länderna i ett jämförbart handelsled, dvs. i ledet fritt lager för importören/handlaren och fritt fabrik för gemenskapsindustrin, förtullat och med justeringar för kostnader efter importen och vinst på grundval av tillgängliga uppgifter. De försäljningspriser som beaktades i gemenskapsproducenternas fall var priserna till oberoende köpare, vid behov justerade till ledet fritt fabrik.

(48) Resultatet av denna jämförelse visade följande prisunderskridandemarginaler för vart och ett av de berörda länderna under undersökningsperioden:

>Plats för tabell>

6. Gemenskapsindustrins situation

Inledande anmärkningar

(49) Under den antidumpningsundersökning som ledde till att åtgärder infördes på import av den berörda produkten med ursprung i Brasilien, Polen, Ryssland och Ukraina var sju gemenskapsproducenter aktiva på marknaden. Fem av dessa har upphört med tillverkningen sedan 1993.

Fyra av dessa fem företag är stora ståltillverkare i gemenskapen och för dem var produktionen av hematittackjärn till stora delar underordnad deras huvudsakliga verksamhet. Inom ramen för en rationaliseringsprocess beslutade dessa företag sig för att koncentrera sig på sina stora produkter och upphörde att tillverka hematittackjärn. För det femte företaget utgjorde den berörda produkten 33 % av dess sammanlagda produktion och ferromangan 67 % (samma masugn användes). Det huvudsakliga skälet till att produktionen upphörde var att företaget beslutade sig för att skaffa ferromangan från andra håll och därmed lägga ner driften av masugnen.

I slutet av undersökningsperioden för denna översyn återstod därför bara två gemenskapsproducenter, av vilka den ena tvångsförvaltades under större delen av den granskade perioden (från 1992 till september 1995) och var praktiskt taget konkursmässig. Det andra företaget hade en bättre ekonomisk ställning men gick likväl med förlust.

(50) På grund av den ovan beskrivna situationen beskrivs skadefaktorerna separat för gemenskapsproducenterna i sin helhet och för de två återstående gemenskapsproducenterna.

Tillverkning

(51) Den samlade produktionen av den berörda produkten minskade från 443 724 ton år 1992 till 297 527 år 1994 och till 238 154 ton under undersökningsperioden, en minskning med 46 % under den granskade perioden och en minskning med 20 % mellan 1994 och undersökningsperioden. Vid granskningen av ovanstående uppgifter måste det tas med i beräkningen att fem gemenskapsproducenter har stängt sina produktionsanläggningar.

(52) För de två återstående gemenskapsproducenterna minskade produktionen från 273 187 ton år 1992 till 253 527 år 1994 och till 232 314 ton under undersökningsperioden, en minskning med 15 % under den granskade perioden och en minskning med 8 % mellan 1994 och undersökningsperioden. Det bör noteras att det företag som tvångsförvaltades inte tillverkade den berörda produkten under den fösta nio månaderna av undersökningsperioden.

Gemenskapsindustrins försäljningsvolym

(53) Samtliga gemenskapsproducenters försäljningsvolym på gemenskapsmarknaden minskade från 363 882 ton år 1992 till 269 867 ton år 1994 och till 219 693 ton under undersökningsperioden, medan försäljningsvolymen för de två återstående gemenskapsproducenterna minskade från 246 476 ton år 1992 till 230 867 ton år 1994 och till 201 637 ton under undersökningsperioden.

Marknadsandel

(54) Försäljningsvolymens utveckling jämförd med utvecklingen av den synbara förbrukningen i gemenskapen visar att gemenskapsproducenternas marknadsandel minskade under den granskade perioden, från 44 % år 1992 till 27 % år 1994 och till 22 % under undersökningsperioden. De två återstående producenternas marknadsandel minskade från 30 % år 1992 till 23 % år 1994 och till 20 % under undersökningsperioden.

Kapacitet och kapacitetsutnyttjande

(55) På grund av att produktionsanläggningar stängts minskade den sammanlagda produktionskapaciteten från 1 817 000 ton till 991 334 ton under den granskade perioden, en minskning med 45 %. De två återstående producenternas kapacitet låg kvar på 890 000 ton.

(56) Kapacitetsutnyttjandegraderna är inte särskilt betydelsefulla på grund av stängningen av anläggningarna och den särskilda situationen för producenten under tvångsförvaltning.

Lager

(57) Gemenskapsproducenternas lagernivå minskade från 151 485 ton år 1992 till 33 207 ton under undersökningsperioden. Dessa siffror är dock inte särskilt betydelsefulla, eftersom produktionsanläggningar stängdes och lagren därefter såldes. De två återstående producenternas lagernivå visar en minskning från 43 417 till 33 207 ton under den granskade perioden. Producenten under tvångsförvaltning fortsatte att sälja från lagret under en flera månader lång period under undersökningsperioden medan produktionen hade upphört.

Prisutveckling

(58) Försäljningspriserna för den berörda produkten under hela den granskade perioden är bara tillgängliga beträffande de två återstående gemenskapsproducenterna. Det vägda genomsnittliga försäljningspriset för den berörda produkten såld på EG:s marknad minskade från 167 ecu/ton år 1992 till 144 ecu/ton år 1993, ökade till 158 ecu/ton år 1994, efter det att antidumpningsåtgärder hade införts, och till 174 ecu/ton under undersökningsperioden. Uttryckt i procent är prisökningen mellan 1992 och undersökningsperioden 4 % och ökningen mellan 1993 och undersökningsperioden 21 %.

Lönsamhet

(59) Vinstsiffror finns bara tillgängliga för de två återstående företagen. Tillgängliga uppgifter visar negativa, om än allt bättre, resultat för de två återstående företagen under hela den granskade perioden, med vägda genomsnittliga förluster på 36 % av omsättningen år 1992, 19 % år 1994 och 7 % under undersökningsperioden.

Sysselsättning

(60) Antalet anställda hos de två återstående företagen minskade från 444 år 1992 till 384 under undersökningsperioden, en minskning med 14 %.

Slutsats om skada

(61) Undersökningen har visat att trots att antidumpningsåtgärder infördes tvingades gemenskapsindustrin att stänga produktionsanläggningar (även om detta huvudsakligen inte berodde på den dumpade importen) och drabbades av minskad produktion och försäljning samt förlust av marknadsandelar. Gemenskapsindustrin återhämtade sig inte tillräckligt för att gå med vinst.

G. ORSAKSSAMBAND

1. Inledande anmärkningar

(62) I besluten nr 1751/94/EKSG och nr 55/96/EKSG konstaterade kommissionen att gemenskapsindustrin hade vållats skada orsakad av dumpad import med ursprung i Brasilien, Polen, Ryssland, Tjeckien och Ukraina. I den här översynen måste en undersökning göras huruvida importen i fråga fortsatte att vålla gemenskapsindustrin väsentlig skada.

2. Den dumpade importens inverkan

(63) Även om det skedde en betydande ökning av importvolymen från de berörda länderna och av deras marknadsandelar mellan 1992 och undersökningsperioden, noteras i allmänhet betydande ökningar i prisnivåerna för denna import efter det att åtgärderna infördes 1994, och prisnivåerna når upp över minimiprisnivån.

(64) Det bör noteras att efterfrågan i EG alltid har varit mycket större än vad gemenskapsproducenterna har haft möjlighet att tillgodose. Som mest, före stängningen av produktionsanläggningarna, kunde gemenskapsproducenterna möta 45 till 50 % av efterfrågan. Gemenskapsindustrins huvudsakliga bekymmer var prisnivån på importen från de berörda länderna snarare än volymen eller marknadsandelen.

(65) Gemenskapsindustrins karaktär har förändrats under den granskade perioden i och med att fem producenter har slutat tillverka produkten sedan 1993. Samtidigt som priset på det importerade hematittackjärnet kan ha visst inflytande på dessa företags beslut att upphöra med tillverkningen av den berörda produkten, fattades de inte i första hand på grund av den berörda importen.

(66) Tillverkning av hematittackjärn är den huvudsakliga inkomstkällan för de två återstående gemenskapsproducenterna. Undersökningen har, som tidigare uppgivits, visat att ett företag stod under tvångsförvaltning under större delen av den granskade perioden och var i stort sett konkursmässigt. Detta företag slutade i januari 1995 att tillverka den berörda produkten under en niomånadersperiod.

Det andra företaget befann sig visserligen i en bättre ekonomisk ställning men gick ändå med förlust under hela den granskade perioden, framför allt på grund av mycket höga kostnader för sociala åtgärder till följd av en tidigare omstrukturering. En omberäkning av detta företags lönsamhet med eliminering av dessa sociala kostnader visade att fastän förlusterna var uppenbara under både 1992 och 1993, gjorde företaget blygsamma vinster under 1994, 1995 och undersökningsperioden.

3. Slutsats

(67) Slutligen har kommissionen under denna översyn konstaterat att gemenskapsindustrins karaktär har förändrats väsentligt då enbart två producenter av hematittackjärn finns kvar. Undersökningen har dessutom visat att de återstående producenterna drabbades av svårigheter före och under hela den granskade perioden och fortsatte att notera negativa, om än allt bättre, ekonomiska resultat. Gemenskapsproducenternas svårigheter var emellertid av strukturell natur och fanns oberoende av den dumpade importen. Trots en betydande ökning av priset på den importerade produkten efter att antidumpningsåtgärderna hade införts fortsatte gemenskapsindustrin att ha svårigheter.

(68) Därför dras slutsatsen att den skada som gemenskapsindustrin har drabbats av inte i väsentlig utsträckning har orsakats av den dumpade importen, eftersom den i hög grad kan tillskrivas andra faktorer än import från de berörda länderna.

H. GEMENSKAPENS INTRESSE

1. Inledande anmärkningar

(69) Kommissionen granskade huruvida det låg i gemenskapens intresse eller inte att behålla de gällande åtgärderna eller huruvida slutsatsen kan dras att det ligger i gemenskapens intresse att ändra eller upphäva åtgärderna.

(70) Därför sände kommissionen frågeformulär till alla kända, berörda parter, inbegripet gemenskapsindustrin, importörer/handlare och användarindustrin. Kommissionen mottog endast begränsade svar från den berörda produktens användare och importörer/handlare.

2. Gemenskapsindustrins intresse

a) Gemenskapsindustrins karaktär och struktur

(71) Gemenskapsindustrin omvandlar i huvudsak råmaterial (vanligen järnmalm och koks) till hematittackjärn i masugnar vid temperaturer över 1 000° C. Det flytande järnet gjuts sedan till "tackor" och kyls ned innan det lagras och därefter säljs. Hematittackjärn är en lågteknologisk basprodukt av järn och är i sig ett råmaterial som används vid tillverkningen av gjutgods av gråjärn.

(72) Gemenskapsindustrin består av två företag, det ena är beläget i nordöstra Italien och det andra i nordvästra Tyskland. Båda företagen är relativt små och hade sammanlagt 393 personer anställda under undersökningsperioden. Hematittackjärn är dessa företags huvudsakliga produkt; det stod ungefär 85 % av omsättningen för vart och ett av företagen under undersökningsperioden.

(73) Tillverkningen av den berörda produkten undersökningsperioden uppgick till ungefär 230 000 ton, som såldes nästan uteslutande på gemenskapsmarknaden. I bästa fall kan gemenskapsindustrin täcka ungefär 30 % av förbrukningen i gemenskapen.

b) Följder av att behålla eller avsluta åtgärderna

(74) Det har fastställs att det med hänsyn till arten av de svårigheter som drabbat gemenskapsproducenterna inte är troligt att gemenskapsindustrin skulle kunna dra nytta av dessa åtgärder.

(75) Det bör vidare framhållas att trots införandet av antidumpningsåtgärderna och den konsekventa och betydande prisökningen har de företag som tidigare upphörde med produktionen av tackjärn inte återupptagit denna produktion.

3. Andra parters intressen

(76) Mot bakgrund av ovanstående slutsatser anses det inte nödvändigt att närmare granska åtgärdernas inverkan på andra berörda parter i just detta fall.

I. SLUTSATS

(77) Med hänsyn till ovanstående avgöranden beträffande skada, orsakssamband och gemenskapens intresse bör antidumpningsförfarandet i fråga om import av hematittackjärn med ursprung i Brasilien, Polen, Tjeckien, Ryssland, och Ukraina avslutas och åtgärderna upphöra att gälla.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Antidumpningsförfarandet i fråga om import av hematittackjärn med ursprung i Brasilien, Tjeckien, Polen, Ryssland, och Ukraina skall avslutas.

Artikel 2

Beslut nr 1751/94/EKSG och nr 55/96/EKSG skall upphöra att gälla.

Artikel 3

Detta beslut träder i kraft dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Detta beslut är till alla delar bindande och direkt tillämpligt i alla medlemsstater.

Utfärdat i Bryssel den 7 maj 1998.

På kommissionens vägnar

Leon BRITTAN

Vice ordförande

(1) EGT L 308, 29.11.1996, s. 11.

(2) EGT L 182, 16.7.1994, s. 37.

(3) EGT L 12, 17.1.1996, s. 5.

(4) EGT C 104, 10.4.1996, s. 11.