KOMMISSIONENS BESLUT av den 2 april 1997 om stöd till fårsektorn (stöd till marknadsföring) (Endast den franska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (97/611/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93.2 första stycket i detta,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 3013/89 av den 25 september 1989 om den gemensamma organisationen av marknaderna för får- och getkött (1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1589/96 (2), särskilt artikel 27 i denna,

efter att i enlighet med artikel 93.2 första stycket i fördraget ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig, med beaktande av dessa yttranden (3), och

med beaktande av följande:

I

Genom skrivelse av den 12 augusti 1994, registrerad den 16 augusti 1994, informerades kommissionen av Frankrikes ständiga representation vid Europeiska unionen om åtgärderna ifråga, som svar på en begäran om anmälan av den 27 juni 1994. Genom skrivelse av den 22 februari 1995, registrerad den 23 februari 1995, lämnade de franska myndigheterna kompletterande upplysningar som svar på kommissionens begäran av den 25 augusti 1994.

Kommissionen gjorde därefter på grundval av den information den förfogade över en preliminär undersökning av tre grupper av åtgärder riktade till fårsektorn: två insatser för styrning av produktionen i form av tekniskt stöd och investeringsstöd, samt marknadsföringsåtgärder.

Kommissionen har inte haft några invändningar enligt artiklarna 92 och 93 i fördraget med avseende på stödet till tekniskt stöd och till investeringar i fårsektorn.

Kommissionen har emellertid inlett det förfarande som avses i artikel 93.2 i fördraget med avseende på stödet till marknadsföring, enligt skrivelse SG(95) D/3878 av den 29 mars 1995, och har gett den franska regeringen tillfälle att yttra sig, liksom även de övriga medlemsstaterna och andra berörda parter genom offentliggörande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 289 av den 31 oktober 1995.

Genom skrivelse av den 14 juli 1995 har de franska myndigheterna lämnat de upplysningar som begärts inom ramen för nämnda förfarande.

Yttrande har även lämnats av tredje man genom skrivelse av den 18 december 1995. Det har överlämnats till de franska myndigheterna genom skrivelse av den 28 januari 1997.

Av skäl som framförs i motiveringen till beslutsförslaget har dessa inlagor inte undanröjt kommissionens tvivel på att åtgärderna ifråga är förenliga.

II

De åtgärder mot vilka kommissionen har inlett förfarandet enligt artikel 93.2 i fördraget är subventioner till åtgärder för att stödja marknadsföring av fårkött. Dessa åtgärder samfinansieras av yrkesutövarna, till minst 50 % av kostnaden, och de offentliga myndigheterna (jordbruks- och fiskeministeriet, OFIVAL).

Formerna kan sammanfattas som följer:

- Stöd till de åtgärder som vidtas på uppfödarnivå och som är en del av insatsen, och hos det organ som ansvarar för det ekonomiska utnyttjandet av ett kvalitetsmärke (ursprungsbeteckning, etikett, intyg om produkternas överensstämmelse).

- Genomförande av marknadsföringskampanjer som främjar avsättningen av dessa produkter, härstammande från vissa regioner, med informationskampanjer riktade till stora och medelstora detaljhandelsföretag och kötthandlare i detaljhandelsledet, och en reklamkampanj i radio som framhåller fördelarna hos produkterna (närhet, kvalitet, särdrag, lokalt eller regionalt ursprung. . .).

Kommissionen har på grundval av den information den har tillgång till beslutat inleda ovannämnda förfarande med hänsyn till att överträdelse av artikel 30 i fördraget kan misstänkas föreligga.

Åtgärderna ifråga har offentliggjorts i jordbruksministeriets informationstidskrift den 25 juni 1994.

Enligt detta offentliggörande hänvisar den "kvalitetsmärkning" som valts av de franska myndigheterna till produktens inhemska ursprung, då den franska flaggan och uttrycken "franskt lamm, charkmästarkvalitet" och "lamm från Frankrikes herdar" används.

I skrivelse av den 22 februari 1995 uppgav de franska myndigheterna att kampanjerna i huvudsak genomförts via massmedia. Enligt skrivelse av den 17 juli 1995 pågick kampanjen ifråga från januari till mars 1995, och statens intervention uppgick till 5 miljoner franska franc.

III

Kommissionen kan betrakta stöd till marknadsföring som förenligt med den gemensamma marknaden på följande villkor (4):

- Stöd får inte beviljas stöd till reklamåtgärder i strid mot artikel 30 i fördraget eller reklamåtgärder som gynnar bestämda företag.

- Reklamen får avse antingen överskottsprodukter från jordbruket, nya produkter eller ersättningsprodukter som ej är överskott, utveckling av vissa regioner, utveckling av små och medelstora företag, eller hälsokostprodukter av hög kvalitet.

- Som en allmän regel får den maximala stödsatsen inte överstiga 50 % av utgifterna.

Riktlinjerna för medlemsstaternas åtgärder i syfte att främja ovannämnda jordbruks- och fiskeprodukter (punkt 2.2.1 i kommissionens meddelande offentliggjort i Europeiska gemenskapernas officiella tidning C 272 av den 28 oktober 1986) föreskriver att reklamkampanjer avsedda att förmå konsumenterna att köpa inhemska produkter enbart på grund av deras inhemska ursprung tillhör sådana reklamåtgärder som utgör en uppenbar överträdelse av artikel 30 i fördraget.

Kommissionen har i sitt meddelande om inledandet av förfarandet bedömt att det i föreliggande fall, på grundval av den information den har tillgång till, endast kan styrkas att villkoret i tredje strecksatsen beaktas; beaktandet av villkoret i andra strecksatsen kan inte styrkas, och i varje fall föreligger misstanke om att artikel 30 i fördraget som avses i första strecksatsen ovan inte beaktats.

IV

Sedan förfarandet inleddes har yttranden inkommit till kommissionen från Frankrike, å ena sidan, och från tredje man, å den andra.

De franska myndigheterna och tredje man förnekar överträdelse av artikel 30. De gör gällande, för det första, att franska konsumenter under inga omständigheter lockas att köpa produkten ifråga "enbart på grund av dess inhemska ursprung".

Som stöd för denna slutsats har flera uppgifter anförts, bl.a. följande:

- Reklamen hänvisar inte "enbart" till produktens inhemska ursprung.

- Det rör sig om främjande av kvalitetskött (vilket kommer att garanteras genom sträng kontroll).

- De säljfrämjande åtgärderna är förbehållna produkter som uppfyller väldefinierade kvalitetskriterier.

- Den nationella logon har endast till uppgift att samordna de regionala säljfrämjande insatserna (regionala kvalitetsmärken etc.).

- Den nationella hänvisningen skall endast betraktas som en signatur för projektledaren.

- Reklamen syftar inte till att överdriva det inhemska ursprungets betydelse.

- Det rör sig om upplysning (inte övertalning) av kunden med särskild vikt vid produktens geografiska ursprung.

- Direktiv nr 79/112/EEG om märkning av livsmedel (artikel 2.1 a i och artikel 3.1.7).

Beträffande det andra villkoret ovan har tredje man hävdat att endast lamm uppfödda enligt vissa villkor var föremål för stöd till säljfrämjande åtgärder. Dessa villkor innebär en småskalig uppfödning på småföretag, lammen skall uppfödas nästan helt i mindre gynnade områden och skall framförallt ha en kvalitet vars kriterier definierats i en detaljerad och exakt produktspecifikation.

Målet för denna marknadsföringskampanj var just att få konsumenterna att lära känna och uppskatta produkter av en kvalitet utöver standardkvaliteten, vilken sistnämnda inte under några omständigheter kan tillgodogöra sig stödet till säljfrämjande åtgärder eller reklammaterial, som ställs till förfogande endast för dem som iakttar reglerna i produktspecifikationen.

V

Artikel 27 i förordning (EEG) nr 3013/89 innebär att artikel 92-94 i fördraget skall tillämpas på produktion av och handel med de produkter som avses i artikel 1, såvida inte undantag föreskrivs i samma förordning.

Enligt artikel 92.1 i fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.

Ifrågavarande åtgärder är stöd som ges enligt artikel 92.1 i fördraget.

De förbättrar den ekonomiska situationen för stödmottagande företag i jämförelse med deras konkurrenter som inte får detta stöd. Följaktligen snedvrider de eller hotar att snedvrida konkurrensen i nämnda mening.

Med beaktande av, å ena sidan, värdet av den berörda handeln med fårkött (under 1995: export från Frankrike till EG: 32,7 miljoner ecu; import från EG till Frankrike: 354,9 miljoner ecu) (5) och, å andra sidan, den franska produktionen (461,48 miljoner ecu) i jämförelse med produktionen i de andra medlemsstaterna (3 739,27 miljoner ecu) (6), är det tydligt att stödet är ägnat att påverka handeln mellan medlemsstaterna eftersom det gynnar den inhemska produktionen till nackdel för importen från andra medlemsstater.

I detta sammanhang bör understrykas att även ett relativt ringa stöd eller en relativt blygsam storlek på det mottagande företaget inte utan vidare utesluter möjligheten att handeln mellan medlemsstater påverkas.

Med hänsyn till det anförda är ifrågavarande stöd statligt stöd som fyller kriterierna enligt artikel 92.1 i fördraget.

Det finns emellertid undantag från oförenlighetsprincipen enligt artikel 92.1 i fördraget.

VI

De undantag från denna oförenlighet som medges i artikel 92.2 är uppenbart inte tillämpliga. De har inte heller åberopats av de franska myndigheterna.

De undantag som föreskrivs i artikel 92.3 i fördraget skall tolkas restriktivt vid granskning av alla stödprogram med regionala eller sektoriella syften eller vid varje individuell tillämpning av generella stödprogram.

De kan i synnerhet medges endast då kommissionen kan fastställa att stödet är nödvändigt för att förverkliga något av de angivna målen. Att enligt nämnda undantag medge stöd som inte förutsätter en sådan motprestation skulle innebära ett undergrävande av handeln mellan medlemsstaterna och en snedvridning av konkurrensen som inte kan motiveras med hänsyn till gemenskapsintresset, och skulle följaktligen ge otillbörliga fördelar för aktörer i vissa medlemsstater.

I det aktuella fallet krävs ingen motprestation av sådant slag för stödet. Den franska regeringen har inte angett, och kommissionen har inte funnit, något motiv som gjort det möjligt att konstatera att stödet ifråga fyller de villkor som ställs för tillämpning av något av de undantag som medges i artikel 92.3.

Det är inte fråga om åtgärder för att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse enligt artikel 92.3 b, eftersom stödet strider mot det gemensamma intresset genom att det kan påverka handeln.

Det är inte fråga om åtgärder för att avhjälpa en allvarlig störning i den berörda medlemsstatens ekonomi enligt samma bestämmelse.

Stödet har heller inte anmälts som regionalt stöd enligt artikel 92.3 a i fördraget.

De yttranden som lämnats av den franska regeringen och tredje man föranleder följande kommentarer och slutsatser från kommissionen.

Beträffande stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner kan kommissionen betrakta detta som förenligt när det inte påverkar handeln i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset (artikel 92.3 c).

För ett sådant stöd skall kunna anses vara förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 92.3 c i fördraget krävs för stöd till en viss reklamkampanj att det

- inte påverkar villkoren för handel i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset, och

- underlättar utvecklingen av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner genom att främja avsättningen av deras speciella produkter.

Eftersom det rör sig om stöd enligt artikel 92.1, är det definitionsmässigt ägnat att snedvrida, eller hotar att snedvrida konkurrensen, men enligt punkt 3 c i denna artikel kan det inte utan vidare förkastas om det inte sker i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset, för vilket kraven specificeras i begränsningsreglerna för statligt stöd till reklam för jordbruksprodukter och vissa produkter som endast omfattas av bilaga II i EEG-fördraget, men med undantag av fiskeprodukter (7), med beaktande av de mål som anges i artikel 39 i fördraget.

I den ordning som ovan nämnts bör det för varje stöd till reklam undersökas om det är förenligt, varvid, om det enligt de nämnda begränsningsreglerna och med tillämpning av något av de negativa kriterierna nedan är oförenligt, frågan huruvida stödet kan motiveras med något av de positiva kriterier som anges i punkt 3 saknar intresse och inte är tillämplig. Det gemensamma intresset hindrar enligt nämnda begränsningsregler kategoriskt att sådant stöd beviljas i följande fall:

Reklamstöd riktat direkt till produkter från ett eller flera företag (punkt 2.2) samt stöd till reklaminsatser som strider mot artikel 30 i fördraget (punkt 2.1).

Statligt stöd till en reklaminsats som genom sitt innehåll strider mot artikel 30 kan enligt artikel 92.3 inte anses förenligt med den gemensamma marknaden.

Kommissionen har inte kunnat konstatera att stödet till reklam varit riktat direkt till produkter från ett eller flera företag.

Den anser emellertid att de reklaminsatser som är orsak till att förfarandet inletts strider mot artikel 30 i fördraget.

Artikel 30 föreskriver att kvantitativa importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan skall vara förbjudna mellan medlemsstaterna, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artiklarna 31 och 37 i fördraget.

När det gäller detta förbud är det tillräckligt att åtgärderna ifråga var ägnade att hindra, direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt, import mellan medlemsstater (se fallet Dassonville (8)).

Åtgärderna ifråga är ägnade att hindra import mellan medlemsstater av följande skäl:

Kommissionen har fastställt sin politik ifråga om tolkning av artikel 30 när det gäller statligt stöd i sitt meddelande om statliga åtgärder i syfte att främja jordbruks- och fiskeprodukter (9).

Tredje man har ifrågasatt den juridiska betydelsen av detta meddelande. Kommissionen kan inte förstå denna argumentation. Kommissionen har i sin roll enligt artikel 92-94 i fördraget även till uppgift att se till att artikel 30 i fördraget respekteras genom att följa EG-domstolens rättspraxis (10), vars principer återspeglas i ovannämnda begränsningsregler (11).

Riktlinjerna för medlemsstaterna i bilagan fastställer i punkt 2.2.1 att reklaminsatser innebär överträdelse av artikel 30 om de söker förmå konsumenten att köpa inhemska produkter enbart på grund av deras inhemska ursprung.

Detta är emellertid uppenbart fallet när det gäller den påtalande åtgärden "lamm från Frankrikes herdar". Från konsumentsynpunkt ger den ingen annan hållpunkt än att det är fråga om en produkt av inhemskt ursprung. Det faktum att begreppet "herde" lagts till ändrar inte bedömningen.

Även beträffande den andra ifrågasatta åtgärden ("franskt lamm, charkmästarkvalitet") konstaterar kommissionen en överträdelse av ifrågavarande artikel 30, eftersom produktens inhemska ursprung fått en alltför framskjuten plats.

De bör noteras att kommissionen i punkt 2.3.1 i nämnda riktlinjer uttryckligen uppmanat medlemsstaterna att särskilt tillse att följande riktlinje tillämpas strikt:

"Angivande av produktionslandet med ett ord eller en symbol godtas med förbehåll att en rimlig jämvikt iakttas mellan hänvisningar till, å ena sidan produktens egenskaper och art och, å andra sidan, dess inhemska ursprung. Hänvisningen till det inhemska ursprunget skall underordnas det huvudboskap som meddelas konsumenterna genom kampanjen."

Inte heller detta villkor har beaktats. Hänvisningen till det inhemska ursprunget är inte på något sätt sekundärt. Detta framgår å ena sidan av att enligt överlämnande exempel bokstäverna i orden "Franskt lamm" är dubbelt så stora som i ordet "charkmästarkvalitet", och å andra sidan av att "Franskt lamm" är tryckt i rött och placerats över "charkmästarkvalitet" som har blått tryck.

Intrycket förstärks av att den franska flaggan används.

Under dessa omständigheter är det på intet sätt fråga om en rimlig jämvikt mellan hänvisningarna till, å ena sidan produktens egenskaper och, å andra sidan, dess inhemska ursprung.

Märkningen ifråga ger ingen ytterligare hänvisning.

Därför är begreppet kvalitetskriterier och kvalitetskontroll inte tillämpliga. De förebygger inte på något sätt att åtgärden har karaktär av hinder mot fri omsättning.

Denna slutsats bekräftas av rättspraxis från EG-domstolen (12), som har hävdat att på en marknad som så långt möjligt skall uppvisa en enhetlig marknads egenskaper, rätten till en kvalitetsbenämning för en produkt - med undantag av regler tillämpliga på ursprungsbeteckning och uppgifter om härstamning - endast kan göras beroende av objektiva inneboende egenskaper som bestämmer produktens kvalitet i jämförelse med samma produkt av lägre kvalitet, men inte av den geografiska lokaliseringen av något steg i produktionen.

Detta gäller dessutom såväl för påståendet att den nationella logon endast skulle samordna reklaminsatserna på det regionala planet eller helt enkelt upplysa konsumenten genom att ange produktens geografiska ursprung, som för den framförda invändningen att den nationella hänvisningen skulle uppfattas som projektledarens signatur.

Beträffande dessa invändningar bör det påminnas om att en enkel hänvisning till det inhemska ursprunget eller till projektledaren enligt kommissionens uppfattning inte heller utgör någon överträdelse av artikel 30 förutsatt att denna hänvisning inte är alltför framträdande.

Det mål som enligt de franska myndigheterna "åsyftas" med marknadsföringen ifråga, definierad på ett negativt sätt (stödet "syftar" inte till att ge överdriven betydelse åt det inhemska ursprunget) ändrar inte verkan och är därför under alla förhållanden ovidkommande med avseende på artikel 30 i fördraget. Vad som är av vikt är just att den inhemska hänvisningen uppfattas som signatur för "projektledaren" som uppges vara fransk (jfr "franskt" lamm, "herdar från Frankrike"). Dessutom kan de franska myndigheternas svar endast bekräfta kommissionens klagomål, så mycket mera som det hänvisar till den franska fårsektorns förlorade konkurrenskraft, till nödvändigheten av att inrikta kampanjerna på "kvalitén garanterad av er slaktare på våra herdars lamm, i strävan att undanröja stagnationen i försäljningen av lammkött på vårt territorium".

Tredje man har vidhållit att förbudet mot att nämna lammköttets franska ursprung skulle strida mot gemenskapsrätten.

Detta påstående förefaller sakna all relevans eftersom kommissionen inte på något sätt förordat något absolut förbud mot att ange ursprunget, vilket för övrigt klart framgår av de riktlinjer som ingår som bilaga i ovannämnda meddelande av den 28 oktober 1986 å ena sidan, och av meddelandet om inledande av förfarandet enligt artikel 93.2 i fördraget, å andra sidan.

Vad slutligen angår det krav på att nämna ursprunget som ställs i "märkningsdirektivet" (13), gäller detta endast i fall då dess utelämnande skulle vilseleda konsumenten beträffande väsentliga egenskaper hos produkten. Ett sådant vilseledande undviks dock med säkerhet inte genom en hänvisning till ursprunget som inte innehåller någon annan uttrycklig information om produktens inneboende egenskaper. Med andra ord, det klargörs inte hur en hänvisning till det franska ursprunget skulle upplysa konsumenten om produktens egenskaper.

Det är ändå på sin plats att undersöka om åtgärder av det slag som är föremål för undersökning enligt artikel 30, även om de utgör åtgärder med en verkan motsvarande kvantitativa restriktioner, inte skulle vara tillåtna enligt artikel 36 i fördraget.

Artikel 36 utgör ett undantag från den grundläggande principen om fri rörlighet för varor och skall följaktligen tolkas så att dess verkan inte utsträcks utöver vad som är nödvändigt för att skydda de intressen den syftar till att garantera.

Inget av de inlämnade yttrandena har emellertid förordat en tillämpning av artikel 36, ej heller har kommissionen funnit någon information som kunnat motivera en tillämpning av denna artikel.

Därför har kommissionen sett sig nödsakad dra den slutsatsen att det planerade stödet inte fyller de gemenskapskriterier som gör det möjligt att betrakta det som utvecklingsfrämjande för de berörda sektorerna.

Följaktligen konstaterar kommissionen beträffande de undantag som medges i artikel 92.3 a och 92.3. c avseende stöd för att främja eller underlätta regionernas ekonomiska utveckling, samt det som rör viss verksamhet som avses i c, att åtgärderna inte faller under dessa undantag.

Med hänsyn till det föregående kan de motiveringar som framförts av den franska regeringen och tredje man inte beaktas av kommissionen.

Följaktligen kan stödet inte medges något av undantagen i artikel 92 i fördraget utan är att betrakta som oförenligt med den gemensamma marknaden.

VII

Sedan förfarandet enligt artikel 93.2 inletts har kommissionen fått upplysningar som visar att stödet ifråga har beviljats innan förfarandet lett till ett slutgiltigt beslut, till ett belopp av 5 miljoner franska franc. Eftersom det rör sig om stödåtgärder som inte anmälts och som vidtagits utan att avvakta kommissionens slutgiltiga beslut, bör det, med hänsyn till den tvingande karaktären i de procedurregler som definieras i artikel 93.3 i fördraget, regler vars direkta effekt EG-domstolen erkänt i domar av den 19 juni 1973 (mål 77/72: Carmine Capolongo mot Lantbruksföretaget Maya) (14), den 11 december 1973 (mål 120/73: Bröderna Lorenz GmbH och Weinlig mot Förbundsrepubliken Tyskland) (15) och den 22 mars 1977 (mål 78/76: Steinike och Weinlig mot Förbundsrepubliken Tyskland) (16), erinras om att stödets olagliga karaktär inte kan korrigeras i efterhand [dom av den 21 november 1991 (mål C-354/90: Riksförbundet för utrikes handel med livsmedel och andra produkter mot Frankrike) (17)].

Om stödet är oförenligt med den gemensamma marknaden skall kommissionen utnyttja den möjlighet som ges genom domarna av den 24 februari 1987 i mål 310/85 (18) och den 20 september 1990 i mål C-5/89 (19), och ålägga medlemsstaten att från mottagaren återkräva hela det stödbelopp som beviljats olagligt.

Denna återbetalning är nödvändig för att återställa läget före beviljandet genom att undanröja alla ekonomiska fördelar som mottagaren av det stöd som beviljats olagligt (Interbev) otillbörligt tillgodogjort sig efter datum för stödets beviljande.

Återbetalningen från den tidpunkten skall verkställas enligt förfaranden och bestämmelser i fransk lagstiftning och löpa med ränta från dagen för stödets beviljande. Räntan skall beräknas på kommersiella villkor enligt den sats som tillämpas för beräkning av subventionsekvivalenten i regionala stöd (20).

Detta beslut skall inte påverka de konsekvenser kommissionen i förekommande fall kommer att dra i fråga om Europeiska utvecklings- och garantifondens för jordbruket (EUGFJ:s) finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det stöd till marknadsföring som genom skrivelse av den 12 augusti 1994 anmäldes av Frankrikes ständiga representation vid Europeiska unionen är olagligt enligt artikel 93.3 i fördraget i de fall det tillämpats; det är oförenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 92 i EG-fördraget och får inte beviljas.

Artikel 2

Frankrike åläggs att avveckla det stöd som anges i artikel 1 inom en tidsfrist av två månader räknat från dagen för delgivningen av detta beslut.

Artikel 3

Frankrike åläggs att kräva återbetalning av det stöd som avses i artikel 1 genom indrivning från den omedelbara mottagaren (Interbev), inom en tidsfrist av sex månader räknat från dagen för delgivningen av detta beslut.

Denna återbetalning skall verkställas enligt förfaranden och bestämmelser i nationell lagstiftning. De belopp som skall indrivas skall löpa med ränta räknad från dagen för stödets beviljande. Räntan skall beräknas på kommersiella villkor enligt den sats som tillämpas för beräkning av subventionsekvivalenten i regionala stöd.

Artikel 4

Frankrike skall informera, å ena sidan kommissionen inom en tidsfrist av två månader räknat från dagen för delgivningen av detta beslut, om de åtgärder man avser att vidta för att följa beslutet, och skall å andra sidan underrätta kommissionen inom den tidsfrist som anges i artikel 3 om de åtgärder som vidtagits för att följa nämnda beslut.

Artikel 5

Detta beslut riktar sig till Frankrike.

Utfärdat i Bryssel den 2 april 1997.

På kommissionens vägnar

Franz FISCHLER

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 289, 7.10.1989, s. 1.

(2) EGT L 206, 16.8.1996, s. 25.

(3) EGT C 289, 31.10.1995, s. 12.

(4) Jfr begränsningsreglerna för statligt stöd till reklam för jordbruksprodukter och vissa produkter som endast omfattas av bilaga II till EEG-fördraget, men med undantag av fiskeprodukter, EGT C 302, 12.11.1987, s. 6.

(5) Comtext 2.

(6) Comtext 2.

(7) EGT C 302, 12.11.1987, s. 6.

(8) Mål 8/74, Rec. 1974, s. 837, 852.

(9) EGT C 272, 28.10.1986, s. 3.

(10) Mål 249/81 ("Köp irländskt") och 222/82 ("Apple and Pear Development Council").

(11) Jfr begränsningsregler för statligt stöd till reklam för jordbruksprodukter och vissa produkter som inte omfattas av bilaga II till EEG-fördraget, men med undantag av fiskeprodukter, EGT C 302, 12.11.1987, s. 6.

(12) EG-domstolen "Eggers", mål 13/78, Rec. 1978, s. 1935, punkt 24.

(13) Rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftningar om märkning och presentation av livsmedel och om reklam för dessa. (EGT L 33, 8.2.1979, s. 1).

(14) Rec. 1973, s. 611.

(15) Rec. 1973, s. 1471.

(16) Rec. 1977, s. 595.

(17) Rec. 1991, s. I-5505.

(18) Rec. 1987, s. 901.

(19) Rec. 1990, s. I-3437.

(20) Meddelande från kommissionen till medlemsstaterna (EGT C 156, 22.6.1995, s. 5).