Kommissionens beslut

av den 21 november 2001

om ett förfarande enligt artikel 81 i EG-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet

(Ärende COMP/E-1/37.512 - vitaminer)

[delgivet med nr K(2001) 3695]

(Endast de engelska, franska, tyska och nederländska texterna är giltiga)

(Text av betydelse för EES)

(2003/2/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet,

med beaktande av rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962, första förordningen om tillämpning av artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget(1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1216/1999(2), särskilt artikel 3 och artikel 15.2 i denna,

med beaktande av kommissionens beslut av den 6 juli 2000 om att inleda ett förfarande i detta ärende,

efter att ha gett de berörda företagen tillfälle att yttra sig om kommissionens invändningar enligt artikel 19.1 i förordning nr 17 och kommissionens förordning (EG) nr 2842/98 av den 22 december 1998 om hörande av parter i vissa förfaranden enligt artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget(3),

med beaktande av förhörsombudets slutrapport i detta ärende,

efter samråd med Rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor, och

av följande skäl:

1. SAKFÖRHÅLLANDEN

1.1 SAMMANFATTNING AV ÖVERTRÄDELSEN

(1) Detta beslut om åläggande av böter för överträdelser mot artikel 81.1 i fördraget och artikel 53 i EES-avtalet riktar sig till följande företag:

- F. Hoffmann-La Roche AG (nedan kallat Roche).

- BASF AG (nedan kallat BASF).

- Aventis SA (tidigare Rhône-Poulenc) (nedan kallat Aventis).

- Lonza AG (nedan kallat Lonza).

- Solvay Pharmaceuticals BV (nedan kallat Solvay).

- Merck KgaA (nedan kallat Merck).

- Daiichi Pharmaceutical Co. Ltd (nedan kallat Daiichi).

- Eisai Co. Ltd (nedan kallat Eisai).

- Kongo Chemical Co. Ltd (nedan kallat Kongo).

- Sumitomo Chemical Co. Ltd (nedan kallat Sumitomo).

- Sumika Fine Chemicals Ltd (nedan kallat Sumika).

- Takeda Chemical Industries Ltd (nedan kallat Takeda).

- Tanabe Saiyaku Co. Ltd (nedan kallat Tanabe).

(2) För de perioder och de olika vitaminprodukter som specificeras i detta beslut har de tillverkare av vitaminerna A, E, B1, B2, B5, B6, C, D3, H, folsyra, betakaroten och karotenoider som försörjer gemenskapen och EES ingått och deltagit i en rad fortlöpande avtal som strider mot artikel 81.1 i fördraget och artikel 53 i EES-avtalet genom vilka de har fastställt priser för de olika produkterna, fördelat försäljningskvoter, kommit överens om och genomfört prishöjningar, tillkännagivit priser enligt dessa avtal, sålt produkterna till överenskomna priser, inrättat mekanismer för att övervaka och upprätthålla respekten för dessa avtal samt deltagit i en struktur med regelbundna möten för att genomföra sina planer.

a) Deltagare, produkter och varaktighet

>Plats för tabell>

b) Deltagare per produkt

>Plats för tabell>

1.2 BRANSCHEN

1.2.1 VITAMINER

(3) Vitaminer utgör en grupp av mikronäringsämnen bestående av olika typer av organiska substanser som människor och djur behöver i sin kost för en normal tillväxt och utveckling samt för att uppehålla livet. Deras fysiologiska funktion i organismen och verkningssätt varierar. Vissa vitaminer är viktiga källor till de enzymer som behövs för ämnesomsättningen, medan andra är delaktiga i omsättningen av andra vitaminer. Alla kända vitaminer kan syntetiseras kemiskt.

(4) Med några få undantag kan den levande organismen inte själv bilda vitaminer. De måste komma med kosten eller som kosttillskott. Det finns 15 viktiga vitaminer.

(5) Vitaminer delas ofta in efter deras löslighet: av de vitaminer som är relevanta i detta ärende är vitamin C och B-vitaminkomplexet vattenlösliga, medan vitamin A, E och D är fettlösliga.

(6) Djurfoder innehåller de vitaminer som krävs för olika arters hälsa och tillväxt. Vitaminer tillsätts till livsmedelsprodukter för att ersätta förluster i förädlingen, för att berika produkten samt för att fungera som antioxidanter eller färgämnen. Vitaminer avsedda som läkemedel saluförs till allmänheten som kosttillskott i form av tabletter eller kapslar. Inom den kosmetiska industrin tillsätts vitaminer till hud- och hälsovårdsprodukter.

(7) Vitaminer säljs i bulk i olika former beroende på produkten och tillämpningen: i kristallform, i olja, med ett skyddande hölje eller i en pulvermatris.

(8) De produkter som omfattas av detta beslut utgörs av sådana syntetiska bulksubstanser som tillhör följande grupper av vitaminer och närbesläktade produkter: A, E, B1, B2, B5, B6, C, D3, biotin (H), folsyra (M), betakaroten och karotenoider.

(9) Varje grupp av vitaminer inbegriper sinsemellan besläktade substanser som har samma egenskaper inom sitt eget biologiska område. Varje grupp har specifika funktioner i ämnesomsättningen och är därför inte utbytbara med övriga grupper. Dessutom har de olika vitamingrupperna då de kombineras kompletterande och samverkande effekter.

1.2.2 ÖVERSIKT ÖVER VITAMINPRODUKTER OCH DERAS MARKNADER

(10) Världens största vitamintillverkare utgörs av Roche, Basf och Aventis (tidigare Rhône-Poulenc(4)). med totala marknadsandelar på cirka [40-50 ], [20-30] respektive [5-15] procent.

(11) Roche och Basf tillverkar båda en rad olika vitaminer för både djurfoder och mänsklig användning, läkemedel och livsmedel.

(12) Aventis vitaminverksamhet är begränsad till fodersektorn, för vilken det självt tillverkar vitamin A och E samt köper in vissa andra vitaminer från andra tillverkare för återförsäljning.

(13) Den totala världsmarknaden för vitaminer i bulk uppskattas (1999) till cirka 3,25 miljarder euro.

(14) I kvantitativa termer uppgår den globala produktionen av vitaminer till foder (exklusive kolinklorid - vitamin B4 - som inte omfattas av detta förfarande) till cirka 60000 ton per år, medan produktionen för läkemedel och livsmedel uppgår till cirka 65000 ton.

(15) EES-marknaden för de produkter som omfattas av detta beslut hade 1998 ett värde på cirka 800 miljoner ecu, till priser fritt fabrik.

(16) Vitamin A och E står tillsammans för halva vitaminmarknaden. Under 1998, det sista helåret då kartellen för dessa produkter existerade, var marknaden för vitamin E inom gemenskapen värd cirka 250 miljoner ecu, medan försäljningen av vitamin A totalt uppgick till cirka 150 miljoner ecu.

(17) Försäljningen av vitamin C i bulk, som 1995 uppgick till 250 miljoner ecu inom gemenskapen, uppgick då till 120 miljoner ecu, då priserna hade mer än halverats sedan kartellarrangemangen upphörde i slutet av 1995.

(18) Värdet på vitaminmarknaden(5) i gemenskapen/EES utvecklades under 1994-1998 enligt följande:

>Plats för tabell>

Källa:

Statistik om marknadsandelar från Roche.

I tabell I i bilagan ges en fördelning av varje vitaminprodukt per medlemsstat under samma period.

(19) Cirka 70 procent av produktionen av vitamin A och E är avsedd för foder och cirka 30 procent för livsmedel och läkemedel. Cirka 80 procent av produktionen av vitamin C är avsedd för mänsklig konsumtion.

(20) Förutom att sälja enskilda vitaminer avsedda för foder i bulk en stor del av denna försäljning utgörs av förblandningar där man kombinerar vitaminer med andra näringsämnen i form av pulver eller vätska att användas i tillverkning av foder, är de två största tillverkarna Roche och Basf vertikalt integrerade och har egen tillverkning av förblandningar vilket även gäller Rhône-Poulenc. En betydande del av deras tillverkning av vitaminer avsedda för foder säljs inte på den "fria" marknaden, utan används internt i tillverkningen av deras "förblandningar". Dessa innehåller andra näringsämnen och läkemedel utöver vitaminkoncentrat, och som tillsätts i små mängder till den huvudsakliga foderblandningen. Återstoden säljs till grossister, andra företag som gör förblandningar eller direkt till fodertillverkare.

(21) Vitamintillverkarna säljer produkter avsedda för livsmedel och läkemedel i "ren" form till direktkunder, såsom andra vitamintillverkare och vitaminblandare (som köper i koncentrerad form), samt till distributörer och återförsäljare. Vitamintillverkare som inte själva tillverkar vissa vitaminer kan köpa in sina behov från andra vitamintillverkare.

1.2.2.1 Enskilda produktmarknader för vitaminer

Vitamin A och E

(22) Vitamin A är en fettlöslig kemisk substans med en rad tillämpningar framför allt inom foderindustrin. Mindre kvantiteter av vitamin A säljs också till livsmedels- och läkemedelsindustrin. Försäljningen till kosmetikaindustrin är minimal. Vitamin A är nödvändigt för att säkra en normal tillväxt samt en frisk hud, friska ögon, friska tänder och ett friskt tandkött samt ett friskt hår.

(23) Vitamin E är också en fettlöslig kemisk substans med en rad tillämpningar inom foder- och livsmedelsindustrin såväl som inom läkemedels- och kosmetikaindustrin. Vitamin E är nödvändigt för bildandet av röda blodkroppar, muskler och annan vävnad samt för deras funktion. Vitamin E kan antingen fås från naturliga källor eller skapas som en syntetisk produkt. Ur konkurrenshänseende finns det bara en mycket begränsad överlappning mellan syntetiskt och naturligt vitamin E, och som bara gäller mänskliga tillämpningar.

(24) Huvuddelen av utbudet av syntetiskt vitamin E köps av foderindustrin, medan resten konsumeras av läkemedels- och livsmedelsindustrin samt kosmetikaindustrin, som vuxit fram som en större köpare av denna produkt efter 1996.

(25) Vitamin A och E står tillsammans för cirka 60 procent av den globala efterfrågan på vitaminer till foder. Båda vitaminerna köps till stor del av samma kunder, särskilt inom foderindustrin. Den globala efterfrågan uppgår för vitamin E till cirka 22000 ton per år och för vitamin A till cirka 15000 ton per år.

(26) Roche var den första tillverkaren som syntetiserade vitamin A och E, och hade monopol på de båda vitaminerna fram till slutet av 1960-talet, då Rhône-Poulenc började saluföra vitamin A avsett för foder. Basf trädde in på marknaden för båda produkterna 1970, och kort därefter utvidgade Rhône-Poulenc sin verksamhet till vitamin E, endast för foder. Den japanska tillverkaren Eisai började också saluföra vitamin E för användning både av människor och djur 1967. Företaget tillverkar dock inte vitamin A.

(27) Roche och Basf tillhandahåller sålunda vitamin A och E för användning i foder och livsmedel, medan Rhône-Poulenc tillhandahåller båda vitaminerna enbart för foder och Eisai tillhandahåller vitamin E för användning både av människor och djur. Den enda andra betydande tillverkaren av vitamin A är det ryska företaget Bel Vitamini med cirka 7-9 procent av den totala marknadsvolymen. För vitamin E har små kinesiska tillverkare sakta ökat sin samlade marknadsandel från mindre än 1 procent 1997 till 7 procent i slutet av 1990-talet.

(28) Inom EES uppgick marknaden för vitamin A i bulk 1998 till cirka 150 miljoner ecu, medan marknaden för vitamin E uppgick till 250 miljoner ecu. Genomsnittspriset på vitamin A i EES ökade från cirka 38,80 ecu/kg 1990 till 54,50 ecu/kg 1998 (se tabell II i bilagan). Priset på vitamin E i EES ökade samtidigt från 18,60 ecu/kg 1990 till 31,10 ecu/kg 1998 (se tabell III).

Vitamin B1

(29) Vitamin B1 (tiamin) är viktigt för omsättningen av kolhydrater genom sina funktioner som koenzym. Brist orsakar en minskad tillväxt och nervrubbningar. Det är ett vattenlösligt vitamin som används för foder och livsmedel samt inom läkemedelsindustrin. Kemisk syntes är en komplex process som inbegriper 15-17 olika steg.

(30) De största tillverkarna är Roche, Takeda och flera kinesiska tillverkare. Basf upphörde med sin egen tillverkning av vitamin B1 1989 och slöt ett femårigt leveransavtal för att få sina behov tillgodosedda av Roche.

(31) Priset på vitamin B1 (avsett för foder) uppgick i Europa till cirka 32,50 ecu/kg, för att fram till 1993 stiga till 38,00 ecu/kg innan det föll kraftigt under 1994 och nådde en botten på 16 ecu/kg 1996 (se tabell IV). Den europeiska marknaden för vitamin B1 var 1994 värd cirka 18 miljoner ecu (1998: 15 miljoner ecu).

Vitamin B2

(32) Vitamin B2 finns i alla levande celler och ingår i ett antal reaktioner som rör cellernas energiomsättning. Riboflavin-koenzymer är viktiga för att omvandla vitamin B6 och folsyra till deras aktiva former.

(33) Vitamin B2 används framför allt inom foderindustrin. Endast 30 procent av produktionen används inom livsmedels- och läkemedelsindustrin.

(34) De viktigaste tillverkarna av vitamin B2 är Roche och Basf med världsmarknadsandelar på 55 respektive 30 procent 1990. Den tredje största tillverkaren är Takeda med 11 procent 1990. Det finns andra tillverkare i Ryssland, Kina och Förenta staterna. Tills vidare tillverkar bara Roche och Takeda syntetiskt vitamin B2, medan övriga tillverkare använder sig av en jäsningsprocess.

(35) Priset på riboflavin i Europa uppgick 1991 till cirka 43 ecu/kg för att stiga till cirka 56 ecu/kg 1994, varefter det föll till sin nuvarande nivå kring 40 euro/kg (se tabell V i bilagan). Den europeiska marknaden för vitamin B2 var 1995 värd cirka 44 miljoner ecu (1998: 34 miljoner ecu).

Vitamin B5

(36) Vitamin B5 (pantotensyra, även kallat calpan) har en viktig roll i omsättningen av kolhydrater, proteiner och fetter, och är därför viktigt när det gäller att underhålla och reparera alla celler och vävnader. Brist på vitamin B5 leder hos människor till en rad olika kliniska symptom. Hos djur yttrar sig brist på vitamin på B5 som en försenad tillväxt, en försämrad fertilitet, nerv- och muskelrubbningar, hudförändringar samt plötslig död.

(37) Vitamin B5 tillverkas i två huvudsakliga former: en ren form kallad D-calpan, som används för både mänsklig konsumtion och som ingrediens i foder, samt som en blandad form kallad DL-calpan, vilken består av 45 procent D-calpan och 55 procent overksamt fyllnadsmaterial, och som enbart används för foder. Som en följd av dess kemiska sammansättning är priset på D-calpan dubbelt så högt som priset på DL-calpan.

(38) Vitamin B5 är ett annat vitamin där Roche och Basf hör till de ledande globala tillverkarna, medan en annan stor tillverkare av denna produkt är Daiichi från Japan. Det finns även mindre tillverkare i Japan, Kina, Polen och Rumänien.

(39) Roche och Basf står tillsammans för cirka två tredjedelar av både den europeiska och den globala marknaden.

(40) Roche, Basf och Daiichi tillverkar bara D-calpan, varav huvuddelen går till foderindustrin. Alps (Japan) och företag i Rumänien och Polen tillverkar DL-calpan.

(41) Inom fodersektorn, som står för lejonparten av produktionen, säljs D-calpan och DL-calpan som förblandningar där man blandar calpan med andra vitaminer och säljer blandningen till fodertillverkare.

(42) Daiichi tillverkar inte förblandningar. Både Roche och Basf är dock vertikalt integrerade till senare led för förblandningar - båda äger och driver ungefär sju förblandningsfabriker i Europa. De levererar D-calpan till sin egen förblandningsverksamhet (intern användning) och till andra förblandare.

(43) Priset på D-calpan i Europa uppgick 1990 till cirka 12 ecu/kg. För närvarande säljs det för cirka 20 euro/kg (se tabell VI i bilagan). Den europeiska marknaden för vitamin B5 var 1998 värd cirka 35 miljoner ecu.

Vitamin B6

(44) Vitamin B6 (pyridoxin) fungerar som koenzym för många enzymer som verkar i omsättningen av aminosyror. Det har en viktig roll i omsättningen av proteiner, kolhydrater och fetter. Vuxna idisslare är vanligtvis självförsörjande med vitamin B6, men unga djur behöver tillskott medan de växer. Vitamin B6 har en rad olika användningar inom foder- och livsmedelsindustrin såväl som inom läkemedelsindustrin.

(45) De största tillverkarna av vitamin B6 är Roche, Takeda, Daiichi och flera kinesiska tillverkare. Basf och Merck upphörde med sin tillverkning 1991 respektive 1992 och får numera sina behov tillgodosedda av Roche.

(46) 1989 hade Roche en världsmarknadsandel i fråga om vitamin B6 på cirka 40 procent, medan Daiichi hade 12 procent och Takeda 11 procent. De kinesiska tillverkarna hade 1989 bara 3 procent av världsmarknaden, en andel som steg till 16 procent 1997 med en tillfälligt exceptionellt hög andel på 48 procent 1993 enligt Roche.

(47) Priset på vitamin B6 i Europa uppgick 1990 till cirka 25 ecu/kg, och steg i början av 1993 till 46,50 ecu/kg. Det ligger nu kring 20 euro/kg (se tabell VII i bilagan). 1994 var marknaden för vitamin B6 inom gemenskapen värd cirka 15 miljoner ecu. Den är för närvarande värd cirka 11 miljoner euro.

Folsyra

(48) Folsyra utgör en del av B-vitaminkomplexet. Samma sak gäller en hel grupp föreningar som också är kända som folater eller folacin. Den har en viktig funktion i omsättningen av DNA och RNA, bärarna av genetisk information i alla levande organismer. Folsyra minskar risken för utvecklingsstörningar i fostrets nervsystem om en havande kvinna konsumerar den i tillräcklig mängd under graviditeten. Hos människor kan folsyrebrist också leda till blodbrist. Folsyrebrist leder hos djur till blodbrist och hos fjäderfä till en minskad äggproduktion och en dålig fjäderbeklädnad.

(49) Tillverkarna av folsyra utgörs av Roche i Europa samt av Takeda, Sumika - ett dotterföretag till Sumitomo - och Kongo i Japan. Roche tillverkar folsyra framför allt för att tillsätta den i sina förblandningar. De japanska folsyretillverkarna tillverkar inga förblandningar med undantag för ett dotterföretag till Takeda, som levererar produkten lokalt i Japan.

(50) Fram till 1989 stod dessa tre japanska företag för nästan hela världens utbud av folsyra. Fram till dess tillverkade Roche inte folsyra utan fick sina behov tillgodosedda av Takeda. Under 1988/1989 sade Roche upp sitt leveransavtal och inledde egen produktion.

(51) Under 1991 uppgick den globala efterfrågan på folsyra till cirka 300 ton till ett värde på cirka 30 miljoner US-dollar (25 miljoner ecu). Den europeiska marknaden var värd mellan nio och tio miljoner ecu. Priset på folsyra uppgick i Europa 1991 till 160 tyska mark/kg (cirka 80 ecu/kg). Det ligger nu kring 100 tyska mark/kg (cirka 51,13 euro/kg).

Vitamin C

(52) Vitamin C (askorbinsyra) är ett vattenlösligt vitamin som framför allt används inom livsmedels- och läkemedelsindustrin. Det behövs för den levande organismens produktion av kollagen, som är en viktig del av den bindväv som ger struktur åt muskler, ben, kärlvävnad och brosk. Brist orsakar skörbjugg försvagade vävnader och interkapillära blödningar.

(53) Tillsammans med vitamin E och betakaroten anses vitamin C fungera som en antioxidant med en förebyggande verkan på degenerativa hjärt- och kärlsjukdomar och cancer, det förhindrar omvandlingen av nitrater till cancerogena ämnen. Människor är beroende av att få vitamin C genom kosten. De flesta köttproducerande djur dock inte fisk kan själva syntetisera vitamin C, men kan behöva ett tillskott till den naturliga produktionen. Vitamin C används också som en antioxidant för att skydda färg och arom hos livsmedel.

(54) Roche hade fram till 1970-talet monopol på tillverkningen av vitamin C, då Takeda (Japan), Merck (Tyskland) och Basf trädde in på marknaden. 1990 hade Roche 40 procent av världsmarknaden, medan Takeda hade 23 procent och Merck och Basf tillsammans 14 procent. I Europa hade Roche 36 procent, Takeda 11,5 procent och Basf/Merck 24 procent av marknaden.

(55) Priset på vitamin C i Europa uppgick 1990 till 11,50 ecu/kg. Efter att ha nått en topp 1993-1994 på cirka 15 ecu/kg uppgår priset för närvarande till 7,50 euro/kg (se tabell VIII). Värdet på den globala marknaden för vitamin C uppgick 1990 till 650 miljoner ecu varav den europeiska marknaden cirka 210 miljoner ecu. Under det sista året kartellen existerade (1995) var den europeiska marknaden värd cirka 250 miljoner ecu nuvarande årliga värde: 120 miljoner euro.

Vitamin D3

(56) Vitamin D3, som precis som vitamin A och E är ett fettlösligt vitamin, säljs antingen i ren form eller, vilket är vanligare, som en blandning med vitamin A kallad "AD3". Endast cirka 10 procent av marknaden för vitamin D3 (räknat i värde) avser användning inom livsmedelsindustrin - den allra största delen av tillverkningen används för foder.

(57) Vitamin D3 är nödvändigt för en sund bentillväxt: det krävs för upptaget av kalcium och fosfor i tunntarmen, deras återupptag i njurarna och för skelettets mineralisering. Det har också en viktig roll för muskel- och nervfunktioner, blodets levring och cellernas tillväxt. Brister leder till rakitis hos barn och benskörhet hos vuxna, till minskad tillväxt och missbildade extremiteter hos djur samt förtunnade äggskal hos fjäderfä.

(58) Det första företaget som tillverkade vitamin D3 i industriell omfattning var Duphar, tidigare en del av Philips, men som nu ägs av Solvay. Solvay Pharmaceuticals tillverkade ungefär hälften av världens behov av vitamin D3 i början av 1990-talet, men dess andel av den öppna marknaden var mycket mindre. Detta berodde på att 40 procent av Solvays produktion av vitamin D3 levererades i koncentrerad form till Rhône-Poulenc, som tillsätter det i en AD3-kombinationsprodukt eller blandning som det saluför under sitt eget namn.

(59) Roche, Basf och Rhône-Poulenc är samtliga vertikalt integrerade till efterföljande led och har en egen verksamhet för förblandning av vitaminer där de förbrukar vitamin D3. Solvay tillverkar inga blandningar eller förblandningar, utan levererar den rena produkten till andra vitamintillverkare såsom Rhône-Poulenc, vitaminblandare som köper i koncentrerad form, distributörer och återförsäljare samt till förblandare och fodertillverkare.

(60) Vitamin D3 säljs till olika priser och i åtskilliga olika produktformer. Tillverkarna använder formen D3500 (avsedd för foder) som ett riktmärke på marknaden. Priset på vitamin D3 avsett för foder varierade under 1993 i Europa avsevärt mellan olika länder. Den europeiska marknaden för vitamin D3 var 1998 värd cirka 20 miljoner ecu.

Vitamin H

(61) Vitamin H (biotin), ett vattenlösligt vitamin, bidrar till omsättningen av proteiner, folsyra och vitamin B12 det sistnämnda omfattas inte av detta förfarande. Biotin tillverkas genom kemisk syntes med ett tjugotal olika processer Tanabe håller på att utveckla en jäsningsprocess, som dock ännu inte används kommersiellt. Det säljs i ren och utspädd form.

(62) Fodersektorn står för cirka 90 procent av förbrukningen av vitamin H, medan återstoden används inom läkemedelsindustrin. Biotin avsett för foder säljs i en 1-procentig utspädd form i Förenta staterna. I Europa och på andra håll används en 2-procentig lösning för foder. Biotin avsett för läkemedel säljs i ren form.

(63) De största tillverkarna av vitamin H är Roche, Sumitomo, Tanabe, Lonza och Merck. Lonza upphörde med sin tillverkning 1996. Den största tillverkaren av biotin är Roche som för närvarande innehar cirka [45-55] procent av världsmarknaden, följt av Sumitomo och Tanabe med vardera cirka [15-25] procent. Merck har cirka [5-15] procent av världsmarknaden. Merck levererar den stora huvuddelen av sin produktion (90 procent) av biotin till Basf i form av koncentrationer på 1 och 2 procent avsedda för foder.

(64) I Europa är marknaden för biotin i nuläget värd cirka 25 miljoner euro (36 miljoner ecu 1995). Biotin avsett för livsmedel och läkemedel (100 procent rent) prissätts per gram. 1990 uppgick det europeiska priset till cirka 6,8 ecu/g (14 tyska mark/g), och var stabilt fram till 1995 varefter det sjunkit stadigt. Det nuvarande priset ligger kring 3,0 euro/g. Priset på biotin avsett för foder uppgick 1990 till 3,5 ecu/g för den aktiva beståndsdelen. Det började sjunka 1995 och biotin avsett för foder säljs för närvarande för cirka 1,0 euro/g.

Betakaroten och karotenoider

(65) Dessa produkter är i strikt mening inte vitaminer. Betakaroten är ett previtamin till vitamin A som finns naturligt i växter. Då det förtärs omvandlas det till vitamin A av den levande organismen. Den stora huvuddelen av betakarotenproduktionen köps av foder- och läkemedelsindustrin.

(66) Karotenoider används främst som färgämne av livsmedels- och kosmetikaindustrin samt för att ge färg åt kött. Karotenoider klassificeras i allmänhet efter den färg de producerar då de förtärs av djur. Kantaxantin och citranaxantin används för att skapa röd eller gyllene färg och kallas röda karotenoider.

(67) Världens enda tillverkare av dessa produkter är Roche och Basf. Fram till början av 1990-talet var Roche den dominerande tillverkaren med en marknadsandel på 90 procent. 1991 utvidgade Basf sina produktionsanläggningar för betakaroten och hade i slutet av 1992 fördubblat sin marknadsandel för denna produkt till 21 procent.

(68) Den europeiska marknaden för betakaroten var 1993 värd cirka 45 miljoner ecu, och ökade fram till 1998 till cirka 76 miljoner ecu. Tyskland står för mer än hälften av konsumtionen av betakaroten inom gemenskapen/EES. Priset på betakaroten uppgick 1993 till 677 ecu/kg, och ligger i nuläget kring 748 euro/kg. Gemenskapsmarknaden för kantaxantin, den viktigaste karotenoidprodukten, uppgår till cirka 50 miljoner euro per år. Priset på kantaxantin ligger för närvarande kring 1250 euro/kg.

1.2.3 DE RELEVANTA GEOGRAFISKA MARKNADERNA FÖR VITAMIN A, E, B1, B2, B5, B6, C, D3, H, FOLSYRA, BETAKAROTEN OCH KAROTENOIDER

(69) Kommissionen anser att marknaderna för vitamin A, E, B1, B2, B5, B6, C, D3, H, folsyra, betakaroten och karotenoider åtminstone omfattar hela EES. Det finns dock flera indikationer på att marknaderna är världsomspännande för varje vitaminprodukt.

(70) Under den relevanta perioden dominerades vitaminmarknaderna för samtliga de produkter som nämns i huvudsak av en global ledare, Roche, men med en markant närvaro av två andra tillverkare, nämligen Basf och Takeda, varav den sistnämnda för vitamin B1, B6 och C. Tillsammans med en av de båda andra tillverkarna nådde Roche en marknadsandel i EES och globalt på över 50 procent för samtliga relevanta vitaminprodukter.

(71) Transportkostnader och tullhinder kan innebära något högre kostnader, men de hindrade inte tillverkarna av någon av de relevanta vitaminprodukterna från att handla globalt. Detta påvisas av det faktum att ett antal företag med säte i Japan handlade i Europa. Dessutom sålde samtliga viktiga företag de olika produkterna på de största regionala marknaderna (Amerika, Asien och Europa).

(72) Den världsomspännande karaktären hos marknaderna för vitamin A, E, B1, B2, B5, B6, C, D3, H, folsyra, betakaroten och karotenoider bekräftas slutligen också av varje kartells struktur, organisation och verksamhet.

(73) Kommissionen konstaterar därför att marknaderna för vitamin A, E, B1, B2, B5, B6, C, D3, H, folsyra, betakaroten och karotenoider är globala.

1.2.4 INTERNATIONELL HANDEL

(74) Den europeiska produktionen av vitamin i bulk är koncentrerad till ett litet antal anläggningar. Roche tillverkar vitamin A och E i Sisseln, Schweiz, medan Basfs anläggning ligger i Ludwigshafen (Tyskland) och Rhône-Poulencs anläggning ligger i Commentry (Frankrike). Vitamin C tillverkas numera av Roche i Dalry, Skottland (anläggningen i Grenzach, Tyskland, för vitamin C lades ner 1994), och av Basf i Grenå, Danmark. Den tredje europeiska tillverkaren i Europa är Merck i Tyskland. Roches tillverkning av B-vitaminkomplexet ligger i Grenzach i Tyskland. Basf har anläggningar i Ludwigshafen och Grenå.

(75) Flertalet medlemsländer i gemenskapen och EES importerar hela sitt behov av vitamin i bulk, varav huvuddelen tillverkas i en annan medlemsstat (Danmark, Frankrike, Tyskland och Förenade kungariket).

1.2.5 TILLVERKARNA

1.2.5.1 Roche

(76) Hoffmann-La Roche AG är en av världens största forskningsbaserade läkemedels- och hälsovårdskoncerner. Företaget har sitt huvudkontor i Basel, Schweiz. Det har tillverkningsanläggningar i ett antal medlemsländer.

(77) Koncernens totala globala försäljning uppgick 1998 till 24,66 miljarder schweiziska franc (15,3 miljarder ecu), vilken genererade ett nettoresultat på 4,4 miljarder schweiziska franc eller motsvarande 18 procent av försäljningen. Enheten för vitaminer och finkemikalier (Vitamins and Fine Chemicals Division) stod för 15 procent av koncernens omsättning (3,63 miljarder schweiziska franc). Den globala försäljningen av vitaminer uppgick till 1,96 miljarder schweiziska franc, medan försäljningen av karotenoider som också omfattas av detta förfarande även om de i strikt mening inte är vitaminer uppgick till 650 miljoner schweiziska franc. Enhetens resultat före räntor, skatter och avskrivningar uppgick 1998 till 869 miljoner schweiziska franc (24 procent av försäljningen) eller 539 miljoner ecu. Rörelseresultatet uppgick till 673 miljoner schweiziska franc (417 miljoner ecu). Roche är den största tillverkaren av vitaminer både globalt och i Europa. Företaget började tillverka vitamin C genom kemisk syntes 1935 och utvidgade sin verksamhet till att tillverka hela utbudet av vitaminer. Inom hela vitaminindustrin har Roche en global marknadsandel på cirka 50 procent. Företaget har det största produktutbudet av alla vitamintillverkare. Roche tillhandahåller också andra vitaminprodukter som det köper från andra tillverkare så att det saluför hela utbudet av vitaminer för alla möjliga användningsområden: foder, livsmedel, läkemedel och kosmetika(6).

(78) Roches enhet för vitaminer och finkemikalier ligger numera i Kaiseraugst, nära Basel. Vitaminer och karotenoider står för cirka 72 procent av enhetens omsättning. enhetens andra produkter inbegriper foderenzymer, emulgeringsmedel, citronsyra och fettsyror.

(79) Enhetens huvudkontor ansvarar för "strategiska frågor", medan de fem områdescentrer som täcker Europa, Nordamerika, Latinamerika, Asien-Stilla havet samt Kina ansvarar för verksamhetsfrågor.

(80) Roche Vitamins Europe SA, försäljnings- och distributionsorganisationen för Europa, Mellanöstern, Afrika och Indien, ligger i Müttenz. [...](7). Distributionscentrerna för Europa ligger i Venlo (Nederländerna) och Village-Neuf (Frankrike).

(81) Under den relevanta perioden var de högsta tjänstemännen som ansvarade för vitaminverksamheten chefen för enheten för vitaminer och finkemikalier (som också är en medlem av Roche AG direktion) och försäljningschefen av vitaminer.

1.2.5.2 Basf

(82) BASF AG är ett multinationellt kemiföretag som är organiserat enligt tysk lag och har sin huvudsakliga affärsverksamhet i Ludwigshafen, Tyskland. Dess verksamhet inbegriper olja och gas, kemikalier i bulk, plast, högpresterande kemiska produkter, växtskyddsmedel och läkemedel. Basf-koncernens samlade omsättning inbegripet dotterföretag i vilka Basf har minst 50 procent av aktierna uppgick 1997 till cirka 54 miljarder tyska mark (27,45 miljarder ecu).

(83) BASFs kärnverksamhet är indelad i fem segment: kemikalier, plaster och fibrer, färgämnen och ytbehandlingsprodukter, hälsa och näring samt olja och gas. Basfs segment för hälsa och näring inbegriper enheten för finkemikalier, som i sin tur inbegriper vitaminer för livsmedel och foder. Basf tillverkar vitaminer som bulkkemikalier och i förblandningar i Europa, Nord- och Sydamerika samt Kina.

(84) I Europa har företaget anläggningar för vitamintillverkning vid sitt huvudkontor i Ludwigshafen, Tyskland, samt vid tre anläggningar i Danmark: Grenå, Ballerup och Dianalund. Gemensamma vitaminprodukter i Roches och Basfs produktionsprogram är vitamin A, E, B2, B5, C och D3 samt betakaroten och karotenoider. För två andra vitaminer (B1 och H) är Basf en stor bulkleverantör, även om företaget inte själv tillverkar produkten. Basf upphörde med sin produktion av vitamin B1 1989, men har fortsatt att verka som en stor leverantör genom att köpa produkten från andra tillverkare. Det köper också en stor del av en annan tysk tillverkares (Merck) produktion av biotin (vitamin H).

(85) Under den relevanta perioden var de högre tjänstemän som ansvarade för vitaminverksamheten den verkställande direktören för enheten för finkemikalier och försäljningschefen för vitaminer.

(86) Den verkställande direktören för enheten för finkemikalier var företagets högsta tjänsteman med verksamhetsansvar för vitaminer och rapporterade direkt till en särskild ledamot i Basfs styrelse (Vorstand).

(87) Försäljningschefen för vitaminer rapporterade till chefen för enheten för finkemikalier och var den högsta tjänstemannen med ansvar enbart för vitaminer.

1.2.5.3 Rhône-Poulenc (numera Aventis)

(88) Rhône-Poulenc SA, vars huvudkontor låg i Courbevoie, Frankrike, var ett internationellt företag som verkade inom forskning, utveckling, produktion och försäljning av organiska och oorganiska kemiska halvfabrikat, specialkemikalier, fibrer, plast, läkemedel och jordbrukskemikalier.

(89) Dess tre kärnverksamheter var kemikalier, växt- och djurhälsoprodukter samt specialkemikalier. Koncernens totala försäljning uppgick 1998 till 86800 miljarder franska franc (13,15 miljarder ecu).

(90) Den 1 december 1998 tillkännagav Rhône-Poulenc och det tyska kemiföretaget Hoechst AG en överenskommelse om att slå samman sina respektive verksamheter inom området biovetenskap i en ny enhet kallad "Aventis" som de båda företagen skulle äga hälften var av och att avyttra sina respektive kemiska verksamheter under en treårsperiod. Nästa steg var att fullborda sammanslagningen av de båda moderföretagen.

(91) Ett påskyndat program för sammanslagningen tillkännagavs i maj 1999 med förbehåll för rättsliga och andra godkännanden. Den 9 augusti 1999 beslutade kommissionen enligt artikel 6.1b i rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer(8) som ändrats genom rådets förordning (EG) nr 1310/97(9) att inte göra några invändningar mot koncentrationen och att förklara den förenlig med den gemensamma marknaden(10).

(92) Den 15 december 1999 tillkännagav man att sammanslagningen var fullbordad. Aventis leds av en styrelse bestående av fyra ledamöter och en direktion bestående av de fyra styrelseledamöterna och fem andra högre chefer. Den nya gruppen är indelad i två verksamhetsområden, Aventis Pharma och Aventis Agriculture. Aventis Agriculture består av verksamheterna växtvetenskap, växtbioteknik, djurnäring och djurhälsa. Aventis Agricultures verkställande direktör, som tidigare var verkställande direktör för Rhône-Poulencs enhet för växt- och djurhälsa, är också medlem i Aventis direktion. Det nya företaget har sitt huvudkontor i Strasbourg.

(93) Rhône-Poulenc Animal Nutrition (RPAN) var ett helägt dotterföretag till Rhône-Poulenc som tillverkade och sålde näringstillskott inbegripet vitaminer och aminosyror för användning i foder (för fjäderfä, grisar och idisslare). Dess namn har ändrats till "Aventis Animal Nutrition". RPAN var direkt avhängigt Rhône-Poulenc SA:s enhet för växt- och djurhälsa och rapporterade följaktligen till denna.

(94) RPAN:s globala huvudkontor ligger i Antony, nära Paris. Det har även regionala försäljningskontor för Europa, Mellanöstern och Afrika (i Frankrike), Nordamerika, Sydamerika och Asien-Stilla havet. RPAN:s viktigaste fodertillsatser utgörs av vitamin A och E som används i fjäderfä- och grisfoder samt metionin, en viktig aminosyra som främst används i fjäderfäfoder och som inte omfattas av detta förfarande. Vitamin A och E tillverkas i Commentry, Frankrike. Cirka 90 procent av Rhône-Poulencs vitaminproduktion säljs i ren form och återstoden i förblandningar.

(95) RPAN tillverkade bara vitaminer för fodermarknaden, då dess föregångare AEC hade lämnat marknaden för vitaminer avsedda för människor runt 1988.

(96) Den högsta tjänstemannen i Rhône-Poulenc med verksamhetsansvar för vitaminverksamheten var den verkställande direktören i Rhône-Poulenc Animal Nutrition (RPAN).

(97) Före sammanslagningen med Hoechst övervakades RPAN direkt av den verkställande direktören för Rhône-Poulenc AGRO Division, som döptes om till Plant and Animal Health Division 1997. Efter sammanslagningen med Hoechst är motsvarande befattning numera VD för Aventis Agriculture.

1.2.5.4 Lonza

(98) Lonza AG är ett schweiziskt kemiföretag som grundades 1897. 1994 köptes det upp av dåvarande Alusuisse, förvaltades som ett oberoende dotterbolag och blev en del av Alusuisse Lonza Group (Algroup).

(99) Koncernen, som är ett av Schweiz största industriföretag, verkade i 25 år inom aluminiumindustrin, där man tillverkade förpackningar till läkemedel och kosmetika, samt inom kemiindustrin och energisektorn. 1998 knoppade Algroup av sin verksamhet på kemi- och energiområdet från den övriga koncernen inför den föreslagna sammanslagningen av dess aluminium- och specialiserade förpackningsverksamhet med motsvarande verksamheter inom Pechiney och Alcan(11).

(100) Den avknoppade enheten ansvarar för finkemikalier, livsmedelstillsatser och biotekniska produkter i hela världen och för energiproduktion i Schweiz. Denna enhet heter Lonza Group AG.

(101) Trots flera omstruktureringar av Lonza AG:s moderbolag har företaget aldrig slagits samman med någon annan verksamhet och har fortsatt att vara ett oberoende företag.

(102) Nettoförsäljningen under 1998 för den enhet som nu bildats som Lonza Group AG uppgick till 2153 miljoner schweiziska franc (1340 miljoner ecu), medan rörelseresultatet uppgick till 292 miljoner schweiziska franc (182 miljoner ecu). Lonza Group AG:s huvudkontor ligger i Zürich. Lonza Groups enhet för fin- och specialkemikalier heter Lonza AG (helägt dotterföretag) och ligger i Basel. Lonza AG:s nettoförsäljning uppgick 1998 till 1012 miljoner schweiziska franc (627 miljoner ecu).

1.2.5.5 Solvay

(103) Solvay Pharmaceuticals NV med huvudkontor i Weesp, Nederländerna, utgör en del av det belgiska kemiföretaget Solvay SA:s läkemedelsgrupp. Fram till 1980 utgjorde det en del av industrikoncernen Philips. Det producerar läkemedel avsedda för människor. Det enda vitamin det tillverkar och säljer är vitamin D3. Dess totala omsättning uppgick 1998 till 788 miljoner nederländska gulden (355 miljoner ecu).

1.2.5.6 Merck

(104) Merck KgaA i Darmstadt, Tyskland, tillverkar läkemedel och hälsovårdsprodukter. Det grundades som affärsdrivande dotterföretag till E. Merck oHG, ett handelsbolag med anor från 1827 som äger 75 procent av kapitalet.

(105) Fram till mitten av 1995 ägdes verksamheten av E. Merck oHG. I juli 1995 inrättades dock Merck KgaA och affärsverksamheten fördes över till detta. E. Merck oHG verkar numera enbart som ett holdingföretag.

(106) Den totala försäljningen (alla produkter) uppgick 1998 till 8,1 miljarder tyska mark (4,12 miljarder ecu). De produkter från Merck som är relevanta i detta ärende är vitamin C och H (biotin). Den allra största delen av Mercks biotinproduktion säljs till Basf, som i sin tur säljer vidare denna i bulk.

1.2.5.7 Daiichi

(107) Daiichi Pharmaceutical Co. Ltd i Tokyo, Japan, grundades 1915 och tillverkar en rad olika receptbelagda läkemedel, receptfria hälsoprodukter och veterinärmedicinska produkter.

(108) Försäljningen uppgick 1998 till 280805 miljoner japanska yen (1,92 miljarder ecu). Daiichis relevanta vitaminproduktion utgörs av vitamin B5 (pantotensyra eller calpan) och B6.

1.2.5.8 Eisai

(109) Eisai Co. Ltd i Tokyo är ett ledande japanskt läkemedelsföretag som är specialiserat på receptbelagda läkemedel.

(110) Under 1998 (räkenskapsåret fram till den 31 mars 1999) uppgick den totala försäljningen till 284860 miljoner japanska yen (1,95 miljarder ecu), varav 3 procent i Europa. Eisais enda vitaminprodukt är vitamin E, som står för cirka [5-15] procent av den totala försäljningen.

1.2.5.9 Kongo

(111) Kongo Chemical Company Ltd i Toyama, Japan, är en privatägd tillverkare av läkemedelsberedningar.

(112) Dess totala försäljning uppgick 1998 till 4097 miljoner japanska yen (28 miljoner ecu). Den enda relevanta produkten i detta ärende är folsyra.

1.2.5.10 Sumitomo

(113) Sumitomo Chemical Company Ltd i Osaka och Tokyo är ett av Japans största kemiföretag med ett produktsortiment som inbegriper baskemikalier, petrokemiska produkter, finkemikalier, jordbrukskemikalier och läkemedel.

(114) Gruppens totala försäljning uppgick under det räkenskapsår som slutade den 31 mars 1999 till 927700 miljoner japanska yen (6,3 miljarder ecu). Biotin (vitamin H) och folsyra är de produkter som är relevanta i detta ärende.

1.2.5.11 Sumika

(115) Sumika Fine Chemicals Company i Osaka, Japan, är ett helägt dotterföretag till Sumitomo Chemical Company.

(116) Det bildades i april 1992 genom att Yodogawa Pharmaceutical slogs samman med Daiei Chemical Industries och Okayama Chemicals, då det nya namnet antogs.

(117) Koncernens totala försäljning uppgick under räkenskapsåret 1998 till 19345 miljoner japanska yen (132,5 miljoner ecu). Den enda relevanta produkten i detta ärende är folsyra.

1.2.5.12 Takeda

(118) Takeda Chemical Industries Ltd i Osaka, som etablerades 1925, verkar inom områdena industriella kemikalier, läkemedel, kosmetika och hälsovårdsprodukter, och är en ledande tillverkare av läkemedel med global verksamhet. Det är den största vitamintillverkaren i Japan och en av de största globala tillverkarna av vitamin i bulk. De produkter från Takeda som är relevanta i detta ärende är vitamin B1, B2, B6, C och folsyra.

(119) Takedas totala försäljning uppgick 1998 till 841816 miljoner japanska yen (5,7 miljarder ecu). Försäljningen i utlandet stod för 16,1 procent av de totala intäkterna. Livsmedels- och vitaminprodukter utgjorde 10 procent av försäljningen.

1.2.5.13 Tanabe

(120) Tanabe Saiyaku Co. Ltd i Osaka är en av Japans ledande läkemedelstillverkare. Läkemedel stod 1998 för 81 procent av intäkterna, medan den övriga verksamheten inbegriper livsmedelstillsatser och kosmetika. 1998 uppgick den totala försäljningen till 216 miljarder japanska yen (1,6 miljarder ecu). Försäljningen till utlandet stod 1998 för 13,8 procent av intäkterna.

(121) Den produkt från Tanabe som är relevant i detta ärende är biotin. Tanabe köper andra vitaminer i bulk från andra tillverkare, inbegripet Roche (vitamin B1 och C), och använder dem antingen i sin egen produktion eller säljer dem vidare som handlare.

(122) Tanabes största köpare av biotin i Europa är [...](12).

1.2.6 OMSÄTTNING OCH MARKNADSSTORLEK

(123) Följande tabeller ger en överblick över varje företags relativa storlek på världsmarknaden och på EES-marknaden samt över deras respektive storlek(13):

>Plats för tabell>

I följande tabeller visar den första kolumnen namnet på det berörda företaget. Den andra kolumnen visar uppgifter om global omsättning för den berörda vitaminprodukten under det sista fullständiga kalenderåret för överträdelsen och, inom parentes, företagets andel av den globala berörda marknaden under den tid överträdelsen varade. Den tredje kolumnen visar samma information som den andra kolumnen men för EES-marknaden för den berörda vitaminprodukten i stället för den globala marknaden. Alla uppgifter är ungefärliga.

Vitamin A

omsättning (1999, miljoner euro) och marknadsandel (1990-1998)

>Plats för tabell>

Vitamin E

omsättning (1999, miljoner euro) och marknadsandel (1990-1998)

>Plats för tabell>

Vitamin B1

omsättning (1994, miljoner euro) och marknadsandel (1991-1993)

>Plats för tabell>

Vitamin B2

omsättning (1994, miljoner euro) och marknadsandel (1991-1994)

>Plats för tabell>

Vitamin B5

omsättning (1998, miljoner euro) och marknadsandel (1991-1998)

>Plats för tabell>

Vitamin B6

omsättning (1993, miljoner euro) och marknadsandel (1991-1993)

>Plats för tabell>

Vitamin C

omsättning (1994, miljoner euro) och marknadsandel (1991-1994)

>Plats för tabell>

Vitamin D3

omsättning (1997, miljoner euro) och marknadsandel (1994-1997)

>Plats för tabell>

Vitamin H

omsättning (1993, miljoner euro) och marknadsandel (1991-1993)

>Plats för tabell>

Folsyra

omsättning (1993, miljoner euro) och marknadsandel (1991-1993)

>Plats för tabell>

Betakaroten

omsättning (1998, miljoner euro) och marknadsandel (1992-1998)

>Plats för tabell>

Karotenoider

omsättning (1998, miljoner euro) och marknadsandel (1993-1998)

>Plats för tabell>

1.3 FÖRFARANDE

(124) Den 12 maj 1999 underrättade Rhône-Poulenc kommissionen om att företaget (enligt kommissionens meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden(14) ville informera kommissionen om sin och andra tillverkares delaktighet i den europeiska delen av en världsomspännande vitaminkartell och att det avsåg att samarbeta med kommissionen i dess undersökningar.

(125) Den 19 maj 1999 lämnade Rhône-Poulenc till kommissionen en skriftlig sammanfattning av verksamheten på marknaden för vitamin A och E som företaget medgav utgjorde en överträdelse mot artikel 81 i fördraget.

(126) Rhône-Poulenc lämnade den 25 maj 1999 kommissionen en kompletterande inlaga som innehöll ytterligare detaljer om kartellen.

(127) Roche och Basf skrev den 4 respektive den 6 maj 1999 till kommissionen, vilket följdes av en gemensam hänvändelse den 17 maj 1999. De informerade kommissionen om sin avsikt att samarbeta i alla eventuella undersökningar, dock utan att lämna några redogörelser eller någon dokumentation.

(128) Den 26 maj 1999 begärde kommissionen att Roche och Basf skulle lämna information enligt artikel 11 i förordning nr 17 om deras delaktighet i misstänkta hemliga arrangemang i fråga om vitamin A, B2, B5, C, E, betakaroten och förblandningar, de produkter som identifierats i de amerikanska rättsmålen, se skälen 149-154 nedan.

(129) Vart och ett av företagen delgav kommissionen en promemoria där det medgav överträdelser mot artikel 81: Roche den 4 juni och Basf den 15 juni 1999. Dessa redogörelser omfattade bara de vitaminprodukter som var föremål för åtal i Förenta staterna. När det gäller förblandningar hävdade tillverkarna att det, även om det förekommit sporadiska diskussioner om dessa i Europa, aldrig hade varit fråga om verkliga avtal för dessa eftersom försäljningen främst gällde produkterna i ren form(15).

(130) I en skrivelse av den 23 juni 1999 lämnade Basf kommissionen en omfattande dokumentation som framför allt rörde den volymkontroll och de övervakningssystem som man inom kartellen tillämpade för ovannämnda vitaminprodukter från 1989 och framåt.

(131) Roche lämnade även kommissionen omfattande dokumentation om systemet för volymkontroll i fråga om vitamin A, E, B5, betakaroten och karotenoider i en skrivelse av den 22 juni 1999.

(132) I skrivelser av den 9 och 16 juli 1999 som svar på kommissionens begäran om uppgifter av den 26 maj 1999 lämnade Roche detaljerade uppgifter och dokumentation om arrangemangen i fråga om vitamin A, E, B5, C och betakaroten. Den 30 juli 1999 lämnade företaget information om arrangemangen i fråga om vitamin B1, B6, D3, H och karotenoider. Den 16 juli 1999 lämnade även Basf svar på begäran om uppgifter om de möten som hållits i fråga om vitamin A, E, B5 och C.

(133) Solvay Pharmaceuticals lämnade en promemoria om de konkurrensbegränsande arrangemangen i fråga om vitamin D3 i en skrivelse av den 29 juni 1999, vilken kompletterades med ytterligare information och dokumentation den 14 september 1999.

(134) Den 19-20 augusti 1999 skickade kommissionen en begäran om uppgifter till Takeda, Daiichi, Tanabe, Sumitomo, Lonza och Merck i fråga om deras misstänkta delaktighet i arrangemangen för prissättning av vissa vitaminer. Begäran rörde inte alla produkter för vilka de misstänktes delta i hemligt samarbete(16).

(135) Den 9 september 1999 mottog kommissionen dokumentation från Takeda som rörde vitamin B1, B2, B6, C och folsyra. Takeda hävdade att man hade förberett denna dokumentation redan innan man fick begäran enligt artikel 11. Företaget lämnade den 18 och 20 oktober 1999 svar på begäran om uppgifter i fråga om vitamin B1 och B6. Det lämnade ytterligare handlingar om folsyra, och lämnade den 10 januari 2000 ett svar på den begäran om uppgifter i fråga om folsyra som hade skickats den 15 november 1999.

(136) Daiichi hade redan den 2 juli 1999 lämnat en mängd dokument till kommissionen som rörde vitamin B5 - innan kommissionen skickade företaget en begäran om uppgifter enligt artikel 11 som rörde vitamin B6.

(137) När det gäller vitamin B6 förnekade Daiichi i sitt svar på begäran om uppgifter av den 19 augusti 1999 inte sin inblandning i samarbetet, åtminstone inte fram till mitten av 1994.

(138) I sitt svar av den 11 oktober 1999 medgav Tanabe sin delaktighet i samarbetet med andra tillverkare av biotin från oktober 1991 till 1994.

(139) Den 12 oktober fick kommissionen dokumentation och en promemoria från Eisai som rörde konkurrensbegränsande arrangemang för vitamin E.

(140) I sitt svar av den 5 november 1999 medgav Sumitomo frekventa kontakter med andra biotintillverkare, men hävdade att dessa kontakter inte inbegrep något konkurrensbegränsande uppträdande från dess sida.

(141) I en skrivelse av den 24 september 1999 som svar på kommissionens begäran medgav Lonza att företaget deltagit i ett antal flerpartsmöten med andra biotintillverkare och att dessa hade en konkurrensbegränsande karaktär.

(142) Merck medgav i sitt svar av den 26 oktober 1999 att företaget hade deltagit i diskussioner om prissättningen på biotin med konkurrenter. Den 22 november 1999 lämnade företaget vissa relevanta dokument om arrangemangen för denna produkt.

1.3.1 DET ADMINISTRATIVA FÖRFARANDET

(143) Den 6 juli 2000 inledde kommissionen förfaranden i detta ärende och antog ett meddelande om invändningar till de företag som detta beslut riktar sig till.

(144) Företagen fick tillgång till kommissionens undersökning genom en cd-rom som innehöll allt tillgängligt material i ärendet. Denna cd-rom skickades till dem strax efter att meddelandet om invändningar hade utfärdats.

(145) Sumitomo och Sumika hävdar att de inte hade fullständig tillgång till materialet eftersom kommissionen inte lämnade icke-konfidentiella versioner i samtliga fall eller en detaljerad beskrivning av innehållet i dessa handlingar, och att kommissionen därför kan ha kränkt dessa båda företags rätt att försvara sig.

(146) Detta argument måste avfärdas. Kommissionen lämnade en fullständig kopia av alla tillgängliga och delvis tillgängliga handlingar i sitt ärende - däribland icke-konfidentiella versioner av delvis tillgängliga handlingar - i den cd-rom som skickades till alla parter som meddelandet om invändningar riktade sig till. Den upprättade en förteckning över innehållet i de handlingar, vilken lämnades till samma mottagare.

(147) Efter att ha lämnat skriftliga svar på meddelandet om invändningar närvarade alla mottagare av detta beslut förutom Solvay Pharmaceuticals BV, Kongo Chemical Co. Ltd och Sumika Fine Chemicals Ltd vid ett muntligt förhör i ärendet den 12 december 2000. Vid detta förhör fick företagen också möjlighet att yttra sig om de andra parternas skriftliga svar, vilka hade lämnats till dem tidigare.

(148) I sina skriftliga svar på meddelandet om invändningar bestred ingen av tillverkarna förutom Sumitomo och Sumika i sak de fakta på vilka kommissionen grundade sitt meddelande om invändningar.

1.3.2 FÖRFARANDEN I ANDRA JURISDIKTIONER

(149) Den 8 maj 1998 stämde District Court of Northern Texas Roches amerikanska dotterföretag i samband med det amerikanska justitieministeriets undersökningar av vitaminmarknaden.

(150) I uppgifter som lämnades till District Court of Northern Texas den 20 maj 1999 anklagades Roche och Basf för att delta i en sammanslutning och sammansvärjning i strid mot avsnitt 1 i 1890 års Sherman Act (15 USC §1) i syfte att begränsa konkurrensen genom att fastställa priser och fördela försäljningsvolymer för vissa vitaminer i Förenta staterna och på annat håll. Vissa enskilda åtalades också för straffrättsliga överträdelser mot Sherman-lagen. Följande vitaminer och tidsperioder var aktuella:

- Vitamin A och E: från januari 1990 till februari 1999.

- Vitamin B2: från januari 1991 åtminstone fram till hösten 1995.

- Vitamin B5: från januari 1991 åtminstone fram till december 1998.

- Vitamin C: från januari 1991 åtminstone fram till hösten 1995.

- Betakaroten: från januari 1991 åtminstone fram till december 1998.

- Vitaminförblandningar: från januari 1991 åtminstone fram till december 1997.

(151) Genom ett avtal om åtalseftergift med Förenta staterna erkände sig Basf och Roche vara skyldiga till sammansvärjningen och dömdes att böta 225 miljoner respektive 500 miljoner US-dollar. Två av Roches högsta chefer, [...](17) och [...](18), som båda ingick i styrelsen, erkände sig skyldiga till brott och dömdes till fyra respektive fem månaders fängelse och till att betala personliga böter.

(152) Den 9 september 1999 erkände sig Takeda, Eisai och Daiichi skyldiga och betalade böter på totalt 137 miljoner US-dollar för sin delaktighet i vitaminsammansvärjningen.

(153) Rhône-Poulenc beviljades villkorlig immunitet från åtal enligt justitieministeriets immunitetsprogram för företag efter att företaget samarbetat med de amerikanska myndigheterna.

(154) De huvudsakliga böter som utdömts för vitaminsammansvärjningen i Förenta staterna uppgår sålunda till följande:

>Plats för tabell>

(155) Kanadas konkurrensmyndighet har också genomfört omfattande undersökningar av priskartellen eftersom den påverkade konkurrensen i fråga om försäljning och utbud av vitaminer i bulk i Kanada.

(156) Den 22 september 1999 erkände sig Roche, Basf, Rhône-Poulenc, Daiichi och Eisai i Kanadas federala domstol (Trial Division) skyldiga till anklagelserna om sammansvärjning för att förhindra eller begränsa konkurrensen i strid mot avsnitt 45 i 1985 års konkurrenslagstiftning.

(157) Följande straffrättsliga böter utdömdes:

>Plats för tabell>

1.3.3 DOKUMENTATION

(158) De viktigaste skriftliga bevisen som kommissionen fått in består av följande:

- Redogörelse från Rhône-Poulenc av den 19 maj 1999 med bilagor (Rhône-Poulencs redogörelse).

- Kompletterande redogörelse från Rhône-Poulenc av den 25 maj 1999 med bilagor (Rhône-Poulencs kompletterande redogörelse).

- Redogörelse från Roche av den 2 juni 1999 (Roches redogörelse).

- Redogörelse från Basf av den 15 juni 1999 (Basfs redogörelse).

- Redogörelse från Solvay Pharmaceuticals BV (i fråga om vitamin D3) av den 29 juni 1999 (Solvays första redogörelse).

- Dokumentation som Roche lämnade i en skrivelse av den 22 juni 1999 (bunt A).

- Dokumentation som Basf lämnade i en skrivelse av den 23 juni 1999 (bunt B).

- Roches svar i fråga om vitamin E enligt artikel 11 av den 9 juli 1999 med bilagorna 1-14 (bunt C).

- Daiichis redogörelse av den 9 juli 1999 (Daiichis redogörelse) i fråga om vitamin B5 plus skriftliga bevis (bunt D).

- Roches svar (vitamin A, E, B2, B5, C, etc.) enligt artikel 11 av den 16 juli 1999 med bilagor.

- Basfs svar (vitamin A, E, B5, C) enligt artikel 11 av den 16 juli 1999 med bilagor.

- Roches skrivelse av den 30 juli 1999 i fråga om vitamin B1, B6, D3, biotin och karotenoider med bilagor.

- Redogörelse från Solvay Pharmaceuticals BV av den 14 september 1999 (Solvays andra redogörelse).

- Dokumentation som Takeda lämnade den 7 september 1999 i fråga om arrangemangen kring vitamin B1, B2, B6, C och folsyra (bunt E).

- Dokumentation som Takeda lämnade den 18 oktober 1999 i fråga om arrangemangen kring folsyra (bunt F).

- Takedas svar av den 18 och 20 oktober 1999 på begäran om uppgifter i fråga om vitamin B1 och B6.

- Eisais redogörelse av den 12 oktober 1999 plus bifogade handlingar (Eisais redogörelse).

- Tanabes svar av den 11 oktober 1999 på begäran om uppgifter i fråga om biotin med bilagor.

- Mercks svar av den 26 oktober 1999 på begäran om uppgifter i fråga om biotin.

- Mercks skrivelse av den 22 november 1999 som svar på begäran om uppgifter i fråga om vitamin B1 och B6.

- Takedas svar av den 10 januari 2000 på begäran om uppgifter i fråga om folsyra.

1.4 KARTELLERNA

(159) I detta avsnitt beskrivs de uppgifter som rör varje kartell på de olika berörda marknaderna för vitaminprodukter, nämligen marknaderna för vitamin A, E, B1, B2, B5, B6, C, D3, H, folsyra, betakaroten och karotenoider.

1.4.1 VITAMIN A OCH E

1.4.1.1 Kartellernas ursprung och grundläggande struktur

(160) De europeiska tillverkarna uppger att priset på både vitamin A och E faktiskt föll avsevärt under slutet av 1980-talet till följd av konkurrensen. Roche uppger att det "dramatiska" prisfallet på vitamin E beror på Eisais "prisoffensiv" under 1989 (för vitamin A skyller Roche på Rhône-Poulencs aggressiva prispolicy). Under sommaren 1989 hölls åtminstone två möten på högsta nivå, det första den 7 juni mellan Roche och Basf i Basel och det andra i Zürich, där även Rhône-Poulenc deltog. Höga chefer inom Roche, Basf och Rhône-Poulenc möttes åter i Zürich i eller kring september 1989. Mötet varade i två dagar. Eisai närvarade inte. Roche uppger att tanken var att få med Eisai i ett senare skede.

(161) Enligt Rhône-Poulenc var Roche nöjd med sin marknadsandel på 50 procent, medan Basf ville öka sin andel på 30 procent av marknaden och Rhône-Poulenc ville ha en större andel än sina 15 procent men insåg att det inte skulle vara möjligt.

(162) Basf har i viss detalj beskrivit det möte i september 1989 i Zürich som innebar att man inrättade kartellen för vitamin A och E.

(163) Den första dagen identifierade de höga chefer som ansvarade för försäljningen av vitaminer inom varje företag tillsammans med några produktchefer storleken på marknaden för vitamin A och E, och kom sedan överens om fördelningen av världsmarknaden och de regionala marknaderna mellan de fyra tillverkarna på grundval av deras respektive försäljning under 1988.

(164) Sammanfattningsvis var det bakomliggande målet att stabilisera varje tillverkares andel av världsmarknaden. Marknadsandelarna frystes på 1988 års nivåer, och allt eftersom marknaden växte fick varje företag bara öka sin försäljning enligt dess överenskomna kvot och mot bakgrund av marknadens tillväxt utan att detta fick ske på en konkurrents bekostnad.

(165) Den andra dagen anslöt sig ordförandena för varje företags enhet för finkemikalier eller motsvarande och cheferna för varje företags organisation för försäljning av vitaminer till mötet för att godkänna de överenskomna kvoterna och skapa "förtroende" mellan deltagarna om att arrangemangen skulle respekteras. Principen "pris före volym" godtogs som kartellens grundläggande princip. Specifika prisnivåer diskuterades också.

(166) Enligt uppgifter som lämnats av Basf uppgick marknadsandelarna för varje tillverkare av vitamin A under 1988, som utgjorde "basår" för fastställandet av kvoter, till följande:

>Plats för tabell>

(167) För vitamin E lämnade Basf också följande information om den faktiska försäljningen under 1988, vilken motsvarade följande andelar.

>Plats för tabell>

(168) Dessa siffror kan ha justerats något för att ge de fördelade kvoterna. Enligt Basf uppgick de globala marknadsandelar som man kom överens om vid mötet i Zürich till följande:

>Plats för tabell>

Roche bekräftar de kvoter för vitamin A som anges ovan.

(169) Under hösten 1989 höll de europeiska tillverkarna ett andra möte i Basel för att mer i detalj utveckla ramarna och förfarandena för kartellen. För varje region inbegripet Europa delades marknadsandelskvoterna in efter enskilda länder så att den totala tilldelningen av kvoter motsvarade den tilldelade regionala andelen och de regionala andelarna motsvarade de globala kvoterna.

(170) Man uppskattade marknaden för 1990 och enades om en prognos. De procentuella kvoterna för varje företag räknades sedan om till försäljningskvoter uttryckta i ton för de globala, regionala och nationella marknaderna.

(171) Under kartellens varaktighet upprepades denna övning i slutet av sommaren eller under hösten varje år, och den kom att kallas "budgeten".

Struktur och deltagare

Struktur med regelbundna möten

(172) Allt eftersom kartellen utvecklades uppstod en komplex struktur med regelbundna möten. Dessa skedde på följande fyra nivåer:

Högsta nivå

(173) Denna nivå utgjordes av de högsta cheferna i företagen med ansvar för vitaminverksamheten och inbegrep cheferna för dessa affärsenheter och ibland cheferna för de organisationer som ansvarade för försäljningen av vitaminer. Deras roll var att ge avtalet stöd på hög nivå, att fastställa en övergripande strategi och att se till att alla parter fortsatte att följa avtalet.

Försäljningschefer

(174) Cheferna för de organisationer som ansvarade för försäljningen av vitaminer som också kunde närvara vid mötena på högsta nivå fattade beslut om avtalens praktiska tillämpning och slutförde budgetarna. Vid vissa av deras möten kunde även ordförandena för aktuella affärsenheter närvara. De möttes två eller tre gånger per år.

Globala produktchefer

(175) Denna nivå utgjordes av chefer med ansvar för försäljningen av vitamin A och E på global nivå. Deras möten, som hölls varje kvartal, syftade till att övervaka genomförandet av kvotsystemen.

Regionala produktchefer

(176) Dessa möten, som organiserades av de regionala ledningarna och inbegrep försäljningscheferna för varje region, inbegripet Europa, hölls cirka fyra gånger om året. Diskussionerna inbegrep prissättning gentemot enskilda kunder. Denna grupp ansvarade också för att

- övervaka försäljningen mot bakgrund av budgeten på regional nivå och att om så krävdes göra justeringar,

- identifiera den relevanta marknadsutvecklingen inom deras regioner,

- genomföra de prishöjningar som man kommit överens om på högre nivåer.

(177) De regionala mötena för Europa kombinerades ofta med globala verksamhetsmöten på en högre nivå.

(178) Basf namngav de vanliga deltagarna i mötena under den aktuella perioden.

Samspelet mellan olika grupper

(179) Kartellens verksamhet var inriktad på att förbereda och genomföra den årliga "budgeten". I detta och andra avseenden liknade kartellens mekanismer ett enskilt företags interna finansförvaltning och finansiella kontroller.

(180) De försäljningschefer som identifieras av Basf och som Rhône-Poulenc kallar "höga chefer för vitaminverksamheten" möttes, vanligtvis i augusti, för att diskutera globala försäljningssiffror och uppskattningar av marknadens storlek och tillväxt under kommande år samt utarbeta budgeten för följande år.

(181) Dessa möten, som kallades "budgetmöten", organiserades utan undantag av Roche och hölls på hotell i eller kring Bryssel. Enligt Rhône-Poulenc gjorde Roche först en presentation av det aktuella marknadsläget med tabeller som de utarbetat på grundval av information som övriga deltagare i förhand lämnat per telefon.

(182) Det var inom detta forum som man normalt beslutade om prishöjningar: vanligtvis höjdes priset i steg på fem procent. De slutliga prisbesluten fattades vanligtvis under andra halvåret och i typfallet verkställdes en prishöjning den 1 april följande år.

(183) Om man beslutade om en prishöjning tog Roche vanligtvis ledningen och aviserade den först (uppenbart bad man dock ibland Basf att utåt sett ta ledningen för prishöjningen).

(184) Efter augusti månads budgetmöte möttes de tre ordförandena för berörda affärsenheter i Rhône-Poulencs fall den verkställande direktören för RPAN, så att de verksamhets- och försäljningschefer som hade deltagit i budgetmötet kunde presentera föregående års resultat.

(185) Dessa möten hölls också på hotell i eller kring Basel. Vid sammanträdena, som organiserades och leddes av Roche, redogjorde detta företag för marknadens utveckling, och ordförandena för berörda affärsenheter diskuterade marknadens storlek, ökningar av marknadsandelar och prisändringar samt försökte lösa eventuella problem.

(186) De högsta företagscheferna från Roche, Basf och Rhône-Poulenc som hade överinsyn över vitaminverksamheten höll ytterligare möten en eller två gånger om året i Basel, Paris och Frankfurt, vilka uppenbarligen organiserades av de olika inblandade företagen. Enligt Rhône-Poulenc fanns det ingen specifik dagordning. Dessa är dock förmodligen de möten som Roche beskriver. De syftade till att påvisa att kartellen hade stöd från högsta nivå och att fastställa den övergripande strategin.

(187) De regionala mötena för Europa organiserades vanligtvis också av Roche och hölls i Basel. Dessa möten förlades till månaden efter slutet av varje kvartal. De regionala försäljningscheferna rapporterade om marknadens utveckling till de möten på högre nivå där man fattade erforderliga beslut.

(188) De chefer som deltog i de regionala mötena i Europa hade varje vecka telefonkontakt för att övervaka avtalen om priser och försäljningsvolymer samt diskutera enskilda kunder. Varje månad informerade de varandra om de volymer av vitamin A och E som såldes på varje nationell marknad. (Roche gav de andra uppgifter om Eisais månadsförsäljning på den europeiska marknaden i dess helhet snarare än för varje land.)

Mekanismer för volymkontroll: "budgetar"

Allmänt

(189) Den grundläggande tanken bakom kartellen var att frysa marknadsandelarna för de båda produkterna på 1988 års nivåer.

(190) Samtliga tre stora europeiska tillverkare har lämnat kommissionen tabeller och kalkyler som skapats och använts för att beräkna, se över och komma överens om försäljningskvoter för vitamin A och E för varje regional och nationell marknad.

(191) Den dokumentation som lämnats av Basf utgör den mest fullständiga kring "budgeten" och kan användas för att påvisa hur mekanismen för volymkontroll fungerade. Till större delen består Basfs handlingar av a) arbets- eller stöddokument som användes för att fastställa den årliga "budgeten" för varje tillverkare och för varje land, samt b) diagram där man jämför varje tillverkares faktiska försäljning med deras respektive "budgeterade volymer", det vill säga deras kvot för varje regional och nationell marknad både på årsbas och för delperioder (uppgifter om volymer utbyttes varje månad).

(192) Den dokumentation som Roche lämnat består av a) kalkyler som upprättats utifrån de uppgifter som övriga tillverkare lämnat och som återspeglar avtalen om volymtilldelning samt månads- och årsresultat som deltagarna utbytt, och b) diagram som Roche utarbetat för budgetdiskussioner och budgetsammanträden.

(193) Dokumentationen om 1998 års budget är representativ för hela den aktuella perioden och kan tjäna som exempel(19).

Vitamin A

(194) För hela "regionen" (som också inbegriper Östeuropa, Afrika och Mellanöstern) uppgår de föreslagna kvoterna till 45,3 procent för Roche, 31,6 procent för Basf och 23,3 procent för Rhône-Poulenc.

(195) För Västeuropa i dess helhet uppges kvoterna till 44,3 procent för Roche, 32,1 procent för Basf och 23,6 procent för Rhône-Poulenc.

(196) Informationen för hela året sammanställdes per månad för att se till att varje part höll sig till sin tilldelade marknadsandel. Om en konstaterades sälja mer än sin tilldelade kvot måste denna part "minska" försäljningen för att de andra skall kunna komma ifatt. Om en tillverkare i slutet av året låg avsevärt över sin kvot måste den köpa vitaminer från övriga tillverkare för att kompensera dem för motsvarande bortfall i deras tilldelning.

Vitamin E

(197) En liknande databas upprätthölls för vitamin E, även om 1) det finns separata diagram för "foder", "läkemedel" och "totalt", och 2) volymerna anges i ton.

(198) Den dokumentation som Basf lämnar för år 1998 kan också användas för att illustrera systemets funktion då det tillämpades på detta sätt även för åren 1989 till 1997.

(199) I kalkylerna för vitamin E ges åter de tre stora tillverkarna nummer "1", "2" och "3", medan "4" avser Eisai och "5" andra tillverkare.

Minimipriser och riktpriser

(200) Vid sitt möte på "högsta nivå" i Zürich i september 1989 kom ordförandena för berörda affärsenheter inom Roche, Basf och Rhône-Poulenc överens om en policy inriktad på "pris före volym".

(201) Besluten huruvida, när och med hur mycket man skulle höja priserna fattades av försäljningscheferna för vitaminprodukter vid deras periodiska möten. De slutliga besluten fattades i allmänhet under andra halvåret varje år och i typfallet verkställdes höjningen den 1 april följande år.

(202) I kartellens början hade parterna kommit överens om en prishöjning på cirka 10 procent för både vitamin A och E.

(203) Parterna kom vanligtvis överens om att en tillverkare först skulle "avisera" höjningen, antingen i en affärstidning eller direkt till stora kunder. Då prishöjningen väl aviserats av en kartellmedlem skulle de andra vanligtvis direkt följa efter.

(204) På så sätt kunde de samordnade prishöjningarna om de ifrågasattes utges för att vara ett resultat av prisledning på en oligopolmarknad.

(205) Kommissionen har fått dokumentation som rör intern prissättning och förvaltning från både Roche och Basf, och som visar att båda tillverkarna vanemässigt verkade på grundval av "listpriser" (eller "riktpriser" och "lägsta priser").

(206) En illustration av användningen av prismål har lämnats genom Roches "prisdiagram" för vitamin A och E som utfärdades till affärsenheterna i mars 1991.

(207) Målet för vitamin A var att höja priserna i schweiziska franc med 5-10 procent för 1991 (samtidigt som man motvägde prisskillnaden i US-dollar eller tyska mark för att undvika arbitrage). Samtidigt som cheferna anvisades att upprätthålla den globala marknadsandelen på 48 procent beordrades de att sträva efter "prismålet före målet beträffande volym/marknadsandel: överskrid inte volymen genom att inte nå prismålet" se principen "pris före volym" i skäl 200 ovan.

(208) Diagrammen visar de listpriser och lägsta priser som skulle tillämpas för varje produkt i tyska mark och US-dollar för andra och tredje kvartalet 1991.

(209) För verkställandet av höjningen ålades affärsenheten att i Europa strikt följa "nuvarande priser i tyska mark för foder under andra kvartalet 1991. Prishöjningen på 10 procent skulle förberedas och aviseras i maj med omedelbar verkan på avistamarknaden och alla kontrakt under tredje kvartalet. Priserna för livsmedel och läkemedel skall tillämpas strikt." Liknande anvisningar gavs för vitamin E.

(210) Under 1991 års samordnade initiativ sattes nya priser för varje kvartal. Från början av 1993 höjdes priserna i regel en gång per år, vanligtvis den 1 april, där den 1 oktober också används som ett reservdatum.

Kartellernas verksamhet 1989-1997

(211) Under kartellens första år möttes chefer från Roche, Basf och Rhône-Poulenc ofta för att konkretisera sina arrangemang: Rhône-Poulenc har identifierat nio möten i Basel mellan januari 1990 och januari 1991.

(212) Det förekom också separata möten mellan Roche and Eisai om vitamin E som är dokumenterade i Roches interna promemoria med rubriken "Eisai history", och som inleddes med ett möte på högsta nivå i Japan i september 1990.

(213) Ett uppföljningsmöte ägde rum i Basel den 25 oktober 1990 där chefer från Eisai bekräftade företagets vilja att gå med i "klubben" under förutsättning att medlemmarna utbytte uppgifter om deras försäljning.

(214) De tre europeiska tillverkarna kom vid ett trepartsmöte i Basel den 30 oktober 1990 överens om att släppa in Eisai i systemet för en initial period på fem år med tilldelning av en kvot på 1600 ton som kunde höjas efter marknadens tillväxt. För Eisai låg fördelen i en garanterad försäljningsvolym och högre priser.

(215) Eftersom Eisai under större delen av 1990 inte ingick i systemet för vitamin E och hade levererat en större volym än väntat hade arrangemangen uppenbarligen inte resulterat i någon större prishöjning under detta år.

(216) I december 1990 brandskadades Rhône-Poulencs anläggning för vitamin E svårt. De stora tillverkarna kom fram till att kunderna skulle vara beredda att betala högre priser på grund av ett bristande utbud av produkten, de konstaterade också att priserna på vitamin A kunde höjas i kölvattnet på denna utbudsbrist på vitamin E.

(217) Även om Rhône-Poulenc presenterar denna slumpartade händelse som en katalysator för kartellens konsolidering står det utifrån Basfs och Roches redogörelser av händelserna klart att ramarna för kartellen och mekanismerna för dess genomförande hade beslutats redan i slutet av 1989.

(218) Efter det så kallade "toppmötet" i Japan den 8 och den 9 januari 1991 mellan höga chefer för de tre europeiska tillverkarna och Eisai (se skäl 234) bekräftade det sistnämnda företaget sin vilja att gå med i det globala systemet för volymtilldelning för vitamin E, och dess kvot höjdes från 10 till 11 procent. Eisai tycks ha rationaliserat diskussionerna med konkurrenterna i fråga om konkurrenslagstiftningen genom att möta vart och ett av de tre företagen separat i vardera 20 minuter. Man kallade, inte helt uppriktigt, dessa möten för "artighetsvisiter". Oavsett vilken tveksamhet som Eisai kan ha hoppats på att framkalla genom detta knep motverkades dess effekter av att man bjöd in samtliga tre konkurrenter till ett " gemensamt möte" omedelbart därefter i en restaurang där man (enligt egen utsago) föreslog och diskuterade ett "ordnat försäljningssystem".

(219) Avtalet bekräftades några veckor senare då höga chefer för Roche besökte Japan och mötte företrädare för Eisai (se skäl 236).

(220) Det definitiva införlivandet av Eisai i volym- och prissättningssystemet för vitamin E gjorde tillsammans med bristen på produkten det möjligt för de fyra tillverkarna att höja priserna på denna produkt avsevärt under 1991. (Rhône-Poulenc köpte vitamin E av Roche och Basf som leveranser till en "samproducent" fram till dess att dess anläggning åter tagits i bruk). Samtidigt och parallellt med prishöjningarna på vitamin E kom de tre europeiska tillverkarna överens om och verkställde betydande prishöjningar på vitamin A.

(221) Priserna på båda vitaminerna ökade avsevärt mellan 1991 och 1994. Den ursprungliga prishöjning som genomfördes 1991 var i storleksordningen 10 procent (se skäl 202). Enligt Roche var målet efter 1994 att upprätthålla de priser som uppnåtts.

(222) De samtidiga och enhetliga prishöjningarna på vitamin A och E ledde till att lokala förblandningsföretag klagade hos myndigheterna i Frankrike. De franska myndigheterna genomförde den 28 januari 1993 en inspektion. Roche underrättade Takeda om resultatet av denna inspektion vid ett möte den 8 februari 1993. Takeda tog vederbörlig notis om deras avfärdande attityd gentemot undersökningarna:"Ingenting hittades vid undersökningen. Dessutom gjordes en inspektion hos RPAN utan att man hittade något. Denna typ av inspektion gjordes även 1991, men man hittade inga bevis. R anser inte att dessa inspektioner utgör något problem: de är dock noggranna med hur de hanterar dokumentation."

(223) I början av 1994 hade en betydande prisskillnad (på cirka 10 procent) uppstått mellan Europa och Förenta staterna för vitamin A och E. Mäklare utnyttjade möjligheten att genomföra arbitragetransaktioner. Roche upplyste den 1-4 februari 1994 sina områdeschefer om att "huvudfokus för 1994 års prispolicy därför ligger på Europa ... vårt mål är att höja priset på A med 2 DEM och på E med 1 DEM. Volymerna måste kontrolleras strikt." Basf hade redan i september 1993 uppmärksammat sina europeiska försäljningsbolag på detta fenomen.

(224) Den 14 februari 1994 aviserade Basf genom affärspressen prishöjningar på 5 procent för vitamin A och E. Försäljningskontoren fick anvisningar att tillämpa de nya "gränspriserna" med omedelbar verkan: den minsta prishöjningen skulle vara 2 tyska mark för vitamin A och 1 tysk mark för vitamin E.

(225) 1994 krävde den snabbt ökande efterfrågan på vitamin E avsett för mänsklig konsumtion en översyn av den kvot som tilldelats Rhône-Poulenc. För att upprätthålla sin överenskomna andel på 16 procent av den totala marknaden måste Rhône-Poulenc öka sin försäljning till fodersektorn. I augusti 1994 kom tillverkarna överens om att sätta ett tak på 21 procent för Rhône-Poulencs andel av fodersegmentet. Om denna överenskomna ökning av kvoten inom detta område inte skulle räcka för att ge Rhône-Poulenc dess fulla totala andel på 16 procent skulle de båda andra europeiska tillverkarna köpa produkter från det sistnämnda företaget för att kompensera det för detta underskott. Roche gjorde kompensationsinköp under 1996 och både Roche och Basf gjorde sådana inköp 1997.

(226) BASF har uppgivit att deltagarna under hela kartellens varaktighet har övervägt och utforskat åtgärder för att eliminera småkonkurrenter (från Kina och Ryssland) eller avskräcka dem från att träda in på den europeiska marknaden.

Kartellernas fortsatta verksamhet efter de amerikanska undersökningarna

(227) I slutet av 1997 rapporterades det offentligt i Förenta staterna att det amerikanska justitieministeriet hade sammankallat en federal åtalsjury för att undersöka möjliga straffrättsliga överträdelser mot avsnitt 1 i Sherman-lagen inom vitaminsektorn.

(228) Mötesdeltagarna hade redan blivit medvetna om konkurrensmyndigheternas intresse för deras hemliga arrangemang och försökte minimera antalet kontakter sinsemellan. Det sista trepartsmötet hölls i Basel i november 1997, och man beslutade att man i framtiden bara skulle hålla tvåpartsmöten.

(229) Rhône-Poulenc uppger att dess dåvarande VD för djur- och växthälsosektorn i december 1997 ringde till sina motsvarigheter hos Roche och Basf och arrangerade möten med dem i syfte att informera dem om hans företags "reträtt" från avtalen. Den 22 december 1997 uppges han först ha besökt Basf i Ludwigshafen och därefter Roche vid dess huvudkontor i Basel för att upphäva avtalen för vitamin A och E.

(230) Denna handling "aviserades" till produktledningen vid Rhône-Poulencs foderenhet i början av januari 1998.

(231) Oavsett vilka formella eller officiella anvisningar man kan ha gett var dock verkligheten en annan: höga chefer från samtliga tre företag beslutade att fortsätta samarbetet i en modifierad form och i "mer diskreta former", som Basf uttryckte det. Detta skedde uppenbarligen på Roches initiativ. Ett möte ägde rum den 15 januari 1998 mellan Roche och Rhône-Poulenc och några dagar senare med Basf. Båda mötena beskrevs av Roche som ett "möte på högsta nivå och på verksamhetsnivå". Man beslutade att man inte skulle hålla några fler gruppmöten utan bara kontakter mellan två parter då så krävdes. Roche har lämnat en förteckning över dessa möten. Under en period på över ett år utbytte dessa höga chefer också varje månad uppgifter om försäljningen från sina hem i syfte att övervaka eventuella avvikelser från de överenskomna kvoterna.

(232) Basfs tillskrivning av ansvaret för dessa fortsatta kontakter till "några få enskilda" inom varje företag måste ses mot bakgrund av deras ställning: försäljningscheferna för vitaminer inom Roche och RPAN:s affärsdirektör.

(233) Det sista kända tillfället då dessa kontakter ägde rum var i februari 1999 då man utbytte försäljningsuppgifter för januari månad.

Eisais delaktighet

(234) Eisai tillverkade bara vitamin E och deltog inte några möten som rörde vitamin A. Vad gäller vitamin E tog Roche kontakt med Eisai i syfte att skapa en kartell redan den 22-23 november 1989 i Tokyo. Dessa kontakter följdes av ett möte i Basel den 8 december 1989 med de tre europeiska tillverkare som Eisai beskriver. Eisai hävdar dock att man inte gjort något åtagande att minska sin produktion. Efter ytterligare möten med Roche i Europa och Japan och fortsatta påtryckningar från Roche, bjöd Eisai in höga chefer från de tre europeiska tillverkarna till ett "toppmöte" den 8-9 januari 1991. Eisais påstående att man vid detta tillfälle var en motvillig värd som "förvånades" av uppenbara överträdelser mot normal affärsetik motsägs av villkoren i inbjudan till Roche.

(235) Såsom uttryckligen anges i inbjudan syftade mötet till att bekräfta den högsta ledningens avsikter att upprätta ett förtroligt förhållande mellan parterna och att komma överens om karaktären hos nästa "toppmöte".

(236) Några veckor senare, den 30-31 januari 1991, reste höga chefer från Roche till Japan för att separat möta ett antal japanska vitamintillverkare, däribland Eisai. Man kom överens om en prishöjning på cirka 10 procent (se skäl 207). Man kom också överens om att samtliga framtida kontakter bara skulle ske bilateralt: Roche skulle informera Basf och Rhône-Poulenc om resultatet av dessa. Roche skulle i sin tur komma överens om sin ståndpunkt med de båda andra europeiska tillverkarna och agera å deras vägnar i sina mellanhavanden med Eisai.

(237) Därefter förekom inga flerpartsmöten mellan Eisai och företaget kommunicerade alltid med kartellen genom Roche.

(238) Det vanliga förfarandet var att de tre europeiska tillverkarna, oavsett om det handlade om möten på högsta nivå eller rörde sig om budgetmöten, kvartalsvisa verksamhetsmöten eller regionala möten, möttes först varefter Roche mötte Eisai på lämplig nivå en eller två veckor senare.

(239) Eisai gav Roche uppgifter om sin försäljningsvolym inom varje region. Roche gav i sin tur Eisai samlade uppgifter om de tre europeiska tillverkarnas samlade försäljning globalt och regionalt. Man lämnade inga uppgifter om de enskilda företagens försäljning.

(240) Eisais försök att i detta förfarande framställa sig som en motvillig deltagare i arrangemangen i syfte enbart att "utbyta information" motsägs av den dokumentation som kommissionen har fått från Roche och som härrör från Eisai. Denna påvisar den sistnämndas aktiva delaktighet i upprättandet av ett kvotsystem. Eisai har självt lämnat kommissionen handlingar som det utarbetat i samband med dessa möten och som bestrider dess påstående.

(241) Ett diagram som en anställd hos Eisai utarbetat inför ett möte i februari eller mars 1995 visar Eisais resultat i Nordamerika, Europa, Asien och Sydamerika under 1990, 1993 och 1994 samt dess plan för 1995. En "talepunkt" för samma möte påvisar att Eisais uttalade policy gentemot dess konkurrenter var att övertyga dem om sina goda avsikter i fråga om kartellarrangemanget:

"Mötet som hölls i januari 1991 har erkänts som 'bas' och 1990 års resultat som baskvantitet.

Som den som har den minsta marknadsandelen har vi startat med en andel på 11,2 procent (1990) och ni har godtagit en andel på 11,9 procent i planen (1991).

För att bevara vår andel på 11 procent har vi följt den grundläggande plan som ni föreslagit varje år för samarbetet.

Vi har respekterat varandras position och status.

Från det första mötet har vi framfört vår avsikt att få en marknadsandel på [5-15] procent på medellång sikt (5 år) och på [10-20] procent på lång sikt (10 år).

Som framgår av de totala resultaten fram till 1994 har vi aldrig avvikit från det grundläggande avtalet.".

(242) Eisais aktiva engagemang i kartellen för vitamin E gjorde det oavsett vilka svepskäl man antog för att "motivera" mötena, möjligt för de europeiska tillverkarna att höja prisnivån i Europa utan att de behövde oroa sig för att denna japanska tillverkare skulle lägga sig under deras priser. Eisai medger självt att "företaget hade en policy att höja priserna och att det skulle följa prishöjningar som andra aktörer genomförde." I detta sammanhang måste varje antydan om att normala marknadskrafter rådde bedömas mot denna bakgrund av kartellens märkliga syn på "prisledarskap": se skälen 439-442.

1.4.2 VITAMIN B1 (TIAMIN)

1.4.2.1 Kartellens ursprung och grundläggande struktur

(243) 1989 hade Roche en global marknadsandel på 44 procent, Basf 13 procent, Takeda 31 procent och de kinesiska tillverkarna 9 procent.

(244) Enligt Roche initierades kartellavtalet för vitamin B1 den 30-31 januari 1991 i samband med att försäljningschefen för vitaminer besökte Tokyo och mötte företrädare för Takeda, och andra japanska vitamintillverkare. Deltagarna utbytte uppgifter om volymer och marknadsandelar under 1990.

(245) Syftet med avtalet om vitamin B1 var att öka priserna genom att stabilisera marknadsandelar och fördela försäljningsvolymer på grundval av föregående års faktiska försäljning.

(246) Roche gav inte kommissionen några detaljuppgifter om fördelningen av kvoter för varje region, men dessa framgår av den dokumentation som kommissionen fått av Basf.

(247) Under "referensåret" 1990 uppgick företagens faktiska försäljning och marknadsandelar i Europa till följande: Roche 280 ton (38 %), Basf 142 ton (20 %) och Takeda 300 ton (42 %). (Prognoser för varje region för 1991 och "mål" för 1992 ges också).

(248) Basf närvarade inte vid detta möte och Roche talar inte om den förstnämndas delaktighet i sin redogörelse, men det står klart att Basf var en part i systemet för volymkontroll: se skälen 260-269.

1.4.2.2 System för volymkontroll och övervakning

(249) Även om huvudaktören Roche, till skillnad från dess dokumentation för vitamin A och E, inte lämnar några "budgethandlingar" till kommissionen för vitamin B1, har Takeda lämnat en avsevärd mängd dokument från den aktuella perioden, inbegripet tabeller och mötesrapporter som visar hur systemet för volymkontroll och övervakning fungerade.

- Ett dokument daterat den 5 juni 1991 med rubriken "Vitamin B1 monitoring 1990" visar Roches, Basfs, Takedas och de kinesiska tillverkarnas (för de sistnämnda förmodligen uppskattningar) försäljning i varje region (Nordamerika, Latinamerika, Japan, Europa etc.) för 1990.

- Ett dokument daterat samma dag med rubriken "Market forecast 1991" som på grundval av ett antagande om marknadstillväxten för varje region (Europa 1,5 %) visar tilldelningen av volymer till varje tillverkare under 1991.

- Ytterligare ett dokument daterat samma dag med rubriken "Market Monitoring 1st quarter 1991" i vilken man jämför Roches, Basfs och Takedas faktiska försäljning med prognosen i varje region.

- Ett dokument med rubriken "Market and Competition Monitor - Vitamin B1" (daterad den 20 maj 1993) som visar Roches, Basfs och Takedas faktiska försäljning i varje region under 1992 jämfört med deras tilldelade kvoter.

- Ett dokument daterat den 5 november 1993 i vilket man jämför Takedas faktiska försäljning under 1992 med dess tilldelade kvoter i varje region och som innehåller en mall (som skall fullbordas) för att jämföra varje tillverkares "resultat" mot "plan" för perioden januari-december 1993.

- En uppsättning mallar (med uppgifter ifyllda) för att varje kvartal jämföra "tilldelning" och "resultat" för Roche, Takeda och Basf under 1993.

- Liknande dokumentation finns för andra år.

1.4.2.3 Kartellmöten

(250) Efter det första mötet i januari 1991 möttes chefer från Roche och Takeda regelbundet i Tokyo och Basel på både "högsta nivå" och "verksamhetsnivå" i syfte att övervaka tillämpningen av kvotsystemet och fastställa priser.

(251) Basf deltog inte i mötena, men tilldelades en kvot för vitamin B1 som diskuterades under dessa möten.

(252) Med tanke på att det fanns kartellarrangemang för alla vitaminer som både Roche och Takeda tillverkade (vitamin B1, B2, B6, C och folsyra) täckte deras regelbundna möten ofta samtliga dessa fem produkter. På Roches sida byttes deltagarna på teknisk nivå ut då diskussionerna gick vidare till nästa produkt (se t.ex. Takedas noteringar från det två dagar långa verksamhetsmötet i Tokyo i november 1992 - den första dagen ägnades åt vitamin C, medan morgonsammanträdet den andra dagen ägnades åt vitamin B1, B2 och B6).

(253) Takedas anteckningar från mötet i november 1992 exemplifierar verksamhetsmötenas gång: "VB1

(1) Utbyte av resultat för januari-september

>Plats för tabell>

Samtliga under förväntan. B:s marknadsställning är svag.

Har tagits över av kinesiska produkter.

Mer intresserad av att upprätthålla priset än volymen.

(2) Kvot för 1993

Tillväxttakten uppgick till cirka två procent.

1992

>Plats för tabell>

(3) Pris

Oförändrat: 43,00 USD, 74,00 DEM

(4) Kinesiska produkter

Takeda vill skydda sina traditionella kunder från att använda foderprodukter som inte uppfyller gällande normer. Det är svårt att återvinna kunder efter att de har börjat använda kinesiska produkter."

(254) Det förekom också tvåpartsmöten mellan Roche och Takeda i Basel som täckte deras gemensamma produktutbud: vitamin B1, B2, B6, C och folsyra. Vid vissa tillfällen hade Takeda också tvåpartsmöten med Basf som inbegrep diskussioner om vitamin B1.

1.4.2.4 Kartellens verksamhet 1991-1994

(255) Från 1991 till omkring 1993 höjde kartellen gradvis priset på vitamin B1. 1991 höjde tillverkarna marknadspriset från under 65 tyska mark till 68 tyska mark/kg. En tabell daterad den 29 mars 1994 som lämnats av Takeda visar "listpriser" och "lägsta" priser för produkten i varje geografisk zon, inklusive Europa.

(256) Från den 1 januari 1992 var "listpriset" 76 tyska mark/kg inklusive leverans och det "lägsta" priset 74 tyska mark/kg (Basfs prisanvisningar av den 11 december 1991 bekräftar minimipriset på 74 tyska mark/kg).

(257) I slutet av 1992 började man känna av konkurrensen från kinesiska produkter och tillverkarna diskuterade huruvida de som tidigare skulle "ignorera" denna konkurrens eller absorbera den kinesiska produktionen. I juni 1993 hade tillverkarna beslutat att priskonkurrera gentemot specifika kunder som använde kinesiska produkter.

(258) Denna policy bekräftades i slutet av 1993. Grundplanen skulle bevaras under 1994. För att behålla sin kundbas enades tillverkarna om att de måste anpassa sig till de kinesiska priserna för produkter avsedda för foder gentemot viktiga kunder, men det låga priset fick inte bli generellt utan högre priser skulle fortsätta att gälla för produkter avsedda för livsmedel och läkemedel.

(259) Enligt Roche beslutade de båda tillverkarna 1994 att avtalet inte längre var hållbart och det avslutades under första halvåret 1994. Det sista mötet för vitamin B1 hölls den 10 juni detta år. Under andra halvåret 1994 hade marknadspriset på vitamin B1 avsett för foder fallit till cirka 28 ecu/kg, från en högsta nivå på 38 ecu/kg. Prisutvecklingen för vitamin B1 under kartellens varaktighet och efter att den upphört visas i tabell IV i bilagan.

1.4.2.5 Basfs delaktighet

(260) Basf upphörde att tillverka vitamin B11989 och fick sedan sina behov tillgodosedda av Roche, ursprungligen genom ett femårigt leveransavtal. Det var dock fortfarande en av de största leverantörerna av vitaminer i bulk inom gemenskapen och globalt under kartellens återstående varaktighet.

(261) De tabeller för vitamin B1 som kommissionen fått från Takeda med rubrikerna "Market and Competition Monitor - Vitamin B1" och "Market Monitoring" och som utarbetats i syfte att övervaka de hemliga arrangemangen visar för Roche, Takeda och Basf "prognoser" och "bedömningar" av de volymer som varje kvartal levererats i varje viktig region, inklusive Europa.

(262) Uppgifter om Basf ingår också i tabellerna med rubrikerna "Vitamin B1: Market forecast" och i de sammanställande tabeller som visar "resultat" mot "tilldelning" för varje tillverkare för 1993.

(263) I Takedas promemoria, där man tar upp sitt möte med Roche i november 1992 för de fem vitaminprodukter som de båda tillverkade (inbegripet vitamin B1), jämförs i avsnittet med rubriken "Exchange of Results for January through September", "plan" och "försäljningsresultat" för Takeda, Roche och Basf (BASF tilldelades också en kvot för 1993). Denna information måste Roche ha fått av Basf.

(264) Takedas mer fullständiga protokoll från detta möte bekräftar Basfs delaktighet i kvotsystemet. Roche rapporterar att

"På grund av inflytandet från kinesiska produkter kunde varken R, T eller B nå upp till sina planerade resultat. B ligger särskilt långt efter (-50 ton) och önskar desperat att justeringar görs.".

(265) Roche hade uppenbart fått Basfs mandat att agera å dess vägnar. Protokollet fortsätter

"Av R: Vi undrar om det finns något sätt på vilket ni kan hjälpa B eftersom de ligger så långt efter. (T svarade att B:s produkter säljs av R, så om B behöver hjälp så bör R ge dem det).".

(266) Samtidigt som Basf förnekar sin delaktighet i kartellen för vitamin B1 har företaget själv lämnat kommissionen handskrivna tabeller som (enligt företaget) "återspeglar information som Basf fått av en företrädare för Roche om arrangemangen mellan Roche och Takeda i fråga om vitamin B1." (BASF påpekar också att företaget inte tillverkar vitamin B1). Basf underlåter dock att förklara hur det kommer sig att det tilldelats kvoter i tabellerna vid sidan av Roche och Takeda. För Europa (det finns liknande beräkningar för varje geografisk region) lyder tabellen enligt följande:

>Plats för tabell>

Siffrorna för 1990 som referensår motsvarar dem som lämnats av Takeda.

(267) Enligt dess eget medgivande informerades Basf om arrangemangen med Takeda av Roche, som inte ville att Basf skulle störa marknaden för vitamin B1 med sin återförsäljning: "Enligt detta arrangemang med Takeda anvisade Roche Basf om de priser och volymer i fråga om vitamin B1 som Basf kunde återförsälja i varje enskild region.".

(268) Under Takedas enstaka tvåpartsmöten med Basf togs frågan om prissättningen av vitamin B1 upp: då Basfs försäljningschef för vitaminer var i Tokyo den 13 juli 1993 uppgav han att Basf vad gäller vitamin C, B1 och B6 "kommer att följa R(oche)s och T(akeda)s prispolicy... om priserna höjs kommer vi att följa efter er.".

(269) Trots att Basf inte närvarade vid mötena mellan Roche och Takeda kan man sålunda utan tvivel konstatera att Basf var delaktigt i det hemliga systemet för att styra marknaden för vitamin B1.

1.4.3 VITAMIN B2 (RIBOFLAVIN)

1.4.3.1 Kartellens ursprung och grundläggande struktur

(270) Under perioden 1988-1990 föll priset på vitamin B2 med cirka 12 procent. För att vända denna utveckling beslutade de två största tillverkarna att det krävdes samordnade insatser.

(271) Den 14-15 juli 1991 möttes företrädare för Roche och Basf i Bottmingen, Schweiz, för att komma överens om ramarna för en kartell för vitamin B2. Takeda närvarade inte vid detta initiala möte, men Basf och Roche hade för avsikt att inbegripa detta företag i ett senare skede. (Takeda var då redan delaktigt i kartellarrangemangen för vitamin B1 och C).

(272) Med utgångspunkt i deras faktiska försäljning under 1990 och med en uppskattning av andra tillverkares marknadsandelar under varje år enades de om globala kvoter som skulle gälla perioden 1992-1994. Följande volymmässiga kvoter utarbetades:

>Plats för tabell>

(273) Vad gäller Roche och Basf skulle deras respektive försäljning av vitamin B2 ändras från förhållandet 65:35 under 1990 till 62:38 under 1994. 1992 var det första året som kvotsystemet skulle tillämpas. För 1994 beräknade Roche och Basf att de tillsammans skulle ha 80 procent av den tillgängliga världsmarknaden. Takeda skulle ha 13,5 procent (vid siffrorna för Takeda har Basf noterat "Om de går högre? Krig?"). Ett dokument som Basf har lämnat visar det avtal man nådde vid detta möte.

(274) Senare under 1991 reste höga chefer från Roche och Basf (separat) till Japan för att övertala Takeda att godta den föreslagna marknadsfördelningen för vitamin B2, vilket företaget till slut gjorde i slutet av 1991 eller början av 1992. De diskussioner som företrädare från Takeda förde vid ett besök i Basel den 13 april 1992 om "den nya prispolicyn för att kontinuerligt höja priset" inbegrep vitamin B2.

1.4.3.2 Kartellmöten

(275) Kartellen genomfördes genom kvartalsvisa möten. Det vanliga förfarandet var uppenbarligen att Roche först mötte Takeda och sedan höll ett separat tvåpartsmöte med Basf.

(276) Dessa kvartalsvisa möten syftade till att övervaka faktiska marknadsandelar mot bakgrund av kvoterna och att justera försäljningsnivåerna för att iaktta överenskomna tilldelningar. Man utvecklade ett kontrollsystem med utgångspunkt i mekanismen för vitamin A och E (se skäl 283).

(277) Takedas protokoll från ett möte med Roche i Zürich den 25 maj 1993, med rubriken "Destroy after reading", kan ses som ett typexempel på dessa möten i fråga om vitamin B2:

"1) VB2

- Priserna stiger smidigt, (R) (T).

T.ex. R:s resultat i Europa för april, 91,4 DEM (R),

T:s resultat i Europa för mars, 88 DEM.

- Inte troligt att efterfrågan ökar, vilket innebär att det är svårt att öka volymerna. (R)

T förväntar sig 400 ton för 1993, dvs. ungefär samma nivå som 1992 (T).

(...)

- Lohmann(20)

Eftersom R och Basf konkurrerar skulle Lohmann föredra att inte köpa hela volymen från konkurrenter, dvs. de skulle föredra att köpa från T. T bör vara försiktigt med sin prissättning då man utarbetar en offert. Priset får under inga omständigheter sättas för lågt. (R)

Förstått, kommer att kontakta [en anställd hos Takeda] (T)".

(278) Takeda hade även enstaka tvåpartsmöten med Basf som täckte vitamin B2 såväl som andra produkter. En promemoria av den 13 juli 1993, även den med rubriken "Destroy after reading" lyder enligt följande

"VB2 för foder

(B) B:s pris i Europa är 90-92 DEM. T erbjuder dock ett lägre pris på 85/86 DEM. Vänligen avhjälp detta så snart som möjligt.

(T) T säljer för 88/90 DEM. Å andra sidan orsakar B:s erbjudande om ett lägre pris på 86 DEM till DK:s Loevense problem.

(B) Vi kontrollerar detta i morgon och återkommer till er. Vi vill att allmänna priser inte understiger 90 DEM.

(T) Vi instämmer.".

1.4.3.3 Kvoterna

(279) Efter Takedas inträde i kartellarrangemangen för vitamin B2 var de årliga kvoterna föremål för intensiva förhandlingar, där Takeda krävde en större tilldelning. En notering som Takeda gjorde vid ett möte i eller kring november 1992 som omfattade alla vitaminer, inbegripet B2, lyder enligt följande:

"B2-v Jan-september

(1) Beslut om kvoter

>Plats för tabell>

Fördelning av 384

>Plats för tabell>

Enhetschefen ville öka kvoten till 500 ton inom fem år (1991)

R gjorde ett fel då de beräknade uppskattningen för 1991 (...)

Man bör godta att mål överskrids om det inte skadar priserna.".

(280) Takedas strävan att öka sina volymer utgjorde tydligt ett irritationsmoment för Roche. I Takedas protokoll från dess möte med Roche i Tokyo den 17 november 1992 noteras följande vad gäller vitamin B2:

"Precis som för VB6 var R oroat över T:s ökade försäljningsvolym och återkom flera gånger till T:s uttalande att man ville sälja 500 ton inom fem år.".

(281) Roche föreslog att Takedas kvot för 1993 skulle vara 385-390 ton för att öka till 420 för 1994. Takeda framställer sin reaktion enligt följande:

"Av T: Eftersom vår produktionskapacitet fortfarande är oklar känner vi ännu inte till vår volym. Även om vi inte är ivriga vill herr [...] nå 500 ton 1993. En medelväg mellan denna volym och ert förslag på 390 ton skulle vara kring 440-445 ton. (R frågade inget mer).".

Se även en notering som Takeda gjorde vid ett möte den 21 april 1993 vad gäller Takedas tålamod i fråga om deras volymambitioner.

(282) För 1994 godtog Takeda i själva verket att hålla sin försäljningsvolym på cirka 410 ton. Vid ett möte på Basel Hilton Hotel med Roche den 9 februari 1994 utbytte deltagarna sina försäljningsresultat i fråga om vitamin B2 för 1993 och sina försäljningsplaner för 1994:

"Av T: Vårt resultat för 1993 är 421 ton och mycket nära den överenskomna volymen, och vi planerar att hålla samma nivå kring 420-440 ton under 1994. När det gäller pris kommer vi helhjärtat att stödja R:s policy och verka för att få ett lägsta pris på 69,00 USD/115,00 DEM cif för produkter enligt USP (United States Pharmacopeia) och 61,00 USD/92,00 DEM cif för produkter avsedda för foder (pris för leveranser till USA)... I Europa kommer B att avisera en prishöjning på foder (med 4 %) i mitten av februari. T vill höja det lägsta priset från 92,00 till 97,00 DEM den 1 april. T:s försäljningsvolym förblir låg, så det kommer att göras koncentrerade insatser för en prishöjning.

(b) Vad gäller T:s resultat för 1993 och planer för 1994 följer dessa det grundläggande avtalet ...

Vi kan inte förvänta oss någon större ökning av efterfrågan under 1994. Det kommer att göras insatser för att höja priset i Europa och bevara det lägsta priset på 61,00 USD i USA. R vill också att T följer denna prispolicy. (T instämde).".

1.4.3.4 Volymkontroll och övervakning

(283) Precis som för de flesta andra vitaminprodukter var kvotsystemet för vitamin B2 föremål för ett rapporterings- och övervakningssystem med kontinuerliga uppdateringar. Kommissionen har fått dokumentation av Basf om hur kontroll- och övervakningssystemet för vitamin B2 fungerade