KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) 2020/689

av den 17 december 2019

om komplettering av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/429 vad gäller bestämmelser om övervakning, utrotningsprogram och sjukdomsfri status för vissa förtecknade sjukdomar och nya sjukdomar

(Text av betydelse för EES)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/429 av den 9 mars 2016 om överförbara djursjukdomar och om ändring och upphävande av vissa akter med avseende på djurhälsa (”djurhälsolag”) (1), särskilt artiklarna 29, 31.5, 32.2, 37.5, 39, 41.3, 42.6 och 280.4, och

av följande skäl:

(1) I djurhälsolagen fastställs bestämmelser om förebyggande och bekämpning av djursjukdomar som kan överföras till djur eller till människor. Bestämmelserna i denna förordning krävs för att komplettera bestämmelserna i del II kapitlen 2, 3 och 4 i djurhälsolagen om övervakning, utrotningsprogram och sjukdomsfri status samt bestämmelserna i del IX om övergångsbestämmelser för befintliga övervaknings- eller utrotningsprogram och gällande godkännanden av sjukdomsfri status.

(2) Dessa bestämmelser är innehållsmässigt kopplade till varandra och många är avsedda att tillämpas tillsammans. Av skäl som rör förenkling och insyn samt i syfte att underlätta tillämpningen av bestämmelserna och undvika alltför många bestämmelser bör dessa bestämmelser fastställas i en enda akt, snarare än i ett antal separata akter med många korshänvisningar och risk för överlappning.

(3) Övervakning ingår i alla utrotningsprogram och sjukdomsfri status är oftast ett resultat av en framgångsrik övervaknings- och utrotningsprocess. Övervakning krävs också utöver andra åtgärder som ett viktigt redskap för att upprätthålla sjukdomsfri status när det har uppnåtts. Bestämmelser om övervakning, utrotningsprogram och sjukdomsfri status, inklusive övergångsbestämmelser, har ofta samma ändamål och gäller aktörernas, veterinärernas och de behöriga myndigheternas kompletterande verksamhet. Dessa bestämmelser bör därför samlas i en enda delegerad förordning.

(4) Övervakning är en viktig del i en effektiv och ändamålsenlig strategi för att förebygga och bekämpa sjukdomar. Den bör genomföras gemensamt av aktörerna och den behöriga myndigheten. Den bör också utformas i syfte att uppnå målen för tidig påvisande av utbrott av förtecknade och nya sjukdomar och för att styrka att kriterierna för beviljande, upprätthållande, tillfälligt upphävande eller återkallande av sjukdomsfri status är uppfyllda.

(5) Den behöriga myndigheten bör införa ett grundläggande allmänt system för övervakning av förtecknade och nya sjukdomar hos landlevande djur på grundval av anmälningar och undersökningar av sjukdomsfall i berörda djurpopulationer.

(6) Dessa allmänna övervakningskrav för landlevande djur bör kompletteras med mer specifika krav med hänsyn till övervakningens förväntade utfall. De bör utformas för olika specifika ändamål, exempelvis unionsövervakningsprogram, obligatoriska och valbara utrotningsprogram, styrkande av sjukdomsfri status, åtgärder för sjukdomsbekämpning, i samband med godkännande av vissa anläggningar och förflyttning av djur och animaliska produkter.

(7) Tillvägagångssättet för att utforma de allmänna övervakningskraven för vattenlevande djur liknar tillvägagångssättet för landlevande djur, även om de inte är identiska. Alla vattenbruksanläggningar måste införa ett grundläggande övervakningssystem som baseras på anmälningar och undersökningar av sjukdomsfall i en berörd djurpopulation. Övervakningen av förtecknade och nya sjukdomar hos vattenlevande djur måste dessutom inbegripa vissa åtgärder för sjukdomsbekämpning, när sådana åtgärder måste vidtas i vattenbruksanläggningar.

(8) Utöver de allmänna övervakningskrav som gäller alla vattenbruksanläggningar gäller särskilda övervakningskrav för vissa godkända vattenbruksanläggningar. Dessa särskilda åtgärder omfattar genomförande av riskbaserad övervakning på grundval av en bedömning av risken att en anläggning smittas av och sprider en förtecknad eller icke-förtecknad sjukdom hos vattenlevande djur.

(9) De särskilda övervakningskraven gäller också genomförande av utrotningsprogram för vissa förtecknade sjukdomar i syfte att erhålla sjukdomsfri status vad gäller den berörda sjukdomen och att upprätthålla sådan status när den har uppnåtts.

(10) Medlemsstaterna bör vidare ges möjlighet att på anläggningsnivå genomföra övervakningen i form av övervakningsprogram för sjukdomar i kategori C hos vattenlevande djur, utan att de behöver välja ett program för sjukdomsutrotning. Övervakningsprogram skiljer sig från utrotningsprogram på så sätt att de grundas på ett heltäckande system för riktad övervakning men inte omfattar alla delar av ett utrotningsprogram. Till skillnad från utrotningsprogram ger övervakningsprogram ingen möjlighet att uppnå officiell sjukdomsfri status.

(11) De särskilda utrotnings- och övervakningsprogram som fastställs i denna förordning syftar till att styrka hälsokraven för vissa förflyttningar av djur och produkter av animaliskt ursprung inom unionen och, i vissa fall, av djur och produkter av animaliskt ursprung som förs in till unionen.

(12) Enligt djurhälsolagen ska bestämmelser om förtecknade sjukdomar tillämpas på förtecknade arter. Övervakning är kanske inte relevant för alla kategorier av de förtecknade djurarterna, särskilt när det gäller vilda djur eller vissa kategorier av hållna djur. I den här förordningen bör det därför föreskrivas bestämmelser i syfte att ange den berörda djurpopulation som är aktuell för övervakningen. Det bör också vara möjligt att utvidga den berörda djurpopulationen till icke-förtecknade hållna djurarter för att säkerställa tidigt påvisande av nya sjukdomar.

(13) Undantag bör också göra det möjligt att ytterligare begränsa berörda populationer av landlevande djur för särskilda övervakningsändamål, nämligen (i) unionsövervakningsprogram, (ii) obligatoriska eller valbara utrotningsprogram och (iii) övervakningsbaserade djurhälsokrav för förflyttning inom unionen eller för införsel till unionen.

(14) Diagnosmetoderna och den efterföljande provtagningen för att utföra diagnoserna samt metoderna, valideringen och tolkningen är av mycket teknisk karaktär och ändras ofta allt eftersom de vetenskapliga standarderna utvecklas. För att säkerställa att de är aktuella bör därför bestämmelserna om diagnosmetoder på ett flexibelt sätt ange vilka metoder som bör användas och hur de bör användas. För djursjukdomar finns det olika möjliga källor till vetenskapliga standarder för diagnosmetoder. Det är därför viktigt att det anges i vilken hierarkisk ordning metoderna bör övervägas, med beaktande av de allmänna principerna för provtagning, analyser, tester och diagnostik i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/625 (2).

(15) För att säkerställa bästa möjliga användning av alla resurser och undvika onödiga administrativa bördor och kostnader för aktörerna och de behöriga myndigheterna bör påvisandet av förtecknade och nya sjukdomar bygga på informationskällor som insamlas vid offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet som inte huvudsakligen är avsedd för övervakning av dessa sjukdomar.

(16) Bekräftelse av en sjukdom i enlighet med sjukdomens falldefinition är den behöriga myndighets ansvar. Den bör stödjas av lämpliga undersökningar som bekräftar eller utesluter förekomst av en misstänkt sjukdom. Sådana undersökningar är relevanta när bekräftelsen av sjukdomen föranleder åtgärder för sjukdomsbekämpning och under vissa andra omständigheter beroende på konsekvenserna av sjukdomsbekräftelsen. Det är därför viktigt att det i denna förordning fastställs under vilka ytterligare omständigheter det krävs bekräftelse av sjukdomen.

(17) Definitionerna av ett misstänkt fall och ett bekräftat fall av en förtecknad sjukdom och, i förekommande fall, av en ny sjukdom är av stor betydelse. De gör det möjligt för aktörerna, veterinärerna och andra berörda parter som medverkar i övervakningen att identifiera de omständigheter då den behöriga myndigheten måste underrättas och för den behöriga myndigheten att vidta åtgärder för sjukdomsbekämpning. Det är därför nödvändigt att föreskriva allmänna kriterier för att definiera ett misstänkt fall och ett bekräftat fall samt att vid behov föreskriva sjukdomsspecifika definitioner, med hänsyn till vissa sjukdomars särskilda karaktär.

(18) Ett unionsövervakningsprogram är ett övervakningsprogram som är relevant för hela unionen. Detta krävs för att uppnå ökad harmonisering av övervakningen av en specifik sjukdom i hela unionen på grund av dess särskilda risker för människors eller djurs hälsa. Det måste därför fastställas vilka kriterier som sjukdomar som kan omfattas av unionsövervakningsprogram bör uppfylla.

(19) I kommissionens beslut 2010/367/EU (3) fastställs minimikrav för övervakningsprogram avseende aviär influensa hos fjäderfä och vilda fåglar samt tekniska riktlinjer i bilagan till beslutet. I denna förordning bör det föreskrivas liknande tekniska riktlinjer i en bilaga. Detaljnivån i denna förordning är dock lägre för att säkerställa goda möjligheter till anpassning till förändringar i situationen vad gäller övervakning av aviär influensa. De tekniska kraven för unionsövervakningsprogram avseende aviär influensa inriktas därför endast på mål, tillämpningsområde och de metodologiska principer som ska följas.

(20) I djurhälsolagen fastställs bestämmelser om tillämpning av obligatoriska och valbara utrotningsprogram för sjukdomar i kategorierna B och C i medlemsstaterna. Dessa sjukdomar, eller grupper av dessa sjukdomar, har sin egen karaktär. Utrotningen av dessa sjukdomar bör grundas på en särskild strategi för sjukdomsbekämpning för den berörda sjukdomen. En sådan strategi bör åtminstone omfatta (i) sådan övervakning som behövs för att uppnå sjukdomsfri status som yttersta mål, (ii) hålla tidsramen, (iii) fastställa en definition av den djurpopulation som omfattas av utrotningsprogrammet, (iv) ange det geografiska område där utrotningsprogrammet ska tillämpas och (v) fastställa de särskilda åtgärder för förebyggande och övervakning av sjukdomen som ska gälla under utrotningsfasen.

(21) Om det geografiska område där ett utrotningsprogram ska genomföras inbegriper medlemsstatens yttre gräns bör den behöriga myndigheten sträva efter att hantera risken att sjukdomen förs in från områden utanför medlemsstatens gränser.

(22) Syftet med ett utrotningsprogram är att uppnå sjukdomsfri status inom det geografiska område som programmet omfattar. När det gäller landlevande djur bör det helst omfatta hela territoriet i den medlemsstat där sjukdomen förekommer. Om detta inte är möjligt bör det minsta område som kan godtas definieras. När det gäller områdets minimiyta bör erfarenheterna av tidigare utrotningsprogram beaktas och flexibilitet med hänsyn till sjukdomens särskilda karaktär medges.

(23) Programmets kvalitativa eller kvantitativa mål bör fastställas av den behöriga myndigheten. Slutmålen bör grundas på kriterierna för beviljande av sjukdomsfri status, medan delmålen också kan omfatta annan verksamhet eller andra åtgärder av betydelse för att uppnå sjukdomsfri status och som avspeglar utvecklingen av programmet.

(24) Den behöriga myndigheten bör fastställa tillämpningsperioden för utrotningsprogrammen. När det gäller valbara utrotningsprogram för sjukdomar i kategori C fastställs en maximal tillämpningsperiod för programmet för att förhindra oproportionerliga och långvariga störningar av förflyttningar inom unionen. Den behöriga myndigheten bör dock få inleda utrotningsprogrammet innan det har godkänts av kommissionen, men bör då inte införa restriktioner för förflyttning inom unionen. Det bör också föreskrivas en möjlighet för medlemsstaterna att begära att kommissionen förlänger denna period när omständigheterna motiverar detta.

(25) Utrotningsstrategin för vissa sjukdomar skulle kunna grundas på beviljande av sjukdomsfri status på anläggningsnivå. De sjukdomsspecifika åtgärderna för dessa sjukdomar bör grupperas och ange aktörernas och de behöriga myndigheternas skyldigheter.

(26) Den berörda djurpopulation som ska omfattas av programmet för sjukdomsutrotning bör fastställas på sjukdomsspecifik basis. Den behöriga myndighetens möjlighet att i programmet inbegripa vissa ytterligare djurpopulationer bör också fastställas på sjukdomsspecifik basis.

(27) Det primära ansvaret för erhållande och upprätthållande av sjukdomsfri status för en anläggning ligger hos aktören, eftersom denne är den som i första hand drar nytta av de fördelar som är kopplade till sjukdomsfri status. Aktören bör därför fullgöra vissa skyldigheter för att kunna beviljas och upprätthålla sjukdomsfri status.

(28) När en aktör uppfyller de allmänna och sjukdomsspecifika kriterierna för sjukdomsfri status är det den behöriga myndigheten som beviljar denna status. När de specifika kriterierna inte längre uppfylls bör också den behöriga myndigheten tillfälligt upphäva eller återkalla denna status.

(29) Aktörernas och de behöriga myndigheternas skyldigheter i samband med utrotningsprogrammen bör dessutom vid behov beskrivas närmare med beaktande av den specifika sjukdomsprofilen. De sjukdomsspecifika kraven är till sin karaktär tekniska, och de fastställs därför för varje specifik sjukdom i bilagorna till denna förordning.

(30) I kommissionens genomförandeförordning (EU) 2018/1882 (4) förtecknas infektion med Brucella abortus, B. melitensis och B. suis och infektion med Mycobacterium tuberculosis-komplexet för obligatoriska utrotningsprogram samt enzootisk bovin leukos, infektion med Aujeszkys sjukdom-virus, infektiös bovin rhinotrakeit/infektiös pustulär vulvovaginit och bovin virusdiarré för valbara utrotningsprogram. För dessa sjukdomar bör utrotningsprogrammen grundas på beviljande av sjukdomsfri status på anläggningsnivå.

(31) Utrotningsprogram som grundas på beviljande av sjukdomsfri status på anläggningsnivå bör omfatta alla anläggningar som håller djur i den berörda djurpopulationen. Den behöriga myndigheten bör dock ha möjlighet att från utrotningsprogrammen utesluta vissa särskilda typer av anläggningar och slakterier, förutsatt att lämpliga riskreducerande åtgärder vidtas.

(32) När det gäller utrotningsprogram som grundas på beviljande av sjukdomsfri status på anläggningsnivå bör den behöriga myndigheten ha möjlighet att tilldela olika epidemiologiska enheter olika hälsostatus.

(33) När det gäller landlevande djur bör kraven för styrkande av sjukdomsfri status på anläggningsnivå grundas på frånvaro av smitta som styrks genom provtagnings- och övervakningssystem, villkor för insättning av djur och avelsmaterial i anläggningarna och, vid behov, restriktioner för vaccinering. När villkoren för upprätthållande av sjukdomsfri status inte längre uppfylls gäller särskilda krav för tillfälligt upphävande, återkallande och återutfärdande av sådan status. På grund av sin tekniska karaktär fastställs de detaljerade sjukdomsspecifika kraven och förteckningen över diagnosmetoder som ska användas för beviljande och upprätthållande av denna status i bilagor.

(34) Villkor för beviljande, upprätthållande, tillfälligt upphävande och återkallande av sjukdomsfri status på anläggningsnivå fastställdes i följande gällande unionsbestämmelser före dagen för tillämpningen av denna förordning: rådets direktiv 64/432/EEG (5) när det gäller bovin brucellos och bovin tuberkulos samt rådets direktiv 91/68/EEG (6) när det gäller brucellos hos får och getter. Genom djurhälsolagen upphörde dessa bestämmelser att gälla. Genom kommissionens delegerade förordning (EU) 2018/1629 (7) anpassades även tillämpningsområdet för de sjukdomsagens som berör brucellos och bovin tuberkulos till OIE:s (Världsorganisationen för djurhälsa) Terrestrial Animal Health Code (8). Det omfattar nu infektion med Brucella abortus, Brucella melitensis och Brucella suis samt infektion med Mycobacterium tuberculosis-komplexet. De tekniska kraven för status vad gäller dessa sjukdomar bör därför ses över så att de anpassas till OIE:s Terrestrial Animal Health Code med beaktande av erfarenheterna av tidigare program för utrotning av dessa sjukdomar.

(35) När det gäller program för utrotning av sjukdomar hos landlevande djur på grundval av beviljande av sjukdomsfri status på anläggningsnivå bör den behöriga myndigheten när en sjukdom misstänks eller bekräftas vidta åtgärder för att förhindra spridning av sjukdomen. Dessa åtgärder bör främst vidtas på den anläggning där det djur som misstänks vara smittat hålls, men den behöriga myndigheten bör ha möjlighet att utvidga åtgärderna till andra djur eller anläggningar när det finns en risk att sjukdomen sprids.

(36) Den behöriga myndigheten bör när den vidtar åtgärder för sjukdomsbekämpning med anledning av ett misstänkt eller bekräftat fall införa vissa förbud mot förflyttning av djur. Den behöriga myndigheten bör dock även ha möjlighet att tillåta förflyttning av vissa djur från den anläggning där det djur som misstänks eller har bekräftats vara smittat hålls, i syfte att beakta djurskyddsvillkor och främja långsiktigt hållbara åtgärder för sjukdomsbekämpning.

(37) Efter att ett fall har bekräftats bör åtminstone alla djur som erkänts som bekräftade fall avlägsnas. Den behöriga myndigheten bör ha möjlighet att besluta huruvida dessa djur ska dödas genom slakt, vilket innebär att köttet är avsett att föras in i livsmedelskedjan, eller genom avlivning, vilket innebär att köttet inte är avsett för det ändamålet.

(38) För vissa sjukdomar som kan spridas genom infekterade produkter av animaliskt ursprung eller smittförande material, eller som kan få konsekvenser för människors hälsa, bör den behöriga myndigheten vidta åtgärder i smittade anläggningar för att förhindra att sjukdomarna sprids genom sådana produkter eller smittförande föremål. Åtgärder för att begränsa sådana risker bör därför fastställas i denna förordning.

(39) När det gäller landlevande djur bör det när sjukdomsfri status har uppnåtts på anläggningsnivå, av skäl som rör programmens effektivitet, vara möjligt att successivt minska övervakningen efter en viss tid av kontinuerlig sjukdomsfri status på anläggningen.

(40) Enzootisk bovin leukos (EBL) omfattades av obligatorisk utrotning enligt gällande unionsbestämmelser före dagen för tillämpningen av denna förordning. Sjukdomen ingår nu i kategorin för valbar utrotning enligt genomförandeförordning (EU) 2018/1882.

(41) Gällande unionsbestämmelser före dagen för tillämpningen av denna förordning innehöll väletablerade och ändamålsenliga principer och kriterier för erkännande, upprätthållande, tillfälligt upphävande och återutfärdande av status som officiellt fri från EBL. Många medlemsstater har med framgång tillämpat dessa bestämmelser vid genomförandet av tidigare program för utrotning av EBL. Bestämmelserna har setts över mot bakgrund av OIE:s Terrestrial Animal Health Code och ingår i denna förordning.

(42) Medlemsstater eller zoner som under många år har varit fria från EBL och därmed uppnått en stabil djurhälsosituation utan EBL bör även fortsättningsvis styrka frånvaro av smitta. Riskbaserad övervakning är lämplig för att säkerställa tidigt påvisande om sjukdomen återinförs och för att styrka att EBL inte förekommer. Medlemsstaterna bör därför upprätta ett lämpligt övervakningssystem från den dag då denna förordning börjar tillämpas.

(43) Tilläggsgarantier för handel med svin inom unionen i samband med infektion med Aujeszkys sjukdom-virus (AD-virus) ingick i gällande unionsbestämmelser före dagen för tillämpningen av denna förordning. Ett antal medlemsstater har med framgång tillämpat dessa bestämmelser och utrotat infektion med AD-virus i den svinpopulation som hålls inom deras territorier. Strategin för utrotning av infektion med AD-virus i denna förordning beaktar OIE:s Terrestrial Animal Health Code och de kriterier som visat sig vara framgångsrika för att utrota infektion med AD-virus.

(44) Bestämmelserna om infektiös bovin rhinotrakeit/infektiös pustulär vulvovaginit (IBR/IPV) i denna förordning grundas på kommissionens beslut 2004/558/EG (9) med bestämmelser om tilläggsgarantier för handel med nötkreatur inom gemenskapen. I dessa ingår krav för erhållande, upprätthållande och återutfärdande av sjukdomsfri status vad gäller bovint herpesvirus typ 1 (BoHV-1). Bestämmelserna har utarbetats med beaktande av standarderna i OIE:s Terrestrial Animal Health Code och yttrandet från Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa) (10).

(45) Gällande unionsbestämmelser före dagen för tillämpningen av denna förordning innehåller inga bestämmelser om bovin virusdiarré, med undantag av bestämmelser som rör handel med avelsmaterial. I genomförandeförordning (EU) 2018/1882 förtecknas nu bovin virusdiarré som en sjukdom i kategori C för valbar utrotning. I den här förordningen fastställs därför bestämmelser om utrotningsprogram och om beviljande och upprätthållande av sjukdomsfri status vad gäller BVD.

(46) OIE:s Terrestrial Animal Health Code innehåller inte något kapitel om BVD eller några kriterier för sjukdomsfrihet vad gäller BVD och relaterade förflyttningar av djur. OIE:s Manual of Diagnostic Tests and Vaccines for Terrestrial Animals innehåller dock ett kapitel om BVD. Dessa diagnosstandarder har beaktats för de bestämmelser som gäller BVD i den här förordningen.

(47) I genomförandeförordning (EU) 2018/1882 förtecknas infektion med rabiesvirus som en sjukdom i kategori B. Den här förordningen innehåller därför bestämmelser om obligatoriska utrotningsprogram och om beviljande och upprätthållande av sjukdomsfri status vad gäller infektion med rabiesvirus.

(48) Vilda rävar är den huvudsakliga reservoaren för infektion med rabiesvirus i EU. Åtgärderna i utrotningsprogrammen bör därför främst inriktas på populationen av vilda rävar. Alla andra däggdjur är dock mottagliga och många andra djurarter förtecknas i genomförandeförordning (EU) 2018/1882 för denna sjukdom. De behöriga myndigheterna bör låta andra djurpopulationer omfattas av utrotningsprogrammen om det föreligger en risk för människors eller djurs hälsa.

(49) När det gäller programmen för utrotning av rabiesinfektion grundas strategin för sjukdomsbekämpning främst på vaccinering av den aktuella berörda djurpopulationen samt annan viktig verksamhet, t.ex. övervakning, åtgärder för sjukdomsbekämpning, kontroll av förflyttningar av sällskapsdjur och övervakning av vaccineringens effektivitet. Eftersom bestämmelserna om vaccinering är mycket tekniska till sin karaktär fastställs de i en bilaga.

(50) I genomförandeförordning (EU) 2018/1882 förtecknas infektion med blåtungevirus (serotyperna 1–24) som en sjukdom i kategori C för valbart utrotningsprogram. Detta innebär en ändring av strategin för denna sjukdom, eftersom det i rådets direktiv 2000/75/EG (11), som var tillämplig före denna förordning, föreskrevs omedelbara utrotningsåtgärder. I den här förordningen fastställs nya bestämmelser för sjukdomens nya status.

(51) När det gäller infektion med blåtungevirus grundas strategin för sjukdomsbekämpning främst på vaccinering av den aktuella berörda djurpopulationen samt annan verksamhet, t.ex. övervakning, åtgärder för sjukdomsbekämpning, kontroll av förflyttningar av djur och avelsmaterial och minimering av exponering för vektorer.

(52) Efsa anger i sitt yttrande om bekämpning, övervakning och förflyttning av djur vid infektion med blåtungevirus (12) att det för en framgångsrik utrotning krävs att vaccinationstäckningen uppgår till minst 95 % av alla mottagliga nötkreatur och får under en period om minst fem år. Programmen för utrotning av infektion med blåtungevirus förväntas därför omfatta en vaccinationskampanj, men det bör dock föreskrivas flexibilitet i den här förordningen för att ta hänsyn till särskilda omständigheter i varje enskilt fall.

(53) En medlemsstat eller en zon i en medlemsstat som är fri från infektion med blåtungevirus eller som omfattas av ett program för utrotning av infektion med blåtungevirus bör skyddas från introduktion av serotyper av blåtungevirus genom förflyttning av hållna djur eller avelsmaterial. Krav för införsel av hållna djur eller avelsmaterial till medlemsstater eller zoner i medlemsstater som är fria från infektion med blåtungevirus eller som omfattas av ett program för utrotning av infektion med blåtungevirus bör därför ingå i bestämmelserna om utrotningsprogrammen. Detta bör också återspeglas i kriterierna för upprätthållande av sjukdomsfri status. Samma princip bör gälla för förflyttning av djur genom medlemsstater eller zoner i medlemsstaterna som är fria från infektion med blåtungevirus eller som omfattas av ett program för utrotning av infektion med blåtungevirus.

(54) Med hänsyn till de olika lokala förhållanden som kan råda bör den behöriga myndigheten dessutom ha möjlighet att tillåta införsel av djur eller avelsmaterial på grundval av tillfälliga krav, förutsatt att införseln inte äventyrar destinationsortens hälsostatus. Den här förordningen bör därför innehålla de krav och villkor enligt vilka sådan införsel får tillåtas. Dessa krav bör grundas på djurens eller avelsmaterialets status, oberoende av urspungsmedlemsstat eller ursprungszon.

(55) Ett program för utrotning av en sjukdom i kategori B eller C hos vattenlevande djur bör beakta vilken typ av övervakningskrav som krävs för erhållande och upprätthållande av sjukdomsfri status samt innehålla närmare uppgifter om det geografiska område och den djurpopulation som ska omfattas av programmet och om programmets del- och slutmål. Utrotningsprogrammet bör omfatta bekämpningsåtgärder som ska vidtas på smittade anläggningar för vattenlevande djur.

(56) Programmet för utrotning av sjukdomar hos vattenlevande djur bör omfatta del- och slutmål som ska användas för att bedöma framstegen mot att uppnå sjukdomsfri status. Dessa mål bör i förekommande fall beakta risken att vilda djur kan hindra ett framgångsrikt genomförande av utrotningsprogrammet. Eventuella avvikelser från den föreslagna tillämpningsperioden på sex år bör beaktas när programmets del- och slutmål utformas.

(57) När det gäller vattenlevande djur består den population som ska omfattas av utrotningsprogrammet av de arter som förtecknas i genomförandeförordning (EU) 2018/1882. Den behöriga myndigheten bör dock ha möjlighet att från programmet utesluta de arter som förtecknas som vektorer i genomförandeförordning (EU) 2018/1882 om myndigheten har gjort en riskbedömning som visar att den risk som dessa djur utgör anses vara försumbar.

(58) Den behöriga myndigheten bör ha möjlighet att inbegripa ytterligare populationer av vattenlevande djur när dessa djur utgör en betydande risk vad gäller hälsostatus. Den bör också kunna utesluta vissa anläggningar med låg risk från utrotningsprogrammet om detta inte äventyrar ett framgångsrikt slutförande av programmet.

(59) Om en medlemsstat har beslutat att delta i ett program för utrotning av en sjukdom i kategori C måste aktörerna uppfylla villkoren för införsel av djur av de förtecknade arterna, anmäla misstanke om förtecknade sjukdomar, följa åtgärderna för sjukdomsbekämpning när en sjukdom misstänks förekomma eller har bekräftats samt vidta alla andra åtgärder som kan krävas av den behöriga myndigheten, inklusive vaccinering.

(60) När förekomst av en förtecknad sjukdom hos vattenlevande djur misstänks eller har bekräftats i en medlemsstat, zon eller anläggningskrets som är sjukdomsfri eller som omfattas av ett utrotningsprogram bör den behöriga myndigheten vidta lämpliga åtgärder för att bekämpa sjukdomen. Sådana bestämmelser bör därför fastställas i den här förordningen. De inbegriper upprättande av en restriktionszon när det har bekräftats att en förtecknad sjukdom förekommer i en anläggning som deltar i utrotningsprogrammet eller som har förklarats sjukdomsfri. De inbegriper också minimikrav för den geografiska avgränsningen av en restriktionszon och de faktorer som påverkar den.

(61) Efter att en förtecknad sjukdom hos vattenlevande djur har bekräftats i en medlemsstat, zon eller anläggningskrets som är sjukdomsfri eller som omfattas av ett utrotningsprogram bör den behöriga myndigheten göra strikta kontroller i smittade anläggningar och andra anläggningar i restriktionszonen. Kontrollernas karaktär och den flexibilitet den behöriga myndigheten medger för förflyttningar fastställs i den här förordningen. Om flexibilitet tillämpas begränsas den till omständigheter då hälsostatus hos vattenlevande djur som vistas på eller är på väg till destinationsanläggningen inte äventyras.

(62) Vid ett sjukdomsutbrott hos vattenlevande djur i en anläggning som genomför eller börjar genomföra ett utrotningsprogram är det viktigt att avlägsna vattenlevande djur som är döda, döende eller uppvisar kliniska tecken inom en period som fastställs av den behöriga myndigheten och i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1069/2009 (13). På så sätt kan sjukdomen bekämpas med framgång.

(63) Enligt djurhälsolagen ska kommissionen utarbeta närmare bestämmelser om beviljande av sjukdomsfri status för medlemsstater, zoner och anläggningskretsar. Dessa bestämmelser bör omfatta sjukdomsspecifika kriterier för att styrka att sjukdomen inte förekommer i den berörda djurpopulationen samt allmänna kriterier till stöd för en effektiv kontroll av den berörda djurpopulationens hälsostatus.

(64) De allmänna kriterierna bör omfatta geografiskt tillämpningsområde, övervakning, biosäkerhet, åtgärder för sjukdomsbekämpning och enhetlig tillämpning av andra praktiska bestämmelser som fastställs i djurhälsolagen vad gäller registrering och godkännande av anläggningar, djurs spårbarhet samt krav som gäller förflyttning.

(65) I den här förordningen fastställs sjukdomsspecifika kriterier på grundval av frånvaro av förtecknade arter eller på grundval av sjukdomsagensets eller vektorns oförmåga att överleva. Dessa kriterier bör utarbetas på ett flexibelt sätt så att den behöriga myndigheten kan motivera erhållandet av sjukdomsfri status på grundval av den specifika situationen. I den här förordningen fastställs därför allmänna krav i syfte att ange på vilka grunder en medlemsstat får ansöka om beviljande av sjukdomsfri status för hela sitt territorium eller för en zon i medlemsstaten eller, om det gäller vattenbruksdjur, för anläggningskretsar.

(66) I den här förordningen fastställs sjukdomsspecifika kriterier på grundval av resultatet av utrotningsprogram respektive historiska data och övervakningsdata. Dessa kriterier grundas på resultaten av övervakningen, genomförandet av åtgärder för att förhindra introduktion av sjukdomen och villkoren för användning av vacciner.

(67) På grund av sin tekniska karaktär fastställs dessa kriterier i bilagorna, grupperade efter sjukdom tillsammans med kriterierna för upprätthållande av sjukdomsfri status.

(68) Det bör i den här förordningen fastställas nya krav för beviljande och upprätthållande av sjukdomsfri status med beaktande av gällande unionsbestämmelser före dagen för tillämpningen av den här förordningen, OIE:s Terrestrial Animal Health Code och Aquatic Animal Health Code och, om bestämmelser saknas, bästa tillgängliga vetenskapliga rön.

(69) I genomförandeförordning (EU) 2018/1882 förtecknas angrepp av Varroa spp. som en sjukdom i kategori C för valbar utrotning. I den här förordningen fastställs bestämmelser för uppnående och upprätthållande av sjukdomsfri status vad gäller angrepp av Varroa spp.

(70) I genomförandeförordning (EU) 2018/1882 förtecknas infektion med Newcastlesjukevirus som en sjukdom i kategori A för vilken omedelbara utrotningsåtgärder ska vidtas. Den här förordningen innehåller därför inga bestämmelser om något program för utrotning av infektion med Newcastlesjukevirus. Den behöriga myndigheten bör dock kunna bevilja status som fri från infektion med Newcastlesjukevirus utan vaccinering på grundval av historiska data och övervakningsdata.

(71) Två olika typer av anläggningskretsar är möjliga när det gäller vattenlevande djur. Slutna anläggningskretsar drivs enligt strikt fastställda villkor som säkerställer att de drivs oberoende av hälsostatus i omgivande vatten. Icke slutna anläggningskretsar påverkas däremot av hälsostatus i omgivande vatten och drivs därför enligt mer flexibla villkor. Sådana icke slutna anläggningskretsar upprättas dock först efter att den behöriga myndigheten har bedömt vissa epidemiologiska faktorer och vidtagit de riskreducerande åtgärder som krävs för att förhindra att sjukdomar förs in till anläggningskretsen.

(72) När det gäller vattenlevande djur och med hänsyn till den lägre risk som är förknippad med enskilda anläggningar som är oberoende av omgivande vatten fastställs i den här förordningen särskilda bestämmelser för slutna anläggningskretsar när de för första gången inleder sin vattenbruksverksamhet eller när de återupptar sin vattenbruksverksamhet efter ett produktionsavbrott. I sådana fall bör sjukdomsfri status omedelbart förklaras, förutsatt att vissa villkor är uppfyllda. Bestämmelser fastställs också för slutna anläggningskretsar där ett sjukdomsutbrott har inträffat. För att säkerställa att sådana utbrott hanteras med framgång genom rengöring, desinfektion och tomtid efter att de tömts på vattenbruksdjur bör ett urval av de djur som används för återinsättning i anläggningskretsen testas innan sjukdomsfri status kan förklaras.

(73) När villkoren för upprätthållande av sjukdomsfri status inte längre är uppfyllda på grund av misstänkt eller bekräftad sjukdom bör den behöriga myndigheten vidta åtgärder för sjukdomsbekämpning. Dessa åtgärder bör tillämpas under de olika stegen i sjukdomsbekämpningen från tidpunkten för misstanken om ett sjukdomsutbrott till den tidpunkt då frågan har avgjorts och sjukdomsfri status åter har utfärdats.

(74) Om den behöriga myndigheten upptäcker att villkoren för upprätthållande av sjukdomsfri status i en medlemsstat, zon eller anläggningskrets inte är uppfyllda bör åtgärder vidtas för att åtgärda situationen. Den behöriga myndigheten bör ha möjlighet att tillfälligt upphäva sjukdomsfri status när det fortfarande är möjligt att på ett tillfredsställande sätt åtgärda det faktum att villkoren inte är uppfyllda och därmed inte få sjukdomsfri status återkallad av kommissionen.

(75) När en medlemsstat vill erhålla sjukdomsfri status vad gäller en förtecknad sjukdom hos vattenlevande djur för hela sitt territorium eller för en zon i medlemsstaten som motsvarar mer än 75 % av dess territorium, eller för en zon som delas med en annan medlemsstat eller ett tredjeland, bör den ansöka om godkännande hos kommissionen. I alla andra fall följs ett system med egenförsäkran.

(76) Egenförsäkran om sjukdomsfrihet hos vattenlevande djur för andra zoner och anläggningskretsar än de som godkänts av kommissionen följer ett system som har utformats för att ge insyn i processen och som innebär att medlemsstaterna lättare och eventuellt snabbare kan förklara sjukdomsfri status. Hela processen kommer att göras elektroniskt, såvida inte någon annan medlemsstat eller kommissionen tar upp problem som inte kan lösas på ett tillfredsställande sätt. Om det finns problem som inte kan lösas på ett tillfredsställande sätt överlämnas försäkran till ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder.

(77) Den här förordningen innehåller bestämmelser om godkännande av sjukdomsfri status för medlemsstater eller zoner i medlemsstaterna. Dessa bestämmelser kan skilja sig åt från gällande bestämmelser före dagen för tillämpningen av den här förordningen. Det behövs lämpliga övergångsbestämmelser för att säkerställa en smidig övergång från gällande bestämmelser om godkännande av sjukdomsfri status till de nya kraven.

(78) Med sikte på en enhetlig tillämpning av unionslagstiftningen om övervakning, utrotningsprogram och sjukdomsfri status och för att säkerställa att denna lagstiftning är klar och tydlig bör kommissionens beslut 2000/428/EG (14), kommissionens beslut 2002/106/EG (15), kommissionens beslut 2003/422/EG (16), kommissionens beslut 2006/437/EG (17), kommissionens förordning (EG) nr 1266/2007 (18), kommissionens beslut 2008/896/EG (19) och kommissionens genomförandebeslut (EU) 2015/1554 (20) upphävas genom denna förordning.

(79) Djurhälsolagen är tillämplig från och med den 21 april 2021. Bestämmelserna i denna förordning bör därför också tillämpas från samma datum.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

DEL I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1 Syfte och tillämpningsområde 1. Denna förordning kompletterar bestämmelserna i förordning (EU) 2016/429 om övervakning, utrotningsprogram och sjukdomsfri status vad gäller vissa förtecknade och nya sjukdomar hos landlevande, vattenlevande och andra djur. 2. I del II kapitel 1 i denna förordning fastställs bestämmelser om övervakning av de sjukdomar som avses i artikel 9.1 i förordning (EU) 2016/429 och de nya sjukdomar som definieras i artikel 6.2 i samma förordning med avseende på a) övervakningens utformning, inklusive den berörda djurpopulationen och diagnosmetoderna, b) sjukdomsbekräftelse och falldefinitioner, c) unionsövervakningsprogram. 3. I del II kapitel 2 i denna förordning fastställs bestämmelser om program för utrotning av de sjukdomar hos landlevande djur som avses i artikel 9.1 b och c i förordning (EU) 2016/429 med avseende på a) strategi för sjukdomsbekämpning, geografiskt område, djurpopulationer, mål och tillämpningsperiod, b) aktörernas och de behöriga myndigheternas skyldigheter, c) åtgärder för sjukdomsbekämpning vid misstanke och bekräftelse. 4. I del II kapitel 3 i denna förordning fastställs bestämmelser om program för utrotning av de sjukdomar hos vattenlevande djur som avses i artikel 9.1 b och c i förordning (EU) 2016/429 med avseende på a) strategi för sjukdomsbekämpning, geografiskt område, djurpopulationer, mål och tillämpningsperiod, b) aktörernas och de behöriga myndigheternas skyldigheter, c) åtgärder för sjukdomsbekämpning vid misstanke och bekräftelse. 5. I del II kapitel 4 i denna förordning fastställs bestämmelser om sjukdomsfri status vad gäller vissa sjukdomar hos landlevande och vattenlevande djur som avses i artikel 9.1 i förordning (EU) 2016/429 med avseende på a) kriterier för godkännande av sjukdomsfri status för medlemsstater och zoner, b) kriterier för godkännande av sjukdomsfri status för anläggningskretsar där vattenbruksdjur hålls, c) kriterier för upprätthållande av sjukdomsfri status, d) tillfälligt upphävande, återkallande och återutfärdande av sjukdomsfri status. 6. I del III i denna förordning fastställs övergångs- och slutbestämmelser med avseende på a) godkännande av sjukdomsfri status för medlemsstater, zoner och anläggningskretsar som erkänts som sjukdomsfria enligt gällande lagstiftning före dagen för tillämpningen av denna förordning, b) godkännande av utrotningsprogram för medlemsstater, zoner och anläggningskretsar som har ett godkänt utrotnings- eller övervakningsprogram enligt gällande lagstiftning före dagen för tillämpningen av denna förordning.

Artikel 2 Definitioner I denna förordning gäller följande definitioner: 1. sjukdom i kategori E: förtecknad sjukdom för vilken det finns ett behov av övervakning inom unionen, i enligt med artikel 9.1 e i förordning (EU) 2016/429. 2. berörd djurpopulation: population av djur av förtecknade arter definierade enligt art och, i tillämpliga fall, enligt kategori, som är aktuell för övervakningsverksamhet, utrotningsprogram eller sjukdomsfri status vad gäller en specifik sjukdom. 3. ytterligare djurpopulation: population av hållna eller vilda djur av förtecknade arter som omfattas av sådana valbara åtgärder för förebyggande, övervakning och sjukdomsbekämpning som krävs för att sjukdomsfri status ska uppnås eller upprätthållas vad gäller en berörd djurpopulation. 4. sjukdom i kategori A: förtecknad sjukdom som normalt inte förekommer inom unionen och för vilken omedelbara utrotningsåtgärder ska vidtas så snart de påvisas, i enlighet med artikel 9.1 a i förordning (EU) 2016/429. 5. sjukdom i kategori B: förtecknad sjukdom som ska bekämpas i samtliga medlemsstater med målet att utrota den i hela unionen, i enlighet med artikel 9.1 b i förordning (EU) 2016/429. 6. sjukdom i kategori C: förtecknad sjukdom som har relevans för vissa medlemsstater och för vilken åtgärder behövs för att förhindra spridning till delar av unionen som är officiellt sjukdomsfria eller har utrotningsprogram för den berörda förtecknade sjukdomen, i enlighet med artikel 9.1 c i förordning (EU) 2016/429. 7. nötkreatur: djur av de arter av hov- och klövdjur som tillhör släktena Bison, Bos (inklusive undersläktena Bos, Bibos, Novibos, Poephagus) och Bubalus (inklusive undersläktet Anoa) samt korsningar mellan dessa arter. 8. får: djur av de arter av hov- och klövdjur som tillhör släktet Ovis samt korsningar mellan dessa arter. 9. get: djur av de arter av hov- och klövdjur som tillhör släktet Capra samt korsningar mellan dessa arter. 10. resande cirkus: utställning eller mässa som inkluderar djur eller djurföreställningar som är avsedda att förflyttas mellan medlemsstater. 11. djurföreställning: föreställning med djur som hålls för en utställning eller mässa och som kan ingå i en cirkus. 12. svin: djur av de arter av hov- och klövdjur i familjen Suidae som förtecknas i bilaga III till förordning (EU) 2016/429. 13. transportmedel: vägfordon, järnvägsfordon, fartyg och luftfartyg. 14. hund: hållet djur av arten Canis lupus. 15. katt: hållet djur av arten Felis silvestris. 16. iller: hållet djur av arten Mustela putorius furo. 17. årstidsbetingat blåtungevirusfritt område: hela territoriet i en medlemsstat eller en zon i en medlemsstat för vilket/vilken den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 40.3 har upprättat tillfällig status som fritt/fri från infektion med blåtungevirus (serotyperna 1–24) på grundval av en vektorfri period och styrkande av frånvaro av sjukdomen hos förtecknade djurarter. 18. vektorskyddad anläggning: delar av eller alla lokaler vid en anläggning som är skyddade mot angrepp av insekter i släktet Culicoides genom lämpliga fysiska åtgärder och skötselåtgärder, med status som vektorskyddad anläggning som beviljats av den behöriga myndigheten i enlighet med artikel 44. 19. brunnbåt: fartyg som används inom vattenbruksnäringen och som har en brunn eller behållare för lagring och transport av levande fisk i vatten. 20. tomtid: moment i sjukdomshanteringen som innebär att en anläggning är tömd på vattenbruksdjur av förtecknade arter och, om det är genomförbart, på vatten. 21. kvalificeringstid: tidsperiod innan den behöriga myndigheten lämnar in ansökan om sjukdomsfri status eller, i förekommande fall, innan den preliminära friförklaring som avses i artikel 83.1 a offentliggörs elektroniskt. 22. icke-förtecknad art: djurart eller grupp av djurarter som inte förtecknas i bilagan till kommissionens genomförandeförordning (EU) 2018/1882 för en viss sjukdom. 23. flock: alla fjäderfän eller alla fåglar i fångenskap med samma hälsostatus som hålls på samma utrymmen eller inom samma inhägnad och som utgör en enda epidemiologisk enhet; för fjäderfän hållna inomhus omfattar detta alla fåglar som delar samma luftvolym. 24. diva-vaccinering: vaccinering med vacciner som tillsammans med lämpliga serologiska diagnosmetoder gör det möjligt att påvisa smittade djur i en vaccinerad population. 25. diva-vaccinerade djur: djur som har vaccinerats inom ramen för en diva-vaccinering. 26. godkänd anläggning för avelsmaterial: en spermasamlingsstation, en embryosamlingsgrupp, en embryoproduktionsgrupp, en anläggning för bearbetning av avelsmaterial eller en station för lagring av avelsmaterial som har godkänts i enlighet med artikel 97.1 i förordning (EU) 2016/429. 27. sperma: ejakulat från ett eller flera djur, antingen i oförändrad, behandlad eller utspädd form. 28. oocyter: de haploida stadierna av ootidogenesen, inklusive sekundära oocyter och ägg. 29. embryo: det tidigaste utvecklingsstadiet hos ett djur då det kan överföras till ett moderdjur. 30. vektorfri period: period i ett bestämt område då insekter i släktet Culicoides är inaktiva, fastställd i enlighet med del II kapitel 1 avsnitt 5 i bilaga V. 31. honungsbin: djur av arten Apis mellifera. 32. avelsfjäderfä: fjäderfän som är 72 timmar gamla eller äldre och som är avsedda för produktion av kläckägg. 33. årlig övervakning baserad på slumpmässigt urval: övervakning som består av minst en urvalsundersökning av en berörd djurpopulation och som organiseras under det år för vilket sannolikhetsbaserade provtagningsmetoder används för att välja ut de enheter som ska undersökas.

DEL II

ÖVERVAKNING, UTROTNINGSPROGRAM OCH SJUKDOMSFRI STATUS

KAPITEL 1

Övervakning

Avsnitt 1

Övervakningens utformning, berörd djurpopulation och diagnosmetoder

Artikel 3 Övervakningens utformning 1. Den behöriga myndigheten ska utforma övervakningen av förtecknade och nya sjukdomar hos landlevande djur och andra djur med beaktande av följande: a) Allmänna övervakningskrav som grundas på i) anmälningar enligt artikel 18.1 i förordning (EU) 2016/429, ii) lämplig veterinärundersökning av ökad dödlighet och andra tecken på allvarliga sjukdomar eller väsentligt minskad produktionstakt med obestämd orsak, iii) den behöriga myndighetens undersökning vid misstanke om en sjukdom i kategori E eller, i förekommande fall, en ny sjukdom, iv) berörd djurpopulation för övervakning enligt artikel 4, v) den offentliga kontrollens och annan offentlig verksamhets bidrag enligt artikel 7. b) Särskilda övervakningskrav i) i unionsövervakningsprogram, ii) som en del av obligatoriska eller valbara utrotningsprogram, iii) för styrkande och upprätthållande av sjukdomsfri status, iv) som en del av åtgärder för sjukdomsbekämpning, v) i samband med godkännande av vissa anläggningar, vi) för förflyttning av landlevande djur inom unionen eller sådana djurs införsel till unionen. 2. Den behöriga myndigheten ska utforma övervakningen av förtecknade och nya sjukdomar hos vattenlevande djur med beaktande av följande: a) Allmänna övervakningskrav som grundas på i) anmälningar enligt artikel 18.1 i förordning (EU) 2016/429, ii) lämplig veterinärundersökning av ökad dödlighet och andra tecken på allvarliga sjukdomar eller väsentligt minskad produktionstakt med obestämd orsak, iii) den behöriga myndighetens undersökning vid misstanke om en sjukdom i kategori E eller, i förekommande fall, en ny sjukdom, iv) berörd djurpopulation för övervakning enligt artikel 4, v) den offentliga kontrollens och annan offentlig verksamhets bidrag enligt artikel 7. vi) åtgärder för sjukdomsbekämpning. b) Särskilda övervakningskrav i) som en del av den riskbaserade övervakning som föreskrivs i del I kapitel 1 i bilaga VI, som inbegriper riskklassificering och regelbundna djurhälsobesök enligt del I kapitlen 2 och 3 i bilaga VI, ii) som en del av de utrotningsprogram som föreskrivs i del II kapitlen 1–6 i bilaga VI, iii) för styrkande och upprätthållande av sjukdomsfri status, iv) för styrkande, i enlighet med de övervakningsprogram som föreskrivs i del III kapitlen 1–6 i bilaga VI, av att de anläggningar som inte deltar i ett sådant utrotningsprogram som avses i led ii eller som inte har erhållit sådan sjukdomsfri status som avses i led iii inte är smittade, v) för förflyttning av vattenlevande djur inom unionen eller sådana djurs införsel till unionen.

Artikel 4 Berörd djurpopulation 1. Den behöriga myndigheten ska för varje förtecknad sjukdom och, i förekommande fall, varje ny sjukdom ange den berörda djurpopulation som är aktuell för den övervakning som avses i artikel 3 och ska inbegripa a) hållna djur av förtecknade arter, b) vilda djur av förtecknade arter om i) de omfattas av ett unionsövervakningsprogram, ett obligatoriskt eller valbart utrotningsprogram eller sådan övervakning som krävs för beviljande eller upprätthållande av sjukdomsfri status, ii) den behöriga myndigheten anser att de utgör en risk som kan få negativa konsekvenser för hälsostatus hos andra arter i en medlemsstat, zon eller anläggningskrets, eller iii) övervakning krävs för att bedöma djurhälsokraven för införsel till unionen eller förflyttning inom unionen. 2. För att säkerställa tidigt påvisande av en ny sjukdom hos andra arter än de arter som avses i punkt 1 a ska den behöriga myndigheten i den berörda djurpopulationen inbegripa hållna djur av arter som inte är förtecknade för den aktuella förtecknade sjukdomen om följande kriterier är tillämpliga: a) De förflyttas till anläggningar i en annan medlemsstat, zon eller anläggningskrets, och b) den behöriga myndigheten, på grund av antalet djur eller förflyttningarnas frekvens, anser att djuren utgör en risk som kan få negativa konsekvenser för hälsostatus hos andra hållna djur i en annan medlemsstat, zon eller anläggningskrets om den arten drabbas av en sjukdom.

Artikel 5 Uteslutande av vissa hållna landlevande djur från den berörda djurpopulationen 1. Genom undantag från artikel 4.1 a får den behöriga myndigheten begränsa den berörda djurpopulationen för övervakning av en annan sjukdom än en sjukdom i kategori A till de kategorier av hållna djur av de förtecknade arterna som för den sjukdomen omfattas av a) unionsövervakningsprogram, b) obligatoriska eller valbara utrotningsprogram eller övervakning som krävs för beviljande eller upprätthållande av sjukdomsfri status, eller c) övervakningsbaserade djurhälsokrav för förflyttning inom unionen eller för införsel till unionen. 2. De kategorier av hållna djur som avses i punkt 1 får baseras på djurens ålder och kön samt plats för och typ av produktion.

Artikel 6 Diagnosmetoder 1. Den behöriga myndigheten ska säkerställa att provtagningen, metoderna, valideringen och tolkningen av diagnosmetoderna för övervakningen överensstämmer med följande: a) Den särskilda lagstiftning som antas i enlighet med förordning (EU) 2016/429 och relevant information och vägledning som är tillgänglig på Europeiska unionens referenslaboratoriers och kommissionens webbplatser. b) Om de inte omfattas av den lagstiftning, information och vägledning som avses i led a, den provtagning, de metoder, den validering och den tolkning av diagnosmetoder som fastställs i OIE:s Manual of Diagnostic Tests and Vaccines for Terrestrial Animals (21), i dess ändrade lydelse, eller i OIE:s Manual of Diagnostic Tests for Aquatic Animals (22), i dess ändrade lydelse. c) Om de inte omfattas av leden a och b, de metoder som fastställs i artikel 34.2 b och 34.3 i förordning (EU) 2017/625. 2. Diagnosmetoderna för beviljande och upprätthållande av sjukdomsfri status fastställs i a) avsnitt 1 i bilaga III när det gäller infektion med Brucella abortus, B. melitensis och B. suis, b) avsnitt 2 i bilaga III när det gäller infektion med Mycobacterium tuberculosis-komplexet (Mycobacterium bovis, M. caprae och M. tuberculosis) (MTB-komplexet), c) avsnitt 3 i bilaga III när det gäller enzootisk bovin leukos (EBL), d) avsnitt 4 i bilaga III när det gäller infektiös bovin rhinotrakeit/infektiös pustulär vulvovaginit (IBR/IPV), e) avsnitt 5 i bilaga III när det gäller infektion med Aujeszkys sjukdom-virus (AD-virus), f) avsnitt 6 i bilaga III när det gäller bovin virusdiarré (BVD), g) del II kapitel 1 avsnitt 5 punkt 2 i bilaga VI när det gäller viral hemorragisk septikemi (VHS), h) del II kapitel 1 avsnitt 5 punkt 2 i bilaga VI när det gäller infektiös hematopoietisk nekros (IHN), i) del II kapitel 2 avsnitt 5 punkt 2 i bilaga VI när det gäller infektion med ILA HPRΔ-virus, j) del II kapitel 3 avsnitt 5 punkt 2 i bilaga VI när det gäller infektion med Marteilia refringens, k) del II kapitel 4 avsnitt 5 punkt 2 i bilaga VI när det gäller infektion med Bonamia exitiosa, l) del II kapitel 5 avsnitt 5 punkt 2 i bilaga VI när det gäller infektion med Bonamia ostreae, m) del II kapitel 6 avsnitt 5 punkt 2 i bilaga VI när det gäller infektion med WSS-virus.

Artikel 7 Den offentliga kontrollens och annan offentlig verksamhets bidrag till övervakning av djurens hälsa 1. Den behöriga myndigheten ska i den utformning av övervakningen som avses i artikel 3 i denna förordning i förekommande fall inbegripa resultatet av den offentliga kontroll och annan offentlig verksamhet som fastställs i artikel 2 i förordning (EU) 2017/625. I denna offentliga kontroll och annan offentlig verksamhet ingår följande: a) Besiktning före och efter slakt. b) Inspektioner vid gränskontrollstationer. c) Offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet vid marknader och uppsamling. d) Offentlig kontroll och annan offentlig verksamhet vid transport av levande djur. e) Folkhälsorelaterade inspektioner och provtagning i anläggningar. f) Annan offentlig kontroll då anläggningar, djur eller prover besiktigas eller undersöks. 2. När den behöriga myndigheten misstänker en förtecknad sjukdom eller en ny sjukdom i samband med sådan offentlig kontroll eller annan offentlig verksamhet som avses i punkt 1 ska den säkerställa att alla relevanta myndigheter informeras. Detta ska göras a) omedelbart i händelse av en sjukdom i kategori A eller en ny sjukdom, b) utan dröjsmål för andra sjukdomar.

Avsnitt 2

Sjukdomsbekräftelse och falldefinitioner

Artikel 8 Kriterier för officiell bekräftelse av andra förtecknade sjukdomar än sjukdomar i kategori A och av vissa nya sjukdomar samt påföljande bekräftelse av utbrott 1. Den behöriga myndigheten ska vid misstanke om andra förtecknade sjukdomar än sjukdomar i kategori A eller en ny sjukdom genomföra en undersökning för att bekräfta eller utesluta förekomst av den berörda sjukdomen när a) det behövs för att fastställa hälsostatus för medlemsstaten eller för en zon eller anläggningskrets i medlemsstaten, eller b) det behövs för att inhämta den information som krävs om sjukdomens förekomst för något av följande ändamål: i) Att vidta åtgärder för att skydda djurs eller människors hälsa. ii) Att införa djurhälsokrav för förflyttning av djur eller produkter. iii) Att uppfylla kraven i ett unionsövervakningsprogram. 2. Den behöriga myndigheten ska bekräfta ett utbrott av en sådan sjukdom som avses i punkt 1 när den har klassificerat ett djur eller en grupp av djur som ett bekräftat fall av en sådan sjukdom i enlighet med artikel 9.2.

Artikel 9 Falldefinitioner 1. Den behöriga myndigheten ska klassificera ett djur eller en grupp av djur som ett misstänkt fall av en förtecknad sjukdom eller en ny sjukdom när a) det i kliniska undersökningar, undersökningar efter slakt eller laboratorieundersökningar konstateras att kliniska tecken, postmortala skador eller histologiska fynd indikerar en sådan sjukdom, b) resultaten från en diagnosmetod indikerar sannolik förekomst av sjukdomen i ett prov från ett djur eller en grupp av djur, eller c) ett epidemiologiskt samband med ett bekräftat fall har fastställts. 2. Den behöriga myndigheten ska klassificera ett djur eller en grupp av djur som ett bekräftat fall av en förtecknad sjukdom eller en ny sjukdom när a) sjukdomsagenset, utom vaccinstammar, har isolerats i ett prov från ett djur eller en grupp av djur, b) en antigen eller nukleinsyra som är specifik för sjukdomsagenset och som inte beror på vaccinering har påvisats i ett prov från ett djur eller en grupp av djur som uppvisar kliniska tecken på sjukdomen eller ett epidemiologiskt samband med ett misstänkt eller bekräftat fall, eller c) ett positivt resultat genom en indirekt diagnosmetod som inte beror på vaccinering har erhållits i ett prov från ett djur eller en grupp av djur som uppvisar kliniska tecken på sjukdomen eller ett epidemiologiskt samband med ett misstänkt eller bekräftat fall. 3. Sjukdomsspecifika definitioner av ett misstänkt fall och ett bekräftat fall av förtecknade sjukdomar fastställs för landlevande djur i bilaga I och för vattenlevande djur i del II kapitlen 1–6 avsnitt 5 punkt 3 i bilaga VI. 4. Om det saknas sjukdomsspecifika definitioner enligt punkt 3 ska kriterierna i punkterna 1 och 2 tillämpas på definitioner av ett misstänkt fall och ett bekräftat fall av förtecknade sjukdomar och, i förekommande fall, nya sjukdomar.

Avsnitt 3

Unionsövervakningsprogram

Artikel 10 Kriterier för och innehåll i unionsövervakningsprogram 1. En sjukdom i kategori E ska omfattas av ett unionsövervakningsprogram i enlighet med artikel 28 i förordning (EU) 2016/429 om alla följande kriterier är uppfyllda: a) Sjukdomen utgör ett särskilt hot mot djurs och eventuellt människors hälsa i hela unionens territorium, vilket kan få allvarliga ekonomiska konsekvenser för jordbruket och hela ekonomin. b) Sjukdomsprofilen kan utvecklas, särskilt med hänsyn till risken för människors och djurs hälsa. c) Smittade vilda djur utgör en särskild risk för att sjukdomen förs in till en del av eller hela unionens territorium. d) Det är av väsentlig betydelse att genom övervakning erhålla regelbundet uppdaterad information om sjukdomens utveckling och spridning och om sjukdomsagensets karaktär för att bedöma dessa risker och anpassa de riskreducerande åtgärderna i enlighet med detta. 2. Den behöriga myndigheten ska genomföra unionsövervakningsprogram för den aktuella sjukdomen i enlighet med det innehåll som anges i bilaga II.

Artikel 11 Information som ska ingå vid inlämning av och rapportering om unionsövervakningsprogram 1. När den behöriga myndigheten lämnar in ett unionsövervakningsprogram ska åtminstone följande information ingå: a) En beskrivning av den epidemiologiska situation vad gäller sjukdomen före den dag då programmet började genomföras samt uppgifter om sjukdomens epidemiologiska utveckling. b) Berörd djurpopulation, epidemiologiska enheter och zoner som omfattas av programmet. c) Den behöriga myndighetens organisation, övervakningen av programgenomförandet och den offentliga kontroll som ska tillämpas under den tid programmet genomförs samt den roll som alla relevanta aktörer, yrkesverksamma inom djurhälsa, veterinärer, djurhälsolaboratorier och andra fysiska eller juridisk personer som berörs har. d) En beskrivning och avgränsning av de geografiska och administrativa områden där programmet ska genomföras. e) Indikatorer för att mäta framstegen i programmet. f) Diagnosmetoder som används, antal prov som testas, provtagningsfrekvens och provtagningsmönster. g) Riskfaktorer som ska beaktas vid utformningen av en riskbaserad riktad övervakning. 2. När den behöriga myndigheten rapporterar om ett unionsövervakningsprogram ska åtminstone följande information ingå: a) En beskrivning av de åtgärder som vidtagits och de resultat som uppnåtts på grundval av den information som avses i punkt 1 b och d–f. b) Resultaten av uppföljningen av sjukdomens epidemiologiska utveckling i händelse av ett misstänkt eller bekräftat fall.

KAPITEL 2

Program för utrotning av sjukdomar i kategori B och C hos landlevande djur

Avsnitt 1

Allmänna bestämmelser

Artikel 12 Strategi för sjukdomsbekämpning för utrotning av sjukdomar i kategori B och C hos landlevande djur 1. När den behöriga myndigheten upprättar ett obligatoriskt program för utrotning av en sjukdom i kategori B eller ett valbart program för utrotning av en sjukdom i kategori C hos landlevande djur ska den grunda dessa program på en strategi för sjukdomsbekämpning som för varje sjukdom omfattar a) det geografiska område och den djurpopulation som omfattas av utrotningsprogrammet enligt artikel 13.1, b) utrotningsprogrammets varaktighet enligt artikel 15, inklusive dess slut- och delmål enligt artikel 14, och c) de sjukdomsspecifika krav som fastställs i i) artiklarna 16–31 när det gäller infektion med Brucella abortus, B. melitensis och B. suis, infektion med MTBC-komplexet, EBL, IBR/IPV samt infektion med AD-virus och BVD, ii) artiklarna 32–36 när det gäller infektion med rabiesvirus, iii) artiklarna 37–45 när det gäller infektion med blåtungevirus. 2. Den behöriga myndigheten får i utrotningsprogrammet inbegripa samordnade åtgärder vid sina gemensamma land- eller sjögränser med andra medlemsstater eller tredjeländer för att säkerställa att målen i programmet uppnås och att resultaten är varaktiga. Om sådan samordning inte har upprättats ska den behöriga myndigheten, om det är genomförbart, i utrotningsprogrammet inbegripa effektiva riskreducerande åtgärder, inklusive förstärkt övervakning.

Artikel 13 Geografiskt tillämpningsområde och djurpopulationer 1. Den behöriga myndigheten ska fastställa utrotningsprogrammets tillämpningsområde, inklusive a) det geografiska område som omfattas, och b) den berörda djurpopulationen och, i tillämpliga fall, ytterligare djurpopulationer. 2. Det geografiska område som omfattas av utrotningsprogrammet enligt punkt 1 a ska utgöras av a) hela medlemsstatens territorium, eller b) en eller flera zoner, förutsatt att varje zon motsvarar en eller flera administrativa enheter på minst 2 000 km2 och inbegriper minst en av de regioner som fastställs i enlighet med artikel 21 i förordning (EU) 2016/429. 3. Genom undantag från punkt 2 får den behöriga myndigheten fastställa zoner som är mindre än 2 000 km2 med beaktande av a) en minimiyta som inte är väsentligt mindre än 2 000 km2, eller b) förekomst av naturliga barriärer av betydelse för sjukdomsprofilen.

Artikel 14 Slut- och delmål 1. Den behöriga myndigheten ska i utrotningsprogrammet inbegripa kvalitativa och kvantitativa slutmål som omfattar alla sjukdomsspecifika krav som avses i artikel 72 för beviljande av sjukdomsfri status. 2. Den behöriga myndigheten ska i utrotningsprogrammet inbegripa årliga eller fleråriga kvalitativa och kvantitativa delmål i syfte att återspegla framstegen mot slutmålen. Dessa delmål ska inbegripa a) alla de sjukdomsspecifika krav som avses i punkt 1, och b) vid behov, ytterligare krav som inte ingår i kriterierna för beviljande av sjukdomsfri status för bedömningen av framsteg mot utrotning.

Artikel 15 Tillämpningsperiod 1. Den behöriga myndigheten ska i utrotningsprogrammet inbegripa tillämpningsperioden med beaktande av den ursprungliga situationen och de delmål som avses i artikel 14.2. 2. När det gäller sjukdomar i kategori C får utrotningsprogrammets tillämpningsperiod inte vara längre än sex år från dagen för kommissionens ursprungliga godkännande av programmet i enlighet med artikel 31.3 i förordning (EU) 2016/429. I vederbörligen motiverade fall får kommissionen på begäran av medlemsstaterna förlänga utrotningsprogrammets tillämpningsperiod med ytterligare sex år.

Avsnitt 2

Krav för utrotningsprogram som grundas på beviljande av sjukdomsfri status på anläggningsnivå

Artikel 16 Strategi för sjukdomsbekämpning som grundas på sjukdomsfri status på anläggningsnivå 1. Den behöriga myndigheten ska utforma strategin för sjukdomsbekämpning för ett utrotningsprogram med hänsyn till den berörda djurpopulation som hålls i anläggningarna för följande sjukdomar hos landlevande djur: a) Infektion med Brucella abortus, B. melitensis och B. suis. b) Infektion med MTBC-komplexet. c) EBL. d) IBR/IPV. e) Infektion med AD-virus. f) Bovin virusdiarré. 2. De strategier för sjukdomsbekämpning för utrotningsprogram som avses i punkt 1 ska grundas på a) genomförande av sjukdomsspecifika åtgärder enligt artiklarna 18–31 tills alla aktuella anläggningar uppnått sjukdomsfri status, b) den behöriga myndighetens beviljande, tillfälliga upphävande och återkallande av sjukdomsfri status för alla aktuella anläggningar, c) genomförande av biosäkerhetsåtgärder och andra riskreducerande åtgärder, d) frivilligt genomförande av vaccinationsprogram.

Artikel 17 Berörda och ytterligare djurpopulationer i program för utrotning av vissa sjukdomar 1. Den behöriga myndigheten ska tillämpa ett obligatoriskt utrotningsprogram på följande berörda djurpopulationer: a) När det gäller infektion med Brucella abortus, B. melitensis och B. suis, hållna nötkreatur, får och getter. b) När det gäller infektion med MTBC-komplexet, hållna nötkreatur. 2. Den behöriga myndigheten ska tillämpa det valbara utrotningsprogrammet på följande berörda djurpopulationer: a) När det gäller EBL, hållna nötkreatur. b) När det gäller IBR/IPV, hållna nötkreatur. c) När det gäller infektion med AD-virus, hållna svin. d) När det gäller BVD, hållna nötkreatur. 3. Den behöriga myndigheten ska inbegripa ytterligare djurpopulationer när den anser att dessa djur utgör en betydande risk vad gäller hälsostatus hos de djur som avses i punkt 1 eller 2.

Artikel 18 Aktörernas skyldigheter när det gäller program för utrotning av vissa sjukdomar 1. Aktörer som driver andra anläggningar än slakterier där djur i de berörda djurpopulationer som avses i artikel 17 hålls ska uppfylla följande allmänna och sjukdomsspecifika krav för att erhålla och upprätthålla sjukdomsfri status för anläggningarna: a) Allmänna krav: i) Övervakning av berörda och ytterligare djurpopulationer vad gäller den aktuella sjukdomen enligt den behöriga myndighetens beordran i enlighet med artikel 3.1. ii) Vid förflyttning av djur i de berörda djurpopulationerna, säkerställande av att anläggningarnas hälsostatus inte äventyras på grund av transport eller insättning i anläggningarna av djur i berörda eller ytterligare djurpopulationer eller av produkter från sådana djur. iii) Vaccinering av hållna djur i berörda djurpopulationer mot den aktuella sjukdomen. iv) Åtgärder för sjukdomsbekämpning när sjukdomen misstänks eller har bekräftats. v) Alla ytterligare åtgärder som den behöriga myndigheten anser är nödvändiga, vilka i förekommande fall kan inbegripa åtskiljande av djuren enligt deras hälsostatus genom fysiska skyddsåtgärder och skötselåtgärder. b) Sjukdomsspecifika krav som fastställs i i) del I kapitlen 1 och 2 i bilaga IV när det gäller infektion med Brucella abortus, B. melitensis och B. suis, ii) del II kapitel 1 i bilaga IV när det gäller infektion med MTBC-komplexet, iii) del III kapitel 1 i bilaga IV när det gäller EBL, iv) del IV kapitel 1 i bilaga IV när det gäller IBR/IPV, v) del V kapitel 1 i bilaga IV när det gäller infektion med AD-virus, vi) del VI kapitel 1 i bilaga IV när det gäller BVD. 2. Aktörer som driver slakterier där djur i de berörda djurpopulationer som avses i artikel 17 hålls och slaktas ska uppfylla de allmänna kraven i punkt 1 a i, iv och v.

Artikel 19 Undantag vad gäller beviljande av sjukdomsfri status för anläggningar Genom undantag från artikel 18 får den behöriga myndigheten, förutsatt att de aktuella berörda djurpopulationerna uppfyller de allmänna kraven i artikel 18.1 a, besluta att aktörernas skyldigheter att erhålla och upprätthålla sjukdomsfri status enligt artikel 18.1 inte ska gälla aktörer som driver följande anläggningar: a) Avgränsade anläggningar. b) Anläggningar där djur hålls enbart för uppsamling. c) Anläggningar där djur hålls enbart för djurföreställningar. d) Resande cirkusar.

Artikel 20 Den behöriga myndighetens skyldighet att bevilja, tillfälligt upphäva och återkalla sjukdomsfri status 1. Den behöriga myndigheten ska bevilja sjukdomsfri status på anläggningsnivå med hänsyn till hur de aktörer som driver anläggningarna uppfyller kraven i artikel 18. 2. Den behöriga myndigheten ska tillfälligt upphäva eller återkalla sjukdomsfri status på anläggningsnivå när villkoren för tillfälligt upphävande eller återkallande är uppfyllda. Dessa villkor fastställs i a) del I kapitlen 1 och 2 avsnitten 3 och 4 i bilaga IV när det gäller infektion med Brucella abortus, B. melitensis och B. suis, b) del II kapitel 1 avsnitten 3 och 4 i bilaga IV när det gäller infektion med MTBC-komplexet, c) del III kapitel 1 avsnitten 3 och 4 i bilaga IV när det gäller EBL, d) del IV kapitel 1 avsnitten 3 och 4 i bilaga IV när det gäller IBR/IPV, e) del V kapitel 1 avsnitten 3 och 4 i bilaga IV när det gäller infektion med AD-virus, f) del VI kapitel 1 avsnitten 3 och 4 i bilaga IV när det gäller BVD. 3. Den behöriga myndigheten ska ange a) närmare uppgifter om provtagningsförfarandet, vid behov även innehållande de sjukdomsspecifika krav som avses i artikel 18.1 b när sjukdomsfri status tillfälligt har upphävts eller har återkallats, och b) den längsta tid som sjukdomsfri status kan vara tillfälligt upphävd när de villkor som avses i punkt 2 inte är uppfyllda. 4. Den behöriga myndigheten får tilldela olika epidemiologiska enheter vid samma anläggning olika hälsostatus, förutsatt att den aktör som driver anläggningen, a) före eventuell misstanke om eller bekräftelse på sjukdom i enlighet med artiklarna 21 och 24, har lämnat information om de olika epidemiologiska enheter vid anläggningen som ska beviljas olika hälsostatus till den behöriga myndigheten för övervägande, b) har upprättat ett system som den behöriga myndigheten på begäran har tillgång till för att spåra förflyttningar av djur och avelsmaterial till, från och mellan de epidemiologiska enheterna, och c) har åtskilt de epidemiologiska enheterna genom fysiska åtgärder och skötselåtgärder samt vidtar alla riskreducerande åtgärder som den behöriga myndigheten har begärt för detta ändamål.

Artikel 21 Åtgärder för sjukdomsbekämpning vid misstanke om vissa sjukdomar 1. När den behöriga myndigheten misstänker ett fall av den aktuella sjukdomen ska den genomföra undersökningar, inleda en epidemiologisk undersökning och tillfälligt upphäva sjukdomsfri status för den anläggning där det misstänkta fallet förekommit tills undersökningarna och den epidemiologiska undersökningen har slutförts. 2. I väntan på resultatet av de undersökningar och den epidemiologiska undersökning som avses i punkt 1 ska den behöriga myndigheten a) förbjuda förflyttning av djur i den aktuella berörda djurpopulationen från anläggningen, såvida den inte har tillåtit att djuren omedelbart slaktas i ett utsett slakteri, och b) när den anser att det är nödvändigt för att minska risken att sjukdomen sprids, i) om det är tekniskt möjligt, beordra att det misstänkta fallet isoleras i anläggningen, ii) begränsa insättningen av djur från den aktuella berörda djurpopulationen i anläggningen, iii) begränsa förflyttningen av produkter från den aktuella berörda djurpopulationen från eller till anläggningen. 3. Den behöriga myndigheten ska upprätthålla de åtgärder som avses i punkterna 1 och 2 tills förekomsten av sjukdomen har uteslutits eller bekräftats.

Artikel 22 Utvidgning av åtgärder för sjukdomsbekämpning vid misstanke om vissa sjukdomar 1. Den behöriga myndigheten ska när den anser att det är nödvändigt utvidga de åtgärder som fastställs i artikel 21 till a) aktuella ytterligare djurpopulationer som hålls på anläggningen, b) alla anläggningar som uppvisar ett epidemiologiskt samband med den anläggning där det misstänkta fallet förekommit. 2. Om det misstänks att sjukdomen förekommer hos vilda djur ska den behöriga myndigheten när den anser att det är nödvändigt utvidga de åtgärder som fastställs i artikel 21 till anläggningar som riskerar att smittas.

Artikel 23 Undantag från åtgärder för sjukdomsbekämpning vid misstanke om vissa sjukdomar 1. Genom undantag från artikel 21.1 får den behöriga myndigheten på grundval av vederbörligen motiverade skäl besluta att inte tillfälligt upphäva sjukdomsfri status för hela anläggningen när det finns sådana olika epidemiologiska enheter som avses i artikel 20.4. 2. Genom undantag från artikel 21.2 a får den behöriga myndigheten tillåta förflyttning av djur i den aktuella berörda djurpopulationen till en anläggning som står under dess officiella tillsyn, förutsatt att följande krav är uppfyllda: a) Djuren får endast förflyttas med direkt transport. b) Djuren ska på destinationsanläggningen hållas i slutna anläggningar, utan kontakt med hållna djur med högre hälsostatus eller med vilda djur av förtecknade arter vad gäller den aktuella sjukdomen. 3. Genom undantag från artikel 21.2 a får den behöriga myndigheten, om det gäller en sjukdom i kategori C, tillåta förflyttning av djur i den aktuella berörda djurpopulationen, förutsatt att djuren förflyttas, vid behov med direkt transport, till en anläggning inom ett område som varken är sjukdomsfritt eller omfattas av ett valbart utrotningsprogram. 4. Vid tillämpning av undantaget enligt punkt 2 ska den behöriga myndigheten a) tillfälligt upphäva sjukdomsfri status för destinationsanläggningen för de djur som är föremål för undantagen tills de undersökningar som avses i artikel 21.1 har slutförts, b) tills de undersökningar som avses i artikel 21.1 har slutförts, förbjuda förflyttning av djur från den anläggningen, såvida den inte har tillåtit att de transporteras direkt till ett utsett slakteri för omedelbar slakt, och c) vid misstanke om infektion med Brucella abortus, B. melitensis och B. suis eller med MTBC-komplexet, upprätthålla det förbud som fastställs i led b efter slutförd undersökning tills alla djur som förflyttats till anläggningen i enlighet med undantaget enligt punkt 2 har slaktats. 5. Den behöriga myndigheten får tillämpa undantagen enligt punkterna 1–3 endast om de aktörer som driver ursprungs- och destinationsanläggningarna och de som transporterar de djur som är föremål för undantagen a) tillämpar sådana biosäkerhetsåtgärder och andra riskreducerande åtgärder som krävs för att förhindra spridning av sjukdomen, och b) ger den behöriga myndigheten garantier för att alla nödvändiga biosäkerhetsåtgärder och andra riskreducerande har vidtagits.

Artikel 24 Officiell bekräftelse på vissa sjukdomar och åtgärder för sjukdomsbekämpning 1. Om ett fall bekräftas ska den behöriga myndigheten a) återkalla sjukdomsfri status för den eller de smittade anläggningarna, b) vidta de åtgärder som fastställs i artiklarna 25–31 i den eller de smittade anläggningarna. 2. Genom undantag från punkt 1 a får den behöriga myndigheten begränsa återkallandet av sjukdomsfri status till de epidemiologiska enheter där ett fall har bekräftats. 3. Om sjukdomen bekräftas hos vilda djur ska den behöriga myndigheten vid behov genomföra en sådan epidemiologisk undersökning och sådana undersökningar som föreskrivs i artikel 25. Om den behöriga myndigheten anser att det är nödvändigt för att förhindra spridning av sjukdomen ska den a) beordra relevanta åtgärder för sjukdomsbekämpning enligt artiklarna 21–25 och 30 i anläggningar som håller den berörda och de ytterligare djurpopulationerna, b) genomföra eller beordra andra proportionerliga och nödvändiga åtgärder för förebyggande, övervakning och sjukdomsbekämpning med avseende på den aktuella vilda djurpopulationen eller i dess livsmiljö.

Artikel 25 Epidemiologisk undersökning och andra undersökningar vid bekräftelse av vissa sjukdomar 1. När en sjukdom har bekräftats ska den behöriga myndigheten a) genomföra en epidemiologisk undersökning, b) genomföra undersökningar och vidta de åtgärder som fastställs i artikel 21 i alla epidemiologiskt kopplade anläggningar, och c) anpassa övervakningen till de identifierade riskfaktorerna, med beaktande av slutsatserna av den epidemiologiska undersökningen. 2. Om den epidemiologiska undersökningen visar på epidemiologiska samband mellan hållna och vilda djur ska den behöriga myndigheten överväga om en undersökning av vilda djur i ytterligare djurpopulationer behöver genomföras. 3. Den behöriga myndigheten ska så snart som möjligt lämna information om situationen till a) aktörer och relevanta myndigheter i de medlemsstater som berörs av de epidemiologiska sambanden med det bekräftade fallet, och b) behöriga myndigheter i övriga medlemsstater eller tredjeländer som kan beröras av de epidemiologiska sambanden med den eller de smittade anläggningarna.

Artikel 26 Förflyttning av djur till eller från smittade anläggningar 1. Den behöriga myndigheten ska förbjuda förflyttning av djur i den berörda djurpopulationen från den smittade anläggningen, såvida den inte har tillåtit att djuren omedelbart slaktas i ett utsett slakteri. 2. När den behöriga myndigheten anser att det är nödvändigt för att förhindra spridning av sjukdomen ska den a) om det är tekniskt möjligt, beordra isolering av misstänkta och bekräftade fall i anläggningen, b) begränsa förflyttningar av djur i den berörda djurpopulationen inom anläggningen, c) begränsa insättningen av djur i den berörda djurpopulationen i anläggningen, d) begränsa förflyttningen av produkter från djur i den berörda djurpopulationen till och från den smittade anläggningen. 3. Den behöriga myndigheten ska när den anser att det är nödvändigt utvidga åtgärderna i punkterna 1 och 2 till djur i och produkter från ytterligare djurpopulationer för att förhindra spridning av sjukdomen.

Artikel 27 Provtagning och avlägsnande av djur från smittade anläggningar 1. Efter bekräftelse av en sjukdom ska den behöriga myndigheten beordra att följande provtagning görs i de smittade anläggningarna inom den tidsgräns som myndigheten bestämmer: a) Provtagning av de djur som anses nödvändigt för att slutföra den epidemiologiska undersökningen. b) Provtagning för att återutfärda sjukdomsfri status enligt i) del I kapitlen 1 och 2 avsnitt 4 i bilaga IV när det gäller infektion med Brucella abortus, B. melitensis och B. suis, ii) del II kapitel 1 avsnitt 4 i bilaga IV när det gäller infektion med MTBC-komplexet, iii) del III kapitel 1 avsnitt 4 i bilaga IV när det gäller EBL, iv) del IV kapitel 1 avsnitt 4 i bilaga IV när det gäller IBR/IPV, v) del V kapitel 1 avsnitt 4 i bilaga IV när det gäller infektion med AD-virus, vi) del VI kapitel 1 avsnitt 4 i bilaga IV när det gäller BVD. c) Eventuell ytterligare provtagning som myndigheten anser är nödvändig för att säkerställa snabbt påvisande av smittade djur som kan bidra till spridningen av sjukdomen. 2. Genom undantag från punkt 1 b ska provtagning inte beordras när sjukdomsfri status återutfärdas i enlighet med i) del I kapitlen 1 och 2 avsnitt 1 punkt 2 i bilaga IV när det gäller infektion med Brucella abortus, B. melitensis och B. suis, ii) del II kapitel 1 avsnitt 1 punkt 2 i bilaga IV när det gäller infektion med MTBC-komplexet, iii) del III kapitel 1 avsnitt 1 punkt 2 i bilaga IV när det gäller EBL, iv) del IV kapitel 1 avsnitt 1 punkt 2 i bilaga IV när det gäller IBR/IPV, v) del V kapitel 1 avsnitt 1 punkt 2 i bilaga IV när det gäller infektion med AD-virus, vi) del VI kapitel 1 avsnitt 1 punkt 2 i bilaga IV när det gäller BVD. 3. Den behöriga myndigheten ska beordra att alla djur i smittade anläggningar som erkänts vara bekräftade fall och, vid behov, misstänkta fall slaktas inom den tidsgräns som myndigheten bestämmer. 4. De djur som avses i punkt 3 ska slaktas under officiell tillsyn i ett utsett slakteri. 5. Den behöriga myndigheten får i stället för slakt beordra avlivning och destruktion av vissa eller alla djur som avses i punkt 3. 6. Den behöriga myndigheten ska utvidga de åtgärder som fastställs i denna artikel till djur i ytterligare djurpopulationer när det är nödvändigt för att utrota sjukdomen i de smittade anläggningarna.

Artikel 28 Hantering av produkter från smittade anläggningar 1. Den behöriga myndigheten ska i alla anläggningar som smittats med Brucella abortus, B. melitensis och B. suis eller med MTBC-komplexet beordra a) att mjölk från bekräftade fall antingen bara får ges till djur i samma anläggning efter att den har bearbetats för att säkerställa att sjukdomsagenset är inaktiverat, eller att den ska bortskaffas, b) att naturgödsel, halm, foder eller alla andra material och ämnen som har kommit i kontakt med ett bekräftat fall eller med smittförande material ska antingen samlas in och bortskaffas så snart som möjligt eller, efter en lämplig riskbedömning, lagras och bearbetas för att minska risken för spridning av sjukdomen till en godtagbar nivå. 2. Vid infektion med Brucella abortus, B. melitensis och B. suis ska den behöriga myndigheten beordra att foster, dödfödda djur, djur som dött av sjukdomen efter födseln och moderkakor i alla smittade anläggningar samlas in och bortskaffas. 3. Vid infektion med en sjukdom i kategori C ska den behöriga myndigheten när den anser att det är nödvändigt beordra lämpliga åtgärder enligt punkterna 1 och 2. 4. Den behöriga myndigheten ska när den anser att det är nödvändigt beordra spårning, bearbetning eller bortskaffande av de produkter från smittade anläggningar som kan utgöra en risk för spridning av sjukdomen eller påverka människors hälsa.

Artikel 29 Undantag från restriktioner vad gäller förflyttning av djur från smittade anläggningar 1. Genom undantag från artikel 26.1 får den behöriga myndigheten tillåta förflyttning av kliniskt friska djur som inte är bekräftade fall till en anläggning som står under dess officiella tillsyn, förutsatt att följande krav är uppfyllda: a) Förflyttningen äventyrar inte hälsostatus hos djur som vistas på eller är på väg till destinationsanläggningen. b) Djuren får endast förflyttas med direkt transport. c) Djuren ska på destinationsanläggningen hållas i slutna anläggningar, utan kontakt med hållna djur med högre hälsostatus eller med vilda djur av förtecknade arter vad gäller den aktuella sjukdomen. 2. Genom undantag från artikel 26.1 får den behöriga myndigheten, om det gäller en sjukdom i kategori C, tillåta förflyttning av kliniskt friska djur i den aktuella berörda djurpopulationen som inte är bekräftade fall, förutsatt att a) djuren förflyttas, vid behov med direkt transport, till en anläggning inom ett område som varken är sjukdomsfritt eller omfattas av ett valbart utrotningsprogram, och b) förflyttningen inte äventyrar hälsostatus hos berörda eller ytterligare djurpopulationer som vistas på eller är på väg till destinationsanläggningen. 3. När den behöriga myndigheten tillämpar undantaget enligt punkt 1 ska den återkalla sjukdomsfri status för destionationsanläggningen för de djur som är föremål för undantaget samt a) beordra förflyttning av djuren med direkt transport inom den tidsgräns som myndigheten bestämmer från destinationsanläggningen till ett utsett slakteri för omedelbar slakt, eller b) om det gäller en sjukdom i kategori C, beordra de åtgärder för sjukdomsbekämpning som fastställs i artiklarna 26–30 tills anläggningen har återfått sjukdomsfri status. 4. Den behöriga myndigheten får tillämpa undantagen enligt punkterna 1–2 endast om de aktörer som driver ursprungs- och destinationsanläggningarna och de som transporterar de djur som är föremål för undantagen a) tillämpar sådana biosäkerhetsåtgärder och andra riskreducerande åtgärder som krävs för att förhindra spridning av sjukdomen, och b) ger den behöriga myndigheten garantier för att alla nödvändiga biosäkerhetsåtgärder och andra riskreducerande har vidtagits.

Artikel 30 Rengöring och desinfektion samt andra åtgärder för att förhindra smittspridning 1. Den behöriga myndigheten ska beordra att de aktörer som driver de smittade anläggningarna och de anläggningar som tar emot djur från smittade anläggningar rengör och desinficerar eller, i förekommande fall, säkerställer säkert bortskaffande av a) alla delar av anläggningarna som kan ha kontaminerats efter avlägsnandet av de bekräftade och misstänkta fallen och före återinsättningen, b) allt foder och material samt alla ämnen och all utrustning som används i djurhållningen och all medicinsk och produktionsrelaterad utrustning som kan vara smittförande, c) alla skyddskläder eller all säkerhetsutrustning som används av aktörer och besökare, d) alla transportmedel och behållare och all utrustning efter transport av djur eller produkter från smittade anläggningar, e) lastningsområden för djur efter varje användning. 2. Den behöriga myndigheten ska godkänna protokollet för rengöring och desinfektion. 3. Den behöriga myndigheten ska övervaka rengöringen och desinfektionen eller, i förekommande fall, det säkra bortskaffandet och får inte återutfärda eller på nytt bevilja sjukdomsfri status för anläggningen förrän den anser att rengöringen och desinfektionen eller, i förekommande fall, det säkra bortskaffandet har slutförts. 4. Den behöriga myndigheten får på grundval av en riskbedömning betrakta betesmark som smittförande och förbjuda att den används för hållna djur med högre hälsostatus än den berörda djurpopulationen eller, om det är epidemiologiskt relevant, än ytterligare djurpopulationer, under tillräckligt lång tid för att risken för att sjukdomsagenset överlevt ska anses vara försumbar.

Artikel 31 Riskreducerande åtgärder för att förhindra ny smitta Den behöriga myndigheten ska, innan eller när den upphäver åtgärderna för sjukdomsbekämpning, beordra proportionerliga riskreducerande åtgärder för att förhindra att en anläggning smittas på nytt, med beaktande av de aktuella riskfaktorer som framgår av resultaten av den epidemiologiska undersökningen. Dessa åtgärder ska åtminstone beakta a) sjukdomsagensets överlevnad i miljön eller hos vilda djur, och b) biosäkerhetsåtgärder som är anpassade till anläggningens särskilda karaktär.

Avsnitt 3

Bestämmelser om program för utrotning av infektion med rabiesvirus

Artikel 32 Strategi för sjukdomsbekämpning i program för utrotning av infektion med rabiesvirus 1. När den behöriga myndigheten upprättar ett program för utrotning av infektion med rabiesvirus ska den grunda programmet på en strategi för sjukdomsbekämpning som omfattar följande: a) Vaccinering av djur i den berörda djurpopulation som myndigheten anser vara relevant. b) Genomförande av åtgärder för att minska risken för kontakt med smittade djur. c) Kontroll av risken för spridning och introduktion av sjukdomen inom medlemsstatens territorium. 2. Den behöriga myndigheten ska genomföra utrotningsprogrammet med beaktande av att det a) ska grundas på en riskbedömning som vid behov uppdateras i enlighet med utvecklingen av den epidemiologiska situationen, b) ska stödjas av informationskampanjer riktade till allmänheten som inbegriper alla relevanta parter som berörs, c) vid behov ska samordnas med relevanta myndigheter med ansvar för folkhälsa, vilda djurpopulationer eller jakt, d) ska vara utformat i enlighet med ett geografiskt riskbaserat tillvägagångssätt. 3. Den behöriga myndigheten får medverka i genomförandet av program för utrotning av infektion med rabiesvirus i ett tredjeland eller territorium i ett tredjeland i syfte att förhindra risken för spridning och introduktion av rabiesvirus i sin medlemsstats territorium.

Artikel 33 Berörd djurpopulation i program för utrotning av infektion med rabiesvirus 1. Den behöriga myndigheten ska tillämpa programmet för utrotning av infektion med rabiesvirus på följande berörda djurpopulationer: hållna och vilda djurarter i familjerna Carnivora, Bovidae, Suidae, Equidae, Cervidae och Camelidae. 2. Den behöriga myndigheten ska i första hand inrikta åtgärderna i utrotningsprogrammet på vilda rävar, eftersom de är den huvudsakliga reservoaren för rabiesvirus. 3. Den behöriga myndigheten ska inbegripa andra berörda djurpopulationer än vilda rävar i åtgärderna i utrotningsprogrammet när den anser att dessa djur utgör en betydande risk. 4. Den behöriga myndigheten får inbegripa vilda djurarter i ordningen Chiroptera i den berörda djurpopulation som är aktuell för den övervakning som avses i artikel 4.

Artikel 34 Den behöriga myndighetens skyldigheter i samband med program för utrotning av infektion med rabiesvirus 1. Den behöriga myndigheten ska a) genomföra övervakning av infektion med rabiesvirus i syfte att i) tidigt påvisa infektion, och ii) följa upp utvecklingen av antalet smittade djur, vilket i enlighet med ett riskbaserat tillvägagångssätt ska inbegripa insamling och provtagning av vilda rävar och andra vilda köttätare som hittats döda, b) genomföra åtgärder för sjukdomsbekämpning vid misstanke om eller bekräftelse på infektion med rabiesvirus enligt artiklarna 35 och 36, c) vid behov vidta riskreducerande åtgärder för att förhindra spridning av rabiesvirus genom förflyttning av hundar, katter och illrar. 2. Den behöriga myndigheten ska när den anser att det är nödvändigt beordra a) vaccinering och övervakning av vaccineringens effektivitet i enlighet med del I kapitel 1 avsnitt 2 i bilaga V av vilda rävar och, i förekommande fall, av de andra djur som avses i artikel 33.3, b) identifiering och registrering av hundar, katter och illrar, c) restriktioner för förflyttning av berörda hållna djur av de arter som avses i artikel 33.3 som inte är vaccinerade mot infektion med rabiesvirus i enlighet med del I kapitel 1 avsnitt 1 i bilaga V, d) de åtgärder som föreskrivs i artikel 35 när ett djur av en förtecknad art utan begriplig orsak har skadat en person eller ett djur i strid med djurets normala beteende eller har uppvisat en oförklarlig beteendeförändring och därefter dött inom tio dagar.

Artikel 35 Åtgärder för sjukdomsbekämpning vid misstanke om infektion med rabiesvirus När infektion med rabiesvirus misstänks ska den behöriga myndigheten a) genomföra ytterligare undersökningar för att bekräfta eller utesluta förekomst av sjukdomen, b) beordra relevanta restriktioner för förflyttning eller avlivning av misstänkta fall i syfte att skydda människor och djur mot smittorisken i väntan på resultaten av undersökningarna, c) beordra de riskreducerande åtgärder som är motiverade för att minska risken för vidare överföring av rabiesvirus till människor eller djur.

Artikel 36 Åtgärder för sjukdomsbekämpning vid bekräftelse av infektion med rabiesvirus När infektion med rabiesvirus bekräftats ska den behöriga myndigheten vidta åtgärder för att förebygga vidare överföring av sjukdomen till djur och människor genom följande: a) Genomföra en epidemiologisk undersökning, som ska inbegripa identifiering av den berörda rabiesvirusstammen, för att fastställa den sannolika smittkällan och epidemiologiska samband. b) Om myndigheten inte anser att det krävs ytterligare undersökningar, utesluta infektion med rabiesvirus hos djur där ett epidemiologiskt samband med det bekräftade fallet har konstaterats när i) minst tre månader har förflutit sedan det epidemiologiska sambandet med det bekräftade fallet konstaterades och ii) inga kliniska tecken har påvisats hos dessa djur. c) När myndigheten anser att det är nödvändigt, vidta en eller flera av de åtgärder som fastställs i artiklarna 34 och 35. d) Säkerställa att slaktkroppar av bekräftade fall av smittade vilda djur bortskaffas eller bearbetas i enlighet med bestämmelserna i artikel 12 i förordning (EG) nr 1069/2009.

Avsnitt 4

Bestämmelser om program för utrotning av infektion med blåtungevirus

Artikel 37 Strategi för sjukdomsbekämpning i program för utrotning av infektion med blåtungevirus 1. När den behöriga myndigheten upprättar ett valbart program för utrotning av infektion med blåtungevirus ska den grunda programmet på en strategi för sjukdomsbekämpning som omfattar följande: a) Övervakning av infektion med blåtungevirus i enlighet med kraven i del II kapitel 1 i bilaga V. b) Vaccinering av aktuell berörd djurpopulation för utrotning av sjukdomen med hjälp av regelbundna vaccinationskampanjer, som i förekommande fall ska genomföras i enlighet med en långsiktig strategi. c) Restriktioner för förflyttning av den berörda djurpopulationen i enlighet med kraven i artiklarna 43 och 45. d) Riskreducerande åtgärder för att minimera överföring av infektion med blåtungevirus genom vektorer. 2. Den behöriga myndigheten ska genomföra utrotningsprogrammet med beaktande av att a) det ska påvisa och utrota alla serotyper 1–24 som förekommer inom det geografiska område som utrotningsprogrammet omfattar, b) det geografiska område som omfattas av utrotningsprogrammet ska utgöras av i) hela medlemsstatens territorium, eller ii) en eller flera zoner som inbegriper ett geografiskt område med en radie på minst 150 km kring varje smittad anläggning. 3. Genom undantag från punkt 2 b ii får den behöriga myndigheten anpassa den eller de zoner som omfattas av utrotningsprogrammet i enlighet med a) den eller de smittade anläggningarnas geografiska läge och motsvarande administrativa enheters gränser, b) de ekologiska och meteorologiska förhållandena, c) de förekommande vektorernas mängd, aktivitet och utbredning i zonen eller zonerna, d) den berörda serotypen av blåtungevirus, e) resultaten av den epidemiologiska undersökning som föreskrivs i artikel 42, f) resultaten av övervakningen.

Artikel 38 Berörda och ytterligare djurpopulationer i program för utrotning av infektion med blåtungevirus 1. Den behöriga myndigheten ska tillämpa programmet för utrotning av infektion med blåtungevirus på följande berörda djurpopulationer: hållna djurarter i familjerna Antilocapridae, Bovidae, Camelidae, Cervidae, Giraffidae, Moschidae och Traguilidae. 2. Den behöriga myndigheten ska när den anser att det är nödvändigt tillämpa utrotningsprogrammet på följande ytterligare djurpopulationer: vilda djurarter i familjerna Antilocapridae, Bovidae, Camelidae, Cervidae, Giraffidae, Moschidae och Traguilidae.

Artikel 39 Aktörernas skyldigheter i samband med program för utrotning av infektion med blåtungevirus 1. Aktörer som driver andra anläggningar än slakterier där djur i den berörda djurpopulation som avses i artikel 38.1 hålls ska a) uppfylla den behöriga myndighetens krav vad gäller övervakning av djur i den berörda djurpopulationen, b) uppfylla den behöriga myndighetens krav vad gäller entomologisk övervakning, c) på den behöriga myndighetens beordran, låta vaccinera djur i den berörda djurpopulationen, d) på den behöriga myndighetens beordran, vidta åtgärder för sjukdomsbekämpning när sjukdomen misstänks eller har bekräftats, e) uppfylla kraven vad gäller förflyttning enligt den behöriga myndighetens beordran, f) vidta alla ytterligare åtgärder som den behöriga myndigheten anser är nödvändiga, vilka i förekommande fall kan inbegripa skydd av hållna djur från vektorangrepp i enlighet med djurens hälsostatus. 2. Aktörer som driver slakterier där djur i den berörda djurpopulation som avses i artikel 38.1 hålls och slaktas ska a) uppfylla den behöriga myndighetens krav vad gäller övervakning av djur i den berörda djurpopulationen, b) på den behöriga myndighetens beordran, vidta åtgärder för sjukdomsbekämpning när sjukdomen misstänks eller har bekräftats, c) vidta alla ytterligare åtgärder som den behöriga myndigheten anser är nödvändiga, vilka i förekommande fall kan inbegripa skydd av hållna djur från vektorangrepp i enlighet med djurens hälsostatus.

Artikel 40 Den behöriga myndighetens skyldigheter i samband med program för utrotning av infektion med blåtungevirus 1. Den behöriga myndigheten ska inom det geografiska område som omfattas av ett sådant program för utrotning av infektion med blåtungevirus som avses i artikel 37.2 b a) kartlägga det geografiska område som omfattas i geografiska enheter i enlighet med del II kapitel 1 avsnitt 4 punkt 1 i bilaga V, b) genomföra övervakning av infektion med blåtungevirus i varje geografisk enhet, i förekommande fall med hänsyn till den epidemiologiska situationen, i enlighet med kraven i del II kapitel 1 i bilaga V, c) vidta de åtgärder för sjukdomsbekämpning som fastställs i artiklarna 41 och 42 när sjukdomen misstänks förekomma eller har bekräftats, d) beordra aktörer som driver anläggningar för nötkreatur, får eller getter och, vid behov, andra berörda djurpopulationer att låta vaccinera sina djur, och e) tillämpa kraven i artiklarna 43 och 45 på förflyttningar av djur i den berörda djurpopulationen. 2. Genom undantag från punkt 1 d får den behöriga myndigheten besluta att inte beordra aktörer att låta vaccinera sina djur om det efter en riskbedömning vederbörligen motiveras att genomförandet av andra åtgärder är tillräckligt för att utrota sjukdomen. 3. Den behöriga myndigheten ska när den anser att det är nödvändigt och om möjligt upprätta ett årstidsbetingat blåtungevirusfritt område enligt del II kapitel 5 i bilaga V. Den behöriga myndigheten ska då göra följande tillgängligt för kommissionen och övriga medlemsstater: a) Information som styrker att de särskilda kriterierna för fastställande av den årstidsbetingat blåtungevirusfria perioden är uppfyllda. b) Periodens start- och slutdatum. c) Information som styrker att överföring av blåtungevirus upphört i området. d) Avgränsningen av det område som uppfyller minimikraven i artikel 13.

Artikel 41 Åtgärder för sjukdomsbekämpning vid misstanke om infektion med blåtungevirus 1. Vid misstanke om infektion med blåtungevirus ska den behöriga myndigheten genomföra en undersökning för att bekräfta eller utesluta sjukdomen. 2. I väntan på resultatet av den undersökning som avses i punkt 1 ska den behöriga myndigheten a) begränsa förflyttning av djur i och avelsmaterial från den berörda djurpopulationen från den anläggning där de hålls, såvida inte förflyttning för omedelbar slakt tillåts, b) beordra relevanta riskreducerande åtgärder, när det är nödvändigt och tekniskt genomförbart, så att djur i den berörda djurpopulationen inte exponeras för vektorangrepp eller att sådan exponering minskas. 3. Den behöriga myndigheten ska när den anser att det är nödvändigt utvidga de åtgärder som föreskrivs i punkterna 1 och 2 till anläggningar där djur i den berörda djurpopulationen har utsatts för en liknande exponering för smittbärande vektorer som de misstänkta fallen utsatts för. 4. De åtgärder som föreskrivs i denna artikel får återkallas när den behöriga myndigheten anser att de inte längre är nödvändiga för att begränsa risken för spridning av sjukdomen.

Artikel 42 Åtgärder för sjukdomsbekämpning vid bekräftelse av infektion med blåtungevirus 1. Vid bekräftelse av infektion med blåtungevirus ska den behöriga myndigheten a) bekräfta utbrottet och om det är nödvändigt upprätta eller utvidga den zon som är föremål för utrotningsprogrammet, b) om det är nödvändigt, genomföra en epidemiologisk undersökning, c) begränsa förflyttning av djur i den berörda djurpopulationen från den anläggning där de hålls, såvida inte förflyttning för omedelbar slakt tillåts, d) begränsa förflyttning av avelsmaterial från djur i den berörda djurpopulationen från den anläggning där djuren hålls, e) beordra relevanta riskreducerande åtgärder, när den anser att det är nödvändigt och tekniskt genomförbart, så att djur i den berörda djurpopulationen inte exponeras för vektorangrepp eller att sådan exponering minskas. f) tillämpa de åtgärder för sjukdomsbekämpning som föreskrivs i artikel 41 på alla anläggningar som har ett epidemiologiskt samband med det bekräftade fallet, inklusive de anläggningar som håller djur i den berörda djurpopulationen som utsatts för en liknande exponering för smittbärarande vektorer som det bekräftade fallet utsatts för. 2. Utöver de åtgärder som fastställs i punkt 1 ska den behöriga myndigheten i syfte att förhindra att sjukdomen sprids, när den anser att det är nödvändigt, a) beordra aktörer som driver anläggningar för nötkreatur, får eller getter och, vid behov, andra berörda djurpopulationer att låta vaccinera sina djur mot infektion med den eller de aktuella serotyperna av blåtungevirus enligt artikel 40.1 d, b) undersöka och övervaka hälsostatus hos den berörda djurpopulationen i närheten av den anläggning där det bekräftade fallet hålls. 3. De åtgärder som föreskrivs i denna artikel får återkallas när den behöriga myndigheten anser att de inte längre är nödvändiga för att begränsa risken för spridning av sjukdomen.

Artikel 43 Förflyttning av hållna djur och avelsmaterial från den berörda djurpopulationen till medlemsstater eller zoner som omfattas av program för utrotning av infektion med blåtungevirus 1. Den behöriga myndigheten får tillåta införsel av djur i den berörda djurpopulationen till det geografiska område som omfattas av ett sådant program för utrotning av infektion med blåtungevirus som avses i artikel 37.2 b endast om djuren uppfyller minst ett av kraven i del II kapitel 2 avsnitt 1 punkterna 1–4 i bilaga V. 2. Genom undantag från punkt 1 får den behöriga myndigheten även tillåta införsel av djur i den berörda djurpopulationen till det geografiska område som omfattas av ett program för utrotning av infektion med blåtungevirus om a) den har bedömt den risk som införseln utgör för destinationsortens hälsostatus vad gäller i