RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2223/96 av den 25 juni 1996 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i gemenskapen

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 213 i detta,

med beaktande av det utkast till förordning som kommissionen lagt fram,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),

med beaktande av Europeiska monetära institutets yttrande (2),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och

med beaktande av följande

1. Genomförandet och uppföljningen av den ekonomiska och monetära unionen förutsätter att det finns jämförbara, aktuella och tillförlitliga uppgifter om den ekonomiska situationens struktur och utveckling i varje land och/eller region.

2. Kommissionen bör delta i förvaltningen av den ekonomiska och monetära unionen och bl.a. rapportera till rådet om hur medlemsstaterna fullgör sina förpliktelser när det gäller att förverkliga den ekonomiska och monetära unionen.

3. Räkenskaper utgör ett betydelsefullt verktyg för analys av den ekonomiska situationen i ett land ocheller en region förutsatt att de utarbetas enligt gemensamma och entydiga principer.

4. Kommissionen bör använda nationalräkenskapsaggregat för gemenskapens administrativa beräkningar, särskilt budgetberäkningar.

5. Ett administrativt dokument med titeln "Europeiska nationalräkenskapssystemet" (ENS) gavs ut 1970 och det täckte det område som regleras av denna förordning och hade utarbetats enbart av Europeiska gemenskapernas statistikkontor på eget ansvar. Detta dokument var resultatet av det arbete som Europeiska gemenskapernas statistikkontor under flera år bedrivit tillsammans med medlemsstaternas nationella statistikinstitut för att sammanställa ett system för nationalräkenskaper som tillgodoser behoven för gemenskapens ekonomiska och sociala politik, och dokumentet utgjorde en gemenskapsversion av Förenta nationernas system för nationalräkenskaper, vilket gemenskapen fram till dess hade använt.

6. För att uppdatera den ursprungsliga texten utgavs en andra upplaga av detta dokument 1979 (nedan kallat "ENS 2 uppl.") (4).

7. Förenta nationernas statistika kommission antog i februari 1993 det nya systemet för nationalräkenskaper (SNA) för att uppgifterna i alla medlemsländer i Förenta nationerna skall bli internationellt jämförbara.

8. Beträffande miljöräkenskaper bör hänsyn tas till kommissionens meddelande till Europaparlamentet och rådet av den 21 december 1994, "Riktlinjer för Europeiska unionen om miljöindikatorer och nationell miljöredovisning".

9. Gemenskapen samarbetar till ömsesidig nytta med tredje land, särskilt med länderna i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES).

10. Ett europeiskt räkenskapssystem bör införas p.g.a. de krav som den ekonomiska och monetära unionen ställer och det bör användas när national- och regionalräkenskaper upprättas i enlighet med gemenskapslagstiftningen.

11. Kommissionen bör ställa resultaten av de räkenskaper och sammanställningar som alla medlemsstater utarbetar enligt det system som införs genom denna förordning till användarnas förfogande vid givna tidpunkter, särskilt med hänsyn till övervakningen av ekonomisk konvergens och för att säkerställa en så nära samordning av medlemsstaternas ekonomiska politik som möjligt.

12. Avsikten är att det system som införs genom denna förordning gradvis skall ersätta alla andra system som en referensram med gemensamma standarder, definitioner, klassificeringar och räkenskapsregler avsedda för att utarbeta medlemsstaternas räkenskaper enligt gemenskapens behov, så att resultaten är jämförbara mellan medlemsstaterna.

13. Dessa statistiska resultat bör med hänsyn till principen om öppenhet vara tillgängliga för medborgarna.

14. Det system som införs genom denna förordning, vilket är en anpassning av Förenta nationernas SNA till medlemsstaternas ekonomiska struktur, bör följa uppbyggnaden i detta så att uppgifterna är jämförbara med dem som de viktigaste internationella parterna sammanställer.

15. Tidsfristerna för utarbetandet bör fastställas för breda kategorier av räkenskaper och sammanställningar, och endast den information som är väsentlig för gemenskapens behov behöver bearbetas statistiskt och meddelas till kommissionen vid givna tidpunkter.

16. Med tanke på omfattningen och vikten av de berörda räkenskaperna, detaljnivån, den geografiska omfattningen och situationen i medlemsstaterna i statistiskt hänseende bör emellertid vissa ytterligare tidsfrister undantagsvis och tillfälligt beviljas medlemsstater som objektivt sett inte kan följa de tidsfrister som fastställs i denna förordning.

17. Ett beslut om fördelningen av indirekt mätta finansiella förmedlingstjänster (IMFIS) bör fattas senare.

18. I enlighet med subsidiaritetsprincipen är skapandet av sådana gemensamma statistiska standarder som medför att uppgifterna blir jämförbara ett åtagande som endast kan genomföras effektivt på gemenskapsnivå, och dessa standarder kommer att införas i varje medlemsstat på ansvar av de organisationer och institutioner som ansvarar för att sammanställa offentlig statistik.

19. Det bör fastställas ett förfarande för anpassning och uppdatering av bestämmelserna i denna förordning införas i samarbete med den kommitté för Europeiska gemenskapernas statistiska program som inrättades genom beslut 89/382/EEG, Euratom (5). Detta anpassningsförfarande är begränsat till sådana ändringar som inte ökar de egna medlen.

20. Kommittén för det statistiska programmet och Kommittén för valuta-, finans- och betalningsbalansstatistik, som inrättats genom beslut 91/115/EEG (6), har förklarat sig vara för utkastet till denna förordning.

21. I rådets direktiv 89/130/EEG, Euratom av den 13 februari 1989 om harmoniseringen av beräkningen av bruttonationalinkomst till marknadspris (7) (BNPmp) föreskrivs att BNPmp endast kan bli jämförbar om definitionerna och redovisningsreglerna i det europeiska nationalräkenskapssystemet iakttas, och i rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1553/89 av den 29 maj 1989 om den slutliga enhetliga ordningen för uppbörd av de egna medel som härrör från mervärdesskatt (8) föreskrivs att för att beräkna den viktade genomsnittsskattesatsen för momsen skall fördelningen av de transaktioner som skall avgiftsbeläggas bestämmas med hjälp av de nationalräkenskaper som upprättats enligt det europeiska nationalräkenskapssystemet, och för dessa rättsakter bör det - liksom i samband med rådets förordning (EG) nr 3605/93 av den 22 november 1993 om tillämpningen av protokollet om förfarandet vid alltför stora underskott (9) och rådets beslut 94/728/EG, Euratom av den 31 oktober 1994 om systemet för gemenskapernas egna medel (10) och rådets beslut 94/729/EG av den 31 oktober 1994 om budgetdisciplin (11) - föreskrivas en övergångsperiod för tilllämpningen av det system som införs genom den här förordningen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Mål

1. Målet med denna förordning är att införa det europeiska nationalräkenskapssystemet 1995 (nedan kallat "ENS 95") genom att föreskriva

a) en metod för gemensamma standarder, definitioner, nomenklaturer och räkenskapsregler, som har till syfte att göra det möjligt att utarbeta räkenskaper och sammanställningar på jämförbar basis för att möta gemenskapens behov, samt resultat i enlighet med bestämmelserna i artikel 3,

b) ett program med givna tidpunkter för överlämnande för gemenskapens behov av de räkenskaper och sammanställningar som utarbetats i enlighet med ENS 95.

2. Denna förordning skall med beaktande av artiklarna 7 och 8 tillämpas på alla gemenskapsrättsakter som hänvisar till ENS 95 eller till dess definitioner.

3. Denna förordning förpliktar inte någon medlemsstat att använda ENS 95 när den utarbetar räkenskaper för egna behov.

Artikel 2

Metod

1. Den metod för ENS 95 som avses i artikel 1.1 a i denna förordning, återges i bilaga A.

2. Beslut om sådana ändringar av metoden i ENS 95 som har till syfte att klargöra och förbättra innehållet skall fattas av kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 4, under förutsättning att de inte innebär någon ändring av grundbegreppen, att de inte kräver ytterligare medel när de skall genomföras och att deras tillämpning inte medför en ökning av de egna medlen.

3. Rådet skall i enlighet med tillämpliga bestämmelser i fördraget senast den 31 december 1997 ta ställning till införandet av systemet för fördelning av indirekt mätta finansiella förmedlingstjänster (IMFIS), som beskrivs i bilaga I till bilaga A, och i förekommande fall besluta om nödvändiga åtgärder för dess genomförande.

Artikel 3

Överlämnande av uppgifter till kommissionen

1. Medlemsstaterna skall till kommissionen (Europeiska gemenskapernas statistikkontor) överlämna de räkenskaper och sammanställningar som anges i bilaga B enligt de tidsfrister som föreskrivs för respektive sammanställning.

De ytterligare tidsfrister som beviljas vissa medlemsstater i enlighet med bilaga B skall löpa ut senast den 1 januari 2005.

Kommissionen skall efter samråd med Kommittén för det statistiska programmet överlämna en rapport till rådet senast den 1 juli 2003 om tillämpningen av de ytterligare tidsfrister som beviljats för att avgöra om de fortfarande är motiverade. Till rapporten skall vid behov bifogas ett förslag från kommissionen om beviljande av nya ytterligare tidsfrister för de medlemsstater som behöver detta.

2. Medlemsstaterna skall överlämna resultaten enligt bilaga B, inklusive de uppgifter som medlemsstaterna enligt nationell lagstiftning eller praxis för statistiskt insynsskydd har förklarat som sekretessbelagda, enligt bestämmelserna i rådets förordning (Euratom, EEG) nr 1588/90 av den 11 juni 1990 om utlämnande av insynsskyddade statistika uppgifter till Europeiska gemenskapernas statistikkontor (12) vilken reglerar hanteringen av sekretessbelagda uppgifter.

Kommissionen får i enlighet med förfarandet i artikel 4 och inom begränsningarna enligt i artikel 2.2 besluta om anpassningar - av nya sammanställningar, berörda länder och/eller regioner - av de uppgifter som begärs från medlemsstaterna.

Artikel 4

Kommittéförfarande

1. Kommissionen skall biträdas av kommittén för det statistiska programmet, nedan kallad "kommittén".

2. Kommissionens företrädare skall förelägga kommittén ett förslag till åtgärder. Kommittén skall yttra sig över förslaget inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande frågan är. Den skall fatta sitt beslut med den majoritet som enligt artikel 148.2 i fördraget skall tillämpas vid beslut som rådet skall fatta på förslag av kommissionen. Vid omröstning skall medlemsstaternas röster vägas enligt bestämmelserna i samma artikel. Ordföranden får inte rösta.

3. Kommissionens beslut skall ha omedelbar verkan. Om beslutet inte är förenligt med kommitténs yttrande skall kommissionen emellertid genast underrätta rådet. I sådana fall

a) skall kommissionen uppskjuta verkställandet av de beslutade åtgärderna i tre månader, räknat från den dag då rådet underrättas,

b) får rådet fatta ett annat beslut med kvalificerad majoritet inom den tid som anges i punkt a.

Artikel 5

Kommitténs arbetsuppgifter

Kommittén skall undersöka de frågor om tillämpningen av denna förordning som tas upp av kommitténs ordförande, antingen på eget initiativ eller på begäran av en medlemsstat.

Artikel 6

Samarbete med andra kommittéer

1. I de frågor som faller under Kommittén för valuta-, finans- och betalningsbalansstatistik skall kommissionen begära ett yttrande från denna kommitté i enlighet med villkoren i artikel 2 i beslut 91/115/EEG.

2. Kommissionen skall till den kommitté för bruttonationalinkomst som inrättas genom direktiv 89/130/EEG, Euratom överlämna alla de uppgifter om genomförandet av denna förordning som kommittén kan behöva för att fullgöra sitt uppdrag.

Artikel 7

Tillämpning och första överlämnande av uppgifter

1. ENS 95 skall tillämpas första gången på uppgifter som har sammanställts i enlighet med bilaga B och som skall överlämnas i april 1999.

2. Uppgifterna skall överlämnas till kommissionen (Europeiska gemenskapernas statistikkontor) inom de tidsfrister som fastställs i bilaga B.

3. Medlemsstaterna skall i enlighet med punkt 1, före det första överlämnandet av uppgifter enligt ENS 95, fortsätta att underrätta kommissionen (Europeiska gemenskapernas statistikkontor) de räkenskaper och sammanställningar som har sammanställts genom tillämpning av ENS 2 uppl.

4. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 19 i rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89 (13) av den 29 maj 1989 om genomförande av beslut 88/376/EEG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel skall kommissionen tillsammans med den berörda medlemsstaten kontrollera tillämpningen av den här förordningen och underrätta kommittén i artikel 4.1 i den här förordningen om resultaten av dessa kontroller.

Artikel 8

Övergångsbestämmelser

1. När det gäller budgeten och de egna medlen och genom undantag från artiklarna 1.2 och 7 skall det europeiska nationalräkenskapssystem som gäller enligt artikel 1 första stycket i direktiv 89/130/EEG, Euratom och de rättsakter som hänför sig till den - särskilt förordningarna (EEG, Euratom) nr 1552/89 och nr 1553/89 och beslut 94/728/EG, Euratom och 94/729/EG - vara ENS 2 uppl. så länge som beslut 94/728/EG, Euratom är i kraft.

2. När det gäller medlemsstaternas underrättelser till kommissionen inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott, enligt förordning (EG) nr 3605/93, skall det europeiska nationalräkenskapssystemet vara ENS 2 uppl. till och med underrättelsen den 1 september 1999.

3. Tillämpningen av ENS 2 uppl. enligt punkterna 1 och 2 i denna artikel skall säkerställas genom att uppgifter som samlats in enligt artikel 7.1 skall anpassas, på grundval av ENS 95, så att hänsyn tas till de ändringar som resulterar från skillnader i begrepp, definitioner eller nomenklaturer mellan ENS 2 uppl. och ENS 95.

Genomförandet av denna princip skall fastställas senast i december 1996 enligt förfarandet i artikel 6 i direktiv 89/130/EEG, Euratom.

Artikel 9

Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemensakpernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 25 juni 1996.

På rådets vägnar

M. PINTO

Ordförande

(1) EGT nr C 287, 30.10.1995, s. 114.

(2) Yttrandet avgett den 21 juni 1995 (ännu inte offentliggjort i EGT).

(3) EGT nr C 133, 31.5.1995, s. 2.

(4) Europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS), 2 uppl., Europeiska gemenskapernas statistikkontor, Luxemburg, 1979.

(5) EGT nr L 181, 28.6.1989, s. 47.

(6) EGT nr L 59, 6.3.1991, s. 19.

(7) EGT nr L 49, 21.2.1989, s. 26. Direktivet ändrat genom 1994 års anslutningsakt.

(8) EGT nr L 155, 7.6.1989, s. 9.

(9) EGT nr L 332, 31.12.1993, s. 7.

(10) EGT nr L 293, 12.11.1994, s. 9.

(11) EGT nr L 293, 12.11.1994, s. 14.

(12) EGT nr L 151, 15.6.1990, s. 1. Förordningen ändrad genom 1994 års anslutningsakt.

(13) EGT nr L 155, 7.6.1989, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG, Euratom) nr 2729/94 (EGT nr L 293, 12.11.1994, s. 5).

BILAGA A

EUROPEISKA NATIONALRÄKENSKAPSSYSTEMET ENS 1995

INNEHÅLL

Sida

KAPITEL 1

ALLMÄN ÖVERSIKT . 18

Användningsområden för ENS . 18

Underlag för analys och utvärdering . 18

Åtta karakteristiska drag i ENS . 19

ENS 95 och SNA 93 . 25

ENS 95 och ENS 70 . 25

ENS SOM SYSTEM . 26

Statistiska enheter och deras indelningar . 26

Institutionella enheter och sektorer . 27

Lokala verksamhetsenheter och branscher . 27

Inhemska och utländska enheter; den totala ekonomin och utlandet . 27

Flöden och stockar . 28

Flöden . 28

Transaktioner . 28

Egenskaper hos transaktioner . 29

Samverkan mellan, kontra transaktioner inom enheter . 29

Monetära respektive icke-monetära transaktioner . 29

Transaktioner med eller utan motprestation . 29

Ändrad transaktionsordning . 29

Omföring . 29

Uppdelning . 30

Urskiljande av transaktionens huvudsakliga aktör . 30

Gränsfall . 30

Andra förändringar i tillgångar . 30

Andra volymförändringar i tillgångar och skulder . 30

Kapitalvinster/-förluster . 31

Stockar . 31

Systemet av konton och aggregaten . 31

Bokföringsregler . 31

Terminologin för kontots två sidor . 31

Dubbel bokföring/fyrdubbel bokföring . 32

Värdering . 32

Speciella värderingar avseende varor . 32

Värdering till fasta priser . 33

KAPITEL 1

(fortsättning)

Sida

Bokföringstidpunkt . 33

Konsolidering och nettobokföring . 33

Konsolidering . 33

Nettobokföring . 34

Konton, saldoposter och aggregat . 34

Kontosystem . 34

Varu- och tjänstekontot . 35

Utlandskontot . 35

Saldoposter . 35

Aggregat . 35

Input-outputräkenskaper . 35

KAPITEL 2

ENHETER OCH GRUPPERING AV ENHETER . 37

GRÄNSERNA FÖR LANDETS EKONOMI . 37

INSTITUTIONELLA ENHETER . 39

INSTITUTIONELLA SEKTORER . 40

Icke-finansiella företag (S.11) . 42

Undersektor: Offentliga icke-finansiella företag (S.11001) . 43

Undersektor: Nationella privata icke-finansiella företag (S.11002) . 44

Undersektor: Utlandskontrollerade icke-finansiella företag (S.11003) . 44

Finansiella företag (S.12) . 44

Undersektor: Centralbanker (S.121) . 46

Undersektor: Andra monetära finansinstitut (S.122) . 47

Undersektor: Övriga finansinstitut, utom försäkringsföretag och pensionsinstitut (S.123) . 48

Undersektor: Finansiella serviceföretag (S.124) . 48

Undersektor: Försäkringsföretag och pensionsinstitut (S.125) . 49

Offentlig sektor (S.13) . 50

Undersektor: Staten (S.1311) . 50

Undersektor: Delstater (S.1312) . 50

Undersektor: Kommuner (S.1313) . 50

Undersektor: Socialförsäkring (S.1314) . 51

Hushåll (S.14) . 51

Undersektor: Arbetsgivare (inklusive egenföretagare) (S.141 + S.142) . 52

Undersektor: Anställda (S.143) . 52

Undersektor: Mottagare av kapitalinkomster (S.1441) . 52

Undersektor: Mottagare av pensioner (S.1442) . 52

Undersektor: Mottagare av andra transfereringsinkomster (S.1443) . 52

Undersektor: Övriga (S.145) . 52

Hushållens ideella organisationer (S.15) . 53

Utlandet (S.2) . 53

Sektorklassificering av producerande enheter efter typ av producent . 54

KAPITEL 2

(fortsättning)

Sida

LOKALA VERKSAMHETSENHETER OCH BRANSCHER . 56

Den lokala verksamhetsenheten . 57

Branschen . 57

KLASSIFIKATION AV BRANSCHER . 58

HOMOGENA PRODUKTIONSENHETER OCH HOMOGENA BRANSCHER . 58

Den homogena produktionsenheten . 58

Den homogena branschen . 58

KLASSIFIKATION AV HOMOGENA BRANSCHER . 59

KAPITEL 3

PRODUKTTRANSAKTIONER . 60

PRODUKTION (AKTIVITET OCH RESULTAT) . 61

Primära verksamheter, sekundära verksamheter och hjälpverksamheter . 62

Produktion (P.1) . 62

Tidpunkt för bokföring och värdering av produktionen . 68

INSATSFÖRBRUKNING (P.2) . 73

Tidpunkt för bokföring och värdering av insatsförbrukning . 75

SLUTLIG KONSUMTION (P.3, P.4) . 75

Konsumtionsutgift (P.3) . 75

Faktisk konsumtion (P.4) . 76

Tidpunkt för bokföring och värdering av konsumtionsutgifter . 78

Tidpunkt för bokföring och värdering av faktisk konsumtion . 78

BRUTTOINVESTERING (P.5) . 79

Fast bruttoinvestering (P.51) . 79

Tidpunkt för bokföring och värdering av fast bruttoinvestering . 81

Lagerinvestering (P.52) . 82

Tidpunkt för bokföring och värdering av lagerinvestering . 83

Anskaffning minus avyttring av värdeföremål (P.53) . 84

IMPORT OCH EXPORT AV VAROR OCH TJÄNSTER (P.6 och P.7) . 84

Import och export av varor (P.61 och P.71) . 85

Import och export av tjänster (P.62 och P.72) . 87

KAPITEL 4

OMFÖRDELNINGSTRANSAKTIONER . 91

LÖNER OCH KOLLEKTIVA AVGIFTER (D.1) . 91

Egentlig lön (D.11) . 91

Kontant lön . 91

Naturaförmåner . 91

Arbetsgivarens kollektiva avgifter (D.12) . 93

Arbetsgivarens faktiska kollektiva avgifter (D.121) . 93

Arbetsgivarens tillräknade kollektiva avgifter (D.122) . 93

KAPITEL 4

(fortsättning)

Sida

SKATTER PÅ PRODUKTION OCH IMPORT (D.2) . 94

Produktskatter (D.21) . 95

Mervärdesskatter (skatter av momstyp) (D.211) . 95

Importskatter och tullar exklusive moms (D.212) . 95

Produktskatter exklusive moms och importskatter (D.214) . 96

Övriga produktionsskatter (D.29) . 96

Skatter på produktion och import som betalas till Europeiska unionens institutioner . 97

SUBVENTIONER (D.3) . 98

Produktsubventioner (D.31) . 98

Importsubventioner (D.311) . 99

Övriga produktsubventioner (D.319) . 99

Övriga produktionssubventioner (D.39) . 99

KAPITALINKOMST (D.4) . 101

Ränta (D.41) . 101

Ränta på inlåning, lån samt obetalda/förutbetalda inkomster och utgifter . 101

Ränta på värdepapper . 101

Ränta på växlar och liknande kortfristiga objekt . 101

Ränta på obligationer och förlagsbevis . 101

Ränte-swappar och framtida räntesäkringsavtal (FRA) . 102

Ränta på finansiell leasing . 102

Andra räntor . 102

Bokföringstidpunkt . 103

Inkomst från bolag (D.42) . 103

Utdelning från bolag (D.421) . 103

Ägaruttag från kvasibolag (D.422) . 104

Återinvesterade vinstmedel från direkta investeringar i utlandet (D.43) . 105

Kapitalinkomst, tillräknad försäkringstagarna (D.44) . 105

Arrenden (D.45) . 106

Markarrenden . 106

Arrenden av mineraltillgångar . 106

LÖPANDE INKOMST- OCH FÖRMÖGENHETSSKATTER ETC. (D.5) . 106

Inkomstskatter (D.51) . 107

Övriga löpande skatter (D.59) . 107

SOCIALA AVGIFTER OCH FÖRMÅNER (D.6) . 108

Sociala avgifter (D.61) . 110

Faktiska sociala avgifter (D.611) . 110

Tillräknade sociala avgifter (D.612) . 111

Sociala förmåner andra än in natura (D.62) . 112

Kontanta socialförsäkringsförmåner (D.621) . 112

Privat fonderade sociala förmåner (D.622) . 113

KAPITEL 4

(fortsättning)

Sida

Icke fonderade sociala löneförmåner (D.623) . 113

Kontanta socialbidrag (D.624) . 113

Sociala transfereringar in natura (D.63) . 113

Sociala naturaförmåner (D.631) . 113

Socialförsäkringsförmåner, återbetalningar (D.6311) . 114

Andra socialförsäkringsförmåner in natura (D.6312) . 114

Socialhjälp i form av naturaförmåner (D.6313) . 114

Transfereringar av individuella icke marknadsmässiga varor och tjänster (D.632) . 114

ANDRA LÖPANDE TRANSFERERINGAR (D.7) . 115

Skadeförsäkringspremier, netto (D.71) . 115

Skadeförsäkringsfordringar (D.72) . 116

Löpande transfereringar inom den offentliga sektorn (D.73) . 116

Löpande internationell samverkan (D.74) . 117

Diverse löpande transfereringar (D.75) . 118

Löpande transfereringar till hushållens ideella organisationer . 118

Löpande transfereringar mellan hushåll . 118

Böter och straffavgifter . 118

Lotterier och spel . 119

Ersättningar . 119

BNI-relaterade fjärde avgiften . 119

Övriga löpande transfereringar . 119

JUSTERING FÖR VÄRDEFÖRÄNDRING I HUSHÅLLENS NETTOFORDRAN PÅ PENSIONSFONDSRESERVER (D.8) . 120

KAPITALTRANSFERERINGAR (D.9) . 121

Kapitalskatter (D.91) . 121

Investeringsbidrag (D.92) . 122

Andra kapitaltransfereringar (D.99) . 123

KAPITEL 5

FINANSIELLA TRANSAKTIONER . 125

KLASSIFICERING AV FINANSIELLA TRANSAKTIONER . 127

Monetärt guld och speciella dragningsrätter (SDR) (F.1) . 129

Monetärt guld (F.11) . 129

Särskilda dragningsrätter (SDR) (F.12) . 130

Sedlar, mynt och inlåning (F.2) . 130

Sedlar och mynt (F.21) . 130

Överförbar inlåning (F.22) . 131

Övrig inlåning (F.29) . 131

Värdepapper andra än aktier (F.3) . 132

Värdepapper andra än aktier, exklusive finansiella derivat (F.33) . 132

Kortfristiga värdepapper andra än aktier, exklusive finansiella derivat (F.331) . 133

Långfristiga värdepapper andra än aktier, exklusive finansiella derivat (F.332) . 133

Finansiella derivat (F.34) . 134

KAPITEL 5

(fortsättning)

Sida

Lån (F.4) . 135

Kortfristiga lån (F.41) . 135

Långfristiga lån (F.42) . 135

Aktier och andra ägarandelar (F.5) . 137

Aktier och andra ägarandelar, exklusive fondandelar (F.51) . 138

Noterade aktier, exklusive fondandelar (F.511), och icke noterade aktier, exklusive fondandelar (F.512) . 138

Andra ägarandelar (F.513) . 139

Fondandelar (F.52) . 139

Försäkringstekniska reserver (F.6) . 139

Hushållens nettofordran i livförsäkringsreserver och pensionsfonder (F.61) . 140

Hushållens nettofordran i livförsäkringsreserver (F.611) . 140

Hushållens nettofordran i pensionsfonder (F.612) . 141

Förskottsbetalning av försäkringspremier och reserver för utestående fordringar (F.62) . 142

Obetalda/förutbetalda inkomster och utgifter (F.7) . 142

Handelskrediter och förskott (F.71) . 143

Övriga obetalda/förutbetalda inkomster och utgifter, exklusive handelskrediter och förskott (F.79) . 143

Memorandumpost: Direkta investeringar i utlandet (F.m) . 144

BOKFÖRINGSREGLER FÖR FINANSIELLA TRANSAKTIONER . 144

Värdering . 144

Särskilda värderingskriterier för några underkategorier av finansiella transaktioner . 145

Registreringstidpunkt . 147

Sammanställning av finansiella transaktioner från förändringar i balansräkningar . 147

Bilaga 5.1: Samband med mått på penningmängd . 147

KAPITEL 6

ÖVRIGA TRANSAKTIONER OCH ANDRA FLÖDEN . 149

KAPITALFÖRSLITNING (K.1) . 149

ANSKAFFNING MINUS AVYTTRING AV ICKE-FINANSIELLA ICKE PRODUCERADE TILLGÅNGAR (K.2) . 149

ANDRA FÖRÄNDRINGAR I TILLGÅNGAR (K.3 - K.12) . 150

ANDRA VOLYMFÖRÄNDRINGAR (K.3 - K.10 och K.12) . 150

EKONOMISK TILLBLIVELSE AV ICKE PRODUCERADE TILLGÅNGAR (K.3) . 151

EKONOMISK TILLBLIVELSE AV PRODUCERADE TILLGÅNGAR (K.4) . 151

NATURLIG TILLVÄXT AV ICKE ODLADE BIOLOGISKA TILLGÅNGAR (K.5) . 151

EKONOMISKT AVLÄGSNANDE AV ICKE PRODUCERADE TILLGÅNGAR (K.6) . 152

FÖRLUST GENOM KATASTROFER (K.7) . 152

KONFISKATION UTAN ERSÄTTNING (K.8) . 152

ÖVRIGA VOLYMFÖRÄNDRINGAR AV ICKE-FINANSIELLA TILLGÅNGAR (K.9) . 152

ÖVRIGA VOLYMFÖRÄNDRINGAR AV FINANSIELLA TILLGÅNGAR OCH SKULDER (K.10) . 153

KAPITEL 6

(fortsättning)

Sida

FÖRÄNDRINGAR I KLASSIFICERING OCH STRUKTUR (K.12) . 154

Förändringar i sektorklassificering och struktur (K.12.1) . 154

Förändringar i klassificering av tillgångar och skulder (K.12.2) . 154

NOMINELLA KAPITALVINSTER/-FÖRLUSTER (K.11) . 155

Neutrala kapitalvinster/-förluster (K.11.1) . 156

Reala kapitalvinster/-förluster (K.11.2) . 156

Kapitalvinster efter typen av finansiell tillgång . 157

Sedlar, mynt och inlåning (AF.2) . 157

Lån (AF.4) och obetalda/förutbetalda inkomster och utgifter (AF.7) . 157

Värdepapper andra än aktier (AF.3) . 157

Aktier och andra ägarandelar (AF.5) . 158

Försäkringstekniska reserver (AF.6) . 158

Finansiella tillgångar i utländsk valuta . 158

KAPITEL 7

BALANSRÄKNINGAR . 159

TYPER AV TILLGÅNGAR . 160

Icke-finansiella producerade tillgångar (AN.1) . 160

Icke-finansiella icke producerade tillgångar (AN.2) . 160

Finansiella tillgångar och skulder (AF) . 161

VÄRDERING AV POSTER I BALANSRÄKNINGEN . 163

Allmänna värderingsprinciper . 163

ICKE-FINANSIELLA TILLGÅNGAR (AN) . 164

Producerade tillgångar (AN.1) . 164

Fasta tillgångar (AN.11) . 164

Materiella fasta tillgångar (AN.111) . 164

Immateriella fasta tillgångar (AN.112) . 164

Lagerstockar (AN.12) . 164

Värdeföremål (AN.13) . 165

Icke producerade tillgångar (AN.2) . 165

Materiella icke producerade tillgångar (AN.21) . 165

Mark (AN.211) . 165

Mineraltillgångar (AN.212) . 165

Övriga naturtillgångar (AN.213 och AN.214) . 165

Immateriella icke producerade tillgångar (AN.22) . 165

Finansiella tillgångar och skulder (AF) . 166

Monetärt guld och särskilda dragningsrätter (SDR) (AF.1) . 166

Sedlar, mynt och inlåning (AF.2) . 166

Värdepapper andra än aktier (AF.3) . 166

Lån (AF.4) . 167

Aktier och andra ägarandelar (AF.5) . 167

KAPITEL 7

(fortsättning)

Sida

Försäkringstekniska reserver (AF.6) . 167

Obetalda/förutbetalda inkomster och utgifter (AF.7) . 168

Memorandumposter . 168

Varaktiga konsumtionsvaror (AN.m) . 168

Direkta investeringar i utlandet (AF.m) . 168

Finansiella balansräkningar . 169

Bilaga 7.1: Definition av olika slags tillgångar . 170

Bilaga 7.2: Översikt över poster från ingående balans till utgående balans . 178

KAPITEL 8

KONTOSYSTEM OCH SALDOPOSTER . 181

KONTOSYSTEM . 184

Löpande konton . 184

Produktionskonto (I) . 184

Inkomstfördelnings- och inkomstanvändningskonton (II) . 184

Konton för primär inkomstfördelning (II.1) . 186

Konto för inkomstbildning (II.1.1) . 186

Konto för allokering av primära inkomster (II.1.2) . 186

Konto för företagarinkomster (II.1.2.1) . 186

Konto för allokering av övriga primära inkomster (II.1.2.2) . 192

Konto för sekundär inkomstfördelning (II.2) . 192

Konto för omfördelning av inkomster in natura (II.3) . 200

Inkomstanvändningskonto (II.4) . 200

Konto för användning av disponibel inkomst (II.4.1) . 200

Konto för användning av justerad disponibel inkomst (II.4.2) . 200

Kapitalbildningskonton (III) . 202

Kapitalkonto (III.1) . 202

Konto för förändringar i nettoförmögenhet genom sparande och kapitaltransfereringar (III.1.1) . 202

Konto för anskaffning av icke-finansiella tillgångar (III.1.2) . 202

Konto för finansiella transaktioner (III.2) . 202

Konto för andra förändringar i tillgångarna (III.3) . 202

Konto för andra volymförändringar i tillgångarna (III.3.1) . 209

Omvärderingskonto (III.3.2) . 209

Konto för neutrala kapitalvinster/-förluster (III.3.2.1) . 209

Konto för reala kapitalvinster/-förluster (III.3.2.2) . 209

Balansräkningar (IV) . 218

Ingående balansräkning (IV.1) . 218

Förändringar i balansräkning (IV.2) . 218

Utgående balansräkning (IV.3) . 218

KAPITEL 8

(fortsättning)

Sida

UTLANDSKONTO (V) . 218

Löpande konton . 223

Utrikeskonto för varor och tjänster (V.I) . 223

Utrikeskonto för primära inkomster och löpande transfereringar (V.II) . 223

Utrikeskonton för kapitalbildning (V.III) . 223

Kapitalkonto (V.III.I) . 223

Konto för finansiella transaktioner (V.III.2) . 223

Konto för andra förändringar i tillgångar (V.III.3) . 223

Balansräkningar (V.IV) . 224

KONTO FÖR VAROR OCH TJÄNSTER (0) . 232

INTEGRERADE EKONOMISKA KONTON . 233

AGGREGAT . 243

Bruttonationalprodukt till marknadspris (BNP) . 243

Driftsöverskott för den totala ekonomin . 243

Sammansatt förvärvsinkomst för den totala ekonomin . 243

Företagarinkomst för den totala ekonomin . 243

Nationalinkomst (till marknadspris) . 243

Disponibel nationalinkomst . 244

Sparande . 244

Bytesbalans . 244

Finansiellt sparande (+) eller nettoupplåning (-) för den totala ekonomin . 244

Nettoförmögenhet för den totala ekonomin . 244

MATRISPRESENTATION . 244

Matrispresentation av ENS-konton . 245

Egenskaper hos räkenskapsmatriser . 248

Anpassning av matrisen i reducerat format till specifika typer av analys . 249

KAPITEL 9

INPUT-OUTPUTRÄKENSKAPERNAS UPPBYGGNAD . 264

TILLGÅNGS- OCH ANVÄNDNINGSTABELLER . 268

TABELLER SOM KOPPLAR TILLGÅNGS- OCH ANVÄNDNINGSTABELLERNA TILL SEKTORRÄKENSKAPERNA . 282

SYMMETRISKA INPUT-OUTPUTTABELLER . 282

KAPITEL 10

PRIS- OCH VOLYMMÅTT . 287

OMFATTNINGEN AV PRIS- OCH VOLYMINDEX I EKONOMISKA RÄKENSKAPER . 288

Det integrerade systemet av pris- och volymindex . 288

Pris- och volymindex för andra aggregat . 289

GENERELLA PRINCIPER FÖR ATT MÄTA PRIS- OCH VOLYMINDEX . 290

Definition av priser och volymer för marknadsprodukter . 290

Skillnader i kvalitet och skillnader i pris . 290

KAPITEL 10

(fortsättning)

Sida

Principerna för icke marknadsproduktion av tjänster . 291

Principer för förädlingsvärdet och BNP . 292

PROBLEM VID PRINCIPERNAS TILLÄMPNING . 292

Allmän tillämpning . 293

Tillämpning i speciella fall . 293

Varor och marknadstjänster . 293

Flöden av icke marknadsproducerade tjänster . 294

Skatter och subventioner på produktion och import . 295

Kapitalförslitning . 296

Löner och kollektiva avgifter . 296

Fasta tillgångar och lagerstockar . 296

Mått på samhällsekonomins reala inkomster . 297

VAL AV INDEXFORMLER OCH BASÅR . 298

PRIS- OCH VOLYMINDEX VID JÄMFÖRELSER MELLAN LÄNDER . 298

KAPITEL 11

BEFOLKNING OCH ARBETSKRAFTSINSATS . 300

TOTALBEFOLKNING . 300

ARBETSKRAFT . 301

SYSSELSATTA . 302

Anställda . 302

Egenföretagare . 303

Sysselsättning och hemvist . 303

ARBETSLÖSHET . 304

ARBETSTILLFÄLLEN . 305

Arbetstillfällen och hemvist . 305

TOTALA ANTALET UTFÖRDA ARBETSTIMMAR . 305

ÅRSVERKEN . 306

ANSTÄLLDAS LÖNESATSVÄGDA ARBETSKRAFTSINSATS . 307

KAPITEL 12

KVARTALSVISA EKONOMISKA RÄKENSKAPER . 308

KAPITEL 13

REGIONALA RÄKENSKAPER . 310

DET REGIONALA TERRITORIET . 310

ENHETER OCH HEMVIST . 310

METODER FÖR REGIONALA FÖRDELNINGAR . 311

AGGREGAT PÅ BRANSCHNIVÅ . 312

KONTON FÖR HUSHÅLLSSEKTORN . 314

Sida

BILAGOR

I. INDIREKT MÄTTA FINANSIELLA TJÄNSTER . 315

Förändringar i ENS-kapitlen om FISIM allokeras . 315

II. LEASING OCH AVBETALNINGSKÖP AV VARAKTIGA VAROR . 321

Definitioner . 321

Leasing . 321

Operationell leasing . 321

Finansiell leasing . 321

Avbetalning . 322

Behandling i kontosystemet . 322

Operationell leasing . 322

Finansiell leasing . 322

Avbetalning . 323

III. FÖRSÄKRING . 325

Inledning . 325

Definitioner . 325

Social trygghetsförsäkring . 325

Offentliga socialförsäkringssystem . 325

Privata fonderade sociala trygghetsförsäkringssystem . 326

Ej fonderade sociale trygghetsförsäkringssystem, administrerade av arbetsgivare . 326

Övrig försäkring . 326

Övrig livförsäkring . 326

Övrig skadeförsäkring . 326

Återförsäkring . 327

Finansiella serviceföretag för försäkring . 327

Behandling i kontosystemet . 327

Social trygghetsförsäkring . 327

Offentliga socialförsäkringssystem . 327

Privata fonderade sociala trygghetsförsäkringssystem . 328

Ej fonderade sociala trygghetsförsäkringssystem, administrerade av arbetsgivare . 329

Övrig försäkring . 330

Övrig livförsäkring . 331

Övrig skadeförsäkring . 332

Återförsäkring . 333

Finansiella serviceföretag för försäkring . 333

Insurance numerical example . 334

IV. KLASSIFIKATIONER OCH KONTON . 339

Klassifikationer . 339

Klassifikation av institutionella sektorer (S) . 339

Sida

Klassifikation av transaktioner och andra flöden . 340

Klassifikation av saldoposter (B) . 343

Klassifikation av tillgångar (A) . 344

Omgruppering och kodning av näringsgrenar (A), produkter (P) och investeringer (fast realkapitalbildning) (Pi) . 346

Ändamålsklassificering av individuell konsumtion (COICOP) . 354

Ändamålsindelning av den offentliga sektorns utgifter (COFOG) . 355

Konton . 357

Tabeller

2.1

Sektorer och undersektorer . 40

2.2

Typ av producent, huvudsakliga aktiviteter och funktioner klassificerade till sektor . 42

2.3

Sektorklassificering av producerande enheter efter juridiska standardformer. . . . 55

3.1

Distinktionen mellan marknadsproducenter, producenter för egen slutlig användning och övriga icke marknadsproducenter . 64

3.2

Institutionella enheter, lokala verksamhetsenheter och produktion samt distinktionen mellan marknad för egen slutlig användning och övrig icke marknad . 67

3.3

Distinktionen marknad för egen slutlig användning och övrig icke marknad för lokala verksamhetsenheter och deras produktion . 68

3.4

Behandlingen av transport av exporterade varor . 88

3.5

Behandlingen av transport av importerade varor . 89

5.1

Klassificering av finansiella transaktioner . 128

8.1

Översiktlig presentation av konton, saldoposter och huvudaggregat . 182

8.2

Konto I: Produktionskonto . 185

8.3

Konto II.1.1: Konto för inkomstbildning . 187

8.4

Konto II.1.2: Konto för allokering av primära inkomster . 189

8.5

Konto II.1.2.1: Konto för företagarinkomster och II.1.2.2: Konto för allokering av övriga primära inkomster . 193

8.6

Konto II.2: Konto för sekundär inkomstfördelning . 196

8.7

Konto II.3: Konto för omfördelning av inkomster in natura . 199

8.8

Konto II.4.1: Konto för användning av disponibel inkomst . 201

8.9

Konto II.4.2: Konto för användning av justerad disponibel inkomst . 203

8.10

Konto III.1.1: Konto för förändringar i nettoförmögenhet genom sparande och kapitaltransfereringar . 204

8.11

Konto III.1.2: Konto för anskaffning av icke-finansiella tillgångar . 205

8.12

Konto III.2: Konto för finansiella transaktioner . 207

8.13

Konto III.3.1: Konto för andra volymförändringar i tillgångarna . 210

8.14

Konto III.3.2: Omvärderingskonto . 214

8.15

Konto IV: Balansräkningar . 219

8.16

Kontosystem för utlandet . 224

8.17

Konto 0: Varu- och tjänstekonto . 232

8.18

Integrerade ekonomiska konton . 234

8.19

Matrispresentation av kontosystem och saldoposter för den totala ekonomin . 250

8.20

Schematisk presentation av en socialräkenskapsmatris . 257

8.21

Exempel på en mer detaljerad socialräkenskapsmatris . 260

8.22

Exempel på en detaljerad submatris: Förädlingsvärde, netto (baspriser) . 262

Sida

9.1

Förenklad tillgångstabell . 264

9.2

Förenklad användningstabell . 264

9.3

Kombinerad tillgångs- och användningstabell (förenklad) . 265

9.4

Förenklad symmetrisk input-output-tabell (produkt × produkt) . 266

9.5

Tillgångstabell i baspriser inklusive övergång till mottagarpriser . 269

9.6

Användningstabell i mottagarpriser . 270

9.7

Enkel tabell över handels- och transportmarginaler . 274

9.8

Enkel tabell över produktskatter minus subventioner . 275

9.9

Användningstabell för import . 279

9.10

Användningstabell till baspris för inhemsk produktion . 280

9.11

Tabell med koppling av tillgångs- och användningstabellerna till sektorräkenskaperna . 282

9.12

Symmetrisk input-output-tabell till baspris (produkt × produkt) . 284

9.13

Symmetrisk input-output-tabell för inhemsk produktion (produkt × produkt) . 286

A.I.1

Följder av att allokera FISIM till institutionell sektor, inklusive icke-marknadsproducenter . 318

A.I.2

Följder av att allokera FISIM till nominell sektor . 319

A.III.1

Offentliga socialförsäkringssystem . 334

A.III.2

Privata fonderade sociala trygghetsförsäkringssystem . 335

A.III.3

Ej fonderade sociala trygghetsförsäkringssystem, administrerade av arbetstagare . 336

A.III.4

Övrig livförsäkring . 337

A.III.5

Övrig skadeförsäkring . 338

A.IV.1

Konto 0: Varv- och tjänstekonto . 357

A.IV.2

Kontosystem för den totala ekonomin . 357

A.IV.3

Kontosystem för icke-finansiella företag . 371

A.IV.4

Kontosystem för finansiella företag . 380

A.IV.5

Kontosystem för den offentliga sektorn . 390

A.IV.6

Kontosystem för hushållen . 401

A.IV.7

Kontosystem för hushållens ideella organisationer . 412

KAPITEL 1

ALLMÄN ÖVERSIKT

1.01 Det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet (ENS 95 eller enklare ENS) är ett internationellt jämförbart räkenskapssystem för systematisk och detaljerad beskrivning av en total ekonomi (dvs. en region, ett land eller en grupp av länder), av dess komponenter och av dess samband med andra totala ekonomier.

Med ENS 95 ersätts det Europasystem för integrerad ekonomisk redovisning vilket offentliggjordes år 1970 (ENS 70, med en andra något modifierad version från 1978).

ENS 95 är helt konsistent med de reviderade, globala riktlinjerna för nationalräkenskaper, System of National Accounts (SNA 93 eller enklare SNA). De senare riktlinjerna har utarbetats under gemensamt ansvar av Förenta nationerna, IMF, Europeiska unionen, OECD och Världsbanken. Dock har ENS inriktats mer på förhållandena och databehoven inom Europeiska unionen. I likhet med SNA är ENS harmoniserat med de begrepp och klassifikationer som används i många andra sociala och ekonomiska statistiksystem. Typexempel på detta är sysselsättningsstatistik, industristatistik eller utrikeshandelsstatistik. Därför kan ENS fungera som en central referensram för social och ekonomisk statistik i Europeiska unionen och i dess medlemsländer.

1.02 ENS uppfattat som ramverk innehåller två grupper av tabeller:

a) Sektorräkenskaperna (1).

b) Input-outputräkenskaperna (2) och branschräkenskaperna (3).

Sektorräkenskaperna erbjuder med sina institutionella sektorer en systematisk beskrivning av de olika stegen i det ekonomiska händelseförloppet: produktion, inkomstbildning, inkomstfördelning, inkomstomfördelning, inkomstanvändning och finansiell såväl som icke-finansiell kapitalbildning. Sektorräkenskaperna innehåller också balansräkningar vilka beskriver ställningen för tillgångar, skulder och nettoförmögenhet vid början och slutet av räkenskapsperioden.

Input-outputräkenskaperna och branschräkenskaperna beskriver detaljerat produktionsprocessen (kostnadsstruktur, inkomstbildning och sysselsättning) samt flödena av varor och tjänster (produktion, import, export, slutlig konsumtion, insatsförbrukning och bruttoinvestering för varje produktgrupp).

Vidare innehåller ENS begrepp för befolkning och för sysselsättning (4). Dessa begrepp är relevanta både för sektorräkenskaperna och för input-outputräkenskaperna.

ENS är inte begränsat till årliga nationalräkenskaper, utan är även tillämpligt för kvartalsräkenskaper (5) och för regionala räkenskaper (6).

ANVÄNDNINGSOMRÅDEN FÖR ENS

Underlag för analys och utvärdering

1.03 ENS-ramen kan användas för att analysera och utvärdera

a) den totala ekonomins struktur, särskilt kan nämnas

1) förädlingsvärde och sysselsättning efter bransch,

2) förädlingsvärde och sysselsättning efter region,

3) inkomst fördelad efter sektor,

4) import och export efter produktgrupp,

5) konsumtionsutgift efter produktgrupp,

6) fast bruttoinvestering och realkapitalstock efter bransch,

7) sammansättningen av stockar och flöden av finansiella tillgångar efter typ av tillgång och efter sektor,

b) specifika delar eller aspekter av den totala ekonomin, särskilt kan nämnas

1) bank- och finansväsende i den nationella ekonomin,

2) den offentliga sektorns roll,

3) ekonomin i en specifik region (i jämförelse med nationen som helhet),

c) utvecklingen av ekonomin över tiden, särskilt kan nämnas

1) analys av BNP:s tillväxttakt,

2) inflationsanalys,

3) analys av säsongmönster i hushållens utgifter på grundval av kvartalsräkenskaper,

4) analys av speciella typer av finansiella instruments förändrade betydelse över tiden, t.ex. den ökade betydelsen av optioner,

5) jämförelser av branschstrukturen i den totala ekonomin på lång sikt, t.ex. över en 30-årsperiod,

d) den totala ekonomin satt i relation till andra ekonomier, särskilt kan nämnas

1) jämförelse av den offentliga sektorns betydelse i Europeiska unionens medlemsstater,

2) analyser av interdependensen mellan ekonomierna i Europeiska unionen,

3) analys av sammansättningen och inriktningen av exporten i Europeiska unionen,

4) jämförelse av BNP:s tillväxttakt eller disponibel inkomst per capita i Europeiska unionen och i USA och Japan.

1.04 Inom Europeiska unionen och för dess medlemsländer har resultaten från detta ramverk en stor betydelse vid formulering och styrning av den sociala och ekonomiska politiken.

Dessutom finns några mycket viktiga specifika användningar:

a) Att utforma och styra den europeiska monetära politiken: Konvergenskriterierna för Europeiska monetära unionen har definierats i termer av nationalräkenskapsvärden (offentliga sektorns finansiella sparande, offentliga sektorns bruttoskuld och BNP).

b) Att beräkna ekonomiskt stöd till regioner inom Europeiska unionen: Utgifterna för Europeiska unionens strukturfonder grundas delvis på regionalt beräknade nationalräkenskaper.

c) Att bestämma de egna resurserna inom Europeiska unionen. De senare beror av nationalräkenskaperna på tre sätt:

1) De totala resurserna för Europeiska unionen bestäms som en procentandel av medlemsländernas samlade bruttonationalinkomst (BNI).

2) Den tredje resursen för Europeiska unionen är omsättningsskatter. Bidragen från medlemsländerna till den påverkas i stor utsträckning av nationalräkenskaperna, eftersom dessa används för att beräkna den genomsnittliga mervärdesskattenivån.

3) De relativa storlekarna på bidragen från medlemsländerna till den fjärde egna resursen inom Europeiska unionen grundas på deras bruttonationalinkomst.

Åtta karakteristika drag i ENS

1.05 För att kunna få en bra balans mellan databehoven och möjligheterna att erhålla data har begreppen i ENS åtta betydelsefulla karakteristika drag. De är

a) internationellt jämförbara,

b) harmoniserade med dem i annan social och ekonomisk statistik,

c) konsistenta,

d) operationella,

e) annorlunda än de flesta administrativa begrepp,

f) väletablerade och under lång tid oförändrade,

g) inriktade på att beskriva den ekonomiska processen i monetära och enkelt observerbara termer,

h) flexibla och mångsidiga.

1.06 Begreppen är internationellt jämförbara eftersom

a) ENS är standard i Europeiska unionens medlemsländer när det gäller levereranser av nationalräkenskapsdata till alla internationella organisationer; det är bara i nationella publikationer som en strikt anslutning till ENS inte är obligatorisk,

b) begreppen i ENS i alla avseenden är konsistenta med desamma i de globala riktlinjerna för nationalräkenskaper, dvs. SNA.

Att begreppen är internationellt jämförbara är avgörande när man vill jämföra statistik från olika länder.

1.07 De begrepp som används är harmoniserade med motsvarande begrepp i annan social och ekonomisk statistik eftersom

a) ENS använder många begrepp och klassifikationer (t.ex. NACE Rev. 1) vilka också används i annan social och ekonomisk statistik i Europeiska unionens medlemsländer, exempelvis i statistik över tillverkning, utrikeshandel och sysselsättning. Begreppsmässiga avvikelser har minimerats. Dessutom är Europeiska unionens begrepp och klassifikationer även harmoniserade med Förenta nationernas motsvarigheter,

b) begreppen i ENS, i likhet med SNA, också är harmoniserade med vad som förekommer i de större internationella riktlinjerna för en del annan ekonomisk statistik, särskilt IMF:s betalningsbalansmanual (BPM), IMF:s finansstatistik för offentlig sektor (GFS), OECD:s inkomststatistik och ILO:s resolutioner om begreppen sysselsättning, arbetade timmar och arbetskraftskostnad.

Harmoniseringen med annan social och ekonomisk statistik förbättrar kraftigt anknytningarna till och jämförelser med uppgifterna i denna. Som en följd härav kan bättre nationalräkenskapsstatistik göras. Dessutom kan information som finns i specialiserad statistik nu bättre relateras till den övergripande statistiken om landets ekonomi, t.ex. nationalräkenskapsresultat som BNP eller förädlingsvärde för branscher och sektorer.

1.08 Identiteterna i det bokföringsmässiga ramverket förstärker konsistensen hos de begrepp som används för att beskriva de olika delarna i den ekonomiska processen (produktion, inkomstfördelning, inkomstanvändning, kapitalbildning). Som ett resultat av den inre konsistensen kan statistik från olika delar av bokföringsramen på ett användbart sätt relateras till varandra.

Som exempel kan nämnas att följande resultat kan beräknas:

a) Produktivitetstal, såsom förädlingsvärde per arbetad timme (dessa tal kräver konsistens mellan begreppen förädlingsvärde och arbetade timmar).

b) Den totala nationella disponibla inkomsten per capita (denna kvot kräver konsistens mellan begreppen disponibel inkomst och befolkning).

c) Fast bruttoinvestering som en procentandel av realkapitalstocken (denna kvot kräver konsistens mellan definitionerna av dessa flöden respektive stockar).

d) Offentliga sektorns finansiella sparande och offentliga sektorns skuld som procent av BNP (dessa värden kräver konsistens mellan begreppen offentliga sektorns finansiella sparande, offentliga sektorns skuld och BNP).

Inre konsistens i begreppen ger också möjlighet till att vissa variabler kan beräknas residualt. Bland annat kan sparande beräknas som differensen mellan disponibel inkomst och konsumtionsutgift (7).

1.09 Begreppen i ENS är operationella begrepp eftersom de har utformats med tanke på hur de kan mätas. Denna operationella karaktär hos begreppen visar sig på flera sätt:

a) Vissa aktiviteter eller kategorier behöver bara beskrivas då de är tillräckligt omfattande. Det gäller till exempel egenproduktion av varor i hushållen: Hemvävt tyg eller keramikproduktion tas inte upp som produktion, eftersom denna typ av produktion kan antas vara av obetydlig omfattning i Europeiska unionens länder. Ett annat typfall är att små och prisbilliga verktyg enbart tas upp som fast bruttoinvestering om köparens utgifter för sådana varaktiga varor överstiger 500 ecu (i 1995 års priser) per styck (eller då de har inköpts i större kvantiteter, för hela inköpssumman); om utgifterna däremot inte överstiger den kostnadsgränsen tas föremålen upp som insatsförbrukning.

b) Vissa begrepp åtföljs av tydliga beskrivningar av hur de mäts. Till exempel gör man vid definitionen av kapitalförslitning en hänvisning till linjär nedskrivning och när man beräknar realkapitalstocken föreslår man den s.k. Pl-metoden. Ett annat typfall är värderingen av egenproduktionen: I princip skall den göras till baspris, men om det är nödvändigt kan baspriset approximeras med det totala beloppet av de olika ingående kostnaderna.

c) Vissa förenklande konventioner har införts. Till exempel uppfattas av konvention den offentliga sektorns kollektiva tjänster helt och hållet som konsumtionsutgifter.

d) De begrepp som används vid sammanställandet av nationalräkenskaper har harmoniserats med motsvarigheterna i social och ekonomisk statistik.

1.10 Begreppen är inte alltid så enkla att utnyttja, eftersom de vanligtvis avviker på något sätt från vad som används i de administrativa datakällorna. Sådana fall är affärsredovisningen, data av olika slag om beskattningen (moms, personlig inkomstskatt, importtullar etc.), socialförsäkringsuppgifter eller data som kommer från övervakande myndigheter för banker eller försäkringsbolag. Sådana administrativa uppgifter används ofta vid sammanställandet av nationalräkenskaper. I allmänhet måste de omformas för att fungera väl i ENS.

Begreppen i ENS avviker vanligen i vissa avseenden från sina administrativa motsvarigheter, därför att

a) administrativa begrepp är olika i olika länder. Som en följd av detta kan inte en internationell jämförbarhet erhållas genom de administrativa begreppen,

b) administrativa begrepp ändras över tiden. Som en följd av detta kan jämförbarhet över tiden inte erhållas på grundval av de administrativa begreppen,

c) begreppen som är utgångspunkter för de administrativa datakällorna är ofta inte konsistenta med varandra. Det är bara möjligt att sammanlänka och jämföra olika uppgifter, något som är av helt avgörande betydelse för nationalräkenskapsuppgifter, om man har en konsistent uppsättning begrepp,

d) de administrativa begreppen är vanligtvis inte optimala för ekonomisk analys eller utvärdering av den ekonomiska politiken.

Icke desto mindre är det ibland så att administrativa data mycket väl uppfyller de databehov som nationalräkenskaperna - och andra statistikgrenar - har, eftersom

a) begrepp och klassifikationer som ursprungligen har utformats för statistiska ändamål också kan komma att användas för administrativa syften, t.ex. som klassifikationen av offentliga utgifter efter utgiftsslag,

b) administrativa datakällor explicit kan ta hänsyn till de separata databehoven för statistiken; detta är exempelvis fallet i Intrastatsystemet för uppgifter om varulevereranser mellan Europeiska unionens medlemsstater.

1.11 Grundbegreppen i ENS är väletablerade och under lång tid oförändrade, eftersom

a) de har godkänts som internationell standard de närmaste årtiondena,

b) de flesta grundbegreppen i själva verket är oförändrade i de successivt utgivna riktlinjerna för nationalräkenskaper.

Den begreppsmässiga kontinuiteten minskar behovet att räkna om tidsserier och att lära nya begrepp. Dessutom begränsas begreppens sårbarhet gentemot nationella och internationella politiska önskemål. Av dessa skäl har nationalräkenskaperna i årtionden varit i stånd att fungera som en objektiv databas för ekonomisk politik och analys.

1.12 ENS-begreppen inriktas på att beskriva den ekonomiska processen i monetära och enkelt observerbara termer. I de flesta fall blir balansräkningsposter eller flöden som inte är direkt observerbara som monetära storheter eller som inte har någon tydlig monetär motsvarighet inte införda i kontona.

Denna princip har inte tillämpats strikt, eftersom man måste beakta behovet av konsistens och de olika databehoven. Exempelvis kräver konsistensen att värdet av offentliga tjänster som produceras tas upp som produktion, därför att utbetalningarna av ersättningar till anställda och inköpen av alla slag av varor och tjänster är tydligt observerbara i monetära termer. Dessutom ökar användbarheten hos nationalräkenskaperna i stort för ekonomisk-politiska och analyserande syften genom att man beskriver den offentliga sektorn i relation till den nationella ekonomin i övrigt.

1.13 Omfattningen av begreppen i ENS kan illustreras genom att man betraktar vissa viktiga gränsdragningsfrågor.

Följande inryms inom produktionsavgränsningen i ENS (se 3.07-3.09):

a) Den offentliga sektorns produktion av individuella och kollektiva tjänster.

b) Egnahemsägares egenproduktion av hushållstjänster.

c) Produktion av varor för egen slutlig användning, t.ex. jordbruksprodukter.

d) Byggande i egen regi, inklusive det som görs av hushåll.

e) Tjänsteproduktion av avlönat tjänstefolk.

f) Fiskuppfödning i fiskodlingar.

g) Produktion som är förbjuden i lag, såsom prostitution eller drogtillverkning.

h) Produktion vars inkomster inte fullt ut redovisas till skattemyndigheterna, t.ex. hemmaproduktion av textilier.

Följande ligger utanför produktionsavgränsningen:

a) Personliga tjänster i hemmet vilka produceras och konsumeras av samma hushåll, t.ex. städning, matlagning eller omhändertagande av sjuka eller äldre.

b) Frivilligt arbete som inte leder till varuproduktion, t.ex. vård eller städning utan betalning.

c) Naturlig tillväxt av fisk i öppet hav.

I allmänhet tar ENS upp all produktion inom produktionsavgränsningen. Det finns dock vissa specifika undantag från den regeln:

a) Produktion från hjälpaktiviteter tas inte upp; all insatsförbrukning i en hjälpaktivitet - råmaterial, arbetskraft, realkapitalförslitning etc. - behandlas som insatsförbrukning i den primära eller sekundära aktivitet som den understöder.

b) Produktion som görs till insatsförbrukning i samma lokala verksamhetsenhet (LVE, se även 1.29) tas inte upp; dock skall all produktion som produceras för andra lokala verksamhetsenheter som hör till samma institutionella enhet räknas som produktion.

Den bokföringsmässiga logiken i ENS leder till att om aktiviteter betraktas som produktion och deras produktion noteras, skall även den därmed förbundna inkomsten, sysselsättningen, konsumtionsutgiften etc. noteras. Exempelvis är inte bara egenproducerade hushållstjänster av egnahemsägare medräkande som produktion, utan också den inkomst och den konsumtionsutgift som uppkommer för egnahemsägarna själva. Omvändningen visar sig då aktiviteter inte räknas som produktion: Hushållstjänster som produceras och konsumeras inom samma hushåll ger inte upphov till inkomst eller konsumtionsutgift och i enlighet med ENS-begreppen räknas inte heller någon sysselsättning.

ENS inehåller också många specifika konventioner, t.ex.

a) värderingen av den offentliga sektorns produktion,

b) värderingen av produktionen av försäkringstjänster och indirekt mätta finansiella tjänster,

c) att alla kollektiva tjänster som tillhandahålls från den offentliga sektorn räknas som konsumtion och inte till någon del som insatsförbrukning,

d) att indirekt mätta finansiella tjänster registreras som insatsförbrukning i en konstruerad sektor eller bransch.

1.14 Begreppen i ENS har flera syften: I många tillämpningar är ENS-begreppen tillräckliga, men för vissa användningar kan de behöva kompletteras (se även 1.18).

1.15 ENS detaljerade begreppsram ger möjlighet till flexibel tillämpning: En del begrepp ingår inte explicit i ENS men kan ändå lätt härledas ur systemet. Exempelvis kan förädlingsvärde till faktorkostnad härledas genom att man drar bort nettot av produktionsskatter från förädlingsvärdet till baspris. Ett annat tillämpningsområde är tillskapandet av nya sektorer genom att omgruppera de undersektorer som definieras i ENS.

1.16 En flexibel användning kan också ske genom att ytterligare kriterier som inte strider mot grundtankarna i systemet läggs till. Exempelvis kan sådana kriterier vara storleksgrupper avseende antal sysselsatta i producerande enheter eller inkomststorlek för hushåll. För sysselsättningen kan underindelningar göras efter utbildningsnivå, ålder eller kön.

1.17 Detta flexibla användningssätt kan tas med i sociala räkenskapsmatriser (SRM). SRM är en matrispresentation som beskriver sambanden mellan tillgångs- och användningstabellerna och sektorräkenskaperna (se även 8.133-8.155). En SRM brukar tillföra information om nivån på och sammansättningen av sysselsättning och arbetslöshet, genom en underindelning av ersättningen till anställda efter grupp av sysselsatta. Denna underindelning stämmer både för hur arbetskraften används i olika branscher, vilket visas i tillgångs- och användningstabellerna, och var arbetskraften återfinns i olika socioekonomiska undergrupper, vilket redovisas i kontot för allokeringen av primära inkomster för hushållsektorns delsektorer. På det sättet visas systematiskt tillgången på och användningen av arbetskraft.

1.18 För vissa specifika databehov är den bästa lösningen att göra separata satelliträkenskaper. Sådana punkter av interesse är t.ex.

a) analys av turismens betydelse i den nationella ekonomin,

b) analys av kostnaderna för och finansieringen av hälsovård,

c) analys av betydelsen av forskning och utveckling samt humankapitalet för den nationella ekonomin,

d) analys av inkomster och utgifter hos hushåll baserad på mikroinriktade begrepp för inkomster och utgifter,

e) analys av interaktionen mellan miljö och ekonomi,

f) analys av produktionen inom hushållen,

g) analys av välfärdsförändringar,

h) analys av skillnader mellan nationalräkenskaperna och företagsredovisningens uppgifter och dessa skillnaders inflytande på aktie- och valutamarknaderna,

i) beräkning av skatteinkomster.

1.19 Satelliträkenskaper kan stödja sådana databehov genom att

a) redovisa mer detaljerat där så behövs eller utelämna onödiga detaljer,

b) utvidga omfattningen av kontosystemet genom att tillföra icke-monetär information, t.ex. om miljöförstöring och ta med miljövärden som tillgångar,

c) ändra vissa grundbegrepp, t.ex. utvidga begreppet kaptialbildning till att även omfatta utgifter för forskning och utveckling eller utgifter för utbildning.

1.20 En viktig egenskap i satelliträkenskaperna är att man i princip bibehåller alla grundbegrepp och klassifikationer från huvudsystemet. Det är bara när en modifiering krävs på grund av det specifika syftet med satelliträkenskapen som man gör ändringar i grundbegreppen. I sådana fall skall satellitkontot också innehålla en tabell som visar sambandet mellan aggregaten i satellitkontot och deras motsvarigheter i huvudsystemet. På det sättet behåller huvudsystemet sin roll som en referensram lika väl som man gör rättvisa åt de mer specifika behoven.

1.21 I huvudsystemet ägnas inte mycket uppmärksamhet åt stockar och flöden som inte direkt kan observeras i monetära termer (eller inte har en tydlig monetär motsvarighet). Sådana är vanligen lättare att mäta om man utformar statistiken i icke-monetära termer, t.ex.

a) produktionen inom hushållen kan enklast beskrivas i termer av timmar allokerade till olika ändamål,

b) utbildning kan beskrivas i termer av utbildningstyp, antal elever, genomsnittligt antal skolår fram till någon viss examen etc.,

c) effekterna av miljöförstöring beskrivs bäst i termer av förändring av antal levande arter, hälsotillståndet för träd i skogarna, avfallsvolymen, mängden koloxid etc.

Satelliträkenskaperna erbjuder en möjlig anknytning mellan sådan statistik i icke-monetära termer och nationalräkenskapssystemet. Anknytningen underlättas om man i den icke-monetära statistiken så mycket som möjligt använder de klassificeringar som utnyttjas i huvudsystemetet, t.ex. klassificeringen efter hushållstyp eller klassificeringen efter bransch. På det sättet byggs en konsistent utvidgad ram upp. Denna ram kan användas som en databas för analys och utvärdering av alla slags interaktioner mellan variabler i huvudsystemet och samma variabler i de utvidgade räkenskaperna.

1.22 Huvudsystemet och dess större aggregat beskriver inte förändringar i välfärd. Utvidgade konton kan göras som också innefattar imputerade monetära värden för t.ex.

a) hushållstjänster och personliga tjänster som produceras och konsumeras inom samma hushåll,

b) förändringar i fritid,

c) fördelar och nackdelar med att leva i storstäder,

d) ojämlikheter i inkomstfördelning mellan olika individer.

Utvidgade konton kan användas för att omklassificera slutliga utgifter för sådant som dessvärre är nödvändigt (t.ex. försvar) till insatsförbrukning, dvs. så att dessa inte antas bidra till välfärden. På liknande sätt kan skador förorsakade av översvämningar eller andra naturkatastrofer klassificeras som insatsförbrukning, dvs. som en minskning av den (absoluta) välfärden.

På ett sådant sätt kan man försöka göra sig en mycket grov och mycket inexakt uppfattning om välfärdsförändringar. Men välfärd har många dimensioner av vilka de flesta uttrycks i annat än monetära termer. Det är därför en bättre lösning att mäta välfärden genom att använda separata indikatorer och mätenheter för varje dimension. Sådana indikatorer kan exempelvis vara spädbarnsdödlighet, förväntad medellivslängd, läs- och skrivkunnighet och nationalinkomst per capita. Dessa indikatorer införlivas i ett satellitkonto.

1.23 För att erhålla ett konsistent och internationellt jämförbart system används inte några administrativa begrepp i ENS. Det kan för åtskilliga nationella syften vara användbart att utnyttja uppgifter som utgår från administrativa begrepp. Som exempel kan nämnas att mäta skatteintäkter genom att använda statistik över beskattningsbar inkomst. Sådana mått kan erhållas genom vissa modifieringar i nationalräkenskaperna. Ett liknande tillvägagångssätt kan utnyttjas för andra begrepp som används i nationalräkenskaperna, såsom

a) det inflationsbegrepp som används för att räkna upp pensioner, arbetslöshetsunderstöd eller löner till offentliganställda,

b) begrepp som skatter, socialförsäkringar, staten och den offentliga sektorn, vilka används i diskussioner om den optimala storleken på den offentliga sektorn,

c) begreppet strategiska sektorer/branscher i fråga om landets ekonomiska politik eller Europeiska unionens ekonomiska politik,

d) begreppet företagsinvesteringar, vilket används i den ekonomiska politiken i landet.

Satelliträkenskaper eller enkla tilläggstabeller kan möta sådana specifikt nationella databehov.

ENS 95 och SNA 93

1.24 ENS (ENS 95) är helt konsistent med det reviderade nationalräkenskapssystemet (SNA 93) vilket ger riktlinjerna för nationalräkenskaper i alla länder i världen. Emellertid finns det flera skillnader mellan ENS 95 och SNA 93:

a) Skillnader i presentationen, t.ex.:

1) I ENS finns separata kapitel om produkttransaktioner, fördelningstransaktioner och finansiella transaktioner. I motsats till detta har SNA sådana transaktioner förklarade i sju kapitel vilka ställts upp efter konton, t.ex. kapitel om produktionskontot, det primära inkomstfördelningskontot, kapitalkontot och utlandskontot.

2) ENS beskriver ett begrepp genom att ge en definition och en uppräkning av vad som räknas med respektive vad som inte räknas med. SNA beskriver oftast begrepp i mer allmänna termer och strävar också efter att förklara anledningen till att konventionerna har kommit till.

3) ENS innehåller även kapitel om regionalräkenskaper och kvartalsräkenskaper.

4) SNA innehåller även kapitel om satelliträkenskaper.

b) ENS-begreppen är i flera fall mer specifika och precisa än SNA:s begrepp, t.ex.:

1) SNA innehåller inte preciserade definitioner beträffande skillnaden mellan begreppen marknad, egen slutlig användning och övrig icke marknad för institutionella enheter, lokala verksamhetsenheter och deras produktion. Detta medför att värderingen av produktion och sektorklassifikationen inte är tillräckligt precist definierad. ENS har därför introducerat flera extra klassifikationer och i vissa fall även lagt till villkoret att en marknadsproducents försäljning till minst 50 % skall täcka produktionskostnaderna (se tabell 3.1).

2) ENS specificerar konkreta beräkningsmetoder, t.ex. att man räknar små verktyg och redskap som insatsförbrukning.

3) ENS förutsätter att flera typer av produktion inom hushållen, som vävning av tyger eller tillverkning av möbler, inte har betydelse i Europeiska unionens medlemsländer och därför inte behöver beräknas.

4) ENS gör explicita hänvisningar till specifika institutionella förhållanden inom Europeiska unionen, sådana som Intrastatsystemmet för att registrera intra-EU-flöden av varor eller de avgifter medlemsländerna betalar in till Europeiska unionen.

5) ENS innehåller EU-specifika klassifikationer, t.ex. CPA för produkter och NACE Rev. 1 för branscher (som är specifik men harmoniserad med motsvarande FN-klassifikationer).

6) ENS innehåller en ytterligare klassifikationen av alla externa transaktioner: De skall delas in i sådana som görs med invånare i Europeiska unionen och sådana som görs med personer utanför Europeiska unionen.

ENS kan vara mer specifik än SNA, eftersom ENS bara är tillämplig i Europeiska unionens medlemsländer. För Europeiska unionens databehov skall ENS vara mer specifik.

ENS 95 och ENS 70

1.25 ENS 95 är annorlunda än ENS 70 såväl i omfång som begrepp. De flesta av dessa skillnader motsvarar de skillnader som finns mellan SNA 68 och SNA 93. Några av de större skillnaderna i omfattning är

a) att balansräkningsuppgifter tas med,

b) att konton för andra förändringar i tillgång tas med, bl.a. introduceras begreppen andra volymförändringar, nominella kapitalvinster och reala kapitalvinster,

c) att underindelning av hushållen införs,

d) introducerandet av ett nytt konsumtionsbegrepp: faktisk konsumtion,

e) introducerandet av ett nytt prisomräknat inkomstbegrepp: real nationell disponibel inkomst,

f) infogandet av begreppet köpkraftsparitet.

Några av de större begreppsskillnaderna är

a) att litterära och konstnärliga verk (författarskap, musikkompositioner) nu betraktas som produktion; betalning för litterärt och konstnärligt arbete är därför betalning för tjänst och inte inkomst av egendom,

b) att värderingen av försäkringstjänster har ändrats på vissa sätt, t.ex. tas tekniska reserver nu med i beräkningen vid värderingen av produktionen av sakförsäkringar,

c) mera detaljerad behandling av handels- och transportmarginaler,

d) introducerandet av kedjelänkar vid beräkningen av fasta priser,

e) att begreppet finansiell leasing har introducerats (SNA 68 och ENS 70 innehöll bara begreppet operationell leasing),

f) att utgifter för mineralutvinning och för programvara nu beräknas som bruttoinvestering (i stället för som insatsförbrukning),

g) att kapitalförslitning också skall tas med för offentliga sektorn (vägar, diken etc.),

h) identifiering av nya finansiella instrument som återköpsavtal liksom finansiella derivat som optioner.

Det finns också skillnader som inte härrör från förändringar i SNA, t.ex.

a) introduktion av tillgångs- och användningstabeller (sådana som var med redan i SNA 68),

b) introduktion av vissa gränsvärden vid registrering och referenser till specifika institutionella arrangemang inom Europeiska unionen (se 1.24),

a) analys av turismens betydelse i den nationella ekonomin,

b) analys av kostnaderna för och finansieringen av hälsovård,

c) ett klart ställningstagande för att värdera produktionen till baspris (ENS 70, SNA 68 och SNA 93 accepterar även värdering till producentpriser),

d) introduktion av begreppen ekonomiskt aktiv befolkning och arbetslöshet (dessa begrepp är inte med i SNA 68 eller SNA 93).

ENS SOM SYSTEM

1.26 Huvuddragen i systemet är

a) statistiska enheter och deras grupperingar,

b) flöden och stockar,

c) kontosystem och aggregat,

d) input-outputräkenskaper.

STATISTISKA ENHETER OCH DERAS INDELNINGAR (8)

1.27 Ett karakteristiskt drag hos ENS är användningen av två typer av enheter och två sätt att underindela ekonomin vilka är helt olikartade och tjänar separata analytiska ändamål.

För att beskriva inkomster, utgifter och finansiella flöden liksom balansräkningsuppgifter grupperar systemet institutionella enheter i sektorer utifrån deras principiella funktioner, beteenden och mål.

För att beskriva produktionsprocesser och för input-outputanalys grupperar systemet lokala verksamhetsenheter (LVE) i branscher på grundval av deras aktivitet. En aktivitet karakteriseras av insats av produkter, produktionsprocess och produktion av produkter.

Institutionella enheter och sektorer

1.28 Institutionella enheter är ekonomiska enheter som kan äga varor eller tillgångar, skuldsätta sig eller helt självständigt ge sig in i ekonomiska aktiviteter och transaktioner med andra enheter. För systemets syften grupperas de institutionella enheterna i fem ömsesidigt uteslutande institutionella sektorer vilka består av följande typer av enheter:

a) Icke-finansiella företag.

b) Finansiella företag.

c) Offentlig sektor.

d) Hushåll.

e) Hushållens ideella organisationer.

Dessa fem sektorer sammantaget bildar den totala ekonomin. Varje sektor är också indelad i undersektorer. ENS ger underlag till en fullständig uppsättning av flödeskonton och balansräkningar som kan beräknas för varje sektor - och undersektor om så önskas - lika väl som för den totala ekonomin.

Lokala verksamhetsenheter och branscher

1.29 De flesta institutionella enheter har i sin egenskap av producenter mer än en aktivitet. För att betona förhållanden av teknisk-ekonomisk natur måste de då indelas efter typ av aktivitet.

Lokala verksamhetsenheter är tänkta att kunna uppfylla detta behov genom en operationell ansats. En lokal verksamhetsenhet (LVE) grupperar alla delar av en institutionell enhet, i dess egenskap av producent, vilka är belägna på en enda plats eller på flera närbelägna platser och vilka bidrar till utförandet av en aktivitet enligt den fyrsiffriga nivån i NACE Rev. 1.

I princip skall lika många lokala verksamhetsenheter registreras som det finns sekundära aktiviteter, men om det bokföringsmaterial som behövs för att beskriva sådana aktiviteter inte är tillgängligt kan en lokal verksamhetsenhet innehålla en eller flera aktiviteter.

Alla LVE som ingår i samma, eller någon liknande, aktivitet bildar en bransch.

Det finns ett hierarkiskt förhållande mellan institutionella enheter och LVE. En institutionell enhet innehåller en eller flera LVE, samtidigt som en LVE hör ihop med en och endast en institutionell enhet.

För att göra en mer ingående analys av produktionsprocessen använder man en analytisk enhet för produktionen. Denna enhet som inte är direkt observerbar (utom i de fall då en LVE bara producerar en typ av produkt), är en enhet för homogen produktion vilken per definition inte har några sekundära aktiviteter. Grupper av sådana enheter utgör homogena branscher.

Inhemska och utländska enheter; den totala ekonomin och utlandet

1.30 Den totala ekonomin definieras i termer av inhemska enheter. En enhet sägs vara en inhemsk enhet i ett land när den har ett centrum av ekonomisk betydelse på det ekonomiska territoriet i det landet - vilket innebär att den under en utsträckt tid (ett år eller mer) inriktar sig på ekonomiska aktiviteter inom det ekonomiska territoriet. De institutionella sektorerna nämnda ovan är grupper av inhemska institutionella enheter.

Inhemska enheter har transaktioner med utländska enheter (alltså enheter som är inhemska i andra ekonomier). Sådana transaktioner är externa transaktioner för ekonomin och inordnas i utlandskontot. Därmed kommer utlandet att i ENS kontostruktur spela en roll som liknar en institutionell sektor, även om utländska enheter bara tas upp i den mån de deltar i transaktioner med inhemska institutionella enheter. Följaktligen kommer en särskild kod för utlandet att ingå i slutet av sektorklassifikationen.

Konstruerade inhemska statistiska enheter, som i systemet behandlas som institutionella enheter, definieras som

a) de delar av utländska enheter som har sin ekonomiska hemvist inom landets ekonomiska territorium (det betyder i de flesta fall att de utför ekonomiska transaktioner under ett år eller mera eller att de bedriver byggverksamhet som led i fast bruttoinvestering under kortare tid än ett år),

b) utländska enheter i sin egenskap av ägare till mark eller byggnader på landets ekonomiska territorium, men då bara avseende transaktioner som berör sådan mark eller sådana byggnader.

FLÖDEN OCH STOCKAR

1.31 ENS tar med två grundläggande typer av information: flöden och stockar. Flöden hänför sig till händelser och effekter av händelser som äger rum under en given tidsperiod, medan stockar hänför sig till lägesbeskrivningar vid en viss tidpunkt.

Flöden

1.32 Flöden återspeglar skapande, transformation, utbyte, transferering och förstörande av ekonomiska värden. De inkluderar förändringar i värdet av en institutionell enhets tillgångar och skulder. Ekonomiska flöden är av två slag: i) transaktioner och ii) andra förändringar av tillgångar. Transaktioner förekommer i alla konton och tabeller där flöden förekommer, utom i kontot för andra volymförändringar i tillgångar liksom i omvärderingskontot. Andra förändringar i tillgångar uppträder bara i dessa två konton.

Antalet trasaktioner och andra flöden är mycket omfattande. ENS grupperar dem i ett relativt litet antal typer efter vilken karaktär de har:

Transaktioner

1.33 En transaktion är ett ekonomiskt flöde som utgör en interaktion mellan institutionella enheter enligt ömsesidig överenskommelse. Det kan även förekomma att en händelse inom en institutionell enhet är lämplig att betrakta som en transaktion, ofta beroende på att enheten uppträder i två olika roller. Det är brukligt att indela transaktionerna i fyra huvudgrupper:

a) Produkttransaktioner, vilka beskriver ursprung (inhemsk produktion eller import) och användning (insatsförbrukning, slutlig konsumtion, bruttoinvestering eller export) av produkter (9).

b) Fördelningstransaktioner, vilka beskriver hur det förädlingsvärde som genereras i produktionen fördelas mellan arbetskraft, kapital och offentlig sektor liksom omfördelning av inkomster och förmögenhet (skatt på inkomster och förmögenhet och andra transfereringar) (10).

c) Finansiella transaktioner, vilka beskriver nettoförvärv av finansiella tillgangar eller nettoökning av skulder för varje typ av finansiellt instrument. Sådana transaktioner förekommer ofta som motpart till icke-finansiella transaktioner, men de kan också vara transaktioner som bara har att göra med finansiella instrument (11).

d) Transaktioner som inte är med i de tre grupperna ovan: kapitalförslitning liksom köp minus försäljning av icke-producerade icke-finansiella tillgångar (12).

Egenskaper hos transaktioner

Samverkan mellan, kontra transaktioner inom enheter

1.34 De flesta transaktioner innebär samverkan mellan två eller flera institutionella enheter. Likväl bokförs i systemet vissa händelser inom institutionella enheter som transaktioner. Meningen med att räkna med transaktioner inom enheterna är att uppnå en mer analytiskt användbar bild av produktion, slutlig användning och kostnader.

Kapitalförslitning, som räknas som en kostnad i systemet, är en viktig transaktion inom enheterna. De flesta andra transaktioner inom enheterna är transaktioner med produkter, som bokförs när de institutionella enheter som fungerar både som producenter och slutliga konsumenter väljer att förbruka något av den produktion som de själva har producerat. Detta är vanligt förekommande hos hushåll och inom den offentliga sektorn.

1.35 All egenproducerad produktion för slutlig användning inom samma institutionella enhet bokförs. Egenproducerad produktion som används som insats inom samma institutionella enhet bokförs bara när produktionen och insatsförbrukningen sker vid olika lokala verksamhetsenheter inom samma institutionella enhet. Produktion som produceras och förbrukas som insats inom samma lokala verksamhetsenhet bokförs inte.

Monetära respektive icke-monetära transaktioner

1.36 De flesta transaktioner som räknas med i systemet är monetära transaktioner, där de berörda enheterna betalar eller mottar betalning, skuldsätter sig eller erhåller tillgångar som noteras i valutaenheter.

Transaktioner som inte inkluderar kontant betalning, eller tillgångar och skulder värderade i valutaenheter, är icke-monetära transaktioner. Transaktioner inom enheter är normalt icke-monetära transaktioner. Icke-monetära transaktioner som involverar mer än en institutionell enhet förekommer bland transaktioner med produkter (byten av produkter), fördelningstransaktioner (ersättning in natura, transferering in natura etc.) och andra transaktioner (byteshandel med icke-producerade icke-finansiella tillgångar).

Systemet räknar alla transaktioner i monetära termer. Värdena som bokförs för de icke-monetära transaktionerna måste därför ha mätts indirekt eller ha beräknats på annat sätt.

Transaktioner med eller utan motprestation

1.37 Transaktioner som berör mer än en enhet är transaktioner som antingen är "någonting för någonting" eller "någonting för ingenting". De förra är utbyten mellan institutionella enheter, dvs. tillhandahållande av varor, tjänster eller tillgångar som har en motsvarighet, t.ex. pengar. De senare är vanligtvis betalningar kontant eller in natura från en institutionell enhet till en annan utan sådan motsvarighet. "Någonting för någonting" som transaktion uppträder i alla fyra transaktionsgrupper, medan "någonting för ingenting" som transaktion uppträder främst bland fördelningstransaktioner i form av exempelvis skatter, sociala understöd eller gåvor.

Ändrad transaktionsordning

1.38 Systemets behandling av de flesta transaktioner är direkt, vilket betyder att transaktionerna redovisas på samma sätt som de uppträder i respektive institutionella enhet. Emellertid ändras ordningen för vissa transaktioner för att påvisa de underliggande ekonomiska relationerna mera tydligt. Transaktioner kan arrangeras om på tre sätt: omföring, uppdelning eller urskiljande av transaktionens huvudsakliga aktör.

Omföring

1.39 En transaktion som för de inblandade enheterna förefaller äga rum direkt mellan enheterna A och C kan bokföras som om den ägde rum indirekt genom en tredje enhet B. På sådant sätt blir den enkla transaktionen mellan A och C redovisad som två transaktioner: en mellan A och B samt en mellan B och C. I detta fall är transaktionen omförd.

Ett välkänt exempel på omföring är arbetsgivares kollektiva avgifter som betalas direkt av arbetsgivaren till socialförsäkringsfonder. Systemet tar upp dessa betalnignar som två transaktioner: i) arbetsgivarna betalar arbetsgivares kollektiva avgifter till sina anställda och ii) de anställda betalar samma utgifter till socialförsäkringsfonderna. Som med alla omföringar är syftet med att räkna om arbetsgivares kollektiva avgifter att få fram det ekonomiska innehållet bakom transaktionen. I detta fall betyder det att man visar hur arbetsgivares kollektiva avgifter utgör avgifter som betalas till nytta för de anställda.

En annan typ av omföring är den som görs av transaktioner som bokförs som om de ägde rum mellan två eller flera institutionella enheter, fastän det enligt de deltagande aktörerna inte sker några transaktioner alls. Ett exempel är behandlingen av kapitalinkomst för vissa försäkringsbolag, vilken behålls av försäkringsbolagen. Systemet visar denna kapitalinkomst som om den betalades av försäkringsbolagen till försäkringstagarna, vilka sedan betalar samma belopp tillbaka till försäkringsbolagen som premietillägg.

Uppdelning

1.40 När en transaktion som uppfattas av de berörda aktörerna som en enda transaktion, ändå bokförs som två eller flera olika klassificerade transaktioner har transaktionen delats upp. Uppdelning brukar inte innebära att flera enheter tas med i transaktionen.

Betalningen av skadeförsäkringspremier är en typisk uppdelad transaktion. Fastän försäkringstagarna och försäkringsbolagen betraktar dessa betalningar som en enda transaktion, delar systemet upp dem i två helt olika transaktioner: i) återbetalning för skadeförsäkringstjänster och ii) skadeförsäkringspremier netto. Redovisningen av handelsmarginaler är ett annat viktigt exempel på uppdelning.

Urskiljande av transaktionens huvudsakliga aktör

1.41 När en enhet utför en transaktion på en annan enhets vägnar redovisas transaktionen endast i huvudmannens bokföring. Som regel bör man inte utsträcka denna princip för att till exempel försöka allokera skatter eller bidrag till slutliga betalare eller slutliga mottagare med utgångspunkt från olika antaganden.

Gränsfall

1.42 Definitionen av en transaktion stipulerar att ett byte mellan institutionella enheter sker genom ömsesidig överenskommelse. När en transaktion görs genom ömsesidig överenskommelse förutsätts att de agerande institutionella enheterna har insikt i och samtycker till transaktionen. Dock betyder detta inte att alla enheter går in i transaktion frivilligt eftersom somliga transaktioner blir påtvingade genom lag. Det rör huvudsakligen fördelningstransaktoner, sådana som skattebetalningar, böter och viten. Samtidigt är konfiskation utan ersättning inte att anse som en transaktion, inte ens när den genomförs med stöd i lagen.

Illegala ekonomiska handlingar är transaktioner bara när alla enheter som är inblandade ger sig in på gärningarna frivilligt. Således är försäljning eller byte av illegala droger liksom av stulen egendom transaktioner, medan stöld inte är det.

Andra förändringar i tillgångar

1.43 Andra förändringar i tillgångar visar förändringar som inte är resultatet av transaktioner (13).

De är antingen

a) andra volymförändringar av tillgångar och skulder, eller

b) kapitalvinster/-förluster.

Andra volymförändringar i tillgångar och skulder

1.44 Sådana förändringar kan grovt indelas i tre huvudsakliga kategorier:

a) Normal tillblivelse och normalt försvinnande av tillgångar på annat sätt än genom transaktioner

b) Förändring i tillgångar och skulder orsakade av exceptionella, oväntade händelser

c) Förändring i klassificering och struktur.

1.45 Exempel på förändringar inom kategori a är upptäckt eller uttömning av underjordiska tillgångar. Kategori b innehåller förändringar (normalt då förluster) av tillgångar som förorsakas av naturkatastrofer, krig eller svåra kriminella handlingar (14). Ensidigt upphävande av skulder såväl som konfiskering utan ersättning hör till kategori b. Kategori c består av förändringar som följer av omklassificering eller omstrukturering av institutionella enheter eller av tillgångar och skulder.

Kapitalvinster/-förluster

1.46 Kapitalvinster/-förluster uppkommer av förändring av priset på tillgångar. De inträffar för alla typer av finansiella eller icke-finansiella tillgångar och skulder. Kapitalvinster/-förluster tillförs innehavarna av tillgångarna eller skulderna uteslutande som ett resultat av att de innehar tillgångarna eller skulderna över tiden, utan att de förändrar dem på något sätt.

Kapitalvinster/-förluster mätta på basis av löpande marknadspriser kallas för nominella kapitalvinster/-förluster. Dessa kan indelas i neutrala kapitalvinster/-förluster, som återspeglar förändringar i den allmänna prisnivån, och reala kapitalvinster/-förluster, som återspeglar förändringar i relativpriserna på tillgångarna.

Stockar

1.47 Stockar är innehav av tillgångar och skulder vid en viss tidpunkt. Stockar redovisas vid början och vid slutet av varje bokföringsperiod. De konton som visar stockar kallas för balansräkningar (15).

Stockar beräknas också för befolkningen och för antal sysselsatta. Dessa stockar är i stället beräknade som medelvärden för hela bokföringsperioden.

Stockar redovisas för alla tillgångar inom systemets gränser; dvs. finansiella tillgångar och skulder och för såväl producerade som icke producerade icke-finansiella tillgångar. Men täckningen är avgränsad till sådana tillgångar som används i ekonomiska aktiviteter och som omfattas av äganderättigheter. Därför är stockar inte redovisade för tillgångar som humankapital eller naturresurser som inte har ägare.

Inom sina avgränsningar är systemet uttömmande i fråga om både flöden och stockar. Detta innebär att alla förändringar i stockar kan helt och fullt förklaras av de redovisade flödena.

SYSTEMET AV KONTON OCH AGGREGATEN (16)

Bokföringsregler

1.48 Ett konto är ett hjälpmedel att, för någon given del av det ekonomiska livet, redovisa användningar och tillgångar eller förändringar i tillgångar och skulder under en bokföringsperiod eller stockar av tillgångar och skulder vid början av eller i slutet av denna bokföringsperiod.

Terminologin för kontots två sidor

1.49 ENS använder beteckningen "tillgång" för högra sidan av de löpande kontona där transaktioner visas vilka ökar beloppet av de ekonomiska värdena hos en enhet eller en sektor. Den vänstra sidan av kontona, som tar upp transaktioner som minskar beloppet av de ekonomiska värdena hos en enhet eller en sektor, betecknas "användning".

Den högra sidan av kapitalbildningskontona kallas för "förändringar i skulder och nettoförmögenhet" och deras vänstra sida kallas för "förändringar i tillgångar".

Balansräkningar presenteras med "skulder och nettoförmögenhet" (skillnaden mellan tillgångar och skulder) på den högra sidan och med "tillgångar på den vänstra sidan. Jämförelser mellan två påföljande balansräkningar visar förändringar i skulder och nettoförmögenhet liksom förändringar i tillgångar.

Dubbel bokföring/fyrdubbel bokföring

1.50 För en enhet eller en sektor baseras nationalräkenskaperna på principen om dubbel bokföring. Varje transaktion måste tas upp två gånger, ena gången som en tillgång (eller en förändring i skulderna) och andra gången som en användning (eller en förändring i tillgångarna). Totalsumman av de transaktioner som bokförs som tillgångar eller förändringar i skulder och totalsumman av de transaktioner som bokförs som användningar eller förändringar i tillgångar måste vara lika. Därigenom får man kontroll på konsistensen i bokföringskontona.

I praktiken är emellertid nationalräkenskaperna - med alla enheter och alla sektorer - baserade på en princip om fyrdubbel bokföring, eftersom de flesta transaktioner innefattar två institutionella enheter. Varje transaktion av denna typ måste bokföras två gånger av de två ingående aktörerna. Så till exempel blir en socialförmån i kontanter som betalas av en myndighet till ett hushåll bokförd i den offentliga sektorn som en användning under transfereringar och som ett negativt förvärv av tillgångar i kassakontot (sedlar och mynt); i hushållssektorns konton blir den bokförd som en tillgång under transfereringar och som ett förvärv av tillgångar i kassakontot.

Å andra sidan behöver transaktioner inom en enhet (som konsumtionen av produktion av samma enhet som producerade denna) bara två bokföringsposter, vilkas värden måste uppskattas.

Värdering

1.51 Med undantag för några variabler som rör befolkning och arbetskraft visar systemet alla flöden och stockar i monetära termer. Systemet försöker inte bestämma nyttan av flödena och stockarna. Istället mäts flöden och stockar efter sitt bytesvärde, dvs. det värde till vilket flödena och stockarna i verkligheten byts eller skulle kunna bytas mot pengar. Marknadspriser är därför ENS grundläggande referens för värderingen.

1.52 Vid monetära transaktioner och kontanta tillgångar och skulder är de värden som behövs direkt tillgängliga. I de flesta andra fall föredras som metod för värdering att hänvisa till marknadspriser för likartade varor, tjänster eller tillgångar. Denna metod används t.ex. för byten och för tjänsterna från ägarbebodda bostäder. När det inte finns något marknadspris för likartade produkter att tillgå, exempelvis vid icke marknadstjänster från offentliga sektorn, skall värderingen göras efter med produktionskostnad. Om inte någon av dessa metoder är möjlig, kan flöden och stockar värderas till det diskonterade nuvärdet eller enligt förväntade framtida vinster. Den sistnämnda metoden kan dock på grund av den stora osäkerhet som den är förknippad med bara föreslås som en sista utväg.

1.53 Stockar skall värderas till löpande priser vid tidpunkten till vilken balansräkningen hänför sig, inte till produktionstidpunkten eller anskaffningstidpunkten för de varor eller tillgångar som utgör stockarna. Det är ibland nödvändigt att värdera stockarna till beräknat nedskrivet återanskaffningsvärde eller till produktionskostnad.

Specialla värderingar avseende varor (17)

1.54 På grund av transportkostnader, handelsmarginaler och produktskatter minus produktsubventioner kan producenten och användaren av en given produkt vanligtvis uppfatta dess värde olika. För att så mycket som möjligt hålla sig till aktörernas synsätt bokförs i ENS all användning till mottagarpriser, vilket inkluderar transportkostnader, handelsmarginaler och produktskatter minus produktsubventioner medan produktionen bokförs till baspris vilket exkluderar dessa komponenter.

1.55 Import och export av varor noteras till värdet vid gränserna. Total import och total export värderas vid exportlandets tullgräns eller fritt ombord (fob). Utlandets transport- och försäkringstjänster mellan importörens och exportörens gränser inräknas inte i varans värde utan bokförs som tjänst. Då det kan vara omöjligt att erhålla fob-värden för detaljerade varuindelningar, visar tabeller som innehåller detaljer om utrikeshandel importen värderad vid importlandets tullgräns (cif-värde). Samtliga transport och försäkringstjänster fram till importlandets gräns inräknas i värdet av de importerade varorna. I de fall dessa tjänster produceras av inhemska producenter görs i denna presentation en total justering fob/cif.

Värdering till fasta priser (18)

1.56 Värdering till fasta priser betyder värdering av flöden och stockar under en bokföringsperiod till priser från en tidigare period. Syftet med värdering till fasta priser är att dela upp förändringar över tiden i värdena av flöden och stockar i förändringar i priser och förändringar i volym. Flöden och stockar i fasta priser sägs vara uttryck för volym.

Manga flöden och stockar, t.ex. inkomst, har inte egna pris- och kvantitetsdimensioner. Dock kan köpkraften hos dessa variabler erhållas genom att man deflaterar de löpande värdena med ett lämpligt prisindex, t.ex. prisindex för slutlig nationell användning exklusive lagerinvesteringar. Deflaterade flöden och stockar sägs vara uttryckta i reala termer. Ett exempel är real disponibel inkomst.

Bokföringstidpunkt

1.57 Systemet redovisar flöden efter bokföringsmässiga grunder (periodiseringsprincip); det betyder när de ekonomiska värdena tillskapas, transformeras eller förstörs liksom när fordringar eller åtaganden uppkommer, förändras eller upphör.

Sålunda bokförs produktion när den produceras, inte när den betalas av köparen, och försäljningen av en tillgång redovisas när tillgången byter ägare, inte när de åtföljande betalningarna genomförs. Ränta redovisas under den bokföringsperiod som den upplups, oavsett som den verkligen betalas under den perioden eller inte. Redovisning på detta sätt sker för alla flöden, monetära såväl som icke-monetära och inom enheter såväl som mellan enheter.

De är emellertid i vissa fall nödvändigt att ha flexibilitet vad beträffar bokföringstidpunkt. Detta gäller särskilt skatter och andra flöden som har med den offentliga sektorn att skaffa, vilka ofta noteras enligt kontantprincipen i den offentliga sektorns bokföring. Det är ibland svårt att genomföra en exakt omräkning av dessa flöden från kontant- till kostnads-/intäktsprincip. I dessa fall kan det därför vara nödvändigt att använda approximationer.

Varje flöde skall bokföras vid samma tidpunkt för alla institutionella enheter i fråga och i alla konton. Denna princip kan verka enkel, men att genomföra den är det inte. Institutionella enheter använder inte alltid samma bokföringsregler. Även när de gör det, kan skillnader i faktisk bokföring uppkomma av praktiska skäl som dröjsmål i informationen. Som en följd kan transaktioner bli redovisade vid olika tidpunkter av de berörda aktörerna. Dessa skillnader måste elimineras med approximationer.

Konsolidering och nettobokföring

Konsolidering

1.58 Konsolidering innebär att man, på såväl användnings- som tillgångsidan, utelämnar transaktioner som sker mellan grupper av enheter, liksom att man utelämnar ömsesidiga finansiella tillgångar och skulder.

För undersektorer eller sektorer konsolideras i princip inte flöden och stockar mellan enskilda enheter.

Samtidigt kan konsoliderade konton byggas upp för kompletterande presentationer och analyser. För vissa former av analys är information om transaktionerna mellan dessa (under-)sektorer och andra sektorer och motsvarande "externa" finansiella ställningar mer meningsfulla än generella bruttovärden.

Dessutom erbjuder de konton och tabeller som visar långivar-låntagarrelationer en detaljerad bild av finansieringen av ekonomin och de betraktas som mycket användbara för att förstå kanalerna genom vilka de finansiella överskotten överförs från slutliga långivare till slutliga låntagare.

Nettobokföring

1.59 Individuella enheter eller sektorer kan ha samma slag av transaktion både som användning och som tillgång (t.ex. både betalar och mottar de ränta) och ha samma slag av finansiella instrument både som tillgång och skuld.

Systemet rekommenderar bruttoredovisning, förutom den grad av nettobokföring som ingår i själva klassifikationerna.

Nettobokföring är i själva verket implicit i många transaktionskategorier, där det tydligaste exemplet är "lagerinvesteringar", vilken understryker den analytiskt intressanta aspekten av total kapitalbildning snarare än att man där går in på dagliga tillägg eller uttag.

Likaså redovisas, med få undantag, i det finansiella kontot och i kontot för andra förändringar i tillgångar ökningar i tillgångar och i skulder på nettobasis, så att man får fram de slutliga konsekvenserna av dessa flödestyper vid slutet av bokföringsperioden.

Konton, saldoposter och aggregat

1.60 För enheter (institutionella enheter; lokala verksamhetsenheter) eller för grupper av enheter (institutionella sektorer och, i vidare mening, utlandet; branscher) bokförs i olika underkonton transaktioner eller andra flöden som är förknippade med någon specifik aspekt av det ekonomiska livet (till exempel produktion). En sådan uppsättning transaktioner balanserar vanligtvis inte; de totala belopp som redovisas som intäkter och utgifter är olika. Därför måste en saldopost sättas in. Vanligtvis måste också en sådan saldopost tillkomma mellan totalen för tillgångar och totalen för skulder för en institutionell enhet eller sektor. Saldoposter är meningsfulla mått på den ekonomiska verkligheten i sig själva. När de summeras för den totala ekonomin, bildar de viktiga aggregat.

Kontosystem

1.61 ENS är uppbyggt kring ett system av sammanhängande konton. Det fullständiga systemet av konton för institutionella enheter och sektorer är sammansatt av löpande konton, kapitalbildningskonton och balansräkningar.

Löpande konton omfattar produktion, bildande, fördelning och omfördelning av inkomster liksom användningen av dessa inkomster i form av slutlig konsumtion. Kapitalbildningskontona täcker förändringar i tillgångar och skulder och förändringar i nettoförmögenhet (skillnaden för en institutionell enhet eller grupp av enheter mellan dess tillgångar och skulder). Balansräkningar visar stockar av tillgångar och skulder samt nettoförmögenhet.

1.62 Det är inte möjligt att tänka sig att det går att ställa samman en fullständig uppsättning konton, inklusive balansräkningar, för en lokal verksamhetsenhet, eftersom det vanligtvis är så att en sådan enhet inte kan äga varor eller tillgångar för egen del eller ha kapacitet att göra in- eller utbetalningar. Kontosystemet för lokala verksamhetsenheter och branscher kortas därför ned till de första löpande kontona; produktionskonto och inkomstbildningskonto, vars saldopost är driftsöverskott.

Varu- och tjänstekontot

1.63 Varu- och tjänstekonto visar för ekonomin som helhet eller för produktgrupper den totala tillgången (produktion och import) och användningen av varor och tjänster (insatsförbrukning, slutlig konsumtion, lagerinvestering, fast bruttoinvestering, anskaffning minus avyttringar av värdeföremål och export).

Utlandskontot

1.64 Utlandskontot täcker transaktioner mellan inhemska och utländska institutionella enheter och motsvarande tillgångar och skulder då detta är relevant.

På grund av att utlandet har en roll i kontosystemet vilken liknar den för en institutionell sektor ställs utlandets konto upp från utlandets synpunkt. En tillgång för utlandet utgör en användning för den totala ekonomin, och vice versa. Om en saldopost är positiv betyder detta ett överskott för utlandet och ett underskott för den totala ekonomin, och vice versa om en saldopost är negativ.

Saldoposter

1.65 En saldopost är en kontomässig konstruktion som erhålls genom att subtrahera sammanlagda värdet av poster på ena sidan av kontot från det sammanlagda värdet av poster på den andra sidan. Den kan inte mätas oberoende av de andra posterna, och som en härledd uppgift återspeglar därmed saldot tillämpningen av de allmänna bokföringsreglerna på de olika posterna på kontots båda sidor.

Saldon är inte bara något man infört för att försäkra sig om att konton balanserar. De innehåller en hel del information och de omfattar några av de mest betydelsefulla posterna i systemet, vilket man kan se av följande exempel på sådana saldon: förädlingsvärde, driftsöverskott, disponibel inkomst, sparande, finansiellt sparande/nettoupplåning, nettoförmögenhet.

Aggregat

1.66 Aggregat är sammansatta värdeuppgifter som mäter resultatet av aktiviteten i den totala ekonomin betraktad från en särskild utgångspunkt, exempelvis produktion, förädlingsvärde, disponibel inkomst, slutlig konsumtion, sparande, kapitalbildning etc. Fastän framräknandet av dessa aggregat varken är kontosystemets enda eller huvudsakliga uppgift, framträder de i systemet som viktiga sammanfattande indikatorer och som nyckeltal vid olika makroekonomiska analyser och jämförelser i tid och rum.

Två typer av aggregat kan urskiljas:

a) Aggregat som direkt hänför sig till transaktioner i systemet, som produktion av varor och tjänster, faktisk slutlig konsumtion, fasta bruttoinvesteringar, löner och kollektiva avgifter.

b) Aggregat som representerar saldoposter i kontona, som bruttonationalprodukt till marknadspris (BNP), driftöverskott för den totala ekonomin, nationalinkomst, disponibel nationalinkomst, sparande, bytesbalans, den totala ekonomins nettoförmögenhet (nationalförmögenhet).

1.67 Användbarheten för vissa uppgifter i nationalräkenskaperna ökar genom beräkning av dessa värden per capita. För breda aggregat som BNP eller nationalinkomst eller hushållens slutliga konsumtion är den nämnare som man använder vanligen hela (den inhemska) befolkningen. Om man delar upp kontona på undersektorer eller för delar av kontona för hushållsektorn, behövs också uppgifter om antalet hushåll liksom antalet personer som hör till varje undersektor (19).

INPUT-OUTPUTRÄKENSKAPER) (20)

1.68 Input-outputräkenskaperna består av tillgångs- och användningstabeller för branscher, tabeller som anknyter tillgångs- och användningstabellerna till sektorräkenskaperna och symmetriska input-outputtabeller för homogena branscher (produkter).

1.69 Tillgångs- och användningstabeller är matriser (rader för produkter, kolumner för branscher) som visar den branschvisa produktionen fördelad på produkter och hur den inhemska tillförseln och importen fördelas mellan insatsförbrukning och slutlig användning inklusive export. Användningstabellen visar också produktionskostnadernas struktur och den inkomst som genereras branschvis.

Tillgångs- och anvä