RÅDETS DIREKTIV av den 13 november 1989 om samordning av föreskrifter om insiderhandel (89/592/EEG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,

med beaktande av kommissionens förslag (1),

i samarbete med Europaparlamentet (2),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och

med beaktande av följande:

I artikel 100a.1 i fördraget föreskrivs att rådet skall vidta åtgärder för en utjämning av skillnader mellan medlemsstaternas respektive lagar och andra författningar, såvitt de rör den inre marknadens inrättande och funktionssätt.

Andrahandsmarknaden för överlåtbara värdepapper spelar en viktig roll för näringslivets finansiering.

För att denna marknad skall kunna vara effektiv bör allt göras för att den skall fungera störningsfritt.

Denna marknads störningsfria funktionssätt är i stor utsträckning beroende av att den har investerarnas förtroende.

Ett sådant förtroende bygger bl.a. på att investerarna har tillförsäkrats likabehandling och skydd mot obehörigt utnyttjande av insiderinformation.

Insiderhandel gynnar vissa investerare framför andra och är därigenom ägnad att undergräva förtroendet för marknaden och medföra störningar av denna.

Nödvändiga åtgärder bör därför vidtas för att motverka insiderhandel.

I vissa medlemsstater finns inga bestämmelser som innehåller förbud mot insiderhandel, och i den mån sådana föreskrifter finns, varierar innehållet avsevärt från stat till stat.

Samordnade regler för hela gemenskapen bör därför antas inom detta område.

En annan fördel med sådana samordnade regler är att insiderhandel över gränserna kan motverkas mera effektivt, genom samarbete mellan behöriga myndigheter.

Eftersom ett förvärv eller en avyttring av överlåtbara värdepapper med nödvändighet föregås av ett beslut av den som företar respektive transaktion, skall genomförandet av sådana förvärv och avyttringar inte i sig anses innebära att insiderinformation utnyttjas.

Insiderhandel förutsätter att insiderinformation utnyttjas; varken det förhållandet att marknadsgaranter eller andra, som erhållit auktorisation för att uppträda som motpart, köper eller säljer värdepapper, eller att fondkommissionärer utför kundorder, bör i sig anses innebära utnyttjande av insiderinformation, då sådana transaktioner sker som ett led i normal verksamhet. Lika litet bör transaktioner som genomförs endast i syfte att bestämma kursen för nyemitterade överlåtbara värdepapper eller för överlåtbara värdepapper, som är föremål för ett erbjudande i andra hand, anses innebära att insiderinformation utnyttjas.

Överväganden som grundas på allmänt tillgängliga uppgifter skall inte anses som insiderinformation. Transaktioner som genomförs på grundval av sådana överväganden innebär således inte insiderhandel i detta direktivs mening.

Det fallet att insiderinformation lämnas till en myndighet, för att denna skall säkerställa efterlevnad av bestämmelserna i detta direktiv och andra föreskrifter, skall givetvis inte omfattas av direktivets förbudsbestämmelser.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

I detta direktiv avses med

1. insiderinformation: icke offentliggjord information av specifik natur, som hänför sig till en eller flera emittenter av överlåtbara värdepapper eller till ett eller flera överlåtbara värdepapper och som, om den offentliggjordes, skulle kunna förväntas ha en väsentlig inverkan på priset för det eller de ifrågavarande överlåtbara värdepapperen,

2. överlåtbara värdepapper:

a) aktier och obligationer samt därmed jämställda värdepapper,

b) kontrakt eller bevis avseende rätt att teckna, förvärva eller avyttra sådana värdepapper som avses i a,

c) terminskontrakt, andra finansiella terminsinstrument och optioner med avseende på värdepapper som avses i a samt

d) indexkontrakt med avseende på värdepapper som avses i a,

då de godkänts för handel på en reglerad marknad, som är underkastad tillsyn av offentligt erkända organ, fungerar fortlöpande och är direkt eller indirekt tillgänglig för allmänheten.

Artikel 2

1. Varje medlemsstat skall förbjuda var och en som

- genom sin ställning i emittentens administrations-, lednings- eller kontrollorgan,

- genom sitt innehav av kapital i emittenten, eller

- genom att han i sin anställning, i sin verksamhet eller under sina åligganden har tillgång till sådan information,

förfogar över insiderinformation att, med full insikt i förhållandena, dra nytta av denna information vid direkt eller indirekt förvärv eller avyttring för egen eller tredje mans räkning av överlåtbara värdepapper, utgivna av den eller de emittenter som informationen gäller.

2. I fall den som avses i punkt 1 är ett bolag eller annan juridisk person, skall det i samma punkt föreskrivna förbudet gälla för de fysiska personer som deltar i ett beslut att genomföra transaktionen för den berörda juridiska personens räkning.

3. Förbudet enligt punkt 1 skall gälla i fråga om alla förvärv eller avyttringar av överlåtbara värdepapper som genomförs av en yrkesmässigt verksam mellanhand.

Varje medlemsstat får föreskriva att detta förbud inte skall gälla i fråga om sådana förvärv eller avyttringar av överlåtbara värdepapper, som utan yrkesmässig förmedling genomförs utanför en sådan marknad, som definierats i slutet av artikel 1.2.

4. Detta direktiv skall inte gälla beträffande transaktioner som genomförs av en suverän stat, dess centralbank eller motsvarande av staten inrättade organ, eller av någon som handlar för de nu nämndas räkning, allt i den mån transaktionerna utgör led i genomförandet av statens penning-, växelkurs- eller statsskuldspolitik. En medlemsstat får låta undantaget gälla även delstater eller liknande regionala myndigheter, såvitt avser förvaltningen av deras offentliga skuld.

Artikel 3

Varje medlemsstat skall förbjuda alla som omfattas av förbudet i artikel 2 och som förfogar över insiderinformation att

a) röja sådan insiderinformation till tredje man utom i fall då röjandet sker som ett normalt led i fullgörande av tjänst, verksamhet eller åligganden,

b) på grundval av sådan insiderinformation föreslå eller föranleda tredje man att förvärva eller avyttra överlåtbara värdepapper som godkänts för handel på medlemsstatens värdepappersmarknader som avses i slutet av artikel 1.2.

Artikel 4

Varje medlemsstat skall också föreskriva förbud enligt artikel 2 för alla, utöver dem som avses i samma artikel, som med full insikt i förhållandena förfogar över insiderinformation, vilken direkt eller indirekt kan härröra endast från någon som avses i artikel 2.

Artikel 5

Varje medlemsstat skall tillämpa sådana förbud, som avses i artiklarna 2, 3 och 4, för i vart fall gärningar som skett inom statens territorium och som hänför sig till överlåtbara värdepapper som godkänts för handel på en marknad i någon medlemsstat. Under alla förhållanden skall en medlemsstat anse en transaktion vara utförd inom den statens territorium, om transaktionen genomförs på en sådan marknad som definierats i slutet av artikel 1.2 och som återfinns eller fungerar inom territoriet.

Artikel 6

Varje medlemsstat får införa strängare bestämmelser än som föreskrivs i detta direktiv, eller ytterligare bestämmelser, allt förutsatt att sådana bestämmelser är allmänt tillämpliga. Särskilt får en stat utvidga räckvidden för förbudsföreskrifter som avses i artikel 2 och ålägga personer som avses i artikel 4 sådana förbud som föreskrivs i artikel 3.

Artikel 7

Bestämmelserna i lista C.5 a av bilagan till direktiv 79/279/EEG (4) skall gälla även beträffande bolag och verksamheter, vars överlåtbara värdepapper, oavsett vilken typ de representerar, godkänts för handel på en sådan marknad som avses i slutet av artikel 1.2 i detta direktiv.

Artikel 8

1. Varje medlemsstat skall utse en eller flera administrativa myndigheter att, vid behov i samarbete med andra myndigheter, övervaka tillämpningen av föreskrifter som införs enligt detta direktiv. Den skall underrätta kommissionen, som skall vidarebefordra informationen till övriga medlemsstater.

2. De behöriga myndigheterna skall ges alla tillsyns- och undersökningsbefogenheter som de behöver för att kunna fullgöra sina uppgifter, om erforderligt i samråd med andra myndigheter.

Artikel 9

Varje medlemsstat skall föreskriva att alla som är eller har varit anställda hos behöriga myndigheter, som avses i artikel 8, skall vara bundna av tystnadsplikt. Uppgifter som omfattas av tystnadsplikten får inte yppas till någon person eller myndighet utom med stöd av bestämmelser i lag eller annan författning.

Artikel 10

1. Medlemsstaternas behöriga myndigheter skall samarbeta, närhelst det är nödvändigt för att de, med stöd av befogenheter enligt artikel 8.2, skall kunna fullgöra sina uppgifter. Med hänsyn till detta, och trots bestämmelserna i artikel 9, skall de utbyta all information som behövs för ändamålet, däribland uppgifter hänförliga till förfaranden som, med stöd av de bemyndiganden som givits medlemsstaterna i artikel 5 och i artikel 6 andra meningen, förbjudits av endast den medlemsstat som påkallat samarbetet. Information som på så sätt utväxlats skall omfattas av den tystnadsplikt som gäller för personer som är eller har varit anställda hos de behöriga myndigheter som mottagit informationen.

2. Behöriga myndigheter får vägra att lämna ut begärd information

a) när ett utlämnande av uppgifterna skulle kunna skada den tillfrågade statens suveränitet, säkerhet eller allmänna ordning,

b) när rättsligt förfarande beträffande samma gärningar och samma personer har inletts vid myndigheter i den tillfrågade staten, eller när de behöriga myndigheterna i den staten har meddelat ett slutgiltigt rättsavgörande mot dessa personer beträffande samma gärningar.

3. Med förbehåll för skyldigheter som kan gälla i rättsliga förfaranden, får de myndigheter som erhåller information med stöd av punkt 1 använda denna information endast för fullgörande av uppgifter som avses i artikel 8.1, och vid sådana administrativa och rättsliga förfaranden som särskilt hänför sig till sådan verksamhet. Dock får med samtycke av den myndighet som lämnat informationen den mottagande myndigheten använda uppgifterna för andra ändamål eller överlämna dem till andra staters behöriga myndigheter.

Artikel 11

Gemenskapen får i överensstämmelse med fördraget träffa avtal med tredje land i frågor som omfattas av detta direktiv.

Artikel 12

Den kontaktkommitté som inrättats genom artikel 20 i direktiv 79/279/EEG skall också ha till uppgift

a) att medge regelbundet samråd om alla praktiska problem som uppkommer vid tillämpning av detta direktiv och beträffande vilka ett utbyte av synpunkter bedöms vara av värde,

b) att vid behov ge kommissionen råd beträffande tillägg eller ändringar i detta direktiv.

Artikel 13

Varje medlemsstat skall bestämma påföljder för överträdelser av bestämmelser som införts för genomförande av detta direktiv. Påföljderna skall vara tillräckliga för att bestämmelserna skall efterlevas.

Artikel 14

1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 juni 1992. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som antas inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 15

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den 13 november 1989.

På rådets vägnar

P. BÉRÉGOVOY

Ordförande

(1) EGT nr C 153, 11.6.1987, s. 8 och

EGT nr C 277, 27.10.1988, s. 13.

(2) EGT nr C 187, 18.7.1987, s. 93 och beslut den 11 oktober 1989.

(3) EGT nr C 35, 8.2.1989, s. 22.

(4) EGT nr L 66, 16.3.1979, s. 21.