Kommissionens beslut

av den 11 juli 2001

om den stödordning som Spanien har genomfört till förmån för företagen i Vizcaya i form av en skattelättnad på 45 % av investeringarna

[delgivet med nr K(2001) 1765]

(Endast den spanska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2003/27/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig(1) och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

I. FÖRFARANDE

(1) Tack vare den information som inhämtats med anledning av de förfaranden som har inletts till följd av anmälningarna mot det statliga stödet till företagen Daewoo Electronics Manufacturing España SA(2), Ramondín SA och Ramondín Cápsulas SA(3), fick kommissionen kännedom om att det i Álava, Spanien, finns ett icke anmält skattemässigt investeringsstöd, i form av skattelättnader på 45 %. Kommissionen mottog också informell information om att det förekom liknande åtgärder i Vizcaya, eftersom provinsstyrelsen där åtnjuter samma skattemässiga självständighet som Álava. Av den anledningen skickade kommissionen den 15 mars 1999 en skrivelse till Spaniens ständiga representation och bad om uppgifter om detta. De spanska myndigheterna bad om flera förlängningar av tidsfristen för att svara i skrivelser från sin ständiga representation av den 13 april 1999 och den 17 maj 1999. I en skrivelse av den 25 maj 1999 nekade kommissionen till en andra förlängning utifrån rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget(4). Slutligen, i en skrivelse av den 2 juni 1999 från sin ständiga representation, informerade de spanska myndigheterna om det nämnda skattemässiga stödet.

(2) Genom en skrivelse av den 17 augusti 1999 (SG (99) D/6871) underrättade kommissionen Spanien om sitt beslut om att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i fördraget avseende detta stöd.

(3) Genom en skrivelse av den 9 november 1999 från Spaniens ständiga representation, registrerad den 12 november 1999, lade de spanska myndigheterna fram sina synpunkter inom ramen för det nämnda förfarandet.

(4) Kommissionens beslut att inleda förfarandet offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(5). Kommissionen gav berörda parter tillfälle att inkomma med synpunkter på stödåtgärderna inom en månad från tidigare nämnda publiceringsdatum.

(5) Kommissionen har mottagit synpunkter från: den autonoma regionen Castilla y León den 3 januari 2000, Confederación Empresarial Vasca - Euskal Entrepresarien Konfederakuntza (den baskiska arbetsgivarorganisationen, nedan kallad "Confebask"), den 4 januari 2000, samt efter det att tidsfristen löpt ut kompletterande synpunkter genom skrivelse av den 29 december 2000, registrerad den 3 januari 2001, regeringen i Rioja, den 5 januari 2000, Colegio vasco de economistas - Ekonomilarien Euskal Elkargoa (det baskiska ekonomkollegiet) den 5 januari 2000, Círculo de empresarios vascos (baskiska företagarkretsen) den 5 januari 2000, Cámara de comercio de Bilbao - Bilboko Erkataritza Ganbera (handelskammaren i Bilbao) den 5 januari 2000 samt Asociación profesional de asesores fiscales de la Comunidad del País Vasco (baskiska skatterådgivares yrkesförbund) den 7 januari 2000. Kommissionen översände dessa synpunkter genom skrivelse av den 1 mars 2000 (D/50 912) till Spanien som givits tillfälle att bemöta dem, men inga kommentarer har mottagits, förutom en begäran om 20 dagars förlängning av tidsfristen för att svara.

(6) Genom Norma Foral nr 7/2000 av den 19 juli 2000(6), upphävdes den fjärde tilläggsbestämmelsen till Norma Foral nr 7/1996 av den 26 december 1996(7), vilken utgjorde den rättsliga grunden för skattelättnaden på 45 %.

II. DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDET

(7) Enligt de uppgifter som kommissionen förfogar över, som inte har ifrågasatts av de spanska myndigheterna eller av andra, infördes skattestöden i fråga den 1 januari 1997 genom den fjärde tilläggsbestämmelsen till Norma Foral nr 7/1996 av den 26 december 1996(8). Enligt denna bestämmelse gäller stöden vissa investeringar som genomfördes under 1997. Bestämmelsen förlängdes utan tidsgräns genom den andra bestämmelsen i Norma Foral nr 4/1998 av den 2 april 1998(9).

(8) När det gäller den skattelättnad på 45 % som är i kraft sedan den 1 januari 1997, innehåller den fjärde tilläggsbestämmelsen till Norma Foral nr 7/1996 av den 26 december 1996 följande text:

"För investeringar i nya materiella anläggningstillgångar överstigande 2,5 miljarder pesetas som genomförs efter den 1 januari 1997 skall enligt beslut av Vizcayas provinsstyrelse en skattelättnad motsvarande 45 % av det investeringsbelopp som Vizcayas provinsstyrelse fastställer beviljas, vilken skall tillämpas på det belopp som skall erläggas i skatt.

Den nedsättning som inte kan tillämpas på grund av otillräckligt slutligt skattebelopp, kan tillämpas inom de fem år som följer på det år som beslutet fattades.

Datumet vid vilket tidsfristen för tillämpning av nedsättningen i fråga inleds kan skjutas till det första räkenskapsår, inom preskriptionstiden, som företaget uppvisar positiva resultat.

I det beslut som nämns i det första stycket fastställs de tidsfrister och begränsningar som skall gälla för varje fall.

Förmåner som beviljats med stöd av denna bestämmelse kan inte förenas med någon annan skatteförmån för samma investeringar.

Vizcayas provinsstyrelse skall vidare fastställa investeringsprocessens varaktighet och kan medge att investeringar som genomförs i investeringsprojektets beredningsfas får inräknas i investeringsbeloppet."

(9) I de här bestämmelserna fastslås sammanfattningsvis att stöden gäller dels investeringar i nya materiella anläggningstillgångar som genomförts från och med den 1 januari 1997, dels investeringskostnader(10) under investeringsprojektets beredningsfas, om de överstiger 2,5 miljarder spanska pesetas.

(10) Eftersom stödordningen inte innehåller några villkor om att den stödberättigade investeringen skall ske i Vizcaya, kan ett företag vars skatterättsliga hemvist är denna provins få en skattelättnad på 45 % av investeringar på andra platser, utanför Vizcaya.

(11) Stödordningen är dessutom tillämplig på investeringar i alla sektorer, och behöver inte uppfylla några sektoriella villkor som de som finns i de sektoriella gemenskapsbestämmelserna som är tillämpliga på produktion, bearbetning och saluföring av jordbruks- och fiskeriprodukter i bilaga I i fördraget, och på kolindustrin, stålindustrin, transporter, varvsindustrin, syntetfibertillverkning samt bilindustrin.

(12) Dessutom kan alla företag få del av skattelättnaden på 45 %, oberoende av deras ekonomiska och finansiella ställning, till och med företag i svårigheter.

(13) Även om den nämnda skattelättnaden på 45 % är oförenlig med andra befintliga skatteförmåner för samma investering, är inte en kumulering av skattelättnaden på 45 % med andra stöd utesluten, till exempel stöd i form av subventioner, förmånliga lån, garantier, delförvärv osv.

(14) Kommissionen påminde i sitt beslut att inleda förfarandet om att åtgärdernas skattemässiga karaktär är betydelselös vid tillämpningen av gemenskapsbestämmelserna för statligt stöd, eftersom artikel 87 i fördraget tillämpas på stödåtgärder "av vilket slag de än är". Kommissionen har dock påpekat att åtgärderna i fråga måste uppfylla samtliga de fyra kriterier som anges i artikel 87 i fördraget och som utvecklas nedan för att de skall betecknas som ett stöd.

(15) Kommissionen påpekade att ifrågavarande skattelättnad för det första ger stödmottagaren en förmån som motsvarar 45 % av investeringsbeloppet och som minskar de kostnader som normalt belastar dennes budget genom en delvis nedsättning av det normala skattebeloppet.

(16) För det andra ansåg kommissionen att den nämnda skattelättnaden på 45 % innebär en förlust av skatteintäkter och därmed är likvärdig med förbrukning av statliga medel i form av skatteutgifter.

(17) För det tredje ansåg kommissionen att den nämnda skattelättnaden påverkar konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna. Med tanke på att stödmottagarna utövar en ekonomisk verksamhet som inbegriper handel mellan medlemsstaterna ger stödet mottagarföretagen en förstärkt position gentemot konkurrerande företag i gemenskapshandeln, vilket påverkar denna. Dessutom förbättras stödföretagens lönsamhet på grund av ökningen av deras nettoresultat (vinsten efter skatt). På detta sätt kan de konkurrera med företag som inte får del av stödet.

(18) Slutligen ansåg kommissionen att skattelättnaden på 45 % är specifik eller selektiv genom att den gynnar vissa företag. Endast företag som genomför investeringar som överstiger gränsen på 2,5 miljarder pesetas (15025303 euro) kan få skattelättnaden i fråga. Företag vars investeringar inte överstiger 2,5 miljarder pesetas kan inte ta del av stödet.

(19) Kommissionen ansåg att den här karaktären av selektiv förmån också beror på skattemyndighetens skönsmässiga befogenheter. I detta konkreta fall konstaterade kommissionen att Vizcayas provinsstyrelse förfogade över skönsmässiga befogenheter att besluta om investeringsprocessens varaktighet och beredningsfasens varaktighet för de investeringar som kom i fråga för stödet.

(20) Kommissionen ansåg sammanfattningsvis att skattelättnaden på 45 % utgör ett statligt stöd i enlighet med artikel 87.1 i EG-fördraget och artikel 61.1 i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, eftersom den uppfyller de olika kriterierna i fråga: utgör en förmån, beviljas av staten med hjälp av statliga medel, påverkar handeln mellan medlemsstaterna och snedvrider konkurrensen genom att gynna vissa företag.

(21) Med beaktande framför allt av att det ifrågavarande skattemässiga stödet inte måste uppfylla villkoret att inte överstiga 100000 euro under en period av tre år, ansåg kommissionen preliminärt att stödet inte kan omfattas av bestämmelserna för stöd av mindre betydelse(11).

(22) Kommissionen påpekade att det beträffande statliga stöd som inte omfattas av bestämmelserna om stöd av mindre betydelse föreligger skyldighet om förhandsanmälan, i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget och artikel 62.3 i EES-avtalet. De spanska myndigheterna respekterade emellertid inte denna skyldighet. Kommissionen ansåg därför att nämnda stöd kunde anses vara olagliga.

(23) Kommissionen konstaterade i detta skede att skattelättnaden på 45 % är ett stöd som beviljas vid investeringar(12). Trots detta kan kommissionen för närvarande, på grund av att en exakt definition av vilka kostnader som kan ingå saknas, inte bortse från att en del av investeringsutgifterna som är berättigande för skattelättnaden på 45 % omfattas av gemenskapsdefinitionen av nyinvestering(13).

(24) Vad beträffar de investeringsutgifter som omfattas av gemenskapsdefinitionen ansåg kommissionen att ovannämnda skattelättnad på 45 % helt eller delvis har karaktären av investeringsstöd. Det är därför lämpligt att granska den mot bakgrund av gemenskapsbestämmelserna för investeringsstöd. Det stöd avsett för investeringsutgifter som inte omfattas av gemenskapsdefinitionen kan däremot inte betraktas som investeringsstöd, utan som stöd av annat slag, till exempel driftstöd.

(25) Den föreliggande skattelättnaden på 45 %, som inte är föremål för sektoriella restriktioner, kan beviljas företag som omfattas av de sektoriella gemenskapsbestämmelserna. Under dessa omständigheter uttryckte kommissionen sitt tvivel på investeringsstödets förenlighet med den gemensamma marknaden, om mottagaren tillhör en sektor som regleras av specifika gemenskapsbestämmelser.

(26) Detta är också fallet i fråga om skattelättnaden på 45 % som beviljats de företag som befinner sig i svårigheter, i enlighet med gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter. Beviljandet av det skattemässiga stödet i fråga styrs emellertid inte av de villkor som fastställs i dessa riktlinjer. Om villkoren inte respekteras, kan det uppstå tvivel beträffande stödens förenlighet med den gemensamma marknaden, då de beviljas företag i svårigheter.

(27) När det gäller tillämpningen av undantaget i artikel 87.3 c i fördraget på investeringsstöden i Vizcaya, påminner kommissionen om att den i sitt beslut av den 26 juli 1995 om förändring av den spanska kartan över regionalstödsområden, ansåg att investeringsstöd för regional utveckling skulle kunna anses förenliga med den gemensamma marknaden i hela Vizcaya enligt undantaget i artikel 87.3 c i fördraget, under förutsättning att de inte översteg maximigränsen på 25 % nettobidragsekvivalent för stora företag.

(28) Kommissionen framhöll dessutom att maximigränserna endast gäller vissa bestämda stödberättigande kostnader inom ramen för typberäkningsunderlaget, förutsatt att de följer den nämnda gemenskapsdefinitionen av nyinvesteringar, som bland annat utesluter ersättningsinvesteringar. Kommissionen framhöll att de ovannämnda riktlinjerna för regionalstöd skall tillämpas även i fråga om det stöd som inrättades för perioden mellan den 1 januari 1999 och den 31 december 1999. Även det investeringsstöd som inte överskrider dessa maximigränser är därför föremål för vissa tilläggsvillkor, som fastställs i riktlinjerna för regionalstöd.

(29) Kommissionen konstaterade dock att det skattemässiga stödet i form av skattelättnad på 45 % inte begränsas till 25 % nettobidragsekvivalent för stora företag eller 30 % nettobidragsekvivalent för små och medelstora företag. Kommissionen konstaterade också att de utgifter som kan ingå i underlaget eventuellt inte var anpassade till det nämnda typberäkningsunderlaget. Under dessa omständigheter ansåg kommissionen att det inte kunde uteslutas att detta stöd kunde ha karaktären av driftstöd, eftersom det syftade till att minska mottagarföretagens löpande utgifter. Kommissionen ansåg därför att det råder tvivel om de skattemässiga stödens förenlighet med den gemensamma marknaden, mot bakgrund av gemenskapsbestämmelserna för statligt stöd för regionala ändamål.

(30) Vad beträffar perioden efter den 1 september 1998 ansåg kommissionen dessutom att det inte kan uteslutas att den investering som stödet gäller ingår i tillämpningsområdet för de sektorsövergripande rambestämmelserna (98/C 107/05). Det ifrågavarande skattestödet omfattas emellertid varken av anmälningsskyldigheten, i fråga om de så kallade större projekten, eller av en möjlig minskning av den tillåtna stödnivån, utifrån kommissionens bedömning. Under dessa omständigheter framhöll kommissionen att det rådde tvivel om de skattemässiga stödens förenlighet med den gemensamma marknaden beträffande större projekt.

(31) Kommissionen tvivlade alltså på det ifrågavarande skattemässiga stödets förenlighet med den gemensamma marknaden, i enlighet med undantaget i artikel 87.3 c i fördraget beträffande "stöd för att underlätta utveckling av (...) vissa regioner...". På samma sätt förhåller det sig med övriga undantag i artikel 87.2 och 87.3 i fördraget. Stödet kan inte betraktas som ett stöd av social karaktär, i enlighet med artikel 87.2 a, och det är inte avsett att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser, i enlighet med artikel 87.2 b. Det omfattas inte heller av artikel 87.3 c beträffande "stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter ...". Det syftar inte till att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi, i enlighet med artikel 87.3 b. Slutligen kan det inte stödjas på undantaget i artikel 87.3 d, eftersom det inte är avsett att främja kulturen och bevara kulturarvet.

(32) Förutom att uppmana de spanska myndigheterna att inkomma med ett yttrande, i enlighet med förfarandet i artikel 88.2 i fördraget, begärde kommissionen också att de skulle inkomma med samtliga upplysningar av betydelse för ärendet, i syfte att möjliggöra en utvärdering av det skattemässiga stödet i form av skattelättnader motsvarande 45 % i Vizcaya. Kommissionen framhöll därvid, att med relevanta upplysningar särskilt avses det eventuella skattemässiga stödet, i form av skattelättnader för investeringar, som gällde under samtliga eller vissa år under perioden 1986-1994, kopior av besluten att bevilja stöden från perioden 1995-1997, samt kopior, enligt den officiella förlagan, av parternas skrivelser till provinsstyrelsen under perioden 1998-1999. Av dessa dokument måste det minst framgå vilken typ av investeringskostnader som kunde omfattas av stöden, hur stor skattelättnad varje mottagare kom i åtnjutande av, det stödbelopp som utbetalats till varje mottagare, saldot för det stöd som ännu inte utbetalats, samt vilken typ av svårigheter de företag som omfattas av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter drabbats av, detaljerna i händelse av kumulering (belopp, stödberättigande kostnader, den stödordning som tillämpats i det enskilda fallet, osv.), samt en exakt och detaljerad definition av termerna "investering" och "investeringsprojektets beredningsfas".

III. SYNPUNKTER FRÅN DE SPANSKA MYNDIGHETERNA

(33) De spanska myndigheterna lade fram sina synpunkter genom skrivelse av den 9 november 1999 från sin ständiga representation. De spanska myndigheterna anser i huvudsak att den ifrågavarande skattelättnaden inte utgör ett statligt stöd i enlighet med artikel 87 i fördraget. Som stöd för sitt argument bestrider de spanska myndigheterna kommissionens antagande att stödordningen påverkar handeln inom gemenskapen då stödföretagen utövar ekonomisk verksamhet inom vilken handel kan ske mellan medlemsstaterna. Enligt de spanska myndigheterna kan man inte generellt påstå att handeln påverkas, vilket kommissionen gör, utan måste se till varje enskilt fall, eftersom möjligheten finns att det i vissa fall inte är så. I dessa fall uppfylls inte ett av de nödvändiga villkoren för att en officiell åtgärd skall betraktas som statligt stöd.

(34) De spanska myndigheterna hävdar också att åtgärden varken är specifik eller selektiv. De anser att det faktum att stödet kan sökas av alla skattskyldiga, från alla sektorer, som uppfyller villkoren ifråga, gör att stödet inte är att betrakta som specifikt. Med tanke på att det finns fem skatteordningar i Spanien, varav en i Vizcaya, kan det fastställas att skattebestämmelserna som råder i detta område har karaktären av allmän åtgärd för de skattskyldiga där. De är alltså inte av någon regional särart.

(35) Vad gäller de faktiska specifika särdragen är de obefintliga då åtgärden är öppen för alla sektorer och alla skattskyldiga. I detta avseende framhåller de spanska myndigheterna att villkoret att investera 2,5 miljarder pesetas inte är diskriminerande, utan ett objektivt villkor som grundar sig i nödvändigheten att garantera åtgärdens effektivitet för att uppnå målsättningen. Om kommissionen trots allt anser att det handlar om en specifik åtgärd, är denna berättigad av systemets art och funktion, i enlighet med meddelande 98/C 384/03(14). Den ifrågavarande åtgärden är i själva verket berättigad av skattesystemet art, eftersom den inryms i det enda skattesystemet i provinsen Vizcaya. Den grundar sig alltså på provinsstyrelsens utövande av sina befogenheter att fatta beslut i skatteärenden. Dessutom är det berättigat av detta systems funktion, eftersom målsättningen är att främja ekonomisk verksamhet. Det kan också tilläggas att det är logiskt att stimulansåtgärder riktar sig till stora investeringar, eftersom det är de som verkligen kommer Vizcaya tillgodo långsiktigt och gör att skatteadministrationen kan få skatteintäkter som är högre än skattekostnaderna i inledningen av investeringarna. Tröskelvärdet för det lägsta investeringsbeloppet diskriminerar inte de små och medelstora företagen, eftersom dessa redan får finansieringsstöd från många gemenskapsprogram.

(36) De spanska myndigheterna vederlägger också den skönsmässiga karaktären hos de ifrågavarande åtgärderna med hänvisning till att stöden beviljas automatiskt när villkoret att investera ett belopp på minst 2,5 miljarder pesetas uppfylls. Provinsstyrelsen begränsar sig alltså till att pröva att alla villkor uppfylls och kan inte ändra stödet eller ställa andra krav för att stödet skall beviljas. De spanska myndigheterna framhåller också att det spanska skattesystemet inte tillåter egenmäktiga beslut vid bedömande av grunddragen i de skattskyldigas plikter.

(37) De spanska myndigheterna vederlägger även argumentet att skattereglerna inte uppfyller villkoren i de sektoriella bestämmelserna. De anför att kommissionen borde specificera vilka villkor som ifrågavarande skatteregler inte uppfyller. Angående tillämpningen av skattereglerna på företag i svårigheter, anser de spanska myndigheterna att villkoret att investera minst 2,5 miljarder pesetas gör det mycket svårt för dessa företag att få stödet. Detta villkor ger snarare en garanti för att skattereglerna inte tillämpas på dessa företag. De spanska myndigheterna anser vidare att det är olämpligt att tillämpa bestämmelserna om stöd för regionala ändamål, eftersom det i just detta fall inte handlar om statliga stöd.

(38) Mot bakgrund av de angivna skälen, anser de spanska myndigheterna att kommissionen bör avsluta det inledda förfarandet med ett beslut som fastställer att de ifrågavarande skattemässiga åtgärderna inte uppfyller villkoren för att anses vara statliga stöd.

(39) Dessutom anser de spanska myndigheterna att det inte är nödvändigt att tillhandahålla den information kommissionen efterfrågar, i synnerhet avseende besluten att bevilja skattelättnad, eftersom det inte finns drag av statligt stöd. De tillhandahåller därmed inte någon av de uppgifter som kommissionen efterfrågar i sitt beslut om att inleda förfarandet.

IV. ANDRA KOMMENTARER SOM KOMMISSIONEN TAGIT EMOT

(40) Kommissionen påpekar att det faktum att kommentarerna nedan framförs inte innebär en förhandsbedömning när det gäller frågan om parterna som har lämnat dem kan betraktas som berörda parter i enlighet med artikel 88.2 i fördraget.

Kommentarer från den autonoma regionen Castilla y León

(41) Den autonoma regionen Castilla y León framhåller för det första att de ifrågavarande skattemässiga åtgärderna utgör en del av de skattemässiga åtgärder som provinsstyrelsen ifråga har antagit, som anmälts såväl på intern nivå i medlemsstaten som på gemenskapsnivå.

(42) Den autonoma regionen Castilla y León pekar vidare på att de ifrågavarande skattemässiga åtgärderna utgör statliga stöd då de uppfyller de fyra villkoren i artikel 87 i EG-fördraget. Som stöd för detta antagande åberopar de i grunden samma argument som de som framförs i beslutet att inleda förfarandet.

(43) Dessutom anser den autonoma regionen Castilla y León att de ifrågavarande skattemässiga stöden inte kan anses vara förenliga utifrån undantagen i artikel 87. Skyldigheten om anmälan som fastställs i artikel 88.3 i fördraget respekterades heller inte för stöden.

(44) Därför anser den autonoma regionen Castilla y León att de ifrågavarande skattemässiga åtgärderna bör anses utgöra statligt stöd, olagliga eftersom inte förfarandet om anmälan respekterades, och oförenliga med den gemensamma marknaden.

Yttranden från Confederación Empresarial Vasca - Euskal Entrepresarien Konfederakuntza (nedan kallad "Confebask")

(45) I första hand framhåller Confebask de historiska rötterna i den nuvarande självständiga behörigheten på skatteområdet i Vizcaya. Confebask anför som bakgrund följande:

a) Den påstådda minskningen av skatteskulden: Kommissionen anser felaktigt att det finns en skatteskuld vars minskning innebär en förlust av skatteintäkter. Om detta resonemang vore korrekt, skulle varje möjlig minskning av skattebeloppet utgöra en förlust av skatteintäkter i förhållande till det skattebelopp som normalt sett skulle ha betalats in. Confebask ber alltså kommissionen att omvärdera sin inställning då det i annat fall skulle kunna handla om en icke regelmässig skatteharmonisering genom att ett normalbelopp fastställs i förhållande till vilket det skulle vara nödvändigt att fastställa möjliga förluster av skatteintäkter.

b) Påverkan på handeln: Enligt kommissionen innebär de ifrågavarande skattemässiga åtgärderna en snedvridning av handeln, i den mån stödmottagarna deltar i handeln. Skillnader mellan skattesystemen påverkar dock alltid handeln. För att mäta påverkan på handeln borde kommissionen alltså analysera hela skattesystemet och inte bara enskilda åtgärder. Därvid framhåller Confebask, med hänvisning till en studie, att skattetrycket i Baskien är högre än i övriga Spanien. Kommissionen borde förklara varför dessa konkreta åtgärder, och inte andra skatteskillnader, innebär påverkan på handeln. Även om denna påverkan skulle finnas, skulle metoden att avlägsna den vara genom en harmonisering, inte genom de statliga stöden.

c) Stödens selektiva karaktär: Enligt Confebask måste de skattemässiga åtgärdernas selektiva karaktär bedömas antingen som bestämmelser om behörighet som ger skatteförvaltningen behörighet att i efterhand bevilja en konkret förmån, eller som en regel som direkt beviljar skatteförmånen utan efterföljande kontroll. Kommissionen använder ett argument som hör till det första sammanhanget, och ett annat som hör till det andra. Med tanke på den motstridiga karaktären i dessa sammanhang borde kommissionen förklara i vilket sammanhang skatteåtgärderna i fråga hör hemma. Att försöka använda sig av båda blir motsägelsefullt.

- Confebask ifrågasätter perspektivet att betrakta skatteåtgärderna i fråga som bestämmelser om behörighet, med hänvisning till att förvaltningen inte innehade skönsmässiga befogenheter varken före eller efter 1997, eftersom beviljandet skedde automatiskt. Förvaltningens befogenheter begränsas i själva verket till att pröva att den som söker stödet uppfyller villkoren för att beviljas stödet. Om de ifrågavarande skattemässiga åtgärderna anses vara bestämmelser om behörighet som tillåter beviljande av stöd i efterhand skulle det nuvarande förfarandet vara innehållslöst, eftersom det då är bestämmelser och inte konkreta tillämpningsfall som ifrågasätts. Enligt första stycket i kommissionens skrivelse till medlemsstaterna 1989(15), betraktas en allmän bestämmelse, som erkänner förmåner, endast som stöd om den handlar om en rättslig ram som möjliggör att stödet utan ytterligare formaliteter kan beviljas. Däremot kan inte de teoretiska bestämmelserna om behörighet betraktas som statligt stöd och därmed bli föremål för en värdering av effekterna på konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna.

- När det gäller synen att de ifrågavarande skattemässiga åtgärderna utgör bestämmelser för direkt beviljande av stöd, påminner Confebask om att en skattemässig åtgärd enligt styckena 19, 20 och 17 i det nämnda meddelandet 98/C 384/03 får vara specifik och därmed får också ett statligt stöd vara det, när det riktas enbart till offentliga företag, till vissa slags företag eller till företag i en viss region. De ifrågavarande skattemässiga åtgärderna har dock inte någon av dessa specifika egenskaper, inte ens den geografiska, eftersom de är tillämpliga i hela det område för vilket de regionala myndigheter som infört dem är behöriga. När det gäller det specifika i minimigränsen på 2,5 miljarder pesetas, anser Confebask att användningen av objektiva minimigränser är en vanlig praxis i skattebestämmelser på nationell nivå och gemenskapsnivå. Confebask påpekar dessutom att minimigränser hittills aldrig har ansetts innebära en specifik karaktär enligt olika domar i EG-domstolen och kommissionens beslut. Kommissionen erkänner dessutom själv i punkt 14 i det nämnda meddelandet att det faktum att vissa sektorer gynnas inte automatiskt innebär en specifik karaktär, och i punkt 207 i konkurrensrapporten från 1998 att åtgärder som har intersektoriella effekter som är avsedda att gynna hela ekonomin är generella åtgärder och inte statliga stöd. Sammanfattningsvis är de ifrågavarande skattemässiga åtgärderna inte specifika eftersom de varken gynnar en viss konkret sektor eller vissa företag. De är tvärtom tillgängliga för alla sektorer och alla företag i de regionala myndigheternas rättsförvaltningsområde.

d) Den olagliga karaktären i skattelättnaden på 45 %: Confebask fortsätter att bestrida att stödordningen utgör ett statligt stöd, vilket är förutsättningen för att den skall betraktas som olaglig. Confebask anser dock att om åtgärderna anses vara av olaglig karaktär, ifrågasätts principen om skydd för berättigade förväntningar, förbudet mot myndigheters egenmäktiga beslut, rättssäkerheten och proportionaliteten, eftersom kommissionen redan betraktade det baskiska skattesystemet som förenligt med gemenskapsrätten i sitt beslut från 1993(16). Under alla omständigheter skulle kommissionen kunna ändra sin ståndpunkt i fråga om kommande fall, men däremot inte retroaktivt. Confebask anser dessutom att skatteåtgärderna i fråga utgör ett befintligt stöd. Redan år 1983 fanns det i själva verket regler för skatteförmåner av samma typ (skattelättnader vid nyinvesteringar omfattande 65 % på det belopp som skulle erläggas). År 1984 infördes tröskeln på 500 miljoner pesetas för att skattelättnaden på 50 % av investeringarna skulle beviljas. Enligt definitionen av befintligt stöd i artikel 1 a i nämnda förordning (EG) nr 659/1999 avses med befintligt stöd "allt stöd som fanns innan fördraget trädde i kraft i respektive medlemsstat, det vill säga stödordningar och individuellt stöd som infördes före och som fortfarande är tillämpliga efter det att fördraget har trätt i kraft". I föreliggande fall är stödet därför lagligt i enlighet med artikel 88.3 i fördraget.

e) Oförenlighet med den gemensamma marknaden: Om de ifrågavarande skatteåtgärderna anses utgöra bestämmelser om behörighet, anser Confebask att deras förenlighet med den gemensamma marknaden inte kan bedömas, så länge stödet inte beviljas genom ett myndighetsbeslut. Förfarandet blir därför ändamålslöst, och stödets förenlighet med den gemensamma marknaden kan därigenom inte avgöras. Om skatteåtgärderna däremot anses utgöra bestämmelser för direkt beviljande av stöd, anser Confebask att kommissionens och EG-domstolens praxis kräver att åtgärderna har en specifik, sektoriell karaktär, för att det skall vara möjligt att utvärdera stödets förenlighet med den gemensamma marknaden. Det torde dessutom vara nödvändigt att fastställa dels företagens totala skattetryck, dels referensskattetrycket. Ett sådant resonemang leder i sista hand till den absurda slutsatsen att varje skattetryck som är lägre än det högsta skattetrycket i medlemsstaterna utgör en form av statligt stöd. För övrigt tillbakavisar Confebask även kommissionens argument att de ifrågavarande skatteåtgärderna är oförenliga med den gemensamma marknaden, eftersom de inte omfattar specifika bestämmelser beträffande sektoriellt och regionalt stöd, betydande investeringar, osv., med hänvisning till att skattebestämmelserna varken kan eller bör omfatta denna typ av preciseringar. Enligt EG-domstolen(17) bör kommissionen i sina beslut ge konkreta exempel på de negativa effekterna för konkurrensen, då de verkliga följderna av de åtgärder som granskats fastställts. Att ett stöd är oförenligt med den gemensamma marknaden kan följaktligen inte fastställas enbart genom teoretiska exempel inom ramen för skattesystemet, eftersom alla skillnader mellan skattesystemen i så fall oundvikligen skulle omvandlas till stöd. Mot bakgrund av detta resonemang vill Confebask återigen påpeka att det inte finns någon normal skatteskuld som reducerats genom de ifrågavarande skatteåtgärderna.

f) Confebask begär följaktligen att kommissionen skall avsluta sin granskning genom ett slutligt beslut, i vilket fastställs att de ifrågasatta skatteåtgärderna är anpassade till gemenskapsrätten.

(46) De kompletterande synpunkterna från Confebask som framfördes i skrivelse av den 29 december 2000 och registrerades den 3 januari 2001 har inte beaktats, då de kom till kommissionen efter det att tidsfristen löpt ut(18). Kommissionen påpekar också att Confebask inte inkom med en förfrågan om förlängning av tidsfristen, i enlighet med artikel 6.1 i förordning (EG) nr 659/1999.

Kommentarer från regeringen i Rioja

(47) Regeringen i Rioja påpekar att de skattemässiga åtgärderna i fråga utgör ett statligt stöd, eftersom de uppfyller de fyra kriterier som anges i artikel 87. Som ett stöd för detta argument anförs i synnerhet att skattelättnaden på 45 % har som syfte och resultat att befria stödföretagen från en del av den skattebörda som annars skulle ha belastat vinsten. Det medför alltså en ekonomisk fördel för stödföretagen som, i brist på motprestationer gentemot förvaltningen, innebär en förlust av skatteintäkter. Dessutom gynnar detta faktum mottagarnas ekonomiska verksamhet. De får på det sättet en konkurrensfördel gentemot alla andra företag. Förutom särdraget med krav på en minimiinvestering på 2,5 miljarder pesetas påpekar Riojas regering att den skönsmässiga karaktären av skattelättnaden på 45 % i fråga å ena sidan beror på förvaltningens möjlighet att besluta om tillåtliga investeringar, tidsfrister samt tröskelvärden, och å andra sidan på frånvaron av automatik vid beviljandet av skattelättnaden på 45 %.

(48) Regeringen i Rioja anser också att den skattemässiga åtgärden i fråga inte kan försvaras med att det finns fem skattesystem i Spanien. Man påminner angående detta om att generaladvokat Saggio, i slutsatserna i förhandsavgörandena C 400/97, C 401/97 och C 402/97, anser att karaktären av myndighet med skattemässig behörighet på ett område inte motiverar en diskriminering till förmån för företag inom detta område. Dessutom är åtgärden inte motiverad av Vizcayas skattesystems art eller funktion, eftersom syftet är att förbättra de stödmottagande företagens konkurrenskraft.

(49) Regeringen i Rioja anser vidare att de skattemässiga åtgärderna i fråga inte kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden enligt undantagen i nämnda artikel 87. De spanska myndigheterna följde inte heller anmälningsskyldigheten för stöden ifråga, i enlighet med artikel 88.3 i fördraget.

(50) Därför anser regeringen i Rioja att de ifrågavarande skattemässiga åtgärderna bör anses vara statliga stöd, olagliga eftersom inte anmälan i enlighet med artikel 88.3 i fördraget respekterades, och oförenliga med den gemensamma marknaden.

Synpunkter från Colegio vaso de economistas - Ekonomilarien Euskal Elkargoa och cámara de comercio de Bilbao - Bilboko Erkataritza Ganbera (det baskiska ekonomkollegiet och handelskammaren i Bilbao, nedan kallade "CVE-CCB").

(51) CVE-CCB anser att skattesystemen i de baskiska provinserna inte uppfyller kriteriet för specifik karaktär i artikel 87.1 i fördraget enbart för att de bara tillämpas i en del av medlemsstaten. Till stöd för denna synpunkt anförs att kommissionens normala praxis att bara betrakta en skatteåtgärd som specifik när den tillämpas i en del av en medlemsstat är lämplig när det finns ett enda skattesystem. Däremot är denna praxis inte lämplig när det finns olika skattesystem inom en medlemsstat. Den går också emot den spanska skatteordningen som är mångfaldig till sin natur. Varje system tillämpas faktiskt med exklusiv karaktär för en del av landet. Vart och ett av systemen utgör alltså inte ett regionalt system, utan är det enda systemet som tillämpas i området. Det kan också tilläggas att förlusterna av skatteintäkter på grund av vissa skatteåtgärder inte går att överföra på centralregeringen. De bör däremot kompenseras genom en ökning av andra skatteintäkter eller en minskning av de offentliga utgifterna. Den specifika karaktären i det spanska skattesystemet bör inte heller innebära något hinder för tillämpningen av gemenskapsrätten. För övrigt borde den möjliga snedvridningen av konkurrensen genom att det finns fem skattesystem omfattas av gemenskapsbestämmelserna för skatteharmonisering.

(52) CVE-CCB utesluter dock inte att provinsstyrelserna i utövandet av sin skattemässiga självständighet kan vidta skatteåtgärder inom ramen för artikel 87.1 i fördraget. I föreliggande fall anser man att skattelättnaden på 45 % inte ingår i artikelns tillämpningsområde eftersom den bara uppfyller kriteriet att ha beviljats med statliga medel. Den snedvrider inte konkurrensen eftersom dess utbetalning innebär att det finns ett positivt beskattningsunderlag. Dessutom kan inte dess belopp beslutas på förhand eftersom det inte skulle betalas ut något stöd om det till exempel inte fanns några vinster, och stödet skulle vara under 45 % om vinsterna var otillräckliga. På samma sätt förhåller det sig med påverkan på handeln. Påverkan bör prövas i varje enskilt fall, eftersom bara antagandet att handeln påverkas inte räcker. För övrigt granskar CVE-CCB om den specifika karaktären beror på maximigränsen på 2,5 miljarder pesetas, eller på att det krävs ett beslut från provinsstyrelsen för att tillämpa skattelättnaden. Här anser CVE-CCB att de nämnda maximigränserna inte innebär en specifik karaktär, eftersom de är objektiva och inte diskriminerande. Beträffande provinsstyrelsens befogenheter att avgöra 1) tillgångarna hos dem som är berättigade till skattelättnaden på 45 %, 2) tidsfrister och restriktioner som skall gälla för avdraget, och 3) investeringsprocessens varaktighet, som kan medge att investeringar som genomfördes i investeringsprojektets beredningsfas får inräknas i investeringsbeloppet, anser CVE-CCB att det inte föreligger några godtyckliga eller skönsmässiga befogenheter, utan att de följer bestämmelserna och i sista hand lyder under rättslig kontroll.

(53) CVE-CCB drar slutsatsen att skattelättnaden på 45 %, vilken är en allmän åtgärd som antagits inom ramen för skattebehörigheten i området i fråga, inte omfattas av tillämpningsområdet för artikel 87 i fördraget.

Kommentarer från Círculo de empresarios vascos och Asociación profesional de asesores fiscales de la Comunidad del País Vasco (nedan kallade "CEV-APCPV")

(54) Eftersom dessa organisationer var för sig lade fram liknande och till och med identiska yttranden, är denna sammanfattning gemensam.

(55) CEV-APCPV avvisar kommissionens bedömning av att ifrågavarande skattelättnad på 45 % skulle vara av regional särart. Man anser att alla bestämmelser, till exempel skattelättnaden på 45 %, som är antagna av provinsstyrelserna inom ramen för deras befogenheter har karaktären av en allmän åtgärd. Dessutom är inte skattelättnaden specifik bara genom förekomsten av en maximigräns på 2,5 miljarder pesetas eller det beslut som krävs av provinsstyrelsen för att tillämpa skattelättnaden. I själva verket är maximigränsen ett objektivt kriterium som används mycket på skatteområdet och i gemenskapsbestämmelserna för mervärdesskatt eller för beskattning av de små och medelstora företagen. När det gäller provinsstyrelsens beslut om tillämpning av skattelättnad på 45 % handlar det om en rent byråkratisk förhandskontroll som utgår ifrån rättssäkerheten och god skatteförvaltning. Förvaltningen kan varken besluta om stödmottagarna eller beloppet på skattelättnaden på 45 %, och inte heller om varaktigheten på åtgärdens tillämpning.

(56) Beträffande påverkan på handeln framhåller CEV-APCPV att det behövs en kontroll av varje enskilt fall, tvärtemot den allmänna analys som kommissionen gör. Det kan till exempel röra sig om produktion för lokala marknader, som alltså inte påverkar gemenskapshandeln. Samma sak gäller påverkan på konkurrensen. Tilläggas kan att skattelättnaden på 45 % till stödmottagare vars verksamhet äger rum på ännu ej avreglerade marknader inte heller kan snedvrida konkurrensen. För övrigt kan inte förlusten av skatteintäkter bedömas om man tar hänsyn till en enda åtgärd, i detta fall skattelättnaden på 45 %, och bortser från det totala skattetrycket. CEV-APCPV påpekar härvid att det totala skattetrycket i Baskien är högre än i övriga Spanien.

(57) Kommissionen bestred inte i sitt beslut av den 10 maj 1993 om Norma Foral nr 8/1988 av den 5 juli stöden i fråga på grund av förekomsten av ett lägsta investeringsbelopp. Den kan därför inte ifrågasätta skattelättnaden på 45 % utan att gå emot de berättigade förväntningar som beslutet har gett.

(58) CEV-APCPV anser dessutom att kommissionen genom att inleda förfarandet mot skattelättnaden på 45 % riktar in sig på en skatteharmonisering. Därför används artiklarna 87 och 88 i fördraget, och det är också därför det blir en maktförskjutning.

(59) Med beaktande av ovanstående drar CEV-APCPV slutsatsen att skattelättnaden på 45 % inte ingår i tillämpningsområdet för artikel 87 i fördraget.

V. VIDAREBEFORDRAN AV ANDRA KOMMENTARER TILL SPANIEN

(60) I en skrivelse av den 1 mars 2000 till Spaniens ständiga representation översände kommissionen de tidigare nämnda kommentarerna från berörda parter, i enlighet med artikel 6.2 i förordning (EG) nr 659/1999, och gav Spanien tillfälle att inkomma med synpunkter inom loppet av en månad från dagen för skrivelsen. Kommissionen mottog inte några synpunkter, förutom en förfrågan om 20 dagars förlängning av tidsfristen för att svara. Spanien inkom alltså inte med några synpunkter på nämnda kommentarer.

VI. BEDÖMNING AV STÖDET

VII. KARAKTÄREN AV STATLIGT STÖD

(61) Kommissionen påminner om att åtgärdernas skattemässiga karaktär är oväsentlig vid tillämpningen av gemenskapsbestämmelserna om statligt stöd, eftersom artikel 87 tillämpas på stödåtgärder "av vilket slag de än är". Kommissionen påpekar dock att åtgärderna i fråga måste uppfylla samtliga fyra kriterier som anges i artikel 87 och som utvecklas nedan för att betecknas som ett stöd.

(62) För det första skall åtgärden ge mottagaren en fördel som minskar de kostnader som normalt belastar dennes budget. En sådan fördel kan ges genom olika former av skattelättnader för företaget, bland annat genom nedsättning, helt eller delvis, av skattebeloppet. Den ifrågavarande skattelättnaden på 45 % uppfyller detta villkor, eftersom den erbjuder stödföretagen en nedsättning av skattekostnaden motsvarande 45 % av investeringsbeloppet. Om inte denna skattelättnad på 45 % funnits skulle stödföretaget i själva verket vara tvunget att betala 100 % av den slutgiltiga inkomstskatten. Skattelättnaden på 45 % innebär alltså ett undantag från det tillämpliga allmänna skattesystemet.

(63) För det andra bedömer kommissionen att den nämnda skattelättnaden innebär en förlust av skatteintäkter och därmed är likvärdig med förbrukning av statliga medel i form av skatteutgifter. Detta kriterium tillämpas också på stöd som beviljas av regionala och lokala myndigheter i medlemsstaterna(19). Statens intervention kan vidare ske såväl genom skatteregler i lagar eller andra författningar som genom skatteförvaltningens praxis. I detta fall sker statens intervention genom att skattemyndigheten i Vizcaya tillämpar en lagbestämmelse.

(64) När det gäller det argument som vissa ovan nämnda berörda parter har anfört, enligt vilka det är ett misstag att anse att skattelättnaden på 45 % innebär en förlust av skatteintäkter i förhållande till ett normalt belopp (fastställt av kommissionen) för den skatt som skall betalas, måste vi understryka att den normala skattenivån härrör från skattesystemet i fråga och inte från ett beslut av kommissionen med ett dolt syfte att genomföra en skatteharmonisering. Dessutom måste vi erinra om vad som står i punkt 9 första stycket andra strecksatsen i det nämnda meddelandet 98/C 384/03 om vad som krävs för att räknas som statligt stöd: "För det första måste åtgärden ge mottagarna en fördel som minskar de kostnader som normalt belastar deras budget. En sådan fördel kan ges genom olika former av skattelättnader för företaget, bland annat genom: (...) - total eller partiell nedsättning av skattebeloppet (skattebefrielse, skattekredit osv.)". Detta är just fallet för denna skattelättnad som innebär en partiell nedsättning på 45 %. Det argument som anförts av vissa av de berörda parterna är alltså inte välgrundat.

(65) Åtgärden skall för det tredje snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna. Här måste vi påpeka att en rapport(20) om den baskiska ekonomins beroende av utlandet under perioden 1990-1995 visade att exporten till utlandet ökade(21), inte i absoluta termer, utan främst på bekostnad av exporten till övriga Spanien. Utlandsmarknaden ersatte alltså delvis marknaden i övriga Spanien. Enligt en annan statistisk rapport(22) om Baskiens utlandshandel är exportandelen (förhållandet mellan export och BNP - bruttonationalprodukt) i den baskiska ekonomin, som utgör 28,9 %, högre än i Tyskland och de andra europeiska staterna, vilkas exportandel är kring 20 %. Enligt denna rapport var det ett klart överskott i den baskiska handelsbalansen under perioden 1993-1998. Särskilt under 1998 motsvarades varje 100 pesetas i import av 144 pesetas i export. Sammanfattningsvis är den baskiska ekonomin mycket öppen mot omvärlden och har en kraftig tendens till export av sin produktion. Utifrån dessa egenskaper i den baskiska ekonomin kan man utläsa att de stödmottagande företagen bedriver verksamhet som kan vara föremål för handel mellan medlemsstaterna. Under dessa omständigheter stärker stödet stödföretagens ställning i förhållande till andra konkurrerande företag inom gemenskapshandeln, och påverkar på så sätt handeln. Dessutom förbättras stödföretagens lönsamhet på grund av deras ökade nettoresultat (vinsten efter skatt). Därigenom kan de konkurrera med företag som inte får skattelättnaden, antingen på grund av att de inte har investerat eller för att deras investeringar inte har överstigit tröskelvärdet på 2,5 miljarder pesetas sedan den ifrågavarande skattelättnaden fastställdes.

(66) Med hänsyn till att de berörda skattereglerna i det ifrågavarande fallet har en allmän och teoretisk karaktär, framhåller kommissionen att en analys av denna tilldelning endast kan utföras på denna allmänna och teoretiska nivå. Det går inte att konkretisera den enskilda tilldelningen på en marknad, i en sektor eller till en konkret produkt så som vissa berörda parter gör gällande i de tidigare nämnda kommentarerna. Denna ståndpunkt har ratificerats genom en rättspraxis(23).

(67) Angående kommentarer från vissa berörda parter som vidhåller att påverkan på handeln måste bedömas av kommissionen genom att skattesystemen i sin helhet jämförs, påminner kommissionen om att snedvridningarna av konkurrensen, som är föremålet för detta förfarande enligt artiklarna 87 och 88 i fördraget, kommer av en konkret undantagsbestämmelse som gynnar vissa företag bland de skattskyldiga i medlemsstaten, och inte av skillnaderna mellan medlemsstaternas skattesystem, vilket om så hade varit fallet skulle omfattas av artiklarna 93 till 97 i fördraget.

(68) Vad gäller den specifika karaktären som skall känneteckna statliga stöd, anser kommissionen att den nämnda skattelättnaden på 45 % är specifik eller selektiv i det att den gynnar vissa företag. I själva verket kan bara de företag vars investeringar sedan den 1 januari 1995 överstiger tröskelvärdet på 2,5 miljarder pesetas (15025303 euro) ta del av den ifrågavarande skattelättnaden på 45 %. Alla andra företag, vars investeringar inte överstiger 2,5 miljarder pesetas, kan inte ta del av stödet. Den objektiva karaktären hos det nämnda tröskelvärdet innebär inte att den inte är selektiv, vilket de spanska myndigheterna och vissa berörda parter hävdar, eftersom företag som inte uppfyller villkoret ifråga utesluts.

(69) Kommissionen anser följaktligen att skattelättnaden motsvarande 45 % är specifik på grund av skatteförvaltningens skönsmässiga befogenheter. Kommissionen konstaterar i detta fall att provinsstyrelsen i Vizcaya innehade skönsmässiga befogenheter att avgöra i synnerhet vilka investeringar som skulle få utnyttja skattelättnaden på 45 %, och att besluta investeringsprocessens varaktighet och beredningsfasens varaktighet för de investeringar som kom i fråga för stödet. I detta sammanhang bör framhållas att det inte återfinns någon definition av termerna i den regionala bestämmelse där begreppen investeringsprocess och beredningsfas fastställs. I motsats till begreppet investeringar i materiella anläggningstillgångar, som är definierat i bokföringslagen(24) och andra bestämmelser(25), finns det inte någon ingående och allmänt accepterad definition av begreppen investeringsprocess eller investeringens beredningsfas. I avsaknad av en detaljerad definition har de regionala myndigheterna alltså ett visst bedömningsutrymme för att fastställa det konkreta beloppet i fråga om investeringsprocessen eller beredningsfasen för varje stödmottagare.

(70) Å andra sidan bör det framhållas, att även om kommissionen i ovannämnda beslut 93/337/EEG endast utnyttjade kriteriet specifik sektoriell och regional karaktär som skäl för den specifika och selektiva karaktären hos det stöd som omfattas av denna stödordning, utesluter detta inte att stödet i fråga kan ha en annan specifik karaktär som är förenlig med andra kriterier. Med avseende på statligt stöd är det i själva verket tillräckligt att fastställa ett enda kännetecken för att bedöma om en statlig åtgärd är selektiv eller specifik. Det är följaktligen inte nödvändigt att kommissionen i varje beslut redovisar samtliga kännetecken av specifik art vad beträffar de ifrågavarande statliga åtgärderna, för att de skall kunna betecknas som selektiva. Därför går det inte att godta det argument som framförs i vissa yttranden från berörda parter, att det faktum att den selektiva karaktären i den lägsta investeringströskeln för stödet inte omnämns skulle innebära att kommissionen inte betraktade stödet som selektivt.

(71) Beträffande förekomsten av skatteåtgärder i form av skattelättnader till förmån för investeringar som överskrider en viss bestämd tröskel i andra medlemsstater, har kommissionen inte ansett att de har en specifik karaktär på grund av nämnda tröskel. Detta skulle enligt vissa yttranden från berörda parter utgöra en förutsättning för berättigade förväntningar vad beträffar alla liknande skattelättnader. Kommissionen påpekar emellertid att de stödordningar som omnämns av vissa berörda parter i hög grad skiljer sig från skattelättnaden motsvarande 45 %. Även om vissa stödordningar faktiskt skulle visa sig vara mycket lika varandra utan att kommissionen reagerat, vore det inte befogat att hålla fast vid denna felaktiga uppfattning vad beträffar föreliggande fall. Det kan i detta sammanhang erinras om att enligt domstolens rättspraxis gäller att "En medlemsstats överträdelse av en skyldighet enligt förbudet i artikel 92, kan inte anses vara berättigad genom den omständigheten att även andra medlemsstater underlåter att uppfylla denna skyldighet. Verkningarna av snedvridning i flera former av konkurrensen på handeln mellan medlemsstaterna är inte att dessa upphäver varandra ömsesidigt utan tvärtom att verkningarna kumuleras, vilket ökar de skadliga följderna för den gemensamma marknaden(26)."

(72) Vad beträffar den fråga som ställs i vissa yttranden från berörda parter, huruvida det rör sig om bestämmelser om behörighet eller direkt beviljande av stöd, påpekar kommissionen att i detta fall har de bestämmelser som fastställer skattelättnaden motsvarande 45 % karaktär av stödordning. Som stöd för denna bedömning påminner kommissionen om att stödordning i artikel 1 d i förordning (EG) nr 659/1999 definieras som "varje rättsakt på grundval av vilken individuellt stöd kan beviljas företag som i rättsakten definieras på ett allmänt och abstrakt sätt, utan att några ytterligare genomförandeåtgärder krävs ...". Karaktären av stödordning är emellertid inte på förhand avgörande för om det verkligen föreligger skönsmässiga befogenheter då denna stödordning verkställs, vilket man hävdar i vissa yttranden från berörda parter. De dikretionära befogenheterna vid beviljandet av stöd är beroende av stödordningens konkret specifika art.

(73) Vad beträffar frågan om skattelättnaden på 45 % var berättigad på grund av skattesystemets art eller funktion, vilket de spanska myndigheterna hävdar, vill kommissionen framhålla att det gäller att utröna om skatteåtgärderna i fråga motsvarar de mål som utgör en naturlig del av själva skattesystemet, eller om de tvärtom har andra syften, som förvisso kan vara lagliga, men som inte omfattas av nämnda skattesystem. I detta fall förefaller det som om skattelättnaden på 45 % inte svarar mot de mål som utgör en naturlig del av det spanska skattesystemet, vilket bland annat bygger på principerna om jämlikhet och progressivitet(27), frånsett det huvudsakliga syfte som är en naturlig del av varje skattesystem, nämligen att uppbära intäkter avsedda att finansiera de offentliga utgifterna. I detta avseende bör det framhållas att skattelättnaden på 45 % innehåller en positiv särbehandling av de stora verksamhetsenheterna på bekostnad av andra enheter, som är mindre betydande och har lägre kapacitet, utan att denna särbehandling är befogad utifrån skattesystemets art eller funktion(28). Eftersom de principer som ligger till grund för skattesystemet inte respekteras, kan skattelättnaden på 45 % alltså inte anses vara berättigad utifrån systemets art eller funktion. Kommissionen framhåller också att det faktum att skattelättnaden på 45 % har införts av de regionala myndigheterna som är behöriga i denna fråga, inte heller innebär att den utgör en naturlig del av skattesystemet, i motsats till vad de spanska myndigheterna hävdar.

(74) Vidare anger de spanska myndigheterna i sina yttranden att skattelättnaden på 45 % svarar mot målet att främja den ekonomiska verksamheten. Den uppfyller sålunda målen för den baskiska regeringens industripolitik. Enligt den baskiska regeringens dokument Politica Industrial. Marco general de actividades 1996-1999 (Industripolitik. Allmän ram för verksamheten 1996-1999) är skattepolitiken ett oundgängligt instrument i syfte att främja såväl den ekonomiska utvecklingen som de industriprojekt vars syfte är att föra den industriella utvecklingen i Baskien framåt (s. 131). I kapitlet "Instrumentos de politica fiscal" (Skattepolitiska instrument) hävdar man att den skattemässiga självständighet Baskien åtnjuter också kan innebära att man söker nyskapande metoder för att anpassa skattetrycket, till exempel genom prioriterade projekt eller till och med genom skattemässiga incitament till stora företag (s. 133). Den ifrågavarande skattelättnaden motsvarande 45 % ingår sålunda i en industripolitik vars mål inte utgör en naturlig del av själva skattesystemet.

(75) Kommissionen konstaterar således att skattelättnaden på 45 % enligt de spanska myndigheterna har ett syfte inom ramen för den ekonomiska politiken som inte utgör en naturlig del av själva skattesystemet. Följaktligen är denna skattelättnad inte motiverad på grund av skattesystemets art eller funktion.

(76) Vad beträffar argumentet att det totala skattetrycket är högre i Baskien, vilket har nämnts av flera berörda parter, upprepar kommissionen att det inte är tillämpligt i detta fall, eftersom förfarandet inleddes mot en specifik åtgärd och inte mot skattesystemet som helhet i var och en av de tre baskiska provinserna.

(77) Sammanfattningsvis anser kommissionen att skattelättnaden på 45 % utgör ett statligt stöd i enlighet med artikel 87.1 i EG-fördraget och artikel 61.1 i EES-avtalet, eftersom det ger fördelar, beviljas av staten med hjälp av statliga medel, påverkar handeln mellan medlemsstaterna och snedvrider konkurrensen, på grund av att vissa företag gynnas.

VIII. DEN OLAGLIGA KARAKTÄREN I SKATTELÄTTNADEN PÅ 45 %

(78) Eftersom stödordningen i fråga inte omfattar de spanska myndigheternas åtagande att bevilja stöd i enlighet med de villkor som gäller för stöd av mindre betydelse(29), anser kommissionen att detta stöd inte kan betraktas som sådant enligt bestämmelserna i fråga. I detta avseende bör det framhållas att de spanska myndigheterna aldrig inom ramen för förfarandet har hävdat att det ifrågavarande stödet helt eller delvis skulle ha karaktären av stöd av mindre betydelse. Stödet kan inte heller omfattas av bestämmelserna för stöd av mindre betydelse, i synnerhet som det inte finns några garantier för att tröskeln på 100000 euro inte överskrids. Detta stöd utgör inte heller ett befintligt stöd, eftersom det inte uppfyller villkoren i artikel 1 b i nämnda förordning (EG) nr 659/1999.

(79) Att skattelättnaden på 45 % skulle ha karaktären av befintligt stöd, vilket vissa yttranden från berörda parter vill göra gällande, måste anses uteslutet. Till försvar för detta argument omnämns i vissa yttranden från berörda parter förekomsten av två fall av skattelättnader före införandet av skattelättnaden på 45 %. Vid en granskning av dessa båda stödordningar kan man emellertid konstatera att de på väsentliga punkter skiljer sig från ifrågavarande skattelättnad på 45 %. I den första stödordningen fastställdes mycket riktigt inget tröskelvärde, och i den andra fastställdes tröskeln till 500 miljoner pesetas, vilket väsentligt understiger tröskeln på 2,5 miljarder pesetas. Enligt artikel 1 c i förordning (EG) nr 659/1999 avses emellertid med nytt stöd "allt stöd, det vill säga stödordningar och individuellt stöd, som inte är befintligt stöd, inbegripet ändringar av befintligt stöd". Av detta skäl har skattelättnaden i fråga karaktär av nytt stöd, eftersom den innebär väsentliga ändringar med avseende på ovannämnda stödordningar, samt skall rapporteras i enlighet med artikel 2.1 i nämnda förordning, såvida inte annat anges i de förordningar(30) som antagits om genomförandebestämmelser för artikel 89 i EG-fördraget. Det förefaller dessutom som om de ovannämnda stödordningarna inte heller hade karaktären av befintligt stöd, eftersom de uppenbarligen inte var gällande den 1 januari 1986, det datum då Spanien blev medlem av Europeiska unionen. De uppfyllde följaktligen inte de ovannämnda kriterierna i artikel 1 b i i förordning (EG) nr 659/1999, om att ha införts före det datum då Spanien blev medlem och att fortfarande vara tillämpliga efter detta datum.

(80) Vad beträffar det statliga stöd som inte omfattas av bestämmelserna för stöd av mindre betydelse och som inte utgör befintligt stöd, vidhåller kommissionen att det föreligger skyldighet om förhandsanmälan, i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget och artikel 62.3 i EES-avtalet. De spanska myndigheterna har emellertid inte respekterat denna skyldighet. Kommissionen anser därför att nämnda stöd måste anses vara olagligt. Kommissionen beklagar att de spanska myndigheterna inte fullgjort skyldigheten att på förhand anmäla ifrågavarande stöd.

(81) Vad beträffar det argument som förekommer i vissa yttranden från berörda parter, vilket huvudsakligen gäller den förmodade kränkningen av de berättigade förväntningarna och rättssäkerheten, måste kommissionen avvisa det. Det beror dels på att skattelättnaden på 45 % inte utgör ett befintligt stöd, dels att den aldrig har anmälts i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget, och att kommissionen därför inte har kunnat ta ställning till dess förenlighet med den gemensamma marknaden. Kommissionen anser för övrigt att man inte kan hysa grundade förhoppningar om att skattelättnaden på 45 % skulle vara förenlig med den gemensamma marknaden på grund av att det baskiska skattesystemet redan har ansetts vara förenligt med gemenskapsrätten, i enlighet med beslut 93/337/EEG om stödordningar för investeringar, vilket framhålls i vissa yttranden från berörda parter. I nämnda beslut ansåg kommissionen i själva verket att dessa skatteåtgärder hade karaktär av statligt stöd, och att de därför var underkastade gemenskapsbestämmelserna för statliga stöd (regionala bestämmelser, bestämmelser om små och medelstora företag eller bestämmelser om kumulering och sektorsbestämmelser). Om den ifrågavarande skattelättnaden på 45 % emellertid betraktas som en åtgärd av samma slag som den stödordning som omfattas av ovannämnda beslut från 1993, vilket hävdas i vissa yttranden från berörda parter, skulle den dels ha anmälts i egenskap av nytt statligt stöd, dels anpassats särskilt till de regionala bestämmelserna eller bestämmelserna om små och medelstora företag, bestämmelserna om kumulering och sektorsbestämmelserna. I föreliggande fall kan mottagarna inte åberopa vare sig berättigade förväntningar eller rättssäkerheten beträffande det statliga stödet med avseende på skattelättnaden på 45 %.

Angående de berättigade förväntningarna och rättssäkerheten som berörda parter åberopar, konstaterar kommissionen att den inte har lämnat garantier varken till de spanska myndigheterna eller till de berörda parterna. Dessa kunde därför inte hysa förhoppningar grundade på ifrågavarande stöds laglighet och förenlighet med den gemensamma marknaden. I detta sammanhang bör det erinras om följande: "Av fast rättspraxis följer att rätten att göra anspråk på skydd för berättigade förväntningar tillkommer varje enskild person som befinner sig i en situation av vilken det framgår att gemenskapsadministrationen har väckt grundade förhoppningar (...)(31). Ingen kan dock åberopa en kränkning av principen om skydd för berättigade förväntningar, om myndigheten i fråga inte utfärdat några konkreta garantier". Därför måste argumentet om en kränkning av de berättigade förväntningarna och rättssäkerheten i detta fall lämnas utan avseende.

(82) Kommissionen vill i detta sammanhang även erinra om att den genom sitt beslut 93/337/EEG betraktade vissa skattelättnader som infördes år 1988 i provinserna Álava, Guipúzcoa och Vizcaya som statligt stöd.

IX. BEDÖMNING AV FÖRENLIGHETEN MED DEN GEMENSAMMA MARKNADEN

(83) Inledningsvis upprepar kommissionen karaktären av stödordning i skattelättnaden på 45 %. Med tanke på stödordningars allmänna och abstrakta karaktär, känner kommissionen inte till omständigheterna för de företag som redan beviljats stödet eller som kommer att beviljas det. Därför har kommissionen inte möjlighet att undersöka den särskilda inverkan på konkurrensen som de enskilda företagen har. I detta sammanhang är det tillräckligt att fastställa att några potentiella stödberättigade företag kan få ta del av stöd som inte är anpassade till de gemenskapsbestämmelser som är tillämpliga inom detta område. Kommissionen framhåller också att den i sitt beslut att inleda förfarandet, begärde all betydelsefull information angående stödet och de speciella omständigheterna för varje stödmottagare. De spanska myndigheterna tillhandahöll dock inte några av dessa uppgifter. Därför blir det motsägande att förebrå kommissionen, vilket har gjorts i vissa synpunkter från berörda parter, för bristen på precisering i dess utvärdering, samtidigt som man inte har tillhandahållit de uppgifter som efterfrågats.

(84) Det statliga stödet i form av skattelättnad på 45 % har som effekt att främja stora investeringar som överstiger ett värde av 2,5 miljarder pesetas. Kommissionen påminner angående detta att enligt bilaga I till Riktlinjer om statligt stöd för regionala ändamål (98/C 74/06) kan "skattestöden betraktas som stöd knutna till investeringar när de har dessa som beräkningsunderlag. Dessutom får alla skattestöd tas med i denna kategori om de har beviljats upp till ett tak uttryckt i procent av investeringen". I detta fall verkar skattelättnaden på 45 % kunna uppfylla dessa villkor, åtminstone delvis eftersom dess beräkningsunderlag utgörs av investeringsutgifter och beloppet uppgår till 45 % av investeringen. Av detta skäl anser kommissionen att den ifrågavarande skattelättnaden på 45 % verkar ha karaktären av investeringsstöd då den uppfyller de nämnda villkoren. Det är därför lämpligt att granska den mot bakgrund av gemenskapsbestämmelserna för investeringsstöd.

(85) För att ett statligt stöd skall kunna omfattas av något av de regionala undantagen i artikel 87.3 a och c i fördraget måste regionen vara utmärkt på kartan över regionalstödområden som har rätt till förmånerna i ett av dessa undantag. Vad gäller Vizcayas möjlighet att få stöd, påminner kommissionen om att detta område aldrig har omfattats av undantaget i artikel 87.3 a i fördraget, eftersom BNP per capita(32) av NUTS(33) II i Baskien, där Vizcaya ligger, alltid har varit högre än 75 % av genomsnittet i gemenskapen. Enligt de regionala bestämmelserna(34)(35) uppfylls villkoren för att kunna omfattas av undantaget i artikel 87.3 a i fördraget endast om regionen, enligt NUTS II, har en BNP per invånare som inte överstiger 75 % av genomsnittet i gemenskapen.

(86) När det gäller Vizcayas möjligheter till undantag enligt artikel 87.3 c i fördraget erinrar kommissionen om att två kartor över regionalstödsområden successivt har varit tillämpliga under perioden från den 1 januari 1997 till den 18 mars 2000. För det första den karta som antogs genom beslut av den 26 juli 1995, som gällde från 26 september 1995(36) till den 31 december 1999. Denna karta fastställde att hela Viczaya i fortsättningen skulle vara en region där investeringsstöd för regional utveckling skulle kunna anses förenliga med den gemensamma marknaden enligt undantaget i artikel 87.3 c i fördraget, under förutsättning att de inte översteg maximigränsen på 25 % nettobidragsekvivalent för stora företag. Vad gäller perioden efter detta, påminner kommissionen om att kommissionen i sitt beslut av den 11 april 2000 godkände den spanska kartan över regionalstödsområden för perioden 2000-2006. Enligt denna karta betraktas vissa delar av Vizcaya som en region där stöden till den regionala utvecklingen kan betraktas som förenliga med den gemensamma marknaden i enlighet med undantaget i 87.3 c i fördraget, under förutsättning av stöden inte överstiger maximigränsen på 20 % nettobidragsekvivalent.

(87) Angående små och medelstora företag(37) erinrar kommissionen om att nivån för investeringsstödet enligt gemenskapens riktlinjer för stöd till små och medelstora företag(38) kan överstiga den regionala maximigränsen som gäller för stora företag med 10 %, under förutsättning att summan inte överstiger 30 % nettobidragsekvivalent.

(88) Det är också lämpligt att påpeka att vad gäller statligt investeringsstöd anses investeringskostnader för materiella tillgångar stödberättigade om de följer gemenskapens definitioner av nyinvestering och typberäkningsunderlag(39). Däremot anses inte övriga investeringskostnader som inte följer dessa definitioner, som ersättningsinvesteringar eller kostnader som inte är för mark, byggnader eller inventarier, som tillåtna investeringskostnader. Även om det stämmer att skattelättnaden på 45 % är ett stöd som beviljas vid en investering i nya materiella anläggningstillgångar(40), utesluts inte ersättningsinvesteringar(41) och inte heller kostnader i samband med "investeringsprocesserna" och "investeringar i beredningsfasen". I brist på en exakt definition av dessa termer, kan man inte avfärda att ifrågavarande skattelättnad på 45 % kan tillämpas inte bara på kostnader som ingår i typberäkningsunderlaget, utan även på kostnader i samband med ersättningsinvesteringar eller andra kostnader som inte ingår i detta underlag. Kommissionen anser därför att det skattemässiga stödet kan beviljas vid nyinvesteringar, men också gälla för andra kostnader som inte kan anses följa gemenskapsbestämmelserna i denna fråga, såsom investeringskostnader.

(89) Dessutom erinrar kommissionen om att undantagen som kan utnyttjas i Vizcaya i enlighet med artikel 87.3 i fördraget sedan de regionala riktlinjerna (98/C 74/06) trädde i kraft, inte bara måste följa de nämnda gemenskapsdefinitionerna av nyinvestering och typberäkningsunderlag och de nämnda maximigränserna, utan också skall uppfylla andra villkor. I detta fall måste stöden uppfylla följande villkor: mottagarens insats skall vara lägst 25 % av investeringsbeloppet (punkt 4.2), stödansökan skall lämnas innan investeringsprojekten har inletts (punkt 4.2), investeringen skall upprätthållas under en lägsta period om fem år (punkt 4.10) och stödtaket skall respekteras i händelse av kumulering (punkterna 4.18 till 4.21).

(90) I detta konkreta fall konstaterar kommissionen att skattestöden i form av skattelättnad på 45 % inte är begränsade (under perioden från den 1 januari 1997 till den 31 december 1999) till 25 % nettobidragsekvivalenten för stora företag och inte till 30 % nettobidragsekvivalenten för små och medelstora företag. För perioden från och med den 1 januari 2000 är de inte heller begränsade till 20 % nettobidragsekvivalenten för stora företag eller 30 % nettobidragsekvivalenten för små och medelstora företag. Kommissionen konstaterar också att de stödberättigande kostnaderna kanske inte helt och hållet omfattas av nämnda typberäkningsunderlag då ersättningsinvesteringar inte utesluts och andra kostnader kan vara stödberättigade. Under sådana omständigheter anser kommissionen att en skattelättnad som uppgår till 45 % av investeringarna, som inte följer de regionala gemenskapsbestämmelserna, inte kan anses vara förenlig med den gemensamma marknaden enligt det regionala undantaget i artikel 87.3 c i fördraget.

(91) Stöd för investeringskostnader(42) som inte motsvarar gemenskapsdefinitionen kan inte anses vara investeringsstöd. I enlighet med bilaga I i de nämnda riktlinjerna (98/C 74/06), kan alla slags skattestöd ingå i kategorin investeringsstöd om de uppgår till en viss procent av investeringskostnaderna enligt gemenskapsbestämmelserna. I det fall vi här berör uppgår dock stödbeloppet till en procentandel av investeringskostnaderna som inte motsvarar gemenskapsbestämmelserna. Det är därför detta stöd enligt nämnda bestämmelser inte kan anses vara investeringsstöd. Tvärtom kan detta stöd finansiera nödvändiga och återkommande kostnader som kostnader i samband med ersättningsinvesteringar. Den här typen av löpande eller återkommande kostnader är en typ av kostnader som alla företag har inom ramen för sin löpande drift eller normala verksamhet. Stöd till denna typ av investering ingår således i kategorin driftstöd, som det finns särskilda bestämmelser för.

(92) Angående detta påminner kommissionen om att regionalstöd som har karaktären av driftstöd i princip är förbjudna enligt meddelandet från 1988(43) och de tidigare nämnda riktlinjerna 98/C 74/06. I undantagsfall kan de dock beviljas i regioner som omfattas av undantaget i artikel 87.3 a under specifika omständigheter som fastställs i punkt 6 i det nämnda meddelandet och i punterna 4.15 till 4.17 i nämnda regionala riktlinjer, i yttersta randområden och i regioner med låg befolkningstäthet, när stöden har som mål att kompensera för de höga transportkostnaderna. NUTS III i Vizcaya kan dock inte omfattas av undantaget i artikel 87.3 a i fördraget och beviljandet av nämnda driftstöd är inte heller avhängigt nämnda villkor. NUTS III i Álava har inte heller karaktären av yttersta randområde(44) eller region med låg befolkningstäthet(45). Därför är inslagen av driftstöd i skattelättnaden på 45 % förbjudna, i synnerhet som de varken beviljas i en region som omfattas av undantaget i artikel 87.3 a, i ett yttersta randområde eller i en region med låg befolkningstäthet. I föreliggande fall är stödet därmed oförenligt med gällande bestämmelser.

(93) Kommissionen anser därför att den ifrågavarande stödordningen inte kan anses vara förenlig med gemensamma marknaden i enlighet med undantagen i artikel 87.3 a och 87.3 c i fördraget, eftersom den inte följer de nämnda bestämmelserna för statliga stöd för regionala ändamål.

(94) Vad beträffar investeringar i små och medelstora företag utanför Vizcaya påminner kommissionen om att motsvarande stöd i dessa fall inte kan betraktas som stöd för regionala ändamål. Därför kan det regionala undantaget i artikel 87.3 c i fördraget inte tillämpas på dessa stöd. Detsamma gäller när investeringarna görs av stora företag. I enlighet med gemenskapens riktlinjer om statliga stöd till små och medelstora företag går det dock, när stödmottagaren är ett litet eller medelstort företag, att tillämpa det andra undantaget i artikel 87.3 c, som syftar till att främja vissa verksamheter. I detta sammanhang kan det vara lämpligt att påpeka att förutom att villkoren för att uppfylla definitionen av nyinvestering och de tillåtna kostnaderna för typberäkningsunderlaget fastställs i riktlinjerna, står det också i riktlinjerna att undantaget är tillämpligt på stöden till materiella tillgångar under förutsättning att de inte överstiger 15 % för små företag och 7,5 % för medelstora företag. Kommissionen konstaterar dock att de skattemässiga stöden i form av skattelättnad på 45 % inte begränsas till 15 % bruttobidragsekvivalenter för små företag och 7,5 % bruttobidragsekvivalenter för medelstora företag. Kommissionen konstaterar dessutom att de stödberättigade investeringarna inte helt motsvarar definitionen av nyinvesteringar i punkt 4.2.1 i de nämnda riktlinjerna (96/ C 213/04), och inte heller motsvarar kostnaderna som kan ingå i typberäkningsunderlaget enligt samma punkt 4.2.1, eftersom inte ersättningsinvesteringar eller andra kostnader, som inte ingår i typberäkningsunderlaget, utesluts. Därför anser kommissionen att dessa skattemässiga stöd inte kan anses förenliga med den gemensamma marknaden i enlighet med undantaget i artikel 87.3 c i fördraget gällande utveckling av vissa näringsverksamheter.

(95) Det är också på sin plats att erinra om att de nämnda regionala riktlinjerna 98/C 74/06 i sitt tillämpningsområde inte omfattar sektorerna produktion, bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter och fiske (bilaga I i fördraget) eller kolindustrin. Vad gäller sektorerna transport, stålindustri, varvsindustri, syntetfibertillverkning och bilindustri, tillämpas specialbestämmelser som beskrivs i de nämnda riktlinjerna. Dessutom tillämpas specifika regler på de investeringar som omfattas av de sektorsövergripande rambestämmelserna 98/C 107/05. Därför bör dessa regler beaktas när de ifrågavarande stödens förenlighet granskas, när stödföretaget tillhör en av dessa sektorer eller när investeringen omfattas av de sektorsövergripande rambestämmelserna.

(96) Förutom tillämpningen av undantaget för utveckling av viss näringsverksamhet i artikel 87.3 c i fördraget i de tidigare fallen, är det lämpligt att den eventuella användningen av detta undantag för andra syften undersöks. Kommissionen konstaterar att skattelättnaden på 45 % inte har som syfte utveckling av en ekonomisk verksamhet enligt artikel 87.3 c i fördraget, särskilt utveckling av åtgärder för små och medelstora företag, forskning och utveckling, miljöskydd, sysselsättningsskapande eller utbildning i överensstämmelse med respektive gemenskapsbestämmelser. Under dessa omständigheter kan nämnda skattemässiga stöd inte omfattas av undantaget om utveckling av vissa verksamheter i artikel 87.3 c utifrån de nämnda syftena.

(97) Den ifrågavarande skattelättnaden på 45 %, som inte har någon sektoriell restriktion, kan beviljas utan begränsning till företag i de känsliga sektorer som lyder under specifika gemenskapsbestämmelser som de som är tillämpliga på produktion, bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter i bilaga I i fördraget, samt fiske, kolindustri, stålindustri, varvsindustri, syntetfibertillverkning och bilindustri(46). Kommissionen anser alltså att det skattemässiga stödet i form av skattelättnad på 45 % kanske inte respekterar de nämnda sektoriella bestämmelserna. I så fall uppfyller inte skattelättnaden på 45 % villkoret att inte främja nyproduktion för att inte förvärra problemet med överkapacitet som vanligen drabbar dessa sektorer. Om stödmottagaren hör till de tidigare nämnda sektorerna, anser kommissionen att eftersom stöden inte följer de nämnda sektoriella bestämmelserna är de därigenom oförenliga med den gemensamma marknaden enligt undantaget i artikel 87.3 c i fördraget om främjandet av vissa näringsverksamheter.

(98) Vad beträffar perioden efter den 1 september 1998 anser kommissionen dessutom att det inte kan uteslutas att den investering som stödet gäller omfattas av de sektorsövergripande rambestämmelserna (98/C 107/05)(47). Alla projekt med ett investeringsvärde som överstiger 50 miljoner euro (15 miljoner euro för textil- och konfektionssektorn), med en nivå som överstiger 50 % av den regionala maximigränsen och ett stöd för arbetstillfällen större än 40000 euro (30000 euro för arbetstillfällen i textil- eller konfektionssektorn), liksom investeringsprojekt för vilka det totala stödet överstiger 50 miljoner euro, lyder under villkoren som fastställs i nämnda rambestämmelser. I detta fall skall varje investeringsprojekt förhandsanmälas, enligt artikel 88.3 i fördraget, för att kommissionen skall kunna avgöra vilken maximinivå som är förenlig med den gemensamma marknaden. De ifrågavarande skattemässiga stöden omfattas emellertid varken av anmälningsskyldigheten för de så kallade större projekten, eller av en möjlig minskning av stödnivån beroende på kommissionens bedömning. Kommissionen anser därför att det ifrågavarande skattemässiga stödet är oförenligt med den gemensamma marknaden enligt undantaget i artikel 87.3 c, i de fall då undantaget i artikel 87.3 a i fördraget inte är tillämpligt i Vizcaya.

(99) Då man vid beviljandet av det ifrågavarande stödet inte beaktar stödföretagens ekonomiska och finansiella situation, anser kommissionen att det inte kan uteslutas att stödföretaget är ett företag i svårigheter enligt riktlinjerna (1999/C 288/02)(48). Det är dock föga troligt att skattelättnaden, så som den är utformad, tillämpas på företag i svårigheter, vilket de spanska myndigheterna också framför. Kommissionen konstaterar i detta avseende att beviljandet av det ifrågavarande skattemässiga stödet inte lyder under villkoren som fastställts i nämnda gemenskapsriktlinjer(49). I punkt 20 i nämnda riktlinjer (1999/C 288/02) står följande: "Kommissionen anser att undsättnings- och omstruktureringsstöd kan bidra till utvecklingen av näringsverksamheter utan att påverka handeln i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset, under förutsättning att de villkor som läggs fast i dessa riktlinjer uppfylls. Om inte dessa villkor uppfylls är alltså stöden oförenliga med den gemensamma marknaden." Därför anser kommissionen att dessa skattemässiga stöd för företag i svårigheter inte är förenliga med den gemensamma marknaden i enlighet med undantaget i artikel 87.3 c i fördraget gällande främjande av vissa näringsverksamheter.

Tillämpning av andra undantag

(100) De ifrågavarande stöden som inte kan utnyttja undantagen i artikel 87.3 a och 87.3 c i fördraget kan inte heller utnyttja andra undantag i artikel 87.2 och 87.3. Dessa stöd kan inte betraktas som stöd av social karaktär enligt vad som fastställs i artikel 87.2 a, och de är inte inriktade på att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser i enlighet med 87.2 b i fördraget. De syftar inte heller till att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi, i enlighet med artikel 87.3 b. Slutligen kan de inte heller stödjas på undantaget i artikel 87.3 d, eftersom de inte är avsedda att främja kulturen och bevara kulturarvet.

Sammanfattning

(101) Kommissionen anser att de statliga stöden i form av en skattelättnad motsvarande 45 % inte kan stödja sig på undantaget i artikel 87.3 a i fördraget, eftersom Vizcaya inte omfattas av detta undantag, och inte heller på undantaget i artikel 87.3 c i fördraget om "stöd för att underlätta utveckling av (...) vissa regioner (...)" eftersom de inte uppfyller gemenskapsbestämmelserna för regionalt stöd. Stöden omfattas inte heller av undantaget i artikel 87.3 c beträffande "stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter (...)", eftersom de inte omfattas av de tillämpliga gemenskapsbestämmelserna för små och medelstora företag, och de täcker inte heller viss näringsverksamhet när det gäller stora företag. Stöden kan inte heller baseras på övriga undantag i artikel 87.2 och 87.3 i EG-fördraget, eftersom de inte har karaktären av socialt stöd i enlighet med artikel 87.2 a, och inte heller är avsedda att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser, i enlighet med vad som avses i artikel 87.2 b. De syftar inte heller till att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi, i enlighet med artikel 87.3 b. Slutligen kan de inte heller stödjas på undantaget i artikel 87.3 d, eftersom de inte är avsedda att främja kulturen och bevara kulturarvet. Stöden är därför oförenliga med den gemensamma marknaden.

(102) Eftersom den skattelättnad som inte kan utnyttjas på grund av otillräckligt skattebelopp kan tas i anspråk under de år som följer efter beslutet om beviljande(50), är det möjligt att en del av det skattemässiga stödet ännu inte har utbetalats. Detta stöd är emellertid olagligt och oförenligt med den gemensamma marknaden. De spanska myndigheterna måste därför inställa utbetalningen av de eventuella tillgodohavanden i fråga om skattelättnaden på 45 % som vissa stödmottagare ännu disponerar över.

(103) Vad beträffar det stöd som är oförenligt med den gemensamma marknaden och som redan utbetalats, bör det erinras om att mottagarna enligt de argument som tidigare framlagts inte kan utnyttja gemenskapsrättens allmänna principer, som till exempel principerna om berättigade förväntningar eller rättssäkerhet. Följaktligen finns det inga invändningar mot tillämpningen av artikel 14.1 i ovannämnda förordning (EG) nr 659/1999, som innehåller följande formulering: "Vid negativa beslut i fall av olagligt stöd skall kommissionen besluta att den berörda medlemsstaten skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren". De spanska myndigheterna skall därför vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva det stöd som redan utbetalats i syfte att återställa den ekonomiska situation som mottagarföretagen skulle ha befunnit sig i om de inte hade beviljats det olagliga stödet. Återkrav av stödet skall ske i enlighet med de förfaranden och bestämmelser som fastställs i den spanska lagstiftningen, och omfatta den totala summan av de räntor som har förfallit till betalning från och med datumet för beviljandet till och med det faktiska datumet för återbetalning, beräknat utifrån den referensränta som användes detta datum vid beräkningen av nettobidragsekvivalenten inom ramen för regionalstöd i Spanien(51).

(104) Detta stöd kan inte hänföras till nämnda undantag eller undantaget i 87.3 c i fördraget om "stöd för att underlätta utveckling av (...) vissa regioner" eftersom det inte uppfyller gemenskapsbestämmelserna för regionalt stöd. Stödet omfattas inte heller av undantaget i artikel 87.3 c beträffande "stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter (...)", eftersom det inte omfattas av de tillämpliga gemenskapsbestämmelserna för små och medelstora företag, och det täcker inte heller viss näringsverksamhet när det gäller stora företag. Stödet i fråga, som inte kan utnyttja undantagen i artikel 87.3 a eller 87.3 c, kan inte heller utnyttja de andra undantagen i artikel 87.2 och 87.3. Det kan inte betraktas som ett stöd av social karaktär enligt artikel 87.2 a, och det är inte avsett att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser enligt artikel 87.2 b. Det är inte heller avsett att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi enligt artikel 87.3 b. Slutligen kan det inte utnyttja undantaget i artikel 87.3 d eftersom det inte syftar till att främja kulturen och bevara kulturarvet. Ovannämnda stöd är därför oförenligt med den gemensamma marknaden.

(105) Föreliggande beslut berör stödordningen och skall omedelbart verkställas, vilket innefattar återkrav av det totala individuella stöd som beviljats inom ramen för nämnda stödordning. Kommissionen påminner också om att detta beslut inte utesluter att enskilda stöd helt eller delvis kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden på grund av sin inneboende natur, antingen inom ramen för ett senare beslut av kommissionen, eller genom tillämpning av undantagsbestämmelser.

X. SLUTSATSER

(106) Med beaktande av det föregående konstaterar kommissionen följande:

- Spanien har i Vizcaya olagligen genomfört en skattelättnad på 45 % av investeringarna, i strid med artikel 88.3 i fördraget.

- Skattelättnaden på 45 % av investeringarna är oförenlig med den gemensamma marknaden.

- De spanska myndigheterna måste ställa in utbetalningen av de eventuella tillgodohavanden som vissa stödmottagare kan ha. De spanska myndigheterna skall vidta alla de åtgärder som är nödvändiga för att återkräva det stöd som redan utbetalats i syfte att återställa den ekonomiska situation som mottagarföretagen skulle ha befunnit sig i om de inte hade beviljats det olagliga stödet.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det statliga stöd i form av en skattelättnad på 45 % av investeringarna som Spanien olagligen har genomfört i Vizcaya genom fjärde tilläggsbestämmelsen till Norma Foral nr 7/1996 av den 26 december 1996, som förlängdes utan tidsbegränsning genom den andra bestämmelsen i Norma Foral nr 4/1998 av den 2 april 1998(52), är oförenligt med den gemensamma marknaden.

Artikel 2

Spanien skall upphäva den stödordning som avses i artikel 1 samt den inverkan den fortfarande kan ha.

Artikel 3

1. Spanien skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att från stödmottagarna återkräva det stöd som avses i artikel 1 och som olagligen redan utbetalats till stödmottagarna.

När det gäller stöd som återstår att betala måste Spanien inställa alla utbetalningar.

2. Återkravet skall ske utan dröjsmål och i enlighet med förfarandena i nationell lagstiftning, förutsatt att dessa förfaranden gör det möjligt att omedelbart och effektivt verkställa detta beslut. Det stöd som skall återkrävas skall innefatta ränta som löper från den dag stödet stod till stödmottagarnas förfogande till den dag det har återbetalats. Räntan skall beräknas på grundval av den referensränta som används vid beräkningen av bidragsekvivalenten inom ramen för regionalstöd.

Artikel 4

Spanien skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet.

Artikel 5

Detta beslut riktar sig till Konungariket Spanien.

Utfärdat i Bryssel den 11 juli 2001.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 351, 4.12.1999, s. 29.

(2) Kommissionens beslut 1999/718/EG (EGT L 292, 13.11.1999, s. 1).

(3) Kommissionens beslut 2000/795/EG (EGT L 318, 1.12.2000, s. 36).

(4) EGT L 83, 27.3.1999, s. 1.

(5) EGT C 71, 11.3.2000, s. 8.

(6) Boletín Oficial de Vizcaya, 1.8.2000.

(7) Boletín Oficial de Vizcaya, 30.12.1996.

(8) Norma Foral nr 7/1996 av den 26 december 1996 (tionde tilläggsbestämmelsen).

(9) Norma Foral nr 4/1998 av den 2 december 1998 (tionde tilläggsbestämmelsen).

(10) Det finns ingen exakt definition av vad de spanska myndigheterna menar med "investeringar som genomförs i investeringsprojektets beredningsfas" för tillämpning av det skattemässiga stödet i fråga.

(11) Se punkt 3.2 i gemenskapens riktlinjer om stöd till små och medelstora företag (EGT C 213, 19.8.1992, s. 2) och kommissionens meddelande angående stöd av mindre betydelse (EGT C 68, 6.3.1996, s. 9).

(12) Se bilagan till kommissionens meddelande från 1979 (EGT C 31, 3.2.1979, s. 9).

(13) Se punkt 18 i bilagan till kommissionens meddelande 1979 (EGT C 31, 3.2.1979, s. 9) eller punkt 4.4 i riktlinjer för statligt stöd för regionala ändamål (98/C 74/06).

(14) Kommissionens meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag (EGT C 384, 10.12.1998, s. 3).

(15) Skrivelse från kommissionen till medlemsstaterna SG (89) D/5521 av den 27 april 1989.

(16) EGT L 134, 3.6.1993.

(17) Domstolens domar av den 14 september 1994 i målen C-278/92, C-279/92 samt C-280/92, Spanien mot Europeiska kommissionen, Rec. 1994, s. I-4103.

(18) Tidsfristen för att inkomma med synpunkter var en månad från datumet för uppmaningens publicering i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (den 26 februari 2000).

(19) Domstolens dom av den 14 oktober 1987 i mål 248/84, Tyskland mot kommissionen, Rec. 1987, s. 4013.

(20) Baskiens utlandsberoende under perioden 1990-1995 av Patxi Garrido Espinosa och Mª Victoria García Olea, publicerad av den baskiska regeringens statistikkontor, Euskal Estatistika-Erakundea/Instituto Vasco de Estadística (EUSTAT).

(21) Exporten till utlandet stod för 28,5 % av den totala exporten (inklusive försäljningen till övriga Spanien) 1990 och för 40,8 % fem år senare, 1995.

(22) Statistik över utrikeshandeln i Baskiens självstyrande region för år 1998 utarbetad av EUSTAT.

(23) Se punkterna 48 och 51 i domstolens dom av den 17 juni 1999 i mål C-75/97 ("Maribel"), Belgien mot Europeiska kommissionen, punkterna 80 och 82 i förstainstansrättens dom av den 15 juni 2000 i mål T-298/97, Alzetta, Mauro och andra mot kommissionen, punkterna 54 och 55 i generaladvokaten Ruiz-Jarabos slutsatser av den 17 maj 2001 i mål C-310/99, Italien mot kommissionen samt punkt 31 i generaladvokaten Saggios slutsatser av den 27 januari 2000 i mål C-156/98 Tyskland mot kommissionen: "Så till vida är det för fastställandet av hur ett generellt stödsystem kan inverka på handeln, tillräckligt att det vid en bedömning på förhand skäligen kan anses att denna inverkan kan inträda. Om ett företags ställning (eller som i vårt fall ett obestämt antal företag) stärks genom en stödordning, kan denna förmånliga behandling i princip påverka handeln mellan medlemsstaterna."

(24) Till exempel i de allmänna reglerna för bokföring.

(25) Till exempel i den spanska aktiebolagslagen.

(26) Se skäl 24 i domstolens dom av den 22 mars 1977 i mål C-78/76, Steinike & Weinlig mot Tyskland. I skäl 45 i domstolens dom av den 24 mars 1993 i mål C-313/90 Comité International de la rayonne et des fibres synthétiques m.fl. mot Europeiska kommissionen, klargörs å andra sidan att varken principen om likabehandling eller principen om skydd för berättigade förväntningar kan åberopas som skäl för en upprepad feltolkning av en rättsakt.

(27) Artikel 31 i den spanska konstitutionen.

(28) Se skäl 6 i dom 411/99 vid Baskiens högsta domstol (Tribunal Superior de Justicia del País Vasco) av den 17 maj 1999, mål 907/98, Spanska staten mot Álavas provinsstyrelse (Juntas Generales).

(29) Resultatet av beräkningen av ifrågavarande stöd blir detsamma vare sig det baseras på kommissionens meddelande om stöd av mindre betydelse (EGT C 68, 6.3.1996) eller kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse (EGT L 10, 13.1.2001, s. 30).

(30) Under hela den period som den ifrågavarande stödordningen var i kraft, var inte någon undantagsbestämmelse gällande anmälningsskyldigheten tagen angående tillämpningen av artikel 89 i fördraget.

(31) Förstainstansrättens beslut av den 15 december 1999 i de förenade målen T-132/96 och T-143/96, Freistaat Sachsen m.fl. mot Europeiska kommissionen. REG 1999, s. II-3663, punkt 300.

(32) Bruttonationalprodukt (BNP) per capita uttryckt i köpkraftsstandard.

(33) Nomenklatur för statistiska territoriella enheter.

(34) Referenserna till de regionala bestämmelserna görs, i vissa av följande betänkanden, till riktlinjerna för stöd för regionala ändamål 98/C 74/06 och till tidigare regionala bestämmelser. Under alla omständigheter är uppskattningen av det ifrågavarande stödet detsamma i alla fall.

(35) Se stycke 1 i kommissionens meddelande om metoden för tillämpning av 87.3 a och c i fördraget på regionala stöd (EGT C 212, 12.8.1988, s. 2) och punkt 3.5 i riktlinjer för statligt stöd för regionala ändamål (98/C 74/06).

(36) EGT C 25, 31.1.1996, s. 3.

(37) Som resultat av gemenskapens riktlinjer om stöd till små och medelstora företag (EGT C 213, 19.8.1992, s. 2) eller kommissionens rekommendation av den 3 april 1996 angående definitionen av små och medelstora företag (96/C 213/04).

(38) Gemenskapens riktlinjer om stöd till små och medelstora företag (EGT C 213, 19.8.1992, s. 2) eller gemenskapens riktlinjer om stöd till små och medelstora företag (EGT C 213, 23.7.1996, s. 4).

(39) Se punkt 5 c i bilagan till rådsbeslutet av den 20 oktober 1971 (EGT C 111, 4.11.1971, s. 1), punkt 18 i bilagan till kommissionens meddelande 1979 (EGT C 31, 3.2.1979, s. 9), punkt 4.2.1 i omnämnda Gemenskapens riktlinjer om stöd till små och medelstora företag eller punkterna 4.4 (Med nyinvestering avses en investering i anläggningstillgångar i samband med etablering av en ny anläggning, utökning av kapaciteten vid en befintlig anläggning eller igångssättning av en verksamhet som medför en genomgripande förändring av en befintlig verksamhets produkter eller produktionsprocesser [genom rationalisering, omstrukturering eller modernisering]), 4.5 (Stödet till nyinvestering beräknas som en procentandel av investeringens värde. Detta värde fastställs på grundval av en enhetlig kostnadshelhet [typberäkningsunderlag], som motsvarar följande delar i investeringen: mark, byggnader och inventarier) i riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål (98/C 74/06), (EGT C 74, 10.3.1998, s. 9), och fotnot 23 (Inom transportsektorn får kostnader för förvärv av transportmateriel [rörliga tillgångar] inte ingå i den enhetliga kostnadstotal (typberäkningsunderlaget). Dessa kostnader berättigar således inte till stöd till nyinvesteringar.).

(40) Se bilagan till kommissionens meddelande från 1979 (EGT C 31, 3.2.1979, s. 9).

(41) I fotnot 21 i riktlinjerna (98/C 74/06), preciseras att "Ersättningsinvesteringar omfattas följaktligen inte av detta begrepp. Stöd till den typen av investering hör till kategorin driftsstöd, för vilka reglerna i punkterna 4.15, 4.16 och 4.17 tillämpas".

(42) Det bör påpekas att varken de spanska myndigheterna eller andra berörda parter har bestridit förekomsten av den här typen av investeringskostnader.

(43) Meddelande från kommissionen om metoden att tillämpa artikel 87.3 a och 87.3 c i fördraget på regionalstöden (EGT C 212, 12.8.1988, s. 2).

(44) Det finns inte med i listan över yttersta randområden i artikel 299 i fördraget.

(45) Enligt punkt 3.14 i de regionala riktlinjerna (98/C 74/06).

(46) För gällande sektoriella bestämmelser se, förutom Europeiska gemenskapernas officiella tidning, även webbplatsen för generaldirektoratet för konkurrens på adressen http://europa.eu.int/comm/ competition/state_aid/legislation/

(47) Sektorsövergripande rambestämmelser om regionala stöd till stora investeringsprojekt (EGT C 107, 7.4.1998, s. 7).

(48) Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (94/C 368/05) (EGT C 368, 23.12.1994, s. 12), ersatta sedan 1999 av riktlinjerna (1999/C 288/02) (EGT C 288, 9.10.1999, s. 2).

(49) Bland villkoren för att beviljas stöd finns bland annat villkoret att företaget har en omstruktureringsplan som återställer företagets långsiktiga livskraft.

(50) Vad beträffar de skattelättnader som beviljades i enlighet med Norma Foral nr 22/1994 av den 20 december 1994, är giltighetsperioden begränsad till 9 år. Denna begränsning upphävdes däremot i fråga om de skattelättnader som beviljades i enlighet med senare regionala bestämmelser (normas forales).

(51) Skrivelse från kommissionen till medlemsstaterna SG(91) D/4577 av den 4 mars 1991. Se även domstolens dom av den 21 mars 1990 i mål 142/87, Belgien mot Europeiska kommissionen, Rec. 1990, s. I-950.

(52) Norma Foral nr 4/1998 av den 2 april 1998 (andra bestämmelsen).