KOMMISSIONENS BESLUT av den 18 november 1997 om ett förfarande enligt rådets förordning (EEG) nr 4064/89 (Ärende IV/M.913 Siemens/Elektrowatt) (delgivet med nr K(1997) 3589) (Endast den tyska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (1999/229/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 57 i detta,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer (1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1310/97 (2), särskilt artikel 8.2 i denna,

med beaktande av kommissionens beslut av den 28 juli 1997 om att inleda ett förfarande i detta ärende,

efter samråd med Rådgivande kommittén för koncentrationer (3), och

av följande skäl:

1. Kommissionen mottog den 24 juni 1997 en anmälan om en föreslagen koncentration enligt artikel 4 i rådets förordning (EEG) nr 4064/89 (hädanefter benämnd koncentrationsförordningen) genom vilken företaget Siemens AG (hädanefter benämt Siemens) på det sätt som avses i artikel 3.1 b i förordningen får kontroll över Elektrowatt AG (hädanefter benämnt Elektrowatt). Enligt anmälan genomförs koncentrationen genom förvärv av aktier.

2. Genom skrivelse av den 15 juli 1997 meddelades parterna kommissionens beslut om att genomförandet av den anmälda koncentrationen skall uppskjutas enligt artiklarna 7.2 och 18.2 i förordningen tills ett slutligt beslut har fattats.

3. Efter att ha granskat anmälan fastslog kommissionen att den anmälda transaktionen omfattas av koncentrationsförordningen och ger anledning till allvarliga tvivel beträffande dess förenlighet med den gemensamma marknaden och EES-avtalet. Genom beslut av den 28 juli 1997 inledde kommissionen därför ett förfarande enligt artikel 6.1 c i koncentrationsförordningen.

4. Rådgivande kommittén diskuterade utkastet till beslutet den 24 oktober 1997.

I. PARTERNA

5. Siemens verksamhet omfattar ett stort antal sektorer och är särskilt inriktad på energiproduktion, energiöverföring och energidistribution, anläggningsteknik, framdrivnings-, kopplings- och installationssystem, automatiseringssystem, offentliga kommunikationsnät, privata kommunikationssystem, säkerhetssystem, trafik, fordonsteknik, medicinsk teknik, halvledare, passiva komponenter och rör, elektromekaniska komponenter, informationsteknik och ljusteknik.

6. Elektrowatt är ett schweiziskt holdingsbolag, vars verksamhet via dotterbolagen i Schweiz och Tyskland omfattar elproduktion och elförsörjning, byggteknik, säkerhetssystem och telefonapparater, samt huvudentreprenad för byggnader, fastighetsförvaltning och tekniska tjänster på olika områden.

7. Av Elektrowatts verksamhetsområden tänker Siemens överta

- driftsystem för kommersiella fastigheter (huvudsakligen via Landis & Gyr/Landis & Staefa),

- säkerhetssystem (via Cerberus),

- tekniska tjänster och huvudentreprenad för byggnads- och fastighetsförvaltning,

- tjänster, system, anläggningar och apparater för energiverk,

- produkter, system och tjänster för telefonoperatörer (särskilt telefonapparater för telefonkort eller mynt),

- optiska säkerhetssystem (visual security devices)

Elektrowatts verksamhet på områdena elförsörjning och elnätskoppling skall säljas till andra företag än Siemens.

II. KONCENTRATIONEN

8. Siemens har för avsikt att köpa de aktier som Credit Suisse Group (CSG), Zürich har i Elektrowatt. Innan detta sker kommer Elektrowatts verksamhet på områdena elförsörjning och elnätskoppling att avskiljas och överföras till dotterbolaget Watt AG. Dessa områden skall förvärvas av ett konsortium bestående av tyska och schweiziska energiverk. CSG har för närvarande en andel på 44,9 % i Elektrowatt, medan de övriga aktierna är spridda på många ägare. Före försäljningen av sina aktier till Siemens kommer CSG att lämna ett officiellt anbud till de övriga aktieägarna om att överta alla Elektrowatt-aktier.

9. Samgåendet är en koncentration enligt artikel 3.1 b i koncentrationsförordningen, eftersom Siemens ensamt får kontroll över Elektrowatt. Detta gäller också om CSG:s offentliga anbud om övertagande av de övriga aktierna i Elektrowatt misslyckas och Siemens därför endast kan förvärva CSG:s Elektrowattandel på 44,9 %. Med detta aktieinnehav har CSG haft en majoritet på bolagsstämmorna och därmed den faktiska kontrollen över Elektrowatt, eftersom andelen närvarande röster vid de senaste fyra årens bolagsstämmor låg betydligt under 70 % och på grund av att de övriga aktierna är spridda på många små aktieägare.

III. GEMENSKAPSDIMENSION

10. Siemens och Elektrowatt har en samlad omsättning i världen på över 5 miljarder ecu (Sie-mens 49,98 miljarder ecu och Elektrowatt 4,58 miljarder ecu). Vart och ett av företagen har en omsättning i gemenskapen på över 250 miljoner ecu (Siemens 30,325 miljarder ecu och Elektrowatt 2,27 miljarder ecu). Varken Siemens eller Elektrowatt uppnår mer än två tredjedelar av sin omsättning inom gemenskapen i en och samma medlemsstat. Transaktionen har således en gemenskapsdimension, men utgör inget samarbetsärende enligt EES-avtalet.

IV. BEDÖMNING ENLIGT ARTIKEL 2I KONCENTRATIONSFÖRORDNINGEN

A. RELEVANTA PRODUKTMARKNADER

11. Siemens och Elektrowatts verksamhetsområden överlappar varandra. Företagen delar upp sin verksamhet i följande sektorer:

- Driftsystem för kommersiella fastigheter.

- Byggnadssäkerhetssystem (brandlarmsanläggningar, inbrottsskydd och andra säkerhetssystem).

- Nätstyrningssystem.

- Energimätare, energistyrningsutrustning, sändare och mottagare för radiostyrning.

- Telefonautomater (mynt och telefonkort).

12. Förfarandet inleddes på grund av möjliga konkurrensproblem när det gäller brandlarmsanläggningar, el- och värmemätare, sändare och mottagare för radiostyrning, samt telefonautomater.

1. Driftsystem för kommersiella fastigheter

13. Med driftsystem för kommersiella fastigheter avses mätning, styrning, reglering och överföring i samband med värme-, ventilations- och klimatanläggningar och annan teknisk utrustning i industrifastigheter, som exempelvis utrustning för byggnadsautomatisering. Driftsystemen omfattar således den elektroniska utrustning och de dataanläggningar samt tillhörande komponenter (men inte själva värme-, ventilations- och klimataggregaten) som används för att åstadkomma ekonomisk och energisnål styrning och reglering av driftstekniska anläggningar i industrifastigheter, inbegripet tillverkningen och idrifttagandet av denna driftutrustning och anvisningar till användarna.

14. Man måste skilja mellan marknaden för den egentliga driftutrustningen, marknaderna för de apparater och komponenter (hårdvara) som ingår i utrustningen och marknaden för utrustningens underhåll (4).

a) Apparater och komponenter till driftutrustning för kommersiella fastigheter

15. Apparater och komponenter till driftutrustning för kommersiella fastigheter kan uppdelas i flera olika, ej utbytbara kategorier, t.ex. ledningar, ventiler och ventilmekanismer. Marknaderna för dessa ligger före marknaden för den egentliga driftutrustningen, eftersom denna hårdvara ur utrustningsleverantörernas synvinkel ligger längre bak i produktionskedjan. Endast Elektrowatt har någon nämnvärd verksamhet på marknaderna för dessa apparater och komponenter. Siemens erbjuder praktiskt taget inga apparater och komponenter utöver den egna driftutrustningen. Det är därför i detta sammanhang inte nödvändigt att ytterligare undersöka marknaderna för apparater och komponenter till driftutrustning för kommersiella fastigheter.

b) Driftutrustning för kommersiella fastigheter

16. Marknaden för den egentliga driftutrustningen för kommersiella fastigheter omfattar utveckling och tillverkning av utrustning för styrning och reglering av värme, ventilation och klimat i industrifastigheter, systemens idrifttagande och anvisningar till användarna. Driftutrustning för kommersiella fastigheter utvecklas och levereras så att de uppfyller kundens särskilda krav. De levereras till kunden och tas i drift antingen av tillverkaren själv eller av dennes dotterbolag respektive filialer eller av grossister och installationsföretag. Man kan skilja mellan följande kundgrupper: kontorsbyggnader, sjukhus, skolbyggnader, särskilda industrier och hotell. I hus som endast används för bostadsändamål förekommer däremot normalt ingen komplex driftutrustning.

c) Underhåll av driftutrustning för kommersiella fastigheter

17. Marknaden för underhåll av driftutrustning för kommersiella fastigheter ligger efter marknaden för själva systemen. Denna marknad omfattar skötsel, reparationer, utbyte, driftövervakning och avhjälpande av funktionsstörningar. Utrustningstillverkarna eller deras entreprenörer erbjuder tjänster för underhåll av den "egna" driftutrustningen, framför allt inom ramen för garantin för den utrustning som de själva levererat. Det finns dock också konkurrenter som erbjuder underhåll av "andras" utrustning. Köparna sluter avtal med leverantörerna om det samlade underhållet. Marknaden för underhåll av driftutrustning för kommersiella fastigheter omfattar därför alla nämnda tjänster.

2. Byggnadssäkerhetssystem

18. Byggnadssäkerhetssystem omfattar brandlarms- och inbrottsskyddssystem samt behörighetskontroll och andra säkerhetssystem. Byggnadssäkerhetstekniska anläggningar används huvudsakligen i kontors- och industrifastigheter, på sjukhus och i hotell. Även här måste man skilja mellan marknaderna för apparater och komponenter och marknaderna för de egentliga systemen och anläggningarna samt för deras underhåll.

a) Byggnadssäkerhetstekniska apparater och komponenter

19. Endast Elektrowatt är i nämnvärd omfattning verksamt på marknaderna för byggnadssäkerhetstekniska apparater och komponenter. Siemens tillverkar sådana apparater och komponenter nästan bara för egna behov, och endast i Tyskland förekommer försäljning till andra i liten skala. Siemens och Elektrowatt/Cerberus samlade marknadsandel i Tyskland ligger dock under 15 %. I de övriga medlemsstaterna och EES-länderna ligger Elektrowatts marknadsandelar för apparater och komponenter under 25 %, och här förekommer ingen överlappning. Det är därför i detta sammanhang inte nödvändigt att ytterligare undersöka marknaderna för byggnadssäkerhetstekniska apparater och komponenter.

b) Byggnadssäkerhetsanläggningar: brandlarmsanläggningar, inbrottsskyddsanläggningar och andra byggnadssäkerhetsanläggningar

20. Marknaden för de egentliga byggnadssäkerhetsanläggningarna och dito systemen omfattar skräddarsydd utveckling av anläggningar enligt kundens särskilda önskemål, anläggningarnas installation och idrifttagande samt anvisningar till användarna. Enligt kommissionens undersökningar bildar brandlarmsanläggningarna en egen produktmarknad som är skild från marknaden för inbrottsskyddsanläggningar och andra säkerhetssystem. Anläggningarna fyller olika syften och är ur kundernas synvinkel inte utbytbara. I motsats till andra byggnadssäkerhetsanläggningar föreskrivs brandlarmsanläggningar ofta i lag eller av försäkringsbolagen. I brandlarmsanläggningar tillämpas en annan avkänningsteknik (jonisering, optisk, termisk) än t.ex. i inbrottsskyddsanläggningar (ljud, utraljud, infrarött ljus, radar). Dessutom finns det köpare som uteslutande eller övervägande efterfrågar rena brandlarmsanläggningar, t.ex. sjukhus eller småföretagare.

21. Det finns visserligen vissa integrationstendenser mellan brandlarms- och andra byggnadssäkerhetsanläggningar. I synnerhet större företag, institutioner osv. har som regel behov av både brandvarnare, inbrottsskyddssystem och behörighetskontroll, varvid det är nödvändigt att de olika skyddssystemen så långt möjligt samverkar störningsfritt. För att uppnå detta verkar det dock inte vara nödvändigt att införskaffa brandlarms- och andra säkerhetsanläggningar från samma leverantör, eftersom även anläggningar (eller anläggningsdelar) från olika tillverkare kan fungera ihop. Det är inte helt klart vad kunderna föredrar. Somliga vill helst köpa alla säkerhetssystem av en och samma leverantör medan andra kunder hellre köper av flera olika. Åtminstone de stora leverantörerna kan tillhandahålla både brandlarms-, inbrottsskydds- och andra byggndssäkerhetsanläggningar. Trots integrationstendenserna måste man utgå från skilda produktmarknader för brandlarmsanläggningar å ena sidan och inbrottsskydds- och andra säkerhetsanläggningar å andra sidan.

c) Underhåll av byggnadssäkerhetsanläggningar

22. Det har inte varit möjligt att med säkerhet fastslå, huruvida underhållet av brandlarmsanläggningar, inbrottsskydds- och andra säkerhetssystem bildar en särskild produktmarknad eller om underhållet måste anses tillhöra marknaden för systemen. De säkerhetstekniska anläggningarnas underhåll omfattar skötsel, reparationer, utbyte, driftövervakning och avhjälpande av funktionsstörningar. Ofta är det tillverkaren som står för byggnadssäkerhetsanläggningarnas underhåll. Ur kundens synvinkel är detta för det mesta att föredra, eftersom det har mycket stor betydelse för säkerheten att anläggningarna är pålitliga och fungerar störningsfritt och att fel åtgärdas så fort som möjligt. Det finns dock också en rad andra (mindre) företag som erbjuder underhållstjänster. Det är dock inte nödvändigt att avgöra, huruvida underhållet av byggnadssäkerhetsanläggningarna bildar en fristående marknad, eftersom det inte uppstår några konkurrenssvårigheter vare sig man utgår från en särskild marknad eller ej.

3. Energimätare, radiostyrning, energistyrningsutrustning, nätstyrningssystem (styr- och regleringsteknisk utrustning för energiverk)

23. Styr- och regleringsteknisk utrustning omfattar apparater, system och anläggningar som används dels för att övervaka och styra elektricitetsnätet och andra energinät (nätövervakningssystem) och dels för att mäta och styra energiförbrukningen. All styr- och regleringsteknisk utrustning som ingår i den sistnämnda produktgruppen är visserligen att betrakta som mätteknik, men måste dock delas upp ytterligare beroende på respektive ändamål.

24. Med energimätare avses mekaniska och elektroniska räknare och mätssystem som används för att mäta förbrukningen av el, gas eller värme. Som anförs av parterna bildar el-, gas- och värmemätare var och en för sig en relevant produktmarknad, eftersom de skiljer sig både vad gäller tekniska lösningar och kundgrupper. Energimätare efterfrågas av de olika energiverken, dvs. elektricitets-, gas- och fjärrvärmeverk.

a) Gasmätare

25. Marknaden för gasmätare berörs inte av koncentrationen, eftersom den marknadsandel på 22 % som innehas i Förenade konungariket gäller endast Siemens, medan Elektrowatt inte tillverkar några gasmätare.

b) Elmätare

26. Marknaden för elmätare omfattar mekaniska (ferrarismätare), elektromekaniska (så kallade hybridmätare) och elektroniska mätare. Beroende på användningsområdet kan man skilja mellan elmätare för förenklade tariffer (hushåll och småförbrukare), för industri och för kvalitetssegmentet. Kvalitetssegmentet omfattar tillämpningsområden med särskilt höga tekniska krav (t.ex. mätare för mätning av energiutbytet i högspänningsnät mellan olika energiverk). När det gäller hushåll och små förbrukare, som bara använder lågspänningsel och högst omfattas av två tariffer, används fortfarande i huvudsak mekaniska mätare. Det gäller åtminstone för Central- och Västeuropa utom Frankrike, Nederländerna och Förenade konungariket. I Skandinavien används däremot även i hushållen redan nu mest elektroniska mätare. Vad gäller industrikunder används inom hela EES huvudsakligen elektroniska mätare. I kvalitetssegmentet används uteslutande elektroniska mätare.

27. Elmätare med elektroniska mät- och räkneverk konkurrerar i pris- och funktionshänseende med traditionella ferrarismätare. Eftersom de elektroniska mätarna har fler funktioner täcker de dock ett bredare användningsområde än de mekaniska och elektromagnetiska mätarna. Det är exempelvis lättare att med hjälp av elektroniska mätare omsätta tariffmodeller i praktiken, t.ex. att införa en komplicerad kundtariffering, vilket av de flesta tillfrågade kunder framhålls som en väsentlig fördel. Elektroniska mätare är dessutom mycket känsligare än mekaniska. Vidare påverkas deras funktionsduglighet mindre av spännings-, frekvens- eller temperaturändringar. Ytterligare fördelar med elektroniska mätare jämfört med mekaniska är att de har bättre installationstålighet, tar mindre plats, kan göras multifunktionella (t.ex. kombinerade mätare med mottagare för radiostyrning eller med timer) och att man kan tillämpa kostnadsbesparande avläsningsteknik (fjärrmätning). Som nackdelar kan dock nämnas kortare justeringsintervaller, större felfrekvens och ett inköpspris som än så länge är högre än för mekaniska växel- eller trefasströmmätare enligt Ferraris-principen.

28. Det är dock inte rimligt att avgränsa marknaden ännu mer efter användningsområden, även om man tar hänsyn till skillnaderna mellan mekaniska och elektroniska mätare. Visserligen är det åtminstone i de centraleuropeiska hushållen fortfarande vanligast med ferrarismätare, men den allmänt förväntade tariffdiversifieringen kommer att påskynda spridningen av elektroniska elmätare som nu funnits i 20 år. Att anskaffningspriserna för elektroniska elmätare än så länge är högre än för mekaniska växel- eller trefasströmmätare enligt Ferraris-principen utgör inget principiellt hinder mot att de i större utsträckning också används i hushållen. Ser man till de totala kostnaderna, är det till och med möjligt att det lönar sig ekonomiskt att skaffa elektroniska elmätare, eftersom installations- och administrationskostnaderna för dessa är lägre än för mekaniska. En annan omständighet som talar för elektroniska mätare i stället för mekaniska är att priserna för elektroniska mätare allmänt har gått ned de senaste fem åren på grund av ständiga tekniska förbättringar och på grund av konkurrens från nya aktörer. Enligt köparnas förväntningar kommer denna utveckling att hålla i sig. Kommissionens utgångspunkt är därför att det finns en enhetlig marknad för elmätare som omfattar alla slags mätare, från traditionella ferrarismätare över hybridmätare till elektroniska mätare.

c) Värmemätare

29. Värmemätare används för att mäta och visa förbrukningen och värmeenergi i lägenheter, en- eller flerfamiljshus och i industriella och kommunala byggnader. Som värmemätare används mekaniska (vinghjulsmekanism) ellerelektroniska apparater (ultraljud). De mekaniska mätarna ersätts inom alla områden mer och mer med elektroniska. Kommissionen utgår därför från en enhetlig marknad för värmemätare som omfattar både mekaniska och elektroniska mätare.

d) Energistyrningsutrustning

30. Energystyrningsutrustning omfattar anläggningar för registrering, styrning och övervakning av den förbrukade elektriska energin. Systemen köps i huvudsak av energiverk och större industriföretag som använder dem för att optimera energiförbrukningen. Energistyrningsutrustning kan t.ex. användas för att ta till vara på lågtarifftider och för att undvika höglasttider.

e) Sändare och mottagare för radiostyrning

31. Sändare och mottagare för radiostyrning används för att styra och koppla timregistrerande mätare och elförbrukande apparater. Sändaren installeras på energiverket och mottagaren där mätaren eller apparaterna finns. Sändarna integreras i allt större utsträckning med de mätare som installeras hos elkonsumenterna. Sändare och mottagare för radiostyrning köps huvudsakligen av energiverken.

f) Nätstyrningssystem

32. Med nätstyrningssystem avses utveckling, konstruktion, leverans/installation, skötsel och underhåll av övervakningssystem för offentliga och industriella el-, gas-, vatten- och fjärrvärmenät. Anläggningarna består av datorstyrda, centrala styrenheter (nätstyrenheter) och utrustning som möjliggör fjärrkontroll av geografiskt spridda delar av nätet, t.ex. transformatorstationer, kopplingsutrustning och kraftverk (övervakning via telekommando eller transformatorstationer). Den utrustning som styrs med hjälp av nätstyrningssystem, på elförsörjningsområdet t.ex. kopplingsutrustning, överbelastningsskydd och transformatorer, tillhör inte nätstyrningssystemen. Nätstyrningssystem köps i huvudsak av energiverken.

33. Nätstyrningsutrustning måste skräddarsys efter den enskilda kundens krav, eftersom näten i regel är ett resultat av en historisk utveckling och är olika hos olika kunder beroende på deras verksamhetsinriktning. Det är dock inte motiverat att göra en uppdelning i ytterligare relevanta produktmarknader på grundval av typen av nät som skall styras. eftersom det i princip är samma styrteknik som används i de olika nätstyrningsanläggningarna. På grund av anläggningarnas komplexitet och storlek har leverantören hand om planering, installation och underhåll. Enligt vad kommissionen erfarit finns det inga mindre företag inom nätstyrningssystem som enbart sysslar med underhåll av nätstyrningsanläggningar. Därför utgår kommissionen från en enhetlig marknad för nätstyrningssystem för offentliga och industriella energi-, gas-, vatten- och fjärrvärmenät, vilken omfattar planering, installation och underhåll av anläggningarna.

4. Telefonautomater

34. Telefonautomater är avgiftsbelagda telekommunikationsterminaler för allmänt bruk. Telefonautomater kan delas upp i olika kategorier efter hur avgiften betalas. Det finns således mynttelefoner, telefoner för förbetalda telefonkort och kreditkortstelefoner. Dessutom förekommer kombinerade telefoner, t.ex. telefoner för både mynt och kort eller telefoner som accepterar olika slags kort. Detta innebär dock inte att man kan tala om olika marknader beroende på olika betalningssätt. Alla tillverkare erbjuder automater anpassade till de viktigaste betalningssätten (mynt-, telefonkort- och kreditkortstelefoner). Även köparna efterfrågar normalt telefoner med flera eller alla nämnda betalningsfunktioner. För telefonautomater anpassade till olika betalningssätt gäller därför samma konkurrensvillkor. Det är dessutom troligt att det även i framtiden kommer att efterfrågas telefonautomater som accepterar olika betalningssätt (telefoner för telefonkort och sådana för kreditkort vänder sig åtminstone delvis till olika kundgrupper; mynttelefoner kommer inte heller att försvinna helt).

35. Man måste dock skilja mellan offentliga och privata automater. Offentliga telefonautomater är telefonapparater uppställda på offentlig plats utan tillsyn (utomhus), för det mesta tillgängliga dygnet runt och drivna av telekombolag som fortfarande är statliga eller av sådana privata telefonoperatörer som inom ramen för avregleringen inom telekomsektron har fått tillstånd att driva offentliga telefonnät. Privata telefonautomater är terminaler som drivs av telekombolag eller privata företag och som oftast är uppställda på privata platser inomhus. Normalt är de tillgängliga endast vissa tider och har egna tariffer som ofta är högre än de som gäller för offentliga telefonautomater. Också efter det att telekomsektorn har avreglerats helt kommer det att vara nödvändigt att upprätthålla ett telefonnät bestående av offentliga telefonautomater som en del av det offentliga basutbudet. Privata telefonautomater ställs nämligen per definition upp i vinstsyfte och är därför inget lämpligt instrument för att förse befolkningen med en grundläggande försörjning med telefoner som är geografiskt heltäckande.

36. En annan avgörande skillnad mellan offentliga och privata telefonautomater är de extra säkerhetskrav som de offentliga automaterna måste uppfylla. De måste dessutom vara mycket hållfastare än de telefonautomater som ställs up inomhus, där risken för vandalism är betydligt mindre, t.ex. på restauranger, flygplatser och i myndigheter. Därför är tillverkningskostnaderna för offentliga, ej övervakade telefonautomater mycket högre, nämligen två till tre gånger så höga som för privata automater. Kommissionen utgår därför från att det finns olika relevanta produktmarknader för offentliga respektive privata telefonautomater.

a) Offentliga telefonautomater

37. Offentliga telefonautomater är uppställda på offentliga platser, särskilt på gator och torg. Även för redan privatiserade telekombolag gäller fortfarande ofta statliga regler, enligt vilka de är skyldiga att säkerställa den grundläggande försörjningen med telefonautomater i det offentliga rummet. Tillverkningskostnaderna för offentliga telefonautomater är dessutom avsevärt mycket högre än för privata eftersom de förra måste uppfylla särskilda säkerhetskrav. Det är ofta inte heller särskilt lönsamt att driva offentliga telefonautomater på grund av höga kostnader och sjunkande efterfrågan (bl.a. beroende på det ökande antalet mobiltelefoner). Inom denna sektor utgörs tillverkarnas motpart ofta av några få, stora kunder som inte alltid kan eller vill ta beslut enligt marknadsekonomiska kriterier. Marknaden för offentliga telefonautomater domineras i stor utsträckning av dessa kunder som genom för inköpspolitik och sina inköpsbeslut på ett avgörande sätt påverkar marknadsandelarnas fördelning.

b) Privata telefonautomater

38. Marknaden för privata telefonautomater kännetecknas av en helt annan konkurrensstruktur än den för offentliga telefonautomater. Privata telefonautomater drivs av helt olika företag på privata platser. Det kan t.ex. röra sig om restauranger, barer och hotell. Även bensinstationer är tänkbara platser för privata telefonautomatnät. Operatörerna kan själva bestämma om de vill installera privata telefonautomater eller ej, men för att de skall ha något intresse av att göra det måste de kunna räkna med en direkt eller indirekt vinst.

B. GEOGRAFISKT RELEVANTA MARKNADER

1. Driftsystem för kommersiella fastigheter

a) Driftutrustning för kommersiella fastigheter

39. De berörda företagen anses att markanderna för driftsystem för kommersiella fastigheter omfattar hela EES. Som skäl anges att marknaderna är lättillgängliga och att produkterna och tjänsterna i stort sett är identiska inom hela EES. Eventuella skillnader beror enligt företagen snarare på olika specifikationer i beställningarna än på skillnader mellan länderna. Därutöver kan framför allt olika klimatförhållanden enligt parterna föranleda vissa skillnader. Däremot skiljer sig enligt företagen de olika medlemsstaternas rättsliga och administrativa föreskrifter inte så mycket att det kan påverka den gränsöverskridande varuhandeln. Dessutom skall inom kort Europeiska standardiseringsorganisationens (CEN:s) europeiska standarder på området träder i kraft.

40. I sitt beslut om samgåendet mellan Elektrowatt och Landis & Gyr (5) pekade kommissionen på en rad omständigheter som talar för existensen av nationella marknader, dock utan att slutgiltigt avgöra frågan om hur marknaderna skall avgränsas. Enligt kommissionens senaste undersökningar bekräftas i stort sett parternas ståndpunkt. I och med att Europastandarder införs, som också berör produktdokumentationen och bruksanvisningarna, kommer skillnaderna mellan de olika medlemsstaternas regler att bli allt mindre. Tillverkare med världsomfattande verksamhet påpekar dock i detta sammanhang att den framåtskridande standardiseringen leder till olika produktutföranden i USA och EES.

41. Å andra sidan är det fortfarande fördelaktigt att finnas på plats och nära kunden, särskilt när det gäller underhåll. Internationellt verksamma leverantörer kombinerar därför centrala tillverkningsanläggningar och nationella säljorganisationer. Skillnader när det gäller marknadsandelarnas fördelning i de olika medlemsstaterna kan därför förklaras med den närvaro som en rad leverantörer har etablerat i respektive land av historiska skäl. Det hindrar dock inte att man låter marknaden omfatta hela EES. Inom hela EES efterfrågas utveckling och installation av driftutrustning för kommersiella fastigheter. Några större tekniska eller rättsliga hinder föreligger inte. Som redan förmodas i ovannämnda beslut kan man inte heller fästa någon större vikt vid eventuella prisskillnader, eftersom tjänsterna (anläggningarnas installation, underhåll) utförs på platsen, varför priserna kraftigt påverkas av lönekostnaderna, som varierar mycket från land till land. Det är inte rimligt att ytterligare avgränsa marknaden på grundval av speciella geografiska förhållanden som t.ex. klimatet i de sydeuropeiska medlemsstaterna. De stora leverantörerna anpassar sina driftutrustning till de aktuella förhållandena. Liksom är fallet med driftstekniska krav, som skiljer sig mycket åt för olika projekt, berör de klimatrelaterade kraven endast den slutliga utformningen av systemet som helhet och inte dess grundläggande funktioner. Kommissionen anser därför att marknaden för driftutrustning för kommersiella fastigheter omfattar minst hela EES.

b) Underhåll av driftutrustning för kommersiella fastigheter

42. När det gäller underhåll är det som sagt fördelaktigt om leverantören finns på plats, eftersom kunderna vid störningar inte vill mer än en halv dag och i regel inte nöjer sig med telefonrådgivning. Underhållet av driftutrustning för kommersiella fastigheter sköts därför ofta av små företag med nationell verksamhet som inte är kopplade till de internationellt verksamma systemleverantörerna. Kommissionen utgår därför från att marknaderna för underhåll är nationella marknader.

2. Byggnadssäkerhetssystem

43. Enligt parterna är den geografiskt relevanta marknaden för byggnadssäkerhetssystem lika med hela EES. Som skäl anförs att de erbjudna och efterfrågade byggnadssäkerhetsprodukterna i princip är identiska och att skillnaderna hänger ihop med kontrakten och inte med de olika ländernas regler. Dock måste anläggningarna enligt företagen delvis utföras olika på grund av skillnader mellan föreskrifterna i de olika länderna. Å andra sidan finns det redan en europeisk standard på området och snart väntas ytterligare en, vilket enligt parterna skall leda till en ännu större harmonisering.

44. Kommissionens undersökningar styrker att utvecklingen inom Europa på detta område går mot allt större harmonisering. Men det finns fortfarande mycket som tyder på nationella marknader. Framför allt har flera länder egna system för registrering och godkännande av byggnadssäkerhetssystem, vilket gör att produkterna måste registreras och godkännas i varje land.

a) Brandlarmsanläggningar

45. Det finns en Europastandard (EN 54) för brandlarmsanläggningar, som dock måste ses som den minsta gemensamma nämnaren och som normalt inte räcker för att få tillstånd i en medlemsstat. Särskilt i Tyskland, Frankrike och Belgien måste man uppfylla ytterligare nationella krav. I Tyskland t.ex. måste anläggningen godkännas av VDS (Verband der Sachversicherer). I Förenade kungariket, Frankrike, Österrike, Italien, Spanien och Skandinavien gäller särskilda installationsstandarder. Brandlarmsanläggningarna måste överallt anpassas till den nationella brandkårens infrastruktur i Irland och Grekland exempelvis måste den lokala brandkåren tillfrågas redan på planeringsstadiet. Kommissionen utgår därför från att marknaderna för brandlarmsanläggningar fortfarande är nationella marknader.

b) Inbrottsskydds- och andra byggnadssäkerhetsanläggningar

46. Inbrottsskydds- och andra byggnadssäkerhetsanläggningar skall vara CE-märkta överallt inom EU. Själva apparaterna kan då köpas inom hela EU. Men för att apparaterna verkligen skall få användas måste de uppfylla en rad andra krav i de olika länderna. Krav på nationellt godkännande antingen genom myndigheter eller försäkringsorganisationer finns i Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrike, Irland, Nederländerna och Förenade kungariket. I Belgien, Grekland, Frankrike och Irland skall överföringsutrustning dessutom godkännas av landets telekombolag. Vidare måste inbrottsskyddsanläggningarna anpassas till den nationella polisens infrastruktur. Kommissionens slutsats är därför att även marknaderna för inbrotts-, skydds- och andra byggnadssäkerhetsanläggningar fortfarande är nationella marknader.

c) Underhåll av brandlarms-, inbrottsskydds- och andra byggnadssäkerhetsanläggningar

47. Liksom marknaderna för anläggningarna är också eventuella marknader för deras underhåll nationella. Den geografiska närheten till kunden har ännu större betydelse för underhållet än för försäljningen av själva anläggningen, framför allt för att störningar snabbt skall kunna avhjälpas.

3. Energimätare, radiostyrning, energistyrningsutrustning, nätstyrningssystem (styr- och regleringsteknisk utrustning för energiverk)

a) Elmätare

48. Parterna utgår från att EES är den geografiskt relevanta marknaden för elmätare. Som skäl anförs att marknaderna för elmätare ännu för tio år sedan var skyddade nationella marknader med övervägande nationell tillverkning, och att enda möjligheten för företag som Landis & Gyr att driva verksamhet i olika europeiska länder var att hålla sig med egna produktionsanläggningar i tio europeiska stater. Under tiden skall dock förhållandena ha ändrats på ett avgörande sätt. Köparna fäster inte längre någon vikt vid att tillverkaren finns i landet utan kräver kvalitet, service, korta leveranstider, bra funktionssätt och bättre lönsamhet, dvs. ett allmänt bättre förhållande mellan pris och prestanda. Följden är enligt företagen att marknadspriserna i de olika europeiska länderna utvecklas åt samma håll och att tillverkningen i allt större utsträckning sköts av leverantören. Åtminstone när det gäller elmätare skall kostnaderna för att komma in på marknaden ha sjunkit avsevärt. Nationella föreskrifter om godkännande och nationella standarder hindrar enligt företagen inte tillgången till marknaden på något avgörande sätt, eftersom de inte påverkar grundvalarna för mätarnas utveckling och konstruktion.

49. Av kommissionens undersökningar framgår att det redan finns en stark harmoniseringstendens på europeisk nivå när det gäller elmätare. Förutom parterna finns det en rad andra leverantörer med verksamhet i hela Europa eller åtminstone i flera medlemsstater. Att det slovenska företaget Iskra Emeco lyckades komma in på marknaden för elmätare, är också ett tecken på marknadens allt mer internationella prägel. Åtminstone vid större inköp är köparna enligt sektorsdirektivet dessutom förpliktade att genomföra ett upphandlingsförfarande på europeisk nivå.

50. Även om åtminstone de större energiverken genomför sina upphandlingar av elmätare på europeisk nivå, genomförs själva avtalet fortfarande på nationell nivå. Nästan alla leverantörer har därför filialer eller åtminstone en lokal försäljningsagentur i de olika medlemsstaterna, eller så säljs produkterna via någon annan tillverkares försäljningsorganisation i den aktuella medlemsstaten. De tillfrågade köparna framhöll att en nationell filial innebar många samarbetsfördelar, särskilt vad gäller snabb leverans av reservdelar. Somliga såg det till och med som en förutsättning för att de skulle välja en viss leverantör.

51. Vad gäller tekniska standarder för elmätare, måste man skilja på olika bestämmelser. För elmätare gäller Europastandarder, t.ex. EN 60521 för mekaniska växelströmsmätare för aktiv energi av noggrannhetsklass 0,5, 1 och 2, EN 61036 för elektroniska växelströmsmätare för aktiv energi (noggrannhetsklass 1 och 2) och EN 60687 för elektroniska växelströmsmätare för aktiv energi (noggrannhetsklass 0,2 och 0,5) samt EN 601268 för elektroniska växelströmsmätare för reaktiv energi (noggrannhetsklass 2 och 3). Dessutom finns det i många medlemsstater (t.ex. Tyskland, Österrike och Förenade konungariket) nationella tilläggsbestämmelser (t.ex. DIN EN-föreskrifter, BS EN-föreskrifter). Vidare finns det nationella regler för mätare som exempelvis handlar om vilka uppgifter som får tas med när mätvärden visas och överförs.

52. Dessutom måste elmätarna godkännas i alla medlemsstater utom Danmark, Finland och Luxemburg. I Danmark förväntas nationella bestämmelser om godkännande av elmätare träda i kraft i augusti 1998. Vilka krav som måste uppfyllas för godkännandet framgår av de gällande nationella föreskrifterna som ofta kan vara mycket detaljerade och typspecificerade (t.ex. i Tyskland, Nederländerna och Österrike). De nationella reglerna omfattar också justeringsbestämmelser och toleranser för elmätare i syfte att säkerställa mätnoggrannheten och därmed skydda konsumenten. I de olika medlemsstaterna gäller därför olika tider för justeringar och efterjusteringar samt olika toleranser.

53. För förekomsten av nationella marknader talar nödvändigheten av nationella filialer, de särskilda tekniska kraven, de speciella rättsliga bestämmelserna om justering och toleranser och de nationella förfarandena för godkännande. Mot bakgrund av att intresserade köpare genomför upphandlingsförfaranden på europeisk nivå, är det tillsvidare inte nödvändigt att besvara frågan, huruvida marknaderna för elmätare fortfarande är nationella eller ej. Koncentrationen medför nämligen varken inom EES eller på medlemsstatsnivå att en dominerande marknadsställning uppstår eller förstärks.

b) Värmemätare

54. För värmemätare gäller rättsliga ramar och faktiska förhållanden som motsvarar dem för elmätare. Det finns speciella nationella tekniska krav, särskilda rättsliga bestämmelser om justering och toleranser samt nationella förfaranden för godkännande. Åtminstone när det gäller större inköp är köparna enligt sektorsdirektivet å andra sidan skyldiga att genomföra upphandlingsförfaranden på europeisk nivå. Dessutom finns det vid sidan om parterna en rad andra företag med verksamhet i hela Europa eller åtminstone i flera medlemsstater. Huruvida marknaderna för värmemätare fortfarande är nationella eller redan omfattar hela EES, är dock en fråga som tillsvidare kan lämnas öppen. Koncentrationen medför nämligen varken inom EES eller på medlemsstatsnivå att en dominerande marknadsställning uppstår eller förstärks.

c) Sändare och mottagare för radiostyrning

55. Sändare och mottagare för radiostyrning används i de flesta medlemsstaterna. Kommissionens undersökningar peka på att det i stort sett samma krav gäller för detta slags utrustning inom hela Europa. Det finns inga nationella tekniska krav eller regler för godkännande som hindrar tillgången till marknaden. Kommissionen utgår därför från att marknaden för sändare och mottagare för radiostyrning omfattar minst hela EES.

d) Energistyrningsutrustning

56. Enligt kommissionens undersökningar gäller till stor del samma krav för detta slags utrustning inom hela Europa. Olika krav beror för det mesta på företagen och inte på ländernas regler. Det finns inga landsspecifika tekniska krav som hindrar tillgången till marknaden. Kommissionen utgår därför från att marknaden för energistyrningsutrustning omfattar minst hela EES.

e) Nätstyrningssystem

57. Partnera utgår från att EES är den geografiskt relevanta marknaden för nätstyrningssystem. Som skäl anförs att det finns några importhinder för handeln inom EES och att de låga transportkostnaderna gör det ekonomiskt lönsamt att sköta leveranserna från en central produktionsanläggning, vilket enligt parterna framgår av hur de stora tillverkarna lägger upp sin organisation och försäljning. Den internationellt tillämpade adb- och datortekniken gör enligt parterna dessutom att nätstyrningssystemen kännetecknas av en enhetlig industristandard. De kvarvarande nationella kraven för godkännande och de nationella standarderna påverkar inte grundvalarna för vare sig nätstyrningssystemens utveckling eller deras konstruktion, och alla tillverkare uppfyller enligt parterna de nationella specifikationerna. Dessutom förstärker energimarknadernas avreglering och liberalisering prisincitamenten för köparna att inte längre ta hänsyn till nationella inköpspreferenser. I samband med avregleringen av marknaden för nätkomponenter skall kommissionen enligt parterna i sitt beslut av den 3 september 1996 i ärende IV/M.706 GEC Alsthom NV/AEG (6) redan ha konstaterat en jämförbar effekt i samband med avregleringen av marknaden för nätkomponenter i elförsörjningsanläggningar.

58. Kommissionens undersökningar bekräftar parternas ståndpunkt. De tekniska standarderna för nätstyrningssystem är i stort sett identiska. I den mån det över huvud taget finns särskilda nationella krav, spelar de inte längre någon avgörande roll. Energiverkens inköpspolitik bygger på upphandlingsförfaranden på europeisk nivå, vilka omfattar planering, genomförande, installation och idrifttagande av kompletta nätstyrningssystem eller delsystem. Det är i första hand produkternas och tjänsternas priser, funktionssätt och kvalitet som är avgörande för inköpsbesluten. Företagsspecifika krav kan dock leda till att kunden knyts till en viss tillverkare, särskilt när befintliga system skall kompletteras eller bytas ut. Detta kan vara en förklaring till skillnaderna mellan marknadsandelarna i de olika medlemsstaterna. Ändå delar både de tillfrågade kunderna och leverantörerna parternas uppfattning. Kommissionen utgår därför från att marknaden för nätstyrningssystem omfattar minst hela EES.

4. Telefonautomater

59. De anmälande parterna anser att den geografiska marknaden för telefonautomater omfattar hela EES. Denna uppfattning motiveras med att den teknik som ligger till grund för telefonautomater i stort sett är densamma världen över. Olika nationella krav eller standarder hindrar enligt parterna inte tillgången till marknaden, eftersom dessa krav inte påverkar grundvalarna för mätarnas utveckling, konstruktion och teknik. De ledande tillverkarna av telefonautomater kan enligt partnera producera apparater som uppfyller nationella krav för godkännande och kundernas önskemål. Olika marknadsandelar i olika medlemsstater har enligt parterna sin historiska förklaring i den inköpspolitik som förts av de oftast statliga telekombolagen i monopolställning. I och med att telekommarknaderna avregleras, kommer detta enligt parterna dock att förlora i betydelse, eftersom det ökande konkurrenstrycket kommer att leda till en mer prismedveten inköpspolitik bland telekombolagen.

a) Offentliga telefonautomater

60. Marknaderna för offentliga telefonautomater hade förr en nationell prägel. De offentliga telefonautomaterna drevs av statliga telekombolag. Det fanns nationella produktspecifikationer som tidigare gjorde det svårt för tillhandahållare av offentliga telefonautomater att erbjuda sina produkter i andra medlemsstater. Beställningar gavs alltid till en liten grupp nationella leverantörer, varför dessa i det egna landet normalt har en stor marknadsandel. Utländska tillverkare var tvungna att etablera dotterbolag i andra medlemsstater för att kunna sälja sina produkter där. Denna inköpspolitik främjade uppkomsten av olika nätspecifikationer för telefonautomater och olika tekniska standarder som fortfarande gäller.

61. I de flesta medlemsstaterna har marknaden för offentliga telefonautomater ännu inte avreglerats (endast i Förenade kungariket, Sverige och Finland). Den präglas fortfarande mycket starkt av de olika telekombolagen (som fortfarande är eller nyss har varit statliga), vilket även gäller för de länder som avreglerat marknaden. Det är telekombolagen som driver alla eller på de avreglerade marknaderna merparten av de offentliga telefonautomaterna, varför de kan fastställa de specifikationer och tekniska standarder för sina telefonautomatnät som tillhandahållarna av telefonautomater måste uppfylla. Dessa specifikationer och tekniska standarder särskilt vad gäller "säkerhetsfilosofin" varierar så mycket från land till land att tillverkarna åtminstone i de stora medlemsstaterna måste utveckla en särskild telefonautomatmodell.

62. Huruvida marknaderna för offentliga telefonautomater totalt fortfarande skall anses vara nationella, är en fråga som tillsvidare kan lämnas öppen. Samgåendet mellan Siemens och Elektrowatt påverkar i konkurrenshänseende endast den tyska marknaden för offentliga telefonautomater. Det räcker därför att undersöka frågan, huruvida Tyskland skall ses som en egen, geografiskt relevant marknad.

63. Strukturen på den tyska marknaden för offentliga telefonautomater kännetecknas av

- att det tyska telekombolaget Deutsche Telekom både förr och nu uteslutande köper sina offentliga telefonautomater av företag som är verksamma i Tyskland,

- att det inte ser ut som om detta förhållningssätt kommer att ändras under den period som omfattas av prognosen, eftersom Deutsche Telekom redan har tilldelat två inhemska tillverkare, nämligen Siemens och Landis & Gyr, uppdraget att utveckla och tillverka det nya korttelefonsystem som skall ersätta den tidigare generationen korttelefoner,

- att det inte genomfördes något upphandlingsförfarande på europeisk nivå i samband med tilldelningen av detta kontrakt 1992, varför det i Tyskland ännu inte förekommer någon riktig europeisk konkurrens i fråga om offentliga telefonautomater; att något upphandlingsförfarande på europeisk nivå inte heller kommer att genomföras under den period som omfattas av prognosen, eftersom uppdraget att utveckla och tillverka det nya korttelefonsystemet redan gått till Siemens och Landis & Gyr.

64. Den nuvarande strukturen på den tyska marknaden för offentliga telefonautomater gör att den måste ses som en särskild, geografiskt relevant marknad när det gäller frågan huruvida koncentrationen medför en dominerande ställning på marknaden som påtagligt skulle kunna hämma en effektiv konkurrens.

b) Privata telefonautomater

65. Även när det gäller privata telefonautomater är skillnaderna mellan de olika EU-medlemsstaterna fortfarande mycket stora vad gäller marknads- och konkurrensvillkor, t.ex. i fråga om telefontätheten. I samtliga medlemsstater utom Italien har marknaden dock redan avreglerats. Visserligen har de olika telekombolagen (som fortfarande är eller nyss har varit statliga) även här fortfarande stora marknadsandelar, men konkurrensen från privata tillverkare ökar. Även för privata nät för telefonautomater krävs det säkerhetsåtgärder, en nätterminal och lämplig mjukvara. Den privata tillhandahållaren kan dock själv välja standard och programvara. En multinationell tillverkare kan därför exempelvis arbeta med samma system i olika länder. Det enda som krävs är att man installerar ett gränssnitt till respektive ledningsnät. Kommissionen utgår därför från att marknaden för privata telefonautomater omfattar minst hela EES.

C. BEDÖMNING

1. Driftsystem för kommersiella fastigheter

a) Driftutrustning för kommersiella fastigheter

66. Både Siemens och Elektrowatt är verksamma på marknaden för driftutrustning för kommersiella fastigheter. Enligt parternas uppskattning uppgår omsättningen på EES-marknaden till ca 1,6 miljarder ecu. Koncentrationen medför att parternas samlade marknadsandel kommer att uppgå till [30 40] % (7*) (Elektrowatts andel är [25 35] % via Landis & Staefa, Siemens [0 10] %).

67. Vid sidan om partnera är Honeywell Inc. USA (hädanefter benämnt Honeywell) och Johnson Controls Inc., USA (hädanefter benämnt Johnson) de viktigaste tillverkarna av driftutrustning för kommersiella fastigheter. Honeywell och Johnson anses vara världens ledande företag på området. I EES har Honeywell och Johnson en marknadsandel på ca [10 20] % respektiv [5 15] %. Andra viktiga konkurrenter är TA Control och Danfoss, som framför allt är verksamma i de skandinaviska länderna, där de enligt kommissionens uppskattning har en marknadsandel på upp till 20 %. Även i andra EES-länder finns det aktiva konkurrenter, vilkas verksamhet ofta är koncentrerad till en eller ganska få medlemsstater med marknadsandelar på upp till mellan 5 och 15 %. Bland dessa kan nämnas Satchwell i Förenade kungariket och Frankrike, Kieback & Peter i Tyskland, Sauter (8) i Tyskland och Frankrike samt Privat i Nederländerna.

68. Marknaden för driftsystem för kommersiella fastigheter överlappas av flera närstående marknader, t.ex. marknaderna för värme, ventilations- och klimatutrustning, samt marknaderna för datorer och mjukvara, elektriska installationssystem, industriella processtyrningssystem och byggnadssäkerhetssystem. Företag med verksamhet på dessa områden är potentiella konkurrenter och några av dem har redan tagit sig in på marknaden.

69. Det är inte troligt att Siemens och Elektrowatt genom samgåendet får en dominerande ställning på marknaden för driftutrustning för kommersiella fastigheter, eftersom det finns en rad konkurrenter som är ledande på världsmarknaden, däribland finansiellt starka företag, och med hänsyn till att det finns fler företag från angränsande områden som kan ta sig in på marknaden.

b) Underhåll

70. Samma sak gäller för marknaden för underhållet av driftutrustning för kommersiella fastigheter. Visserligen sköts underhållet ofta av det företag som levererade respektive installerade systemet, men det finns dessutom företag som specialiserat sig på just underhåll, framför allt små företag med regional verksamhet. Av parterna har endast Elektrowatt/Landis & Staefa någon nämnvärd underhållsverksamhet (med en marknadsandel på [10 20] % i EES). I fråga om underhåll är Siemens verksamhet begränsad till Tyskland och Belgien/Luxemburg med en marknadsandel på [0 10] % respektive [0 10] %.

2. Byggnadssäkerhetssystem

a) Brandlarmsanläggningar

71. Enligt de anmälande parterna uppgår omsättningen på gemenskapsmarknaden för brandlarmsanläggningar till ca 1,8 miljarder ecu. Den största nationella marknaden är Tyskland (omsättning ca 550 600 miljoner ecu), följt av Frankrike (ca 300 miljoner ecu) och Förenade kungariket (ca 250 300 miljoner ecu). Endast i Tyskland och Danmark leder koncentrationen till att marknadsandelar sammanförs i någon nämnvärd omfattning.

72. I Luxemburg, Nederländerna och Österrike har Siemens visserligen en marknadsandel på över 30 %. Elektrowatt har dock ingen verksamhet i dessa länder. Likaså har Elektrowatt marknadsandelar på över 30 % i Finland, Frankrike, Portugal och Sverige, där Siemens inte har någon verksamhet. I dessa länder sammanförs inga marknadsandelar. Det är inte troligt att företaget får en dominerande ställning på marknaden bara för att en potentiell konkurrent faller bort. Det finns heller inget som pekar på att Siemens eller Elektrowatt i dessa länder redan skulle ha en dominerande ställning. På var och en av dessa marknader finns en rad konkurrenter med marknadsandelar på över 10 %, och nya konkurrenter har kommit in på marknaderna, bland annat de amerikanska företagen Tyco och Notifier, varav den sistnämnda anses vara en särskilt aggressiv konkurrent. Situationen på de berörda marknaderna kan därför bedömas på följande sätt:

- Tyskland

73. I Tyskland uppgår Siemens marknadsandel för brandlarmsanläggningar till ca [30 35] %, vilket gör Siemens till det ledande företaget. Elektrowatt/Cerberus har nästan ingen verksamhet alls på denna marknad (marknadsandel [ sedan 1993 den största leverantören av offentliga telefonautomater. Siemens har i och med förvärvet i december 1996 av den spanska tillverkaren Amper Elasa betydligt förbättrat sin egen ställning på marknaden. På den nationella nivån är det enbart i Tyskland som koncentrationen leder till en ökad sammanlagd andel av marknaden för offentliga telefonautomater. Siemens är nämligen förutom i Tyskland endast verksamt i Spanien (genom Amper Elasa), där Elektrowatt endast har en minimal närvaro med [

Artikel 1

På villkor att parterna uppfyller sina åtaganden, vilka återges under skälen 123 132 i detta beslut, skall den anmälda koncentrationen mellan Siemens AG och Elektrowatt AG förklaras förenlig med den gemensamma marknaden och med EES-avtalets funktion.

Artikel 2

Parterna skall underrätta kommissionen om uppfyllandet av det villkor som avses i artikel 1 i detta beslut.

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till

Siemens AG,

Wittelsbacherplatz 2,

D-80333 München.

Utfärdat i Bryssel den 18 november 1997.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 395, 30.12.1989, s. 1, rättad version i EGT L 257, 21.9.1990, s. 13.

(2) EGT L 180, 9.7.1997, s. 1.

(3) EGT C 90, 31.3.1999.

(4) Se kommissionens beslut av den 12 februari 1996, ärende IV/M.692 Elektrowatt/Landis & Gyr, EGT C 69, 7.3.1996, s. 3. Både parterna och deras konkurrenter har i samband med undersökningarna i det aktuella ärendet bekräftat den marknadsavgränsning som tillämpas i det beslutet.

(5) Se fotnot 4.

(6) EGT C 308, 17.10.1996, s. 4.

(7*) Den här utgåvan av beslutet har utformats så att konfidentiella uppgifter inte skall röjas.

(8) Elektrowatt äger 36 % av aktierna i Sauter, men har ingen rösträtt. I sitt beslut i ärendet IV/M.692 Elektrowatt/Landis & Gyr (se fotnot 4), punkt 35, fastslog kommissionen att Elektrowatt inte har något inflytande på Sauter.