KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2020/2100

av den 15 december 2020

om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av ammoniumnitrat med ursprung i Ryssland efter en översyn vid giltighetstidens utgång enligt artikel 11.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (1) (nedan kallad grundförordningen), särskilt artikel 11.2, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDE

1.1 Tidigare undersökningar och gällande åtgärder

(1) Genom rådets förordning (EG) nr 2022/95 (2) (nedan kallad den ursprungliga undersökningen) införde rådet en slutgiltig antidumpningstull på import av ammoniumnitrat som vid tidpunkten för förordningens ikraftträdande klassificerades enligt KN-nummer 3102 30 90 och 3102 40 90 med ursprung i Ryssland (nedan kallat det berörda landet). Efter ytterligare en undersökning, då det fastställdes att tullarna absorberades, ändrades åtgärderna genom rådets förordning (EG) nr 663/98 (3).

(2) Efter en första översyn vid giltighetstidens utgång och en första interimsöversyn i enlighet med artikel 11.2 och 11.3 i förordning (EG) nr 384/96 (4) införde rådet genom förordning (EG) nr 658/2002 (5) en slutgiltig antidumpningstull på 47,07 euro per ton på import av ammoniumnitrat med ursprung i Ryssland som vid tidpunkten för förordningens ikraftträdande klassificerades enligt KN-nummer 3102 30 90 och 3102 40 90.

(3) Därefter gjordes en interimsöversyn av produktdefinitionen enligt artikel 11.3 i förordning (EG) nr 384/96, och genom rådets förordning (EG) nr 945/2005 (6) infördes en slutgiltig antidumpningstull på mellan 41,42 och 47,07 euro per ton på import av gödselmedel i fast form innehållande mer än 80 viktprocent ammoniumnitrat med ursprung i Ryssland som vid tidpunkten för förordningens ikraftträdande klassificerades enligt KN-nummer 3102 30 90, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 och ex 3105 90 91.

(4) Efter en andra översyn vid giltighetstidens utgång och en andra partiell interimsöversyn i enlighet med artikel 11.2 och 11.3 i förordning (EG) nr 384/96 bibehöll rådet genom rådets förordning (EG) nr 661/2008 (7) de gällande åtgärderna. Tullen behölls oförändrad utom för EuroChemkoncernen, för vilken det fasta tullbeloppet uppgick till 28,88–32,82 euro per ton.

(5) Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) godtog genom beslut 2008/577/EG (8) åtagandena om en kvantitativ begränsning från de ryska tillverkarna JSC Acron och JSC Dorogobuzh, som ingår i Acron Holding Company, och från EuroChemkoncernen.

(6) Genom sin dom av den 10 september 2008 (9), såsom den tolkas i domen av den 9 juli 2009 (10), ogiltigförklarade tribunalen förordning (EG) nr 945/2005 i den del som berörde JSC Kirovo-Chepetsky Khimichesky Kombinat (nedan kallat Kirovo), som ingår i OJSC UCC UralChem (nedan kallat UralChem). Genom rådets förordning (EG) nr 989/2009 (11) ändrade rådet förordning (EG) nr 661/2008 i enlighet därmed. För företaget Kirovo gäller följaktligen antidumpningstullen vid tidpunkten för förordningens ikraftträdande (47,07 euro per ton) endast för import av ammoniumnitrat som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 3102 30 90 och 3102 40 90.

(7) Genom beslut 2012/629/EU (12) återkallade kommissionen sitt godtagande av EuroChemkoncernens åtagande, eftersom detta var svårgenomförbart.

(8) Efter en tredje översyn vid giltighetstidens utgång enligt artikel 11.2 i förordning (EG) nr 1225/2009 (13) bibehöll kommissionen genom kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 999/2014 (14) de gällande åtgärderna. Denna undersökning kallas nedan den senaste översynen vid giltighetstidens utgång.

(9) Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/226 (15) om ändring av genomförandeförordning (EU) nr 999/2014 behandlade omstruktureringen av Kirovo som en filial till Uralchem.

(10) Genom kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/415 (16) återkallade kommissionen sitt godtagande av Acron Holding Companys åtagande, eftersom det var svårgenomförbart.

(11) Efter en översyn enligt artikel 11.3 i gewnomförandeförordning (EU) 2018/1722 (17) ändrade kommissionen de gällande åtgärderna. Denna undersökning kallas nedan den senaste interimsöversynen. På grundval av detta ligger det fasta tullbeloppet för närvarande på mellan 28,78 och 32,71 euro per ton.

1.2 Begäran om en översyn vid giltighetstidens utgång

(12) Efter offentliggörandet av ett tillkännagivande om att giltighetstiden för antidumpningsåtgärderna beträffande import av ammoniumnitrat med ursprung i Ryssland snart kommer att löpa ut (18) mottog kommissionen en begäran om en översyn vid giltighetstidens utgång enligt artikel 11.2 i grundförordningen.

(13) Begäran ingavs den 21 juni 2019 av Fertilizers Europe, en europeisk intresseorganisation för tillverkare av gödselmedel (nedan kallad sökanden eller FE), som företrädare för unionstillverkare som svarar för mer än 25 % av unionens totala produktion av ammoniumnitrat.

(14) Begäran motiverades med att åtgärdernas upphörande sannolikt skulle leda till fortsatt och/eller återkommande skadevållande dumpning och skada för unionsindustrin.

1.3 Inledande

(15) Efter att ha slagit fast att det förelåg tillräcklig bevisning för att inleda en översyn vid giltighetstidens utgång meddelade kommissionen den 23 september 2019 genom ett tillkännagivande i Europeiska unionens officiella tidning (19) (nedan kallat tillkännagivandet om inledande) att en översyn vid giltighetstidens utgång enligt artikel 11.2 i grundförordningen skulle inledas.

1.4 Berörda parter

(16) I tillkännagivandet om inledande uppmanades berörda parter att ta kontakt med kommissionen för att delta i undersökningen. Dessutom informerade kommissionen uttryckligen sökanden, andra kända unionstillverkare, exporterande tillverkare, importörer och användare i unionen som den visste var berörda samt de ryska myndigheterna om inledandet av översynen vid giltighetstidens utgång och uppmanade dem att delta.

(17) Alla berörda parter fick tillfälle att lämna synpunkter om inledandet av översynen och att begära att bli hörda av kommissionen och/eller förhörsombudet (Hearing Officer) för handelspolitiska förfaranden.

1.5 Synpunkter på inledandet av undersökningen

(18) Efter inledandet av undersökningen hävdade den ryska intresseorganisationen för tillverkare av gödselmedel (nedan kallad RFPA) att begäran inte innehöll tillräcklig bevisning för att dumpningen eller skadan sannolikt skulle fortsätta eller återkomma om antidumpningsåtgärderna beträffande ryskt ammoniumnitrat upphörde att gälla. RFPA hävdade närmare bestämt att eftersom den ursprungliga begäran om översyn som ingavs den 21 juni 2019 (nedan kallad den ursprungliga begäran om översyn) inte innehöll någon bevisning för att inhemsk försäljning skett utanför normal handel var det olagligt att beräkna dumpningsmarginalen baserat på konstruktionen av normalvärdet. RFPA hävdade vidare att det i begäran om översyn av den 21 juni 2019 inte fanns någon bevisning om dumpning som byggde på en jämförelse mellan faktiska inhemska priser och exportpriser och att sökanden lade till sådan bevisning först i den reviderade versionen av begäran på grundval av en skrivelse om ofullständigt svar från kommissionen.

(19) RFPA hävdade vidare att sökandens kostnadsberäkningar baserades på en överdriven tillverkningskostnad. RFPA hävdade också att beräkningarna av ett konstruerat normalvärde var uppenbart felaktiga, grundade på otillförlitliga, sinsemellan motstridiga, inaktuella och obegripliga uppgifter och enbart uppskattningar från en konsult och att kommissionen inte hade sett över dessa beräkningar noggrant.

(20) Kommissionen inledde översynen vid giltighetstidens utgång på grundval av den begäran om översyn som ursprungligen lämnades in den 21 juni 2019 och kompletterades med ytterligare uppgifter (nedan gemensamt kallad den konsoliderade begäran om översyn). Den konsoliderade begäran om översyn, som utgör grunden för inledandet av denna översyn vid giltighetstidens utgång, lades till de öppna handlingarna och gjordes tillgänglig för berörda parter. I enlighet med punkt 4.1 i tillkännagivandet lämnade sökanden i sin begäran om översyn bevisning för ett normalvärde baserat på faktiska inhemska priser och konstruerade normalvärdet på samma sätt om de inhemska priserna inte skulle anses vara tillförlitliga och återspegla normal handel. Huruvida den ursprungliga begäran om översyn kompletterades med uppskattade normalvärden på grundval av tillgänglig information om faktiska inhemska priser i det berörda landet är irrelevant, eftersom kommissionen inledde översynen vid giltighetstidens utgång på grundval av den konsoliderade begäran om översyn.

(21) När det gäller otillförlitliga uppgifter som sökanden använt i sina påståenden måste en begäran om översyn innehålla tillräcklig bevisning för att motivera inledandet av översynen. Kvaliteten på denna bevisning begränsas med nödvändighet av sökandens förmåga att få tillgång till relevant information som i de flesta fall är konfidentiell. Eventuella felaktigheter i sökandens begäran som avslöjats under undersökningen innebär dock inte att inledandet av denna översyn vid giltighetstidens utgång var olagligt, och kommissionens undersökning i detta fall bekräftade i själva verket att inledandet var berättigat.

(22) Efter utlämnandet av uppgifter upprepade RFPA (20) sitt argument om att ingen begäran om översyn vid giltighetstidens utgång som uppfyllde kraven i artikel 11.2 i grundförordningen hade inkommit inom den lagstadgade tidsfristen. Enligt RFPA är det den ursprungliga begäran om översyn som utgör grunden för inledandet av översynen vid giltighetstidens utgång, vilket innebär att kravet om tillräcklig bevisning ska bedömas med avseende på denna begäran. Acron och de ryska myndigheterna framförde liknande argument efter det slutliga utlämnandet av uppgifter. RFPA hävdade dessutom att unionstillverkarna kunde ha förtydligat den bevisning som lämnats i den ursprungliga begäran om översyn, men att helt ny bevisning om sannolikhet för dumpning eller skada som lämnats in utanför den lagstadgade tidsfristen (dvs. tre månader innan femårsperioden löper ut) inte borde beaktas. I detta sammanhang hänvisade RFPA även till Europeiska ombudsmannens beslut (21) om en tidigare översyn vid giltighetstidens utgång och till förhörsombudets rekommendation till kommissionens avdelningar om att lämna ut den ursprungliga begäran om översyn under den föreliggande översynen.

(23) Kommissionen konstaterar att RFPA inte har framfört några nya argument. Kommissionen erinrar därför om sin ståndpunkt i skäl 20 om att denna översyn vid giltighetstidens utgång inleddes på grundval av den konsoliderade begäran om översyn. Med förbehåll för de klargöranden som sökandena inkom med efter kommissionens skrivelse om ofullständigt svar där sökandena ombads att komplettera sin ursprungliga begäran, anser kommissionen att den version av begäran som ingavs inom tidsfristen på tre månader innehöll tillräcklig bevisning för att motivera inledandet av översynen vid giltighetstidens utgång. Detta överensstämmer med ombudsmannens beslut, där följande anges i de relevanta delarna av beslutet: ”16. Ombudsmannen instämmer i att tremånadersperioden har införts av administrativa skäl, eftersom kommissionen behöver tid på sig för att bedöma de upplysningar som lämnats av sökandena innan den beslutar om huruvida den bör inleda ett förfarande för översyn vid giltighetstidens utgång. Det är logiskt att kommissionen i samband med sina kontroller under detta förfarande kan begära klargöranden och även kompletterande upplysningar från sökandena, vilket leder till en konsoliderad begäran om översyn. 17. Dessa klargöranden och kompletterande upplysningar ersätter dock inte innehållet i den ursprungliga begäran om översyn, utan kompletterar den. Detta innebär i sin tur att kommissionen nödvändigtvis kommer att använda dessa uppgifter i den mening som avses i artikel 6.7 i grundförordningen när den beslutar att inleda en översyn vid giltighetstidens utgång. Faktum är att kommissionen förefaller bekräfta detta när den i yttrandet förklarar att det var begäran om översyn ’tillsammans med de klargöranden som lämnades in i form av en konsoliderad version som utgjorde grunden för (…) inledandet av undersökningen’”

(24) Efter det slutgiltiga utlämnandet av uppgifter hävdade RFPA och de ryska myndigheterna att det faktum att den konsoliderade begäran om översyn utgjorde grunden för inledandet inte styrktes av dokumentationen i undersökningen.

(25) Den konsoliderade begäran om översyn lades till de ärendehandlingar som berörda parter kan begära att få ta del av i inledningsskedet. Det råder ingen tvekan om att begäran om översyn inleddes på grundval av den konsoliderade begäran. Detta bekräftas i avsnitt 4.1, där det tydligt hänvisas till bevisning från den konsoliderade begäran om översyn.

(26) Med hänvisning till artikel 5.3 i grundförordningen hävdade RFPA att kommissionen inte hade undersökt riktigheten och tillförlitligheten hos den bevisning som sökanden lämnat. I det sammanhanget påpekade RFPA även att både den ursprungliga och den konsoliderade begäran endast innehöll påståenden om sannolikhet för fortsatt dumpning, och att kommissionen inte träffade att avgörande om fortsatt dumpning.

(27) Kommissionen konstaterar att detta argument grundar sig på ett missförstånd av syftet med en begäran å ena sidan och syftet med en översyn å den andra. Syftet med en begäran är att motivera inledandet av en översyn vid giltighetstidens utgång på grundval av bevisning som sökanden rimligtvis kan ha tillgång till när det gäller fortsatt eller återkommande skadevållande dumpning. Såsom förklaras ovan innehöll begäran tillräcklig bevisning för detta. Syftet med en översyn vid giltighetstidens utgång är å sin sida att på grundval av de upplysningar som har inhämtats från de olika berörda parterna under översynen fastställa huruvida åtgärdernas upphörande sannolikt skulle innebära att dumpningen och skadan fortsätter eller återkommer. Det är både fullt möjligt och lagligt godtagbart att den bevisning som sökanden har tillgång till visar att det är sannolikt att dumpningen fortsätter, medan det under undersökningen, på grundval av de upplysningar som inhämtas från och kontrolleras med de berörda parterna, fastställs att dumpningen faktiskt kan återkomma. Därför anger kommissionen i punkt 5 i tillkännagivandet om inledande att ”kommissionen har (…) fastslagit att bevisningen för att det finns sannolikhet för dumpning och skada är tillräcklig för att motivera att en översyn vid giltighetstidens utgång inleds. Kommissionen inleder därför en översyn i enlighet med artikel 11.2 i grundförordningen”. I tillkännagivandet om inledande anges dessutom att ”[s]yftet med översynen vid giltighetstidens utgång är att avgöra om det är sannolikt att dumpningen av den produkt som översynen gäller med ursprung i det berörda landet och skadan för unionsindustrin fortsätter eller återkommer om åtgärderna upphör att gälla”. Att det finns bevisning för fortsatt dumpning är således tillräckligt för att inleda en undersökning av huruvida dumpningen fortsätter eller återkommer. Detta påstående avvisas därför.

(28) RFPA och Acron hävdade, med hänvisning till den rapport från WTO:s panel som överlämnades den 24 juli 2020 (22) (nedan kallad DS494-rapporten), att i) den tidigare översynen vid giltighetstidens utgång i detta fall inte borde ha inletts på grund av att det inte fanns tillräcklig bevisning för sannolikhet för dumpning och att kommissionen därför borde upphäva antidumpningsåtgärderna avseende ammoniumnitrat från Ryssland och ii) denna översyn vid giltighetstidens utgång är behäftad med samma fel som den tidigare översynen och därför inte borde ha inletts. I detta sammanhang hänvisade både RFPA och Acron vid upprepade tillfällen till den begäran om översyn som ingavs den 21 juni 2019 och till brister i bevismaterialet. RFPA och de exporterande tillverkarna upprepade liknande påståenden efter det slutliga utlämnandet av uppgifter.

(29) RFPA:s och Acrons synpunkter måste avvisas av följande skäl: För det första är slutsatserna i DS494-rapporten föremål för ett överklagandeförfarande och panelens slutsatser är därför inte slutgiltiga. För det andra bygger inledandet av denna översyn vid giltighetstidens utgång såsom förklaras i skäl 20 inte enbart på de uppgifter som mottogs i den ursprungliga begäran om översyn av den 21 juni 2019 utan också på ytterligare kompletterande bevisning som sökanden lämnade före inledandet av undersökningen och som dessutom ingick i den konsoliderade begäran om översyn (som innehöll bevisning för ett normalvärde baserat på faktiska inhemska priser samt ett konstruerat normalvärde ifall de inhemska priserna inte skulle anses vara tillförlitliga).

(30) RFPA hävdade också att dess rätt till försvar hade åsidosatts på grund av kommissionens vägran att ge tillgång till en fullständig version av vissa bilagor till begäran om översyn.

(31) Alla begäranden om tillgång till handlingar i ärendet från de berörda parterna, inklusive RFPA, har granskats omsorgsfullt. Kommissionen såg till att reviderade och meningsfulla icke-konfidentiella versioner av de omtvistade handlingarna, inklusive bilagorna till begäran om översyn, tillhandahölls parterna.

1.6 Stickprovsförfarande

(32) I tillkännagivandet om inledande angav kommissionen att den kunde komma att göra ett urval bland de berörda parterna enligt artikel 17 i grundförordningen.

1.6.1 Stickprovsförfarande avseende unionstillverkare

(33) I tillkännagivandet om inledande meddelade kommissionen att den hade gjort ett preliminärt urval av unionstillverkare. I enlighet med artikel 17.1 i grundförordningen gjorde kommissionen urvalet på grundval av den största representativa försäljningsvolym som rimligen kunde undersökas inom den tid som stod till förfogande, med beaktande även av det geografiska läget. Tre unionstillverkare ingick i detta urval. De unionstillverkare som ingick i urvalet stod för 40 % av produktionsvolymen för de företag som gett sig till känna i samband med fastställandet av representativitet och för omkring 35 % av den uppskattade totala tillverkningen i unionen. Kommissionen uppmanade berörda parter att lämna synpunkter på det preliminära urvalet.

(34) Flera berörda parter inkom med synpunkter på det preliminära urvalet. Kommissionen beaktade synpunkterna och redogjorde i den not som lades till den öppna akten den 14 oktober 2019 för skälen till att dessa synpunkter inte kunde godtas. Det ursprungliga urvalet bibehölls därför.

(35) Flera berörda parter upprepade sina påståenden och lämnade ytterligare påståenden om urvalet av unionstillverkare efter tidsfristen för att lämna synpunkter och efter det att deras inledande synpunkter hade behandlats i noten till den öppna akten.

(36) Två berörda parter upprepade sitt påstående att urvalet av unionstillverkare inte var representativt och begärde att två unionstillverkare som i en annan undersökning av blandningar av karbamid och ammoniumnitrat (det s.k. UAN-ärendet) (23) hade fastställts lida skada skulle uteslutas. De hävdade att ammoniumnitratlösning var en halvfärdig produkt som används för både ammoniumnitrat och karbamidammoniumnitrat. Därför skulle skada avseende en produkt automatiskt leda till skada avseende båda produkterna. Dessutom produceras ammoniumnitrat med samma utrustning, och därför finns det bara en gemensam produktionskostnad. Om produktionslinjen för ammoniumnitrat underutnyttjas på grund av minskad produktion och försäljning av karbamid och ammoniumnitrat kommer den högre fasta kostnaden följaktligen att påverka lönsamheten för ammoniumnitrat för både fri och företagsintern användning. Det finns därför inget sätt att fördela en enda mikroekonomisk indikator mellan ammoniumnitrat som används på den fria respektive på den företagsinterna marknaden.

(37) Kommissionen instämde inte i detta påstående. I alla undersökningar fördelas kostnaderna endast på den undersökta produkten. Om det inte fanns några möjligheter att korrekt och på ett rimligt sätt fördela tillverkningskostnaden för vertikalt integrerade tillverkare skulle de uppgifter som lämnas av varje sådan tillverkare i en undersökning kunna ifrågasättas (inklusive de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna i Ryssland i denna undersökning). Det är därför kommissionens gängse praxis att alla ekonomiska indikatorer tydligt hänvisar till produkten i fråga, inklusive indikatorn för produktionskostnaden. När kommissionen kontrollerade de berörda vertikalt integrerade unionstillverkare som ingick i urvalet såg den därför till att det gjordes en tydlig åtskillnad mellan kostnaderna för varje produkt som tillverkades inom dessa företag. Parternas argument avvisades därför.

(38) En berörd part hävdade att det inte är vanligt bland unionstillverkarna av ammoniumnitrat att tillverka både ammoniumnitrat och karbamid och ammoniumnitrat. Detta äventyrar urvalet och gör det inte representativt.

(39) De två unionstillverkare som ingick i urvalet är två av de tre största tillverkarna av ammoniumnitrat i unionen sett till de tillverknings- och försäljningsvolymer som rapporterades i samband med fastställandet av representativitet. Detta faktum motsäger påståendet att tillverkning av både ammoniumnitrat och karbamid och ammoniumnitrat inte är vanligt förekommande bland EU:s tillverkare av ammoniumnitrat och inte skulle vara representativ eller typisk för unionsindustrin. Partens argument avvisades därför.

1.6.2 Stickprovsförfarande avseende importörer

(40) För att kommissionen skulle kunna avgöra om ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i så fall göra ett urval ombads alla icke-närstående importörer att lämna de uppgifter som angavs i tillkännagivandet om inledande.

(41) Inga importörer gav sig till känna för att lämna in de uppgifter som angavs i tillkännagivandet om inledande.

1.6.3 Stickprovsförfarande avseende exporterande tillverkare

(42) Med tanke på det uppenbart stora antalet exporterande tillverkare i Ryssland angav kommissionen i tillkännagivandet om inledande att den skulle kunna komma att tillämpa ett stickprovsförfarande.

(43) För att kunna avgöra om ett stickprovsförfarande var nödvändigt, och i så fall göra ett urval, ombad kommissionen alla kända exporterande tillverkare i det berörda landet att lämna de uppgifter som efterfrågades i tillkännagivandet om inledande. Bland dessa ingick försäljningsvolym och värde, produktionsvolym och produktionskapacitet. Kommissionen uppmanade dessutom Rysslands delegation vid Europeiska unionen att nämna och/eller kontakta eventuella andra exporterande tillverkare som skulle kunna ha intresse av att delta i undersökningen.

(44) Åtta exporterande tillverkare i det berörda landet, som stod för praktiskt taget hela den ryska tillverkningen av ammoniumnitrat, lämnade den begärda informationen och gick med på att ingå i urvalet. Enligt artikel 17.1 i grundförordningen valde kommissionen ut tre exporterande tillverkare som rimligen kunde undersökas inom den tid som stod till förfogande. Dessa tillverkare var både de största tillverkarna och de största exportörerna under översynsperioden.

(45) Enligt artikel 17.2 i grundförordningen genomfördes samråd med alla kända berörda exporterande tillverkare och myndigheterna i det berörda landet om urvalet. Inga synpunkter lämnades. Kommissionen beslutade därför att behålla det preliminära urvalet och alla berörda parter informerades om det slutgiltiga urvalet.

(46) Kommissionen valde ut följande tre exporterande tillverkare för urvalet: — Uralchem JSC (inklusive Berezniki Azot och Kirovo-Chepetsk Chemical works) (nedan kallat Uralchem) — Eurochemkoncernen (Joint Stock Company Nevinnomyssky Azot, Joint Stock Company Azot) (nedan kallad Eurochem) — Acron-koncernen (PJSC Acron, PJSC Dorogobuzh) (nedan kallad Acron)

(47) Urvalet stod för 65 % av den rapporterade ryska tillverkningen av ammoniumnitrat i volym under översynsperioden, baserat på svaren på stickprovsfrågeformulären. I urvalet ingick två exporterande tillverkare, Acron och Eurochem, som hade exportförsäljning av den produkt som översynen gäller till unionen under översynsperioden. Det tredje företaget i urvalet, Uralchem, exporterade endast ammoniumnitrat till EU som tillverkas av dess filial i Kirovo som inte omfattas av de åtgärder översynen gäller, såsom förklaras i skäl 6.

1.7 Frågeformulär och kontrollbesök

(48) Kommissionen sände frågeformulär till alla unionstillverkare som ingick i urvalet, till alla exporterande tillverkare som ingick i urvalet och till alla kända intresseorganisationer för användare som gav sig till känna efter inledandet.

(49) Svar på frågeformuläret inkom från de tre unionstillverkare som ingick i urvalet, de tre exporterande tillverkare som ingick i urvalet och två användare av den produkt som översynen gäller.

(50) Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som den ansåg vara nödvändiga för fastställandet av sannolikheten för fortsatt eller återkommande dumpning och därav följande skada och för fastställandet av unionens intresse. Kontrollbesök i enlighet med artikel 16 i grundförordningen genomfördes i följande företags/intresseorganisationers lokaler: a) Unionstillverkare: — AB Achema, Litauen — Grupa Azoty Zaklady Azotowe Pulawyu SA, Polen — Yara France SA, Frankrike — Intresseorganisation i unionen: — Fertilizers Europe, Belgien b) Exporterande tillverkare i Ryssland: — Eurochem Group AG (Joint Stock Company Nevinnomyssky Azot (Nevinka), Joint Stock Company Azot (NAK) och den inhemska handlaren Eurochem Trading RUS LLC) — Acron-koncernen (PJSC Acron, PJSC Dorogobuzh, inhemska handlare – Agronovas) c) De exporterande tillverkarnas närstående handlare. — Eurochem Trading GmbH, Schweiz och EuroChem Agro GmbH, Tyskland

(51) På grund av covid-19-pandemin och de åtgärder som vidtogs för att hantera utbrottet (nedan kallat tillkännagivandet om covid-19) kunde kommissionen dock inte genomföra kontrollbesök på plats hos alla exporterande tillverkare och deras närstående företag. I stället genomförde kommissionen dubbelkontroller på distans av den information som följande företag lämnade via videokonferens: a) Exporterande tillverkare i Ryssland: — Uralchemkoncernen (inklusive Berezniki Azot, Kirovo-Chepetsk Chemical works och Uralchem Trading House LLC) b) De exporterande tillverkarnas närstående handlare: — Uralchem Trading SIA, Lettland — Acron Switzerland AG, Schweiz

(52) Utöver dubbelkontrollerna på distans dubbelkontrollerade kommissionen de uppgifter som lämnats av de exporterande tillverkarna mot klagomålet och kontrollerade uppgifter från unionsindustrin och andra berörda parter.

1.8 Översynsperiod och skadeundersökningsperiod

(53) Undersökningen av fortsatt eller återkommande dumpning omfattade perioden 1 juli 2018 till 30 juni 2019 (nedan kallad översynsperioden). Undersökningen av de utvecklingstendenser som är relevanta för bedömningen av sannolikheten för fortsatt eller återkommande skada omfattade perioden från och med den 1 januari 2016 till och med utgången av översynsperioden (nedan kallad skadeundersökningsperioden).

2. PRODUKT SOM ÖVERSYNEN GÄLLER OCH LIKADAN PRODUKT

2.1 Produkt som översynen gäller

(54) Den produkt som är föremål för översyn är densamma som i den senaste interimsöversynen, nämligen gödselmedel i fast form innehållande mer än 80 viktprocent ammoniumnitrat, som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 3102 30 90, ex 3602 00 00, 3102 40 90, ex 3102 29 00, ex 3102 60 00, ex 3102 90 00, ex 3105 10 00, ex 3105 20 10, ex 3105 51 00, ex 3105 59 00 och ex 3105 90 20 (Taric-nummer 3102290010, 3102600010, 3102900010, 3105100010, 3105100020, 3105100030, 3105100040, 3105100050, 3105201030, 3105201040, 3105201050, 3105201060, 3105510010, 3105510020, 3105510030, 3105510040, 3105590010, 3105590020, 3105590030, 3105590040, 3105902030, 3105902040, 3105902050, 3105902060, 3602000010) och som har sitt ursprung i Ryssland (nedan kallad den produkt som översynen gäller).

(55) Ammoniumnitrat är ett fast kvävegödselmedel som är vanligt inom jordbruket men det används också för industriella ändamål som tillverkning av sprängmedel (t.ex. för gruvdrift). Både ammoniumnitrat för användning inom jordbruket och för tillverkning av sprängmedel omfattas av de gällande antidumpningsåtgärderna. Båda typerna av ammoniumnitrat har samma tekniska och kemiska egenskaper, kan lätt bytas ut mot varandra och betraktas som den produkt som översynen gäller.

(56) Två berörda parter hävdade att produktdefinitionen i denna översyn vid giltighetstidens utgång och åtgärderna borde ses över. Enligt dessa parter ogiltigförklarande domen i Kirovo-målet (24) förordning (EG) nr 945/2005 som utvidgade produktdefinitionen (25) jämfört med den ursprungliga undersökningen. Det fanns därför ingen rättslig grund för att fortsätta att tillämpa antidumpningstullar på dessa produkter. Eftersom ingen skada eller dumpning någonsin hade fastställts för dessa ytterligare produkter (nedan gemensamt kallade stabiliserat ammoniumnitrat) fanns det ingen grund för att undersöka sannolikheten för fortsatt eller återkommande dumpning. Dumpning eller skada fastställdes aldrig för stabiliserat ammoniumnitrat och därför kan varken dumpningen eller skadan fortsätta eller återkomma. De hävdade vidare att det inte fanns tillräcklig bevisning för att genomföra en översyn vid giltighetstidens utgång när det gäller import av stabiliserat ammoniumnitrat, eftersom kommissionens bedömning och definition av unionsindustrin missade tillverkarna av stabiliserat ammoniumnitrat. Efter utlämnandet av uppgifter upprepade Acron argumentet att produktdefinitionen för denna översyn vid giltighetstidens utgång var olaglig eftersom den omfattade blandningar eller stabiliserat ammoniumnitrat.

(57) Genom domen i fråga ogiltigförklarades förordning (EG) nr 945/2005 endast i den mån den berörde en rysk exporterande tillverkare, vilket klargjordes av förstainstansrätten i mål T-348/05 INTP (26). För alla andra ryska producenter fortsätter den tillämpliga produktdefinitionen att vara den som angavs i förordning (EG) nr 945/2005. Partens påstående avvisas därför.

(58) Efter utlämnandet av uppgifter upprepade flera berörda parter (27) påståendet att det inte fanns någon rättslig grund för att tillämpa antidumpningsåtgärder på stabiliserat ammoniumnitrat, eftersom dessa produkter enligt tribunalens dom (28) inte ansågs vara likadana produkter till produkten i den ursprungliga undersökningen.

(59) Såsom tribunalen klargör i mål T-348/05 INTP (29) rörde tribunalens dom av den 10 september 2008 i målet T-348/05 endast en rysk exporterande tillverkare (sökanden). Upphävandet av den förordning som sökanden bestrider begränsas således till sökanden. Påståendet avvisades därför.

(60) RFPA hävdade dessutom att kommissionens bedömning alternativt var felaktig eftersom den inte beaktade stabiliserat ammoniumnitrat i sin analys. Om stabiliserat ammoniumnitrat hade inbegripits i den produkt som översynen gäller och den likadana produkten skulle kommissionen enligt RFPA ha kommit fram till helt andra resultat vad gäller sannolikheten för återkommande dumpning och skada.

(61) Det erinras om att till följd av domen i målet T-348/05 omfattas inte stabiliserat ammoniumnitrat som tillverkas av Uralchems filial i Kirovo av de gällande åtgärderna och ingick därför inte i kommissionens analys av dumpning och skada i det aktuella ärendet. Bortsett från den produkt som tillverkas och exporteras av Kirovo omfattade kommissionens analys i det aktuella ärendet hela den produkt som översynen gäller enligt definitionen i skäl 54, där stabiliserat ammoniumnitrat ingår. RFPA:s påstående måste därför avvisas.

(62) En annan berörd part hävdade att begäran om översyn för första gången under de år då tullarna tillämpades avser tillverkarna av ammoniumnitrat av industrikvalitet och att tillverkarna av ammoniumnitrat av industrikvalitet i unionen borde ha ingått i den påstått skadelidande inhemska industrin under den ursprungliga undersökningen. Eftersom de inte ingick i den inhemska industrin vid den tidpunkten konstaterades ingen skada vid något tillfälle för tillverkarna av ammoniumnitrat av industrikvalitet i unionen. Inga antidumpningstullar bör heller tillämpas på ammoniumnitrat av industrikvalitet. Ammoniumnitrat av industrikvalitet bör också uteslutas från den produkt som översynen gäller.

(63) Detta påstående är ogrundat. Ammoniumnitrat som används för industriella ändamål, och därmed den industri som tillverkar det, har hela tiden omfattats av undersökningarna och åtgärderna i den mån som det motsvarar definitionen av den produkt som översynen gäller. Det faktum att produkttyperna kan ha olika slutanvändning är irrelevant så länge produkten fortfarande omfattas av definitionen av ”den produkt som översynen gäller”. Detta påstående avvisas därför.

2.2 Likadan produkt

(64) Undersökningen visade att följande produkter har både samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper och samma grundläggande användningsområden: — Den produkt som översynen gäller. — Den produkt som tillverkas och säljs på hemmamarknaden i Ryssland. — Den produkt som tillverkas och säljs i unionen av unionsindustrin.

(65) Kommissionen fastställde att dessa produkter är likadana produkter i den mening som avses i artikel 1.4 i grundförordningen.

3. SANNOLIKHET FÖR ATT DUMPNINGEN FORTSÄTTER ELLER ÅTERKOMMER

3.1 Inledande anmärkningar

(66) I enlighet med artikel 11.2 i grundförordningen undersökte kommissionen om de gällande åtgärdernas upphörande sannolikt skulle leda till en fortsatt eller återkommande dumpning.

3.2 Sannolikhet för fortsatt dumpning

(67) När det gäller unionens export sålde de exporterande tillverkare som ingick i urvalet endast obetydliga volymer till kunder i unionen under översynsperioden. Som nämns i skäl 47 var det endast Acron och Eurochem som hade exportförsäljning till unionen under översynsperioden. Denna försäljning skedde antingen direkt eller via närstående handlare som var etablerade i Schweiz och i unionen. Den tredje tillverkaren som ingick i urvalet, Uralchem, exporterade endast stabiliserat ammoniumnitrat till unionen som tillverkas av dess filial i Kirovo och som inte omfattas av de gällande åtgärderna.

(68) När det gäller konkreta volymer gällde merparten av importen till unionen från Ryssland under översynsperioden, som uppgick till [50 000–100 000] ton enligt de uppgifter som rapporterats av Uralchem och i linje med de uppgifter som hämtats från databasen (30) enligt artikel 14.6, stabiliserat ammoniumnitrat som inte omfattas av EU:s antidumpningstull.

(69) Den totala importen av den produkt som omfattas av antidumpningsåtgärderna (och av denna översyn) uppgick således till [38 000–43 000] ton under översynsperioden, vilket motsvarar [0,4–0,8] % av förbrukningen i unionen och [0,3–0,5] % av den ryska tillverkningen av ammoniumnitrat under översynsperioden. Dessutom begränsades denna försäljning till ett litet antal kunder i Baltikum, Finland och Sverige.

(70) Dessa undersökningsresultat grundades på kontrollerade uppgifter från de exporterande tillverkare som ingick i urvalet och utdraget ur databasen enligt artikel 14.6, och de överensstämmer med RFPA:s inlaga om att importen av ammoniumnitrat från Ryssland minskade till försumbara nivåer.

(71) Till följd av detta ansågs den ryska exportförsäljningen till unionen inte vara representativ för det pris (och de kvantiteter) för vilket de exporterande tillverkarna skulle sälja den produkt som översynen gäller till unionen i avsaknad av åtgärder. Under dessa omständigheter anses unionsförsäljningen under översynsperioden inte kunna användas för att bedöma om dumpningen sannolikt skulle fortsätta om antidumpningsåtgärderna upphörde att gälla.

(72) Som svar på utlämnandet av uppgifter hävdade RFPA och Eurochem med hänvisning till artikel 11.9 i grundförordningen att eftersom den ryska försäljningens struktur inte hade förändrats borde samma metod som tillämpades för att fastställa tullnivån under den senaste interimsöversynen (31) (dvs. på grundval av Kirovos exportförsäljning av stabiliserat ammoniumnitrat till unionen) ha tillämpats för att fastställa sannolikheten för fortsatt dumpning i detta ärende. Enligt samma linje hävdade Uralchem att om Kirovos stabiliserade ammoniumnitrat i genomförandeförordning (EU) 2018/1722 behandlades som den bästa och enda tillgängliga bevisningen för att fastställa tullnivån för Ryssland generellt, måste kommissionen göra detsamma i detta ärende enligt artikel 11.9 i grundförordningen. Uralchem tog även fram en separat dumpningsanalys som begränsades till dess försäljning av stabiliserat ammoniumnitrat.

(73) Kommissionen påpekar att dessa påståenden grundar sig på ett felaktigt antagande, eftersom kommissionen inte tillämpade exportpriset för stabiliserat ammoniumnitrat för att fastställa nivån på åtgärderna i den senaste interimsöversynen. I båda fallen låg export till tredjeländer till grund för kommissionens slutsatser. Eftersom det saknades användbara uppgifter om rysk försäljning på unionens marknad i interimsöversynen, vilket innebar att kommissionen måste beräkna skademarginalen på grundval av försäljning till unionen, ansågs Kirovos försäljning av stabiliserat ammoniumnitrat vara det bästa tillgängliga måttet för att göra en prisjämförelse som kunde användas för att fastställa den nya tullnivån. För att göra detta mått jämförbart med användbara uppgifter om rysk försäljning till unionen justerades Kirovos priser för stabiliserat ammoniumnitrat för beräkningen av prisunderskridande och målprisunderskridande. Detta krävs inte i en översyn vid giltighetstidens utgång, där bedömningen av sannolikheten för att dumpning återkommer kan baseras enbart på faktiska transaktioner för försäljning till tredjeländer. Kommissionen konstaterar även att den metod som tillämpades i denna översyn följde samma metod använda export till tredjeländer i bedömningen av sannolikhet för återkommande dumpning som användes i den senaste översynen vid giltighetstidens utgång. Kommissionen har följaktligen fullständigt respekterat artikel 11.9 i grundförordningen. Dessa påståenden avvisades därför.

(74) Som svar på utlämnandet av uppgifter hävdade Acron och Eurochem dessutom att deras försäljning till unionen var stabil och skedde till representativa priser och tillräckliga volymer under översynsperioden för att möjliggöra en dumpningsanalys och att ingen dumpning förekom.

(75) Detta påstående måste avvisas. Såsom konstateras i skäl 67 sålde de exporterande tillverkare som ingick i urvalet endast obetydliga volymer till kunder i unionen. Den ryska exportförsäljningen ansågs inte vara representativ och kunde därför inte heller användas för att bedöma huruvida det var sannolikt att dumpningen skulle fortsätta om antidumpningsåtgärderna upphörde att gälla (se skälen 69–71 för närmare uppgifter).

3.3 Sannolikhet för att dumpning återkommer

(76) Mot bakgrund av övervägandena i skälen 67–71 analyserade kommissionen om det fanns bevisning för att dumpningen sannolikt skulle återkomma om åtgärderna upphörde att gälla. Kommissionen analyserade följande faktorer: exportpriset för försäljning från Ryssland till andra destinationer, produktionskapaciteten och den outnyttjade kapaciteten i Ryssland som helhet, samt unionsmarknadens och andra marknaders attraktionskraft.

3.3.1 Export till tredjeländer

(77) Alla de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna exporterade betydande kvantiteter till tredjeländer och lämnade detaljerade uppgifter om denna export. I avsaknad av representativa exportvolymer till unionen beaktades exporten till övriga tredjeländer vid analysen av sannolikheten för återkommande dumpning om åtgärderna skulle upphöra att gälla.

(78) Kommissionen konstaterade att de exporterande tillverkare som ingick i urvalet sålde nästan 50 % (32) av sina totala försäljningsvolymer till marknader i tredjeländer under översynsperioden. Över 70 % av denna försäljning på tredjelandsmarknaden gick främst till Latinamerika (Brasilien, Peru, Colombia, Ecuador) men också till länder som Förenta staterna, Kazakstan, Marocko, Azerbajdzjan och Zimbabwe. Exportvolymerna till övriga tredjeländer var mycket låga.

(79) En analys gjordes där de faktiska priserna på hemmamarknaden jämfördes med försäljningen till tredjeländer fritt fabrik. Efter jämförelsen fastställde kommissionen individuellt för alla tre exporterande tillverkare som ingick i urvalet att det vägda genomsnittliga exportpriset fritt fabrik till deras viktigaste tredjelandsmarknader under översynsperioden var lägre än deras faktiska vägda genomsnittliga inhemska pris fritt fabrik som betalats eller skulle betalas under översynsperioden.

(80) Ovanstående undersökningsresultat grundades på kontrollerade uppgifter från de exporterande tillverkare som ingick i urvalet och som stod för omkring 80 % av den totala ryska exporten av ammoniumnitrat till tredjeländer. Kommissionen behövde därför inte använda exportstatistik.

(81) Under översynsperioden var det genomsnittliga exportpriset fritt fabrik till tredjeländer för de tre exporterande tillverkare som ingick i urvalet 133 euro/ton medan deras genomsnittliga inhemska pris fritt fabrik var 145 euro/ton. Det ansågs därför sannolikt att de ryska exporterande tillverkarna skulle sälja till unionen till dumpade priser om de nuvarande åtgärderna upphävdes.

(82) När det gäller de ryska inhemska priserna hävdade FE att det råder en särskild marknadssituation med avseende på priset på ammoniumnitrat på den inhemska ryska marknaden på grund av ett statligt ingripande i form av prisbegränsningar. Enligt FE var därför de inhemska priserna på ammoniumnitrat inte lämpliga att använda i det aktuella förfarandet. Efter utlämnandet av uppgifter upprepade FE sin övertygelse om att det förekommer statligt ingripande i Ryssland som främst kännetecknas av prisbegränsningar. FE hänvisade till ett stort antal källor och handlingar upprättade av olika offentliga myndigheter, till exempel prislistor, avtal, färdplaner och informationsmöten som genomförts av offentliga tjänstemän. De handlingar som FE lade fram var dock daterade utanför översynsperioden och/eller FE kunde inte förklara relevansen och effekten av sådan bevisning för de exporterande tillverkarnas försäljning på hemmamarknaden och lämpligheten av att använda dem i dessa förfaranden. Under alla omständigheter är det tveksamt om dessa handlingar är relevanta i förevarande förfarande. När kommissionen såsom nämns i skäl 81 väl har fastställt att det är sannolikt att dumpningen till EU återkommer skulle den särskilt höga eller högre dumpningsnivån inte ändra denna slutsats (se även skäl 85 i detta avseende). FE:s påståenden avvisades därför.

(83) Efter utlämnandet av uppgifter hävdade FE att Brasilien var det mest representativa exemplet på den ryska dumpningen, baserat på offentliga rapporter om exportstatistik och lokala oberoende inhemska rapporter.

(84) Kommissionens slutsatser grundar sig på företagsspecifika och kontrollerade uppgifter som lämnats av de exporterande tillverkare som ingick i urvalet, vilka ansågs vara mer korrekta och tillförlitliga än sammanställd statistik. Kommissionen gjorde dessutom en prisanalys av export till ett antal tredjelandsmarknader som ansågs vara representativa för den sammanlagda försäljningen till tredjeländer för var och en av de exporterande tillverkarna som ingick i urvalet (se skäl 78). En utvärdering av försäljningen till ett stort antal tredjeländer ansågs vara mer representativ än att utvärdera uppgifter för ett enda land.

(85) Som svar på utlämnandet av uppgifter hävdade FE även att kommissionen inte hade behandlat den särskilda situationen på gasmarknaden i Ryssland i sin dumpningsbedömning.

(86) Såsom förklaras i skälen 77–81 gjorde kommissionen ingen dumpningsberäkning i denna översyn vid giltighetstidens utgång. Kommissionen ansåg följaktligen att det inte var nödvändigt att bedöma produktionskostnadernas tillförlitlighet (inbegripet gaskostnader).

(87) Som svar på utlämnandet av uppgifter hävdade RFPA och Acron att kommissionen inte hade gjort någon beräkning av dumpningsmarginalen och att den således bröt mot artiklarna 11.9 och 2 i grundförordningen, enligt vilken en standardmetod ska tillämpas för att avgöra förekomsten av dumpning inom ramen för översyner vid giltighetstidens utgång. Acron och Eurochem hävdade dessutom att kommissionen inte lämnade ut några dumpningsberäkningar i denna undersökning, vilket innebar att deras rätt till försvar kränktes. Enligt dem var det också oklart varför kommissionen jämförde det inhemska priset fritt fabrik med exportpriset fritt fabrik till tredjeländer, utan att faktiskt göra en dumpningsberäkning.

(88) Kommissionen beräknade inte dumpningen på grundval av import till unionen under översynsperioden eftersom den fann att den totala volymen av den ryska exporten av den produkt som översynen gäller till unionen inte var representativ. Denna volym var därför inte en tillförlitlig grund för en dumpningsberäkning. Till följd av detta kunde kommissionen inte dra en definitiv slutsats om dumpning till unionen under översynsperioden, utan bedömde i stället sannolikheten för återkommande dumpning på grundval av den ryska exporten av ammoniumnitrat till tredjemarknader. I detta avseende hänvisas också till skäl 81 när det gäller de slutsatser som kommissionen drog av den nämnda prisjämförelsen.

(89) När det gäller artiklarna 11.9 och 2 i grundförordningen tillämpade kommissionen, vilket nämns i skäl 73, samma metod som under den senaste översynen vid giltighetstidens utgång. Kommissionen hänvisar till avsnitt 3.1.1 i den senaste översynen vid giltighetstidens utgång (33), där den gjorde en fullständig bedömning av Rysslands export till andra destinationer i sin analys av sannolikheten för återkommande dumpning Därför har kommissionen varken brutit mot artikel 2 eller artikel 11.9 i grundförordningen.

(90) Vad gäller processuella rättigheter lämnade kommission ut alla de viktigaste omständigheter och siffror som låg till grund för den gjorda jämförelsen och respekterade parternas rätt till försvar. Kommissionen lämnade till och med ut ytterligare uppgifter (den 30 september och den 21 oktober 2020) för att ytterligare klargöra sina beräkningar och för att försäkra sig om att de berörda parterna hade förstått dem. Dessa argument måste därför avvisas.

(91) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter hävdade Acron att dess rätt till försvar hade kränkts eftersom kommissionen inhämtade mer information än vad som var nödvändigt för bedömningen, särskilt med tanke på att det inte gjordes någon dumpningsberäkning. För det första kunde Acron inte förklara varför denna omständighet utgjorde en överträdelse av dess rätt till försvar. Trots att kommissionen hade alla uppgifter för att göra en dumpningsberäkning var kommissionen för det andra inte skyldig att göra en sådan beräkning eftersom den hade konstaterat att exportvolymerna var för små och därför inte var representativa för beräkningen.

(92) Enligt RFPA och Eurochem hade kommissionen inte heller gjort en enkel jämförelse av priserna fritt fabrik. De hävdade att kommissionen hade dragit slutsatsen om dumpning genom att justera de ryska tillverkarnas exportpriser genom att dra av överdrivet stora och felaktiga procentenheter av försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt fiktiva vinstmarginaler. Enligt RFPA är artikel 2 i grundförordningen inte tillämplig eftersom kommissionen inte utförde några beräkningar av dumpningsmarginalen. Uralchem och Eurochem hävdade dessutom att om kommissionen stod fast vid sitt beslut att dra av försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt fiktiva vinstmarginaler från exportpriset för deras handlare borde en liknande justering göras av det inhemska försäljningspris som den inhemska handlaren tog ut.

(93) Kommissionen drog ingen slutsats om dumpning till unionen under översynsperioden gjorde ingen dumpningsberäkning i detta avseende. Tvärtemot vad RFPA hävdar gjorde kommissionen en jämförelse av de inhemska priserna fritt fabrik och de ryska exportpriserna till tredjelandsmarknader. Det stämmer visserligen att artikel 2 i grundförordningen är tillämplig på dumpningsberäkningar, men kommissionen håller inte med de berörda parterna om att den inte får tillämpa dessa bestämmelser på motsvarande sätt när den gör prisjämförelser på grundval av priser i tredjeländer. För att försäkra sig om att jämförelsen var rättvis och objektiv beslutade kommissionen att bland annat göra justeringar i enlighet med artikel 2.10 i) i grundförordningen. Liknande justeringar tillämpades inte på det inhemska försäljningspriset via en inhemsk handlare, eftersom de inhemska handlarna i allt väsentligt fungerade som de tillverkande enheternas inhemska försäljningsgren. Därför behövdes inga uppgifter om försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst för prisjämförelsen av den inhemska försäljningen.

(94) Som svar på utlämnandet av uppgifter hävdade Acron att det var uppenbart oriktigt att dra av vinst samt försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader för deras närstående handlare i en prisjämförelse för att beräkna prisunderskridande.

(95) För första verkar Acron ha blandat ihop begreppen när det gäller beräkningen av prisunderskridande och den prisjämförelse som görs för att analysera sannolikheten för återkommande dumpning. För det andra och såsom förklaras i utlämnandet av företagsspecifika uppgifter och i skäl 93, gjordes justeringarna för närstående importörer/handlare för att säkerställa en rättvis prisjämförelse enligt artikel 2.9 respektive 2.10 i.

(96) Enligt Uralchem och Eurochem hade kommissionen inte motiverat justeringen av exportpriset enligt artikel 2.10 i grundförordningen i tillräcklig grad. Som svar på utlämnandet av uppgifter hävdade Uralchem och Eurochem dessutom att ett avdrag på 4 % för en fiktiv vinstmarginal avviker från den metod som tillämpas i översynsärendet R674, där en fiktiv vinstmarginal på 2,4 % drogs av, och att avdraget därför inte överensstämde med artikel 11.9. Acron hävdade också att den fiktiva vinsten för en handlare på en råvarumarknad var en uppenbart överdriven premie och inte borde ha dragits av över huvud taget.

(97) I det aktuella ärendet och i linje med det företagsspecifika utlämnandet av uppgifter gjordes en justering för försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader (inbegripet pålägg) för Uralchems och Eurochems handlare enligt artikel 2.10 i, eftersom dessa handlare fyllde liknande funktioner som en agent. Handlarna gör reklam för och säljer ammoniumnitrat utanför Ryssland som har tillverkats i producenternas fabriker och enheterna benämns som handlare i organisationsplanen för gruppen av exporterande tillverkare. Det står därför klart att handlarna bedriver verksamhet för Uralchems och Eurochemkoncernens räkning och i deras intresse, och justeringen var därmed motiverad.

(98) När det gäller den fiktiva vinst som faktiskt drogs av från exportpriserna använde kommissionen på grund av den bristande samarbetsviljan hos de icke-närstående importörerna i denna undersökning vinstmarginalen på 4 % för en icke-närstående importör i en senare undersökning av ett liknande kvävegödselmedel, karbamidammoniumnitrat (34). Tvärtemot vad parterna hävdar var det inte fel av kommissionen att tillämpa en fiktiv vinstmarginal på 4 % i stället för 2,4 % i denna undersökning. Faktum är att kommissionen tillämpade exakt samma metod i båda översynerna: eftersom de icke-närstående importörerna inte var samarbetsvilliga använde kommissionen en vinstmarginal som hade konstaterats för icke-närstående importör i ett samtidigt ärende om en annan kemisk produkt. Tillämpningen av vinsten på 4 % överensstämmer därför med artikel 11.9 i grundförordningen, enligt vilken samma metod ska tillämpas, inte samma (inaktuella) lönsamhet.

(99) Några av de berörda parterna gjorde gällande att kommissionen borde ha använt månatliga växelkurser i stället för ett genomsnitt för översynsperioden i sin prisjämförelse och/eller när den jämförde priser för varje enskild produkt.

(100) Kommissionen analyserade dessa påståenden och konstaterade att prisskillnaden skulle ha varit liknande även med månatliga växelkurser och med en jämförelse för varje enskild produkt. Alla produkttyper beaktades dessutom i prisjämförelsen, och även om den inte gjordes specifikt för varje enskild produkt svarade en enda produkttyp för nästan hela försäljningen till tredjeländer.

(101) Eurochem kom med flera påståenden rörande sina enskilda beräkningar av inhemska försäljningspriser när det gällde avdrag för kreditkostnader och beräkningen av ersättningen till anläggningarna. Eurochem framförde dessutom flera argument om sina enskilda beräkningar av exportförsäljningspriser, vad gällde påstådda felberäkningar av fraktutgifter. Dessa påståenden avvisades. Av sekretesskäl lämnade kommissionen ytterligare uppgifter som låg till grund för dess resonemang i ett separat dokument endast till företaget.

3.3.2 Produktionskapacitet och outnyttjad kapacitet i Ryssland

(102) För att fastställa produktionskapacitet och outnyttjad kapacitet i Ryssland använde kommissionen kontrollerade uppgifter från de företag som ingick i urvalet och uppgifter som rapporterats som svar på stickprovsfrågeformulären för alla övriga ryska exportörer. Dessutom togs Kirovos samlade outnyttjade kapacitet med i beräkningen av den outnyttjade kapaciteten eftersom den outnyttjade kapacitet för ammoniumnitrat av andra slag som för närvarande är undantagna från tillämpningen av antidumpningsåtgärder mycket enkelt kan användas för att producera ammoniumnitrat som för närvarande klassificeras enligt KN-numren 3102 30 90 och 3102 40 90.

(103) I linje med tidigare undersökningar användes den högsta faktiska produktionsvolymen under skadeundersökningsperioden som grund för kapacitetsberäkningen för de företag som ingick i urvalet, om den installerade kapaciteten inte var högre än den faktiska produktionen.

(104) Efter kontrollerna och dubbelkontrollerna på distans hos de tillverkare som ingick i urvalet justerades uppgifterna för Acron-gruppen. Justeringen berodde på att det är produktionen och kapaciteten vid pelleteringstornen – som är den största flaskhalsen i tillverkningen av fast ammoniumnitrat (snarare än tillverkningen och kapaciteten med avseende på en mellanprodukt) – som är avgörande för att fastställa tillverkningen och den outnyttjade kapaciteten i detta fall.

(105) Kommissionen konstaterade att produktionskapaciteten i Ryssland under översynsperioden uppgick till över 10,5 miljoner ton med en outnyttjad kapacitet på 440 000 ton. Denna senare siffra motsvarar 6 % av unionens förbrukning på totalt runt 6,9 miljoner ton. Undersökningsresultaten i detta fall överensstämde med den senaste interimsöversynen där produktionskapaciteten i Ryssland fastställdes till omkring 11 miljoner ton med en outnyttjad kapacitet på 600 000 ton.

(106) Det är dessutom värt att notera att produktionskapaciteten för ammoniumnitrat i Ryssland ökade ytterligare med nästan 400 000 ton efter översynsperioden till följd av att vissa av de exporterande tillverkare som ingick i urvalet hade uppgraderat den befintliga produktionsutrustningen.

(107) Därför finns det outnyttjad kapacitet i Ryssland, och de ryska exporterande tillverkarnas produktionskapacitet ökade ytterligare efter översynsperioden. Om denna kapacitet helt och hållet riktades mot unionens marknad skulle betydande volymer exporteras till unionen.

(108) Som svar på utlämnandet av uppgifter bestred FE kommissionens slutsatser om produktionskapacitet och outnyttjad kapacitet i Ryssland. FE hävdade att produktionskapaciteten för de ryska tillverkarna av ammoniumnitrat var över 11,7 miljoner ton och att Rysslands outnyttjade kapacitet uppgick till 1,6 miljoner ton. FE:s påstående baserades på uppskattningar från en expert. Kommissionens undersökningsresultat grundar sig däremot på siffror som de ryska tillverkarna har lämnat direkt till kommissionen, och dessa tillverkare står för hela den ryska produktionen av ammoniumnitrat. Siffrorna kontrollerades dessutom för tre stora tillverkare. FE:s uppskattningar kan därför inte anses vara mer tillförlitliga än de uppskattningar som kommissionen har slagit fast.

(109) Efter utlämnandet av uppgifter bestred Acron och de ryska myndigheterna kommissionens metod för att beräkna kapacitetsutnyttjandet. Dessa berörda parter hävdade att för anläggningar som tillverkar både karbamidammoniumnitrat och ammoniumnitrat är försörjningen av smält ammoniumnitrat både en flaskhals och ett hinder. De menade därför att kapacitetsutnyttjandet borde beräknas utifrån den förutsättningen eller på grundval av den faktiska produktionen av ammoniumnitrat, men inte på grundval av pelleteringskapaciteten, som helt enkelt inte kan utnyttjas om det saknas råvaror (dvs. smält ammoniumnitrat) för tillverkningen av ammoniumnitrat.

(110) Detta argument, som förefaller ha tagits upp tidigare, är felaktigt och måste avvisas av samma skäl som i den tidigare översynen vid giltighetstidens utgång (35). För det första är det pelleteringstornens kapacitet som är den flaskhals som främst hindrar produktionen av ammoniumnitrat, vilket förklaras i skäl 104. Med tanke på att det är möjligt att snabbt skifta användningen av smält ammoniumnitrat från produktion av karbamidammoniumnitrat till ammoniumnitrat, kan en påstådd bristande försörjning av smält ammoniumnitrat för det andra inte påverka beräkningen av den totala produktionskapaciteten och kapacitetsutnyttjandet för den produkt som översynen gäller. Fördelningen av smält ammoniumnitrat för tillverkning av både karbamidammoniumnitrat och ammoniumnitrat är ett internt företagsbeslut som inte kan ingå i objektiva överväganden för att beräkna produktionskapaciteten för ammoniumnitrat.

(111) Som svar på utlämnandet av uppgifter hävdade RFPA att kommissionen inte hade tagit hänsyn till att Rysslands produktionskapacitet minskade med 500 000 ton under perioden mellan 2017 och översynsperioden. Enligt RFPA tog kommissionen inte heller hänsyn till att storleken och andelen för Rysslands påstådda outnyttjade kapacitet, uttryckt som en procentandel av unionens förbrukning av ammoniumnitrat, har minskat stadigt under de senaste fem åren. RFPA hävdade slutligen att den påstådda ökningen av Rysslands produktionskapacitet med 400 000 ton efter översynsperioden även borde beaktas mot bakgrund av en stor ökning av den inhemska förbrukningen av ammoniumnitrat i Ryssland 2019 jämfört med 2018.

(112) Betydelsen av befintlig outnyttjad kapacitet påverkas inte i sig av minskad produktionskapacitet. I sitt påstående bortser RFPA även från det faktum att de ryska tillverkarnas produktionskapacitet ökade igen efter översynsperioden, till nästan 11 miljoner ton. Den outnyttjade kapacitet som fanns under översynsperioden kan visserligen ha minskat under den senaste perioden men är fortfarande stor, särskilt när den beaktas tillsammans med den produktionskapacitet som har byggts upp under den senaste tiden. När det gäller den påstådda ökningen av den inhemska förbrukningen av ammoniumnitrat under 2019 jämfört med 2018 skulle de siffror som RFPA lämnat, även om de godtogs till nominellt värde, visa att ökningen av den ryska tillverkningen av ammoniumnitrat under 2019 (jämfört med 2018) var större än den inhemska förbrukningen under samma period, vilket i sin tur innebär att exporten fortfarande är viktig för den ryska ammoniumnitratindustrin.

(113) RFPA hävdade likaså att kommissionen kraftigt överskattade volymen av rysk kapacitet som kunde exporteras till unionen.

(114) RFPA:s påstående styrks inte av tillfredsställande bevisning (se även skälen 166–167 i detta avseende). Kommissionen erinrar dessutom om att den analyserade sannolikheten för att dumpning återkommer i denna översyn vid giltighetstidens utgång. Analysen i avsnitt 3.3.3 visar att styrningen av hela eller merparten av de ryska tillverkarnas outnyttjade kapacitet är ett sannolikt hot som sannolikt skulle kunna förverkligas om åtgärderna upphörde att gälla.

(115) RFPA hävdade dessutom att kommissionen kränkte RFPA:s rätt till försvar genom att inte lämna ut de uppgifter som låg till grund för slutsatsen om produktionskapacitet och outnyttjad kapacitet i Ryssland. RFPA hävdade vidare att kommissionen inte har styrkt den påstådda kapacitetsökningen.

(116) För det första anges den uppgiftskälla som kommissionen har använt samt grunden för kommissionens beräkning i det slutliga utlämnandet av uppgifter. Eventuella justeringar av produktionen/kapaciteten som gjordes mot företagets beräkningar och uppskattningar motiverades vederbörligen (se skälen 102–104 och 106 för närmare uppgifter). Uppgifter med detaljerade förklaringar av hur produktionskapacitet och outnyttjad kapacitet hade fastställts såväl under som efter översynsperioden lämnades dessutom ut specifikt till varje individuell tillverkare som ingick i urvalet. Eftersom företagsspecifik information om produktion och produktionskapacitet för individuella tillverkare är sekretessbelagd var det dock inte möjligt att lämna ut dessa uppgifter för allmän kännedom.

(117) De överväganden som ligger till grund för de slutsatser som kommissionen drar i denna förordning har i alla händelser vederbörligen lämnats ut till de berörda parterna och deras rätt till försvar har fullständigt respekterats. RFPA:s påstående måste därför avvisas.

3.3.3 Attraktionskraften hos unionens marknad

(118) Förbrukningen i unionen förblev konstant hög och unionens marknad är en av de mest attraktiva marknaderna för Ryssland när det gäller storlek, potential och geografisk närhet till Ryssland.

(119) Undersökningen visade att de ryska exporterande tillverkarna utvecklade betydande logistik- och marknadsföringskapacitet som skulle underlätta deras tillgång till försäljning av ammoniumnitrat på unionens marknad. Som exempel kan nämnas att Uralchem och Eurochem har närstående handelsföretag som är etablerade i unionen (i Lettland respektive Tyskland), och Acron och Eurochem har också närstående handlare registrerade i Schweiz. Acron är dessutom knutet till en hamnterminaloperatör i Estland, ett bolag kallat AS DBT (36), medan Uralchem äger Riga Fertilizer Terminal LLC tillsammans med Riga Commercial Port (37).

(120) Dessutom har länder som Ukraina (som stod för 7 % av den globala förbrukningen av ammoniumnitrat 2016 (38)), Australien och Indien (39) infört handelspolitiska skyddsåtgärder mot ammoniumnitrat från Ryssland. I motsats till vad den ryska industrin hävdar har Ukraina hittills inte upphävt antidumpningstullarna på import av ammoniumnitrat från Ryssland. Dessa åtgärder på andra potentiella exportmarknader gör unionen ännu mer attraktiv och skulle uppmuntra de ryska exporterande tillverkarna att rikta sin export till unionen om antidumpningsåtgärderna i EU upphörde att gälla.

(121) RFPA hävdade att rysk export av ammoniumnitrat inte stod inför några större restriktioner på viktiga exportmarknader. RFPA hävdade vidare att den nuvarande ytterligare efterfrågan på ammoniumnitrat i tredjeländer (40) var en viktig differentierande faktor, i motsats till vid den tidigare översynen vid giltighetstidens utgång.

(122) Såsom anges ovan har antidumpningsåtgärder (eller andra handelsbegränsande åtgärder) mot import av ryskt ammoniumnitrat hittills införts i Ukraina, Australien och Indien, vilket gör dessa marknader mindre attraktiva för ryska exportörer. I motsats till vad RFPA hävdade när det gäller den ytterligare efterfrågan på ammoniumnitrat i förhållande till den tidigare översynen vid giltighetstidens utgång är kommissionens slutsatser för översynsperioden och dess framåtblickande analys jämförbara med kommissionens slutsatser från 2014, särskilt när det gäller de stora marknaderna som Kina och Förenta staterna. Närmare bestämt konstaterades det att den ryska exporten av ammoniumnitrat till Kina under översynsperioden i stort sett var obefintlig (41). Förenta staterna upphävde i augusti 2016 sina antidumpningsåtgärder mot ammoniumnitrat från Ryssland men skiffergasboomen i landet har lett till att kapaciteten för de amerikanska tillverkarnas kvävegödselmedel har utvecklats (42).

(123) RFPA hävdade dessutom att förbrukningen av ammoniumnitrat i Eurasien, Latinamerika, Afrika och Asien kommer att öka betydligt mellan 2019 och 2025. Enligt RFPA kan en sådan ökning av förbrukningen på nästan 2,5 miljoner ton (43) lätt absorbera all ytterligare outnyttjad kapacitet som skulle kunna finnas i Ryssland. RFPA hävdade vidare att den ryska marknaden för ammoniumnitrat är lika stor som unionsmarknaden och fortsätter att växa. Dessutom översteg enligt RFPA de asiatiska marknaderna tillsammans avsevärt förbrukningen av ammoniumnitrat i Europa.

(124) För det första innebär inte den beräknade ökningen av förbrukningen av ammoniumnitrat i andra regioner runt om i världen att unionens marknad inte skulle förbli attraktiv eller till och med mer attraktiv än dessa marknader. I motsats till vad RFPA hävdar verkar den ryska förbrukningen av ammoniumnitrat ha minskat snarare än ökat (se skäl 130 för närmare uppgifter).

(125) För det andra skulle den förväntade ökningen (som är långt ifrån säker) främst beröra regioner där de ryska exporterande tillverkarna inte är verksamma eller endast marginellt aktiva (Afrika, Asien, Oceanien, Nordamerika, Mellanöstern) (44). Vidare finns det inget i handlingarna i ärendet som tyder på att ryska tillverkare av ammoniumnitrat radikalt skulle ändra sina exportpreferenser inom en överskådlig framtid.

(126) För det tredje, när det gäller Latinamerika som är det främsta målet för den ryska exporten av ammoniumnitrat (som står för ungefär hälften av den ryska exporten av ammoniumnitrat), skulle den beräknade ökningen vara större än den konstaterade ökningen av den ryska produktionskapaciteten efter översynsperioden. Dessutom tillkommer denna ökning utöver en outnyttjad kapacitet på 440 000 ton. Med tanke på att de ryska exporterande tillverkarna konkurrerar med andra tillverkare som är baserade i Latinamerika eller någon annanstans är det dessutom osannolikt att ökningen av förbrukningen av ammoniumnitrat i Latinamerika helt eller till stor del skulle absorberas av de ryska tillverkarna av ammoniumnitrat.

(127) Slutligen bör det noteras att Eurasien, där förbrukningen av ammoniumnitrat förväntas öka ytterligare fram till 2025, omfattar Ukraina (45) som är en av världens största konsumenter av ammoniumnitrat och där förbrukningen av ammoniumnitrat står för 7 % av den globala förbrukningen (46). Enligt vad som anges ovan har emellertid en ökning av förbrukningen av ammoniumnitrat i Eurasien på grund av de ukrainska åtgärderna mot rysk export av ammoniumnitrat endast en relativ betydelse för de ryska tillverkarna. Mot bakgrund av ovanstående måste RFPA:s argument avvisas.

(128) RFPA hävdade vidare att den ryska industrin inte var en ”exportindustri” eftersom mer än hälften av ammoniumnitratet för närvarande förbrukas på hemmamarknaden och exportens betydelse för den ryska ammoniumnitratindustrin minskade.

(129) Inledningsvis förefaller RFPA:s påstående stå i strid med dess eget argument att den beräknade ökningen av förbrukningen utanför Ryssland lätt skulle kunna absorbera eventuell outnyttjad kapacitet som de ryska tillverkarna av ammoniumnitrat kan ha. I alla händelser tyder den färdplan för utvecklingen av produktionen av mineralgödselmedel fram till 2025 (nedan kallad färdplanen för gödselmedel) som antagits av den ryska regeringen (47) på att exporten av kvävegödselmedel (inklusive ammoniumnitrat) planeras öka med 2 % under 2025 jämfört med 2016. Detta mål måste också ses mot bakgrund av en förlust eller åtminstone en betydande minskning av de ryska exporterande tillverkarnas marknadsandel på den europeiska marknaden för karbamidammoniumnitrat (ett annat kvävegödselmedel) till följd av att kommissionen införde antidumpningsåtgärder i oktober 2019 (48). Dessutom visar jämförelsen av exportandelen av den totala ryska tillverkningen av ammoniumnitrat mellan översynsperioden och perioden för den senaste översynen vid giltighetstidens utgång (49) stabila nivåer på omkring 40 %, vilket under översynsperioden motsvarade nästan 50 % av förbrukningen i unionen. Oavsett om exportandelen rör sig något uppåt, nedåt eller förblir stabil finns det därför en påtaglig risk för att betydande volymer av ammoniumnitrat omdirigeras till unionens marknad i avsaknad av åtgärder, särskilt med tanke på unionsmarknadens övergripande attraktionskraft för ryska ammoniumnitrattillverkare.

(130) När det gäller den inhemska ryska förbrukningen av ammoniumnitrat uppgick den enligt den senaste interimsöversynen (50) till 7 miljoner ton 2016 jämfört med 5,5 miljoner ton 2014. Som en del av samma förfarande hävdade RFPA dessutom att den totala inhemska förbrukningen av kvävegödselmedel ökade ytterligare med 8,7 % under 2017 och att den ryska förbrukningen förväntades fortsätta att öka något fram till 2030. På grundval av kontrollerade uppgifter och svaren på stickprovsfrågeformuläret fastställde kommissionen emellertid en inhemsk förbrukning av ammoniumnitrat på 5,8 miljoner ton under översynsperioden. Denna uppskattning motsvarar i stort den siffra som RFPA rapporterat för översynsperioden (5,9 miljoner ton).

(131) Den inhemska förbrukningen av ammoniumnitrat minskade därför trots den beräknade tillväxten, vilket förmodligen också uppmuntrar de exporterande tillverkarna att söka försäljningsmöjligheter på exportmarknader, exempelvis på unionens marknad.

(132) Slutsatsen om begränsningarna i den inhemska efterfrågan på ammoniumnitrat stöds också av färdplanen för gödselmedel. Enligt färdplanen för gödselmedel kommer utvecklingen av den ryska marknaden för mineralgödselmedel (som inbegriper ammoniumnitrat) fram till 2025 att begränsas av jordbruksproducenternas låga faktiska efterfrågan och avsaknaden av en kultur av användning av mineralgödselmedel.

(133) RFPA vidhöll att den ryska efterfrågan på ammoniumnitrat (exklusive stabiliserat ammoniumnitrat) uppgick till 6,3 miljoner ton 2019 (efter översynsperioden) och att inhemska sändningar av ammoniumnitrat skulle fortsätta att öka under 2020.

(134) På grundval av de uppgifter som lämnats av de ryska tillverkarna av ammoniumnitrat under översynsperioden översteg, enligt vad som anges ovan, den inhemska förbrukningen (inbegripet av stabiliserat ammoniumnitrat) inte 5,86 miljoner ton. Detta, jämfört med den inhemska ryska förbrukningen av ammoniumnitrat på 7 miljoner ton som fastställts för 2016, tyder snarare på en minskning av den inhemska förbrukningen än på att den ökat. Oavsett detta och även om den inhemska efterfrågan skulle öka i den takt som RFPA påstått skulle den årliga ökningen ungefär motsvara ökningen av produktionskapaciteten för ammoniumnitrat efter översynsperioden. Dessutom är en stadig och uppåtgående trend i den inhemska efterfrågan inte garanterad (särskilt mot bakgrund av prognoserna i färdplanen för gödselmedel) och är, till skillnad från den fastställda ryska kapaciteten, rent hypotetisk. RFPA underbyggde dessutom sitt påstående om ökad inhemsk efterfrågan genom att hänvisa till en ökning av den inhemska försäljningen för en enda tillverkare. Det observerade mönstret för en enskild tillverkares tidigare försäljning på hemmamarknaden är inte nödvändigtvis representativt för trenden i hela branschen och inte heller ett tecken på industrins framtida resultat. Sammanfattningsvis kommer den framtida inhemska efterfrågan på ammoniumnitrat sannolikt inte att absorbera den befintliga ryska kapaciteten.

(135) RFPA hävdade vidare att man i den föregående interimsöversynen drog slutsatsen att färdplanen för gödselmedel inte direkt pekar på en ökning av produktionskapaciteten för ammoniumnitrat (51).

(136) Även om färdplanen för gödselmedel kan vara allmän till sin natur och inte innehåller någon specifik information om ammoniumnitrat erkänner den de befintliga begränsningarna av den inhemska efterfrågan på mineralgödselmedel och bekräftar att industrin för kvävegödselmedel (som omfattar tillverkningen av ammoniumnitrat) är inriktad på export, vilka är relevanta fakta i detta ärende som bekräftar kommissionens undersökningsresultat.

(137) Unionens marknad är fortfarande attraktiv för de ryska exporterande tillverkarna av ammoniumnitrat även i fråga om priser. Under översynsperioden var prisnivån i unionen högre än i större tredjeländer som Ryssland för närvarande levererar till. Närmare bestämt var det genomsnittliga exportpriset fritt fabrik (133 euro/ton) till tredjeländer för de tre exporterande tillverkare som ingick i urvalet 39 % lägre än det genomsnittliga priset fritt fabrik för de unionstillverkare som ingick i urvalet (219 euro/ton). (se tabell 8).

(138) Följaktligen har de exporterande tillverkarna ett incitament att lägga om en del av sina nuvarande exportvolymer (som uppgick till ungefär 3,4 miljoner ton under översynsperioden, vilket motsvarar nästan 50 % av unionens förbrukning) från tredjeländer till unionen.

(139) RFPA hävdade att den minskade exporten av ryskt ammoniumnitrat till unionen till följd av sänkningen av antidumpningstullen 2018 utgjorde den bästa bevisningen för att importen inte skulle öka om åtgärderna upphörde att gälla.

(140) Den begränsade importen av ammoniumnitrat från Ryssland är resultatet av effektiva åtgärder och är på intet sätt ett tecken på de ryska ammoniumnitrattillverkarnas framtida beteende i avsaknad av sådana åtgärder. Kommissionen vidhöll därmed sina slutsatser om attraktionskraften hos unionens marknad.

(141) Efter utlämnandet av uppgifter hävdade RFPA att det faktum att det finns handelsföretag i unionen inte gjorde unionens marknad mer attraktiv jämfört med andra marknader där ryska tillverkare redan har betydande långsiktiga åtaganden och infrastruktur som specifikt rör ammoniumnitrat.

(142) Det faktum att det finns handelsföretag i eller nära unionen underlättar för det första handelsflödena av ammoniumnitrat till unionen. För det andra har ryska tillverkare även byggt upp logistisk kapacitet i de baltiska staterna (se skäl 119). För det tredje kunde RFPA inte motivera hur långsiktiga åtaganden gentemot andra exportdestinationer än unionen skulle påverka de ryska tillverkarnas förmåga att ta sig in på unionens marknad, och i vilken utsträckning ryska tillverkare skulle avskräckas från att omdirigera försäljningen av ammoniumnitrat till unionen i avsaknad av åtgärder. Dessutom är det osannolikt att det distributionsnät som de ryska tillverkarna har byggt upp i exempelvis Latinamerika endast skulle vara avsett för ammoniumnitrat (och inte för andra gödselmedel eller kemikalier). De ryska tillverkarnas förvärv av produktionstillgångar och/eller andra företag utanför Ryssland har inte heller samband med frågan om hur attraktiv unionens marknad är för de ryska tillverkarna av ammoniumnitrat.

(143) När det gäller handelspolitiska skyddsåtgärder som är i kraft i tredjeländer, särskilt Ukraina, hävdade RFPA och de ryska myndigheterna efter utlämnandet av uppgifter att antidumpningsåtgärderna mot rysk import av ammoniumnitrat upphävdes den 23 september 2020. Acron påpekade också att Ukraina nyligen upphävde åtgärderna mot ammoniumnitrat från Ryssland och att ryska tillverkare således kan sälja ammoniumnitrat till den ukrainska marknaden.

(144) Trots upphävandet av antidumpningsåtgärderna införde Ukraina ett allmänt förbud mot import av vissa produktkategorier från Ryssland, inbegripet den produkt som översynen gäller, från den 1 juli 2019. (52) Dessutom gäller riktade sanktioner mot vissa personer och företag från Ryssland i Ukraina, vilka omfattar samtliga exportörer av ammoniumnitrat i urvalet. (53)

(145) Som svar på utlämnandet av uppgifter hävdade RFPA att kommissionen lade till ytterligare faktauppgifter (som anges i skäl 144) i de öppna ärendehandlingarna efter det att den tidsfrist på fem dagar som föreskrivs i avsnitt 8 i tillkännagivandet om inledande hade löpt ut. Enligt RFPA agerade kommissionen därför inte på ett opartiskt eller rättvist sätt och agerade således i strid mot RFPA:s, Eurochems och Uralchems rättigheter, särskilt rätten till god förvaltning. RFPA tillade dessutom att detta fel inte kunde avhjälpas enbart genom ett ytterligare utlämnande av uppgifter, som de berörda parterna endast fick en dag på sig för att kommentera.

(146) För det första baseras påståendet på en misstolkning av tillkännagivandet om inledande. Avsnitt 8 och tidsfristen på fem dagar rör helt klart de berörda parternas inlagor om synpunkter från andra berörda parter. Kommissionen agerade i enlighet med artikel 20 i grundförordningen genom att lägga till ytterligare faktauppgifter i de öppna ärendehandlingarna, förklara vilket ändamål som uppgifterna skulle användas till och ge de berörda parterna möjlighet att kommentera detta ytterligare utlämnande av uppgifter. De uppgifter som lämnades i det ytterligare utlämnandet av uppgifter var dessutom offentliga och fanns därmed tillgängliga för de berörda parterna redan före det ytterligare utlämnandet.

(147) Enligt RFPA var det inte lämpligt att lämna ut ytterligare uppgifter om Ukrainas importförbud mot ryskt ammoniumnitrat. RFPA hävdade att kommissionen endast redogjorde för innehållet i de ytterligare handlingar som lades till ärendehandlingarna, utan att förklara hur dessa två handlingar bekräftade dess undersökningsresultat.

(148) Kommissionen avvisade detta påstående De redogörelser som RFPA nämner var en sammanfattning av de relevanta uppgifter i handlingen som kommissionen beaktade när den fattade sitt beslut. Undersökningsresultaten och de styrkande handlingar som hade lagts till ärendehandlingarna angavs tydligt i det ytterligare utlämnandet (vilket i allt väsentligt är identiskt med uppgifterna i skäl 144).

(149) RFPA hävdade dessutom att importförbudet inte innebar ett förbud mot import av ryskt kvävegödselmedel, eftersom import av kvävegödselmedel av ryskt ursprung som omfattas av rubrik 3105 (där stabiliserat ammoniumnitrat ingår) hade skett under andra halvåret 2019.

(150) RFPA:s argument måste avvisas. För det första kunde RFPA inte visa att importförbudet inte har påverkat den produkt som översynen gäller som helhet. Stabiliserat ammoniumnitrat ingår visserligen i rubrik 3105, men den omfattar även andra produkter än den produkt som översynen gäller. Detta innebär att de produkter som importerades enligt rubrik 3105 kanske inte ingick i den berörda produkten, vilket i sin tur innebär att RFPA:s argument saknar grund. RFPA kunde inte heller visa att de företagsspecifika sanktionerna inte utgjorde en handelsbegränsande åtgärd, särskilt inte med tanke på att samtliga exporterande tillverkare som ingick i urvalet angavs i den nämnda sanktionsförteckningen.

(151) Enligt RFPA fanns det ingen risk för att den ryska exporten skulle omdirigeras från Ukraina till unionen om unionens antidumpningsåtgärder skulle upphöra att gälla, eftersom åtgärderna mot ammoniumnitrat från Ryssland på den ukrainska marknaden har varit i kraft sedan 2008 och försäljningen i så fall skulle ha omdirigerats för länge sedan. Detta påstående är felaktigt. Såsom nämns i skäl 120 innebär befintliga handelsbegränsande åtgärder på vissa marknader som Ukrainas att attraktionskraften hos unionens marknad ökar om antidumpningsåtgärderna i unionen skulle upphöra att gälla. Den omständigheten att sådana åtgärder har varit i kraft under en viss tid motsäger inte det faktum att dessa marknader förblir stängda för rysk import, vilket innebär att andra angränsande marknader, som unionens marknad, blir attraktiva om åtgärderna upphör att gälla.

(152) Vad gäller ökade möjligheter för ryska exportörer utanför unionen hävdade RFPA att unionen endast är en marknad bland många andra möjligheter. RFPA upprepade också argumentet att den förväntade ökningen av förbrukningen i Latinamerika (Brasilien, Peru) och Eurasien (Kazakstan och Ukraina) där ryska exportörer är verksamma samt i andra möjliga exportdestinationer skulle absorbera den påstådda framtida ökningen av Rysslands kapacitet, utan att ens räkna med den förväntade ökningen av den inhemska förbrukningen. Acron hävdade å sin sida att efterfrågan på ammoniumnitrat ökar såväl på nationell som på global nivå, och hänvisade till den säsongsbetonade efterfrågan i olika regioner. De ryska myndigheterna hävdade även att ryska tillverkare av ammoniumnitrat säljer allt mer på hemmamarknaden och i tredjeländer där de har investerat.

(153) Såsom anges i skäl 118 är unionens marknad en av de marknader som är mest attraktiv för Ryssland när det gäller storlek, potential och geografisk närhet. Befintliga eller framtida möjligheter på andra exportmarknader påverkar inte den slutsatsen. Produktens säsongsvariationer i olika regioner under olika perioder ändrar inte kommissionens bedömning. Kommissionen hänvisar dessutom till sin bedömning i skälen 124–132 och till att Ukraina fortfarande är stängt för import av ammoniumnitrat från Ryssland (se skäl 144).

(154) Vad gällde färdplanen för gödselmedel hävdade RFPA att den inte specifikt avsåg ammoniumnitrat och inte heller var obligatorisk för ryska tillverkare. Acron hävdade att färdplanen endast riktades till federala organ som skulle genomföra dess åtgärder.

(155) Kommissionen är av en annan åsikt. Det kan inte förnekas att färdplanen även avser ammoniumnitrat (som tillhör gruppen kvävegödselmedel) och de ryska tillverkarna av ammoniumnitrat. Färdplanen är ett formellt dokument som har antagits av den ryska regeringen. RFPA och Acron kan inte bagatellisera färdplanens relevans för bedömningen av den ryska marknaden för ammoniumnitrat, dess tillverkare och framtida utveckling, särskilt inte eftersom det anges i färdplanen att industrin för kvävegödselmedel är en viktig industri för Ryssland.

(156) Som svar på utlämnandet av uppgifter hävdade RFPA att enligt färdplanen för gödselmedel kommer exportandelen för kvävegödselmedel att förbli stabil vid 65 % under perioden 2020–2025.

(157) Kommissionen hänvisar till skäl 129, där den redogör för sin ståndpunkt i denna fråga. Såsom även anges i skäl 136 visar denna siffra att industrin för kvävegödselmedel (som omfattar tillverkningen av ammoniumnitrat) är generellt inriktad på export.

(158) RFPA hävdade att handlingsplanen för gödselmedel förutser en betydande ökning av den inhemska användningen av kvävegödselmedel. RFPA hävdade vidare att det inte finns något i handlingsplanen för gödselmedel som motsäger påståendet att eventuell överskottskapacitet eller ytterligare kapacitet kommer att användas för att tillgodose en ökande inhemsk efterfrågan.

(159) Kommissionen hänvisar till skälen 132 och 134, där den redogör för sin ståndpunkt i denna fråga. Kommissionen påpekar även att påståendet om den förväntade ökningen av inhemsk förbrukning direkt strider mot formuleringen i färdplanen, enligt vilken [u]tvecklingen av den ryska marknaden för mineralgödselmedel fram till 2025 kommer att begränsas av den låga faktiska efterfrågan på jordbruksprodukter och den bristande kulturen att använda mineralgödselmedel”, och ”[f]ramtidsutsikterna för utvecklingen av den ryska delsektorn för mineralgödselmedel är direkt förknippad med utnyttjandet av möjligheterna att öka exportpotentialen” (54).

(160) Som svar på utlämnandet av uppgifter ifrågasatte RFPA dessutom riktigheten hos de siffror för inhemsk förbrukning av ammoniumnitrat som kommissionen använde i sin bedömning av utvecklingen av försäljningen av ryskt ammoniumnitrat (se skälen 130 och 134). Enligt RFPA jämför kommissionen uppgifter som omfattar stabiliserat ammoniumnitrat för 2016 (7 miljoner ton) med uppgifterna för översynsperioden (5,86 miljoner ton), som endast avser stabiliserat ammoniumnitrat.

(161) Detta påstående är felaktigt. I motsats till RFPA:s påstående täcker uppgifterna för översynsperioden, som baseras på svaren på stickprovsfrågeformuläret från samtliga ryska exporterande tillverkare (och även i stort sett motsvarar de uppgifter som RFPA lämnat), alla produkter som omfattas av den produkt som översynen gäller, även stabiliserat ammoniumnitrat. Båda datauppsättningarna lämnades dessutom in till kommissionen av RFPA respektive de ryska exporterande tillverkarna, och varken RFPA eller de ryska tillverkarna kan knappast ifrågasätta deras tillförlitlighet.

(162) RFPA hävdade vidare att det är meningslöst att jämföra de ryska exportörernas exportpriser fritt fabrik med unionstillverkarnas inhemska priser fritt fabrik. RFPA hävdade att om de sannolika priserna på rysk import till unionen skulle motsvara exportpriserna till andra destinationer finns det inga prisincitament för att omdirigera exporten.

(163) Såsom förklaras i skäl 137 var syftet med jämförelsen endast att bedöma huruvida prisnivån i unionen var högre än i de större tredjeländer som de ryska tillverkarna för närvarande levererar till. På grundval av denna jämförelse konstaterade kommissionen att unionens marknad var attraktiv för ryska tillverkare även i prishänseende.

(164) REPA hävdade även att unionens marknad inte är så attraktiv som kommissionen försöker framställa det. Enligt REPA bekräftades detta påstående av de låga importvolymerna från angränsande länder, som inte är föremål för några importhinder

(165) Kommissionen påpekar att attraktionskraften hos unionens marknad i denna översyn bedöms specifikt för de ryska exporterande tillverkarna och att andra länders exportpreferenser därför är oväsentliga för bedömningen. Dessa länder omfattas inte av denna undersökning och kommissionen kan därför inte (och är inte heller skyldig att) göra en sådan bedömning.

(166) Som svar på utlämnandet av uppgifter hävdade RFPA att kommissionens bedömning av de ryska exporterande tillverkarnas förväntade beteende i Latinamerika (se skäl (126) och i unionen (se skäl 107) var inkonsekvent.

(167) Kommissionen håller inte med om att bedömningen är inkonsekvent. Kommissionens motargument i fråga om Latinamerika i skäl 126 rör den beräknade ökningen av förbrukningen och påståendet att den skulle absorberas av de ryska tillverkarna, medan kommissionens bedömning i skäl 107 avser en potentiell omdirigering av den ryska outnyttjade kapaciteten, utan att diskutera eventuella ökningar av unionens förbrukning och om denna ökning skulle absorberas av de ryska tillverkarna eller ej.

(168) Av de skäl som anges ovan ändrar de berörda parternas argument om detta avsnitt inte kommissionens bedömning och måste därför avvisas. Kommissionen påpekar dessutom att de faktorer som den nämner i detta avsnitt 3.3.3 måste bedömas som en helhet och inte undersökas separat för att fastställa hur attraktiv unionens marknad är för de ryska tillverkarna av ammoniumnitrat.

3.3.4 Slutsats om sannolikheten för återkommande dumpning

(169) Med tanke på i) den befintliga outnyttjade kapaciteten och den ytterligare ökningen av de ryska ammoniumnitrattillverkarnas produktionskapacitet efter översynsperioden, ii) de ryska exporterande tillverkarnas prissättning på tredjelandsmarknader, och iii) attraktionskraften hos unionens marknad totalt sett är det sannolikt att ryska tillverkare av ammoniumnitrat skulle exportera stora mängder ammoniumnitrat till unionen till dumpade priser i avsaknad av EU-åtgärder. Därför drog kommissionen slutsatsen att det är sannolikt att dumpningen skulle återkomma om åtgärderna upphörde att gälla.

4. SANNOLIKHET FÖR FORTSATT ELLER ÅTERKOMMANDE SKADA

4.1 Definition av unionsindustrin och unionstillverkningen

(170) Under översynsperioden tillverkades en likadan produkt av tjugotre tillverkare i unionen. Dessa tillverkare utgör unionsindustrin i den mening som avses i artikel 4.1 i grundförordningen.

4.2 Förbrukning i unionen

(171) Kommissionen fastställde unionens förbrukning genom att summera följande: i) Försäljningen på unionens marknad för de unionstillverkare som ingick i urvalet, vilken erhölls efter kontroll av svaren på frågeformuläret, ii) försäljningen på unionens marknad för de samarbetsvilliga unionstillverkare som inte ingick i urvalet, på grundval av uppgifter från unionsindustrin, iii) importen från Ryssland, på grundval av databasen enligt artikel 14.6, och iv) importen från alla övriga tredjeländer, på grundval av uppgifter från Eurostat (Taric-nivå).

(172) Enligt dessa uppgifter utvecklades förbrukningen i unionen på följande sätt: Tabell 1 Förbrukning i unionen 2016 2017 2018 Översynsperioden Förbrukning i unionen (ton) 7 318 015 7 193 921 6 707 045 6 890 413 Index (2016 = 100) 100 98 92 94 Källa: Kontrollerade uppgifter från de unionstillverkare som ingick i urvalet samt branschuppgifter, Eurostat (Taric), databasen enligt artikel 14.6.

(173) Unionens förbrukning minskade med 6 % under skadeundersökningsperioden.

(174) Den sjunkande efterfrågan är allmän när det gäller kvävegödselmedel, vars förbrukning har minskat stadigt under de senaste åren. Denna trend kommer sannolikt att fortsätta i framtiden på grund av en kombination av faktorer. Mest betydelsefullt är det ökande miljö- och klimatförändringstrycket på jordbrukarna.

4.3 Import från Ryssland

4.3.1 Volym och marknadsandel för importen från Ryssland

Tabell 2

Importvolym och marknadsandel från Ryssland (*1)

2016 2017 2018 Översynsperioden Importvolym (i ton) [36 000–40 000] [10 000–15 000] [32 000–38 000] [38 000–43 000] Indexerad importvolym (2016 = 100) 100 36 102 113 Marknadsandel (%) [0,3–0,7] [0,1–0,4] [0,3–0,7] [0,4–0,8] Källa: Databasen enligt artikel 14.6.

(175) Importvolymerna minskade med 64 % under 2017 men ökade sedan igen och var i slutet av översynsperioden 13 % högre än i början av skadeundersökningsperioden (2016). Importen från Ryssland svarade för en marknadsandel på [0,4–0,8 %] i unionen under skadeundersökningsperioden.

4.3.2 Pris på importen från Ryssland

(176) Kommissionen fastställde prisutvecklingen för importen från Ryssland på grundval av uppgifter som registrerats i databasen enligt artikel 14.6.

(177) Det genomsnittliga priset för importen till unionen från Ryssland utvecklades på följande sätt: Tabell 3 Importpris från Ryssland (*2) Land 2016 2017 2018 Översynsperioden Importpriser (euro/ton) 192 259 169 175 Index (2016 = 100) 100 135 88 91 Källa: Databasen enligt artikel 14.6, exklusive Kirovos försäljning av stabiliserat ammoniumnitrat, som inte omfattas av antidumpningstull.

(178) De genomsnittliga importpriserna sjönk totalt sett med 9 % under skadeundersökningsperioden. Importpriserna ökade med 35 % mellan 2014 och 2017, minskade med 35 % under 2018 och minskade då med 4 % under översynsperioden.

4.3.3 Prisunderskridande

(179) En prisskillnad på cirka 20 % mellan unionsindustrins priser och den ryska importen under översynsperioden kunde konstateras på grundval av uppgifterna i tabellerna 4 och 9. Kommissionen fastställde dessutom prisunderskridandet under översynsperioden genom att jämföra i) de vägda genomsnittliga försäljningspriserna per produkttyp till icke-närstående kunder på unionens marknad som togs ut av de unionstillverkare som ingick i urvalet justerade till nivån fritt fabrik och ii) motsvarande vägda genomsnittliga priser per produkttyp för importen från de samarbetsvilliga ryska tillverkarna till den första oberoende kunden på unionens marknad fastställda till cif-nivån (dvs. inklusive omkostnader, försäkringar och frakt) med lämpliga justeringar för antidumpningstull och kostnader efter importen.

(180) Prisjämförelsen gjordes för varje enskild produkttyp för transaktioner i samma handelsled efter justering av priserna där detta var nödvändigt och efter avräkning av rabatter och avdrag. Resultatet av jämförelsen uttrycktes som en procentandel av omsättningen för unionstillverkarna som ingick i urvalet under översynsperioden.

(181) Jämförelsen visade på ett prisunderskridande på 14,3 % för de två ryska exporterande tillverkare som ingick i urvalet och som exporterade ammoniumnitrat till unionen under översynsperioden. När de gällande antidumpningstullarna drogs av uppgick prisunderskridandemarginalen till 29,4 %.

(182) RFPA hävdade i sin inlaga att en rättvis jämförelse mellan inhemska priser och importpriser för prisunderskridande eller målprisunderskridande kräver justeringar för skillnader mellan ammoniumnitrat i pelletsform och ammoniumnitrat i granulatform. Det finns nämligen en prisskillnad mellan ammoniumnitrat i granulatform och i pelletsform på grund av fysiska skillnader (kornstorlek) och på grund av att ammoniumnitrat i pelletsform innehåller mer kväve (34–34,5 %) jämfört med ammoniumnitrat i granulatform (33,5 %).

(183) Denna undersökning bekräftade att den produkt som tillverkas av de unionstillverkare som ingick i urvalet och de ryska tillverkarna faktiskt är densamma i fråga om kornstorlek och kvävehalt. Detta påstående avvisades därför.

4.4 Import från övriga tredjeländer

Tabell 4

Importvolym och marknadsandel

Land 2016 2017 2018 Översynsperioden Övriga tredjeländer totalt Import (i ton) 285 959 311 000 317 726 295 195 Index 100 109 111 103 Marknadsandel (%) 3,9 4,3 4,7 4,3 Pris (euro/ton) 221 208 194 210 Index (2016 = 100) 100 94 88 95 Georgien Import (i ton) 122 883 241 376 234 208 205 293 Index (2016 = 100) 100 196 191 167 Marknadsandel (%) 1,7 3,4 3,5 3,0 Pris (euro/ton) 208 195 184 196 Index (2016 = 100) 100 94 88 94 Turkiet Import (i ton) 12 082 18 424 43 760 52 279 Index (2016 = 100) 100 152 362 433 Marknadsandel (%) 0,2 0,3 0,7 0,8 Pris (euro/ton) 241 206 173 194 Index (2016 = 100) 100 85 72 80 Övriga tredjeländer Import (i ton) 150 994 51 201 39 758 37 623 Index (2016 = 100) 100 34 26 25 Marknadsandel (%) 2,1 0,7 0,6 0,5 Pris (euro/ton) 230 271 277 313 Index (2016 = 100) 100 118 120 136 Källa: Eurostat (Taric-nivå).

(184) Importvolymen från övriga tredjeländer ökade med 3 % från 286 000 ton 2016 till 295 000 ton under översynsperioden. Denna import utgjorde 4,3 % av unionens marknadsandel under översynsperioden. Den största importen kom från Georgien, följt av Turkiet.

(185) Det genomsnittliga priset på import från övriga tredjeländer minskade med 5 % mellan 2016 och översynsperioden, från 221 euro/ton 2016 till 210 euro/ton under översynsperioden. Sådana genomsnittliga importpriser var i genomsnitt högre än importpriserna från Ryssland.

(186) Georgien var det viktigaste landet med mer betydande import till EU. Dess marknadsandel uppgick till 3,0 % under översynsperioden. Importen från Georgien ökade under skadeundersökningsperioden från 123 000 ton 2016 till 205 000 ton under översynsperioden. Under skadeundersökningsperioden (utom 2017) var priset på denna import i genomsnitt högre än importpriserna från Ryssland.

4.5 Unionsindustrins ekonomiska situation

4.5.1 Allmänna anmärkningar

(187) I enlighet med artikel 3.5 i grundförordningen omfattade granskningen av den dumpade importens inverkan på unionsindustrin en bedömning av alla ekonomiska indikatorer som var av betydelse för unionsindustrins tillstånd under skadeundersökningsperioden.

(188) För fastställandet av skada gjorde kommissionen åtskillnad mellan makroekonomiska och mikroekonomiska skadeindikatorer. Kommissionen utvärderade de makroekonomiska indikatorerna på grundval av kontrollerade uppgifter som tillhandahållits av unionsindustrin och de kontrollerade svaren på frågeformulären från de unionstillverkare som ingick i urvalet. Uppgifterna avsåg samtliga unionstillverkare. Kommissionen utvärderade de mikroekonomiska indikatorerna på grundval av uppgifter i svaren på frågeformulären från de unionstillverkare som ingick i urvalet. Dessa uppgifter avsåg de unionstillverkare som ingick i urvalet. Båda uppsättningarna uppgifter konstaterades vara representativa för unionsindustrins ekonomiska situation.

(189) De makroekonomiska indikatorerna är tillverkning, produktionskapacitet, kapacitetsutnyttjande, försäljningsvolym, marknadsandel, tillväxt, sysselsättning, produktivitet, dumpningsmarginalernas storlek och återhämtning från tidigare dumpning.

(190) De mikroekonomiska indikatorerna är: genomsnittspriser per enhet, enhetskostnad, arbetskostnader, lager, lönsamhet, kassaflöde, investeringar, räntabilitet och kapitalanskaffningsförmåga.

4.5.2 Makroekonomiska indikatorer

4.5.2.1 Tillverkning, produktionskapacitet och kapacitetsutnyttjande

(191) Unionens totala tillverkning, produktionskapacitet och kapacitetsutnyttjande utvecklades på följande sätt under skadeundersökningsperioden: Tabell 5 Unionstillverkarnas tillverkning, produktionskapacitet och kapacitetsutnyttjande 2016 2017 2018 Översynsperioden Produktionsvolym (ton) 7 479 220 7 358 841 6 958 592 7 030 782 Index (2016 = 100) 100 98 93 94 Produktionskapacitet (i ton) 14 768 601 14 601 686 14 598 085 14 497 300 Index (2016 = 100) 100 99 99 98 Kapacitetsutnyttjande (%) 51 50 48 48 Källa: Kontrollerade uppgifter som lämnats av unionsindustrin och kontrollerade svar på frågeformuläret från de unionstillverkare som ingick i urvalet.

(192) Tillverkningsvolymen minskade med 6 % under skadeundersökningsperioden. Produktionskapaciteten minskade med 2 % under skadeundersökningsperioden. Till följd av den kraftigare minskningen av produktionsvolymen och den mindre minskningen av kapaciteten minskade kapacitetsutnyttjandet med 3 procentenheter under skadeundersökningsperioden.

4.5.2.2 Försäljningsvolym och marknadsandel

(193) Unionsindustrins försäljningsvolym och marknadsandel utvecklades på följande sätt under skadeundersökningsperioden: Tabell 6 Unionstillverkarnas försäljningsvolym och marknadsandel 2016 2017 2018 Översynsperioden Försäljningsvolym i unionen (i ton) 6 905 971 6 770 978 6 271 050 6 463 715 Index (2016 = 100) 100 98 91 94 Marknadsandel (%) 94,4 94,1 93,5 93,8 Källa: Kontrollerade uppgifter som lämnats av unionsindustrin och kontrollerade svar på frågeformuläret från de unionstillverkare som ingick i urvalet.

(194) Unionsindustrins totala försäljning på unionens marknad minskade med 6 % under skadeundersökningsperioden. Unionsindustrins marknadsandel minskade med 0,6 procentenheter under skadeundersökningsperioden.

4.5.2.3 Tillväxt

(195) Mellan 2016 och översynsperioden minskade förbrukningen i unionen med 6 %. Unionsindustrins försäljningsvolym gick ner med 6 % vilket innebar en minskad marknadsandel med 0,6 procentenheter.

4.5.2.4 Sysselsättning och produktivitet

(196) Sysselsättning och produktivitet utvecklades på följande sätt under skadeundersökningsperioden: Tabell 7 Unionstillverkarnas sysselsättning och produktivitet 2016 2017 2018 Översynsperioden Antal anställda 5 020 5 132 5 161 5 214 Index (2016 = 100) 100 102 103 104 Produktivitet (ton/anställd) 1 490 1 434 1 348 1 348 Index (2016 = 100) 100 96 91 91 Källa: Kontrollerade uppgifter som lämnats av unionsindustrin och kontrollerade svar på frågeformuläret från de unionstillverkare som ingick i urvalet.

(197) Sysselsättningen i unionsindustrin ökade med 4 % under skadeundersökningsperioden. På grund av minskad produktion (en minskning med 6 % under skadeundersökningsperioden) minskade även produktiviteten med 9 % under samma period.

4.5.2.5 Dumpningsmarginalens storlek och återhämtning från tidigare dumpning

(198) Som konstateras i skäl 71 ansågs den ryska exportförsäljningen till unionen inte vara representativ för priset och kvantiteterna. Någon dumpning kunde därför inte fastställas på unionsmarknaden under denna period och dumpningsmar