SV Europeiska unionens officiella tidning C 324/17

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 1 oktober 2015

om meddelande till ett tredjeland om möjligheten att landet kan komma att identifieras som icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske

(2015/C 324/10)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1936/2001 och (EG) nr 601/2004 samt om upphävande av förordningarna (EG) nr 1093/94 och (EG) nr 1447/1999 (1), särskilt artikel 32, och

av följande skäl:

1. INLEDNING

(1) Genom förordning (EG) nr 1005/2008 (nedan kallad IUU-förordningen) upprättas ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU-fiske).

(2) I kapitel VI i IUU-förordningen fastställs förfarandet för identifiering av icke-samarbetande tredjeländer, åtgärder mot dem, upprättandet av en förteckning över dem, avförande från förteckningen, offentliggörande av förteckningen och nödåtgärder.

(3) Enligt artikel 32 i IUU-förordningen måste kommissionen meddela tredjeländer att de kan komma att identifieras som icke-samarbetande länder. Ett sådant meddelande är av preliminär karaktär. Meddelandet bör baseras på kriterierna i artikel 31 i IUU-förordningen. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som beskrivs i artikel 32 i nämnda förordning mot de tredjeländer som meddelandet är riktat till. Kommissionen måste i synnerhet redogöra för väsentliga fakta och överväganden som ligger till grund för en sådan identifiering, ge länderna möjlighet att svara kommissionen och lämna bevis som vederlägger identifieringen eller i tillämpliga fall bifoga en handlingsplan för att förbättra situationen och information om åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen. Kommissionen måste ge berörda tredjeländer tillräcklig tid att besvara meddelandet och rimlig tid för att avhjälpa situationen.

(4) Enligt artikel 31 i IUU-förordningen ska kommissionen identifiera de länder den anser vara icke-samarbetande tredjeländer när det gäller bekämpningen av IUU-fiske. Ett tredjeland identifieras som icke-samarbetande tredjeland om det inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt att som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat vidta åtgärder i syfte att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske.

(5) Identifieringen av icke-samarbetande tredjeländer bör bygga på en genomgång av all information som avses i artikel 31.2 i IUU-förordningen.

(6) I enlighet med artikel 33 i IUU-förordningen ska rådet upprätta en förteckning över icke-samarbetande länder. Bland annat i artikel 38 i IUU-förordningen anges vilka åtgärder som gäller för dessa länder.

(7) Begreppen flaggstatsansvar och kuststatsansvar har stadigt ökat i betydelse i internationell fiskerilagstiftning och ses i dag som en skyldighet att visa tillbörlig aktsamhet (due diligence), dvs. en skyldighet att vidta bästa möjliga åtgärder och göra sitt yttersta för att förebygga olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, och inbegriper bl.a. en skyldighet att vidta nödvändiga förvaltnings- och tillsynsåtgärder för att se till att fiskefartyg som för landets flagg, landets medborgare eller fiskefartyg som fiskar i landets vatten inte ägnar sig åt verksamhet som strider mot föreskrifter om bevarande- och förvaltningsåtgärder gällande marina biologiska resurser, och vid fall av överträdelser samarbeta och samråda med andra stater i syfte att undersöka och vid behov utdöma påföljder som är tillräckliga för att avskräcka från överträdelser och som berövar lagöverträdarna vinningen av sin olagliga verksamhet.

(8) Av tredjelandsflaggstater godkända fångstintyg accepteras om dessa flaggstater, i enlighet med artikel 20.1 i IUU-förordningen, meddelar kommissionen de förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa.

(9) Enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen måste kommissionen samarbeta administrativt med tredjeländer vid genomförandet av bestämmelserna i den förordningen.

2. FÖRFARANDE FÖR FISKEENHETEN TAIWAN

(10) Kommissionen godkände den 28 januari 2010 det meddelande som fiskeenheten Taiwan (2) (nedan kallad Taiwan) i egenskap av flaggstat (3) tillställt den i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen.

(11) Mellan den 20 och 24 februari 2012 gjorde kommissionen ett besök i Taiwan med stöd av Europeiska fiskerikontrollbyrån inom ramen för det administrativa samarbetet enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen.

(12) Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Taiwans förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa samt åtgärder vidtagna av Taiwan när landet genomfört sina åtaganden i bekämpningen av IUU-fiske och uppfyllt sina förpliktelser vad gäller genomförandet av EU:s fångstcertifieringssystem.

(13) Taiwan lämnade ytterligare information den 8 mars 2012 och kommenterade rapporten den 19 mars 2012.

(14) Taiwan lämnade ytterligare information (statistik om import och export av fiskeriprodukter till och från Taiwan uppdelade per fiskeriprodukter och ursprungsland/bestämmelseland från 2010 fram till första kvartalet 2012) den 2 juli 2012.

(15) Kommissionen gjorde ännu ett besök i Taiwan den 17–19 juli 2012 för att följa upp de åtgärder som vidtagits under det första besöket.

(16) Ett tekniskt möte mellan Taiwan och kommissionen ägde rum den 14 december 2012, varvid ett preliminärt utkast till taiwanesisk nationell handlingsplan för förebyggande, motverkande och undanröjande av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallad den nationella IUU-handlingsplanen) presenterades.

(17) Efter mötet lämnade kommissionen den 21 december 2012 en utförlig översikt av EU:s regler för kontroll, spårbarhet, fiskeriförvaltningspolitik och IUU-politik som genomförs av EU.

(18) Taiwan lämnade den 27 februari 2013 ett utkast till nationell handlingsplan.

(19) Som ett led i samarbetet med EU mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske inlämnade Taiwan den 29 mars 2013 en slutlig version av sin ovan nämnda nationella handlingsplan och sin arbetsplan mot IUU-fiske.

(20) Ett tekniskt uppföljningsmöte mellan kommissionen och Taiwan angående landets åtgärder ägde rum den 27 februari 2014 och slutsatserna sändes till Taiwan den 12 mars 2014.

(21) Kommissionen skickade den 20 augusti 2014 en detaljerad översikt över sina iakttagelser och kommentarer om de åtgärder som Taiwan slutfört eller planerade inom ramen för sin nationella IUU-handlingsplan.

(22) Taiwan lämnade den 23 oktober 2014 in en aktualiserad version av dokumentet Taiwan’s Progress on Cooperation of Combating IUU Fisheries Activities.

(23) Ett videokonferens mellan kommissionen och Taiwan för att följa upp åtgärder vidtagna av Taiwan ägde rum den 24 oktober 2014 och kommissionen sände slutsatserna till Taiwan den 31 oktober 2014.

(24) Taiwan lade den 28 oktober 2014 fram sin nationella handlingsplan för förvaltning av fiskekapaciteten (nedan kallad den nationella handlingsplanen gällande fiskekapacitet).

(25) Taiwan lämnade den 17 december 2014 en detaljerad plan för e-loggbokstäckning och grunddragen för ett system med landningsdeklarationer.

(26) En videokonferens ägde rum den 18 december 2014 mellan kommissionen och Taiwan för att följa upp Taiwans åtgärder.

(27) Kommissionen sände den 19 januari 2015 provexemplar av offentliggjorda EU-inspektionsprogram och en analys av de brister som upptäckts i fångstintyg som godkänts av de taiwanesiska myndigheterna.

(28) Taiwan lämnade den 11 februari 2015 skriftliga synpunkter angående analysen av konstaterade brister i godkända fångstintyg.

(29) Kommissionen begärde den 27 februari 2015, den 13 mars 2015 och den 18 mars 2015 att få göra ett besök i Taiwan och begärde information inför besöket rörande fångstintyg samt fiskeriförvaltningens strategi för att komma åt IUU-fiske.

(30) Taiwan lämnade den 17 och 19 mars 2015 skriftliga kommentarer om fångstintyg, allvarliga överträdelser, landningsdeklarationer och revisioner rörande fiskhandelsföretag.

(31) Ett påföljande besök ägde rum den 24 mars 2015 mellan kommissionen och Taiwan för att följa upp eventuella åtgärder som Taiwan hade vidtagit.

(32) Taiwan kommenterade den 7 april 2015, den 14 maj 2015 och den 4 augusti 2015 skriftligen uppgifter om tidigare efterlevnad vad gäller de regionala fiskeriförvaltningsorganisationernas regler, taiwanesiskflaggade fiskefartyg och fångstintyg. Kommissionen lämnade skriftliga förklaringar om genomförandet av fångstintyg den 10 augusti 2015.

(33) Taiwan lämnade den 16 april 2015 skriftliga synpunkter på sin plan att arbeta mot olagligt, orapporterat och oreglerat fiske.

(34) Rapporten från besöket sändes till Taiwan den 27 maj 2015. Kommissionen konstaterade vid sitt besök att inga eller nästan inga framsteg hade gjorts vad gäller de allvarliga brister som konstaterades 2012. Planen för arbete mot IUU-fiske var vag med planerat arbete som skulle fortsätta fram till 2017.

(35) Taiwan kommenterade skriftligen rapporten den 29 juni 2015. Kommentarerna innehöll inte några åtaganden om att inom rimlig tid ta itu med de fastställda bristerna.

(36) Noteras ska att Taiwan, på grund av sin politiska status, inte är medlem i FN. Taiwan har i detta avseende inte undertecknat eller ratificerat någon av de internationella överenskommelser som reglerar fisket, bl.a. FN:s havsrättskonvention (nedan kallad Unclos) och FN:s avtal om fiskbestånd (Unfsa), FAO:s avtal om att främja fiskefartygens iakttagande av internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder på det fria havet. Landet har icke desto mindre undertecknat 1958 års Genèvekonvention om det fria havet (4) och 1958 års konvention om territorialvattnet och tilläggszonen under den period som myndigheterna utgjorde en del av FN (5). För att utvärdera hur Taiwan uppfyller sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat ansåg kommissionen det lämpligt att, förutom de avtal som Taiwan är part i, använda Unclos som primär tillämplig internationell rättslig ram. Dessa bestämmelser omvandlar befintliga regler i sedvanerätt till lagstiftning och övertar i princip ordagrant lydelsen i konventionen om det fria havet och konventionen om territorialvattnet och tilläggszonen. Noteras ska också att flaggstaters förpliktelse att fullgöra sina skyldigheter i fråga om tillbörlig aktsamhet, bl.a. vad gäller IUU-fiske som bedrivs av deras fartyg, utgör en del av internationell sedvanerätt.

(37) Taiwan är avtalsslutande part i kommissionen för bevarande av sydlig tonfisk (CCSBT), Regionala fiskeriförvaltningsorganisationen för södra Stilla havet (SPRFMO) och norra Stilla havet (NPFC) och samarbetande icke-medlem i Fiskerikommissionen för västra och mellersta Stilla havet (WCPFC), Interamerikanska kommissionen för tropisk tonfisk (IATTC) och Internationella kommissionen för bevarande av tonfisk i Atlanten (Iccat). Taiwan är vidare en inbjuden expert i tonfiskkommissionen för Indiska oceanen (IOTC).

(38) För att utvärdera hur Taiwan fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat enligt de internationella avtal som nämns i skäl 36 och de skyldigheter som fastställs av de regionala fiskeriorganisationer som nämns i samma skäl har kommissionen samlat in och analyserat all information den ansåg nödvändig för ändamålet. De viktigaste gällande interna regelverk för Taiwans fiskeriförvaltning är fiskelagen (kungjord i november 1929 och senast ändrad i november 2012) samt ett antal ministeriella avtal. De taiwanesiska myndigheterna har godtagit behovet av att omarbeta denna rättsliga ram för fisket och att arbeta fram det nya instrumentet.

(39) Kommissionen har också använt information från tillgängliga data som offentliggjorts av relevanta regionala fiskeriorganisationer samt offentligt tillgänglig information.

3. MÖJLIGHETEN ATT TAIWAN IDENTIFIERAS SOM ICKE-SAMARBETANDE TREDJELAND

(40) Kommissionen har i enlighet med 31.3 i IUU-förordningen analyserat Taiwans skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat. I samband med granskningen har kommissionen tagit hänsyn till kriterierna i artikel 31.4–31.7 i IUU-förordningen.

3.1 Återkommande IUU-fiske – upprepad förekomst av IUU-fartyg och IUU-handel och åtgärder som vidtagits med anledning av detta (artikel 31.4 i IUU-förordningen)

(41) Kommissionen fastställde utifrån uppgifter från de egna kontrollbesöken på plats och offentlig information att minst 22 fartyg hade bedrivit IUU-fiske åren 2010–2015.

(42) Ett taiwanesiskflaggat fiskefartyg (Yu Fong 168) finns fortfarande upptaget på WCPFC:s förteckning över IUU-fartyg efter att 2009 ha fiskat i Marshallöarnas exklusiva ekonomiska zon utan tillstånd och i strid med föreskrifterna om bevarande- och förvaltningsåtgärder (6). Taiwan har förklarat att fartyget sedan 2009 inte befinner sig under landets kontroll och den enda åtgärd som myndigheterna kunde vidta var att utdöma påföljder för brott mot regeln om återkomst till hamn. Utan att lämna några ytterligare uppgifter förklarade Taiwan sig ha utdömt påföljder vid upprepade tillfällen. Noteras ska härvidlag att det i fiskelagen föreskrivs böter för sådana överträdelser på mellan 3 400 och 8 500 euro.

(43) På grundval av inhämtad information belades ett taiwanesiskflaggat fartyg 2015 med arrest vid Marshallöarna för olagligt fiske och för att ha stört fiskeobservatörer (7). De taiwanesiska myndigheterna har hittills inte utdömt någon påföljd för detta fartyg och taiwanesiska medborgare är inblandade eller sysselsatta i detta fartygs fiskeverksamhet. Den enda åtgärden var att fortsätta utredningen av ärendet och underrätta kommissionen om att ärendet har hänskjutits till Marshallöarnas domstolar.

(44) Tjugo taiwanesiskflaggade fartyg har enligt rapporter från tonfiskkommissionen för Indiska oceanen under 2013 och 2014 överträtt föreskrifter om bevarande- och förvaltningsåtgärder i kuststater i Indiska oceanen. Dessa fartyg har bedrivit fiske på följande sätt: Omärkta fiskeredskap, frånvaro av originaldokument ombord eller saknad fiskerirelaterad dokumentation, föråldrade fiskelicenser, saknad klarering från den senast anlöpta fiskehamnen, saknad fiskelicens från flaggstaten, frånvaro av fungerande fartygsövervakningssystem (VMS) ombord eller med VMS som störts, hajfensfiske, olagliga omlastningar till havs och utebliven rapportering av omlastningar.

(45) Kommissionen lämnade denna information till Taiwan och uppmanade de taiwanesiska myndigheterna att utreda incidenterna. Taiwans fiskeriorgan hävdade att alla fartyg enligt en förundersökning godkänts för fiske i kuststaternas vatten och att några problem inte förelåg med VMS-rapportering eller aktiva fiskelicenser. De taiwanesiska myndigheterna har trots detta inte uppgett om de är medvetna om kuststaternas åsikter och om de avsåg att samarbeta med berörda kuststater när det gäller verksamhet som bedrivs av fartygen och dessas befälhavare, övriga befäl och manskap.

(46) Vad gäller skälen 42, 43 och 44 anser kommissionen att Taiwan inte fullgör sitt kuststatsansvar att förhindra sin fiskeflotta från att bedriva IUU-fiske. Det bör i detta sammanhang påminnas om att en flaggstat enligt artikel 94.2 b i Unclos ska åta sig jurisdiktion enligt nationell rätt över varje fartyg som för dess flagg, inbegripet verksamhet som bedrivs av befälhavare, övrigt befäl och manskap (se artikel 5 i 1958 års Genèvekonvention om det fria havet (8)). Noteras ska att flaggstaten är skyldig att själv eller i samarbete med andra stater vidta de åtgärder, med avseende på sina medborgare, som behövs för att bevara de levande tillgångarna i det fria havet. I kraft av punkterna 31, 32, 33, 35 och 38 i FAO:s frivilliga riktlinjer för flaggstaternas prestationsnivå (9) ska flaggstaterna vidare genomföra kontrollordningar för sina fartyg och inrätta en efterlevnadsordning som bl.a. innefattar förmågan att upptäcka och vidta tillsynsåtgärder och effektiva sanktioner mot överträdelser av gällande lagar, förordningar och internationellt föreskrivna bevarande- och förvaltningsåtgärder.

(47) Kommissionen undersökte även, i enlighet med artikel 31.4 b, de åtgärder som Taiwan hade vidtagit beträffande IUU-fiskeriprodukters tillträde till dess marknad.

(48) Kommissionen har granskat dokumentationen och andra uppgifter om Taiwans övervakning och kontroll av havsfisket och importerade, exporterade och internationellt handlade produkter. Kommissionen anser, på grundval av denna bedömning, att Taiwan inte kan garantera att fiskeriprodukter som anländer till landets hamnar eller till beredningsanläggningar inte har sitt ursprung i IUU-fiske. De taiwanesiska myndigheterna har inte kunnat visa att de förfogar över all nödvändig information för att styrka att importerade och beredda produkter avsedda för EU-marknaden är lagliga. De viktigaste faktorerna som bildar grund för kommissionens bedömning sammanfattas nedan.

(49) Vid besöken 2012 och 2015 framgick att Taiwan saknar spårbarhetssystem som kan garantera full transparens i fisketransaktionernas alla skeden, dvs. fångst, omlastning, landning, transport, beredning, export och handel. Kommissionen besökte 2012 aktörer och mäklare för att utvärdera transparens och spårbarhet på den taiwanesiska marknaden för fiskeriprodukter. Ett antal brister konstaterades som meddelades till myndigheterna utan senare uppföljning.

(50) Kommissionen konstaterade att handelsföretagen inte lägger in spårbarhetsinformation om fisketransaktioner i sina redovisningssystem och att ingen visshet föreligger om det som registrerats i myndigheternas system motsvarar det som registrerats i företagens redovisnings- och produktionssystem. Detta undergräver spårbarhetskedjans tillförlitlighet på företagsnivå. Det blottar också systemet för missbruk genom att handelsaktörer kan överdeklarera inkommande kvantiteter från felaktiga fångstintyg och därigenom ”tvätta” fisken. De taiwanesiska elektroniska databaserna som stöder myndigheternas system är dessutom ofullständiga och viktiga handlingar i försörjningskedjan, t.ex. landningsdeklarationer, e-loggböcker och information från utsedda hamnar är fortfarande inte till fullo registrerade eller saknas. Detta visar på brister i spårbarhetssystem i dess helhet.

(51) Risken för bristande spårbarhet förstärks av de särskilda förhållanden som råder för den taiwanesiska fiskeflotta. Taiwan har ett betydande antal fjärrfiskefartyg: 468 fartyg på mer än 100 bruttoregisterton och mellan 1 200 och 1 400 fartyg på mindre än 100 bruttoregisterton. Taiwanesiska medborgare har dessutom investerat i och driver 238 utlandsflaggade fiskefartyg. Taiwanesiskflaggade fjärrfiskefartyg fiskar på öppet hav och i kuststaternas vatten och utnyttjar hamnar i tredjeland som fiske- och landningsbas och återvänder sällan till sina hemmahamnar. Fiskeriprodukter sänds antingen från fiskeområden på öppet hav eller kuststaternas vatten till Taiwan för vidare beredning eller vidarebefordras av taiwanesiska handelsföretag till tredjeländer för vidare beredning. Det finns inget samarbete mellan Taiwans och tredjelands myndigheter och betydande problem finns vad gäller förmågan att övervaka den taiwanesiska fiskeflottans storlek och kapacitet. Denna situation sätter operatörer och handlare som vill begå olagliga handlingar i stånd att bedriva sin verksamhet med Taiwan som bas utan risk för upptäckt. Risken är fortfarande hög att taiwanesiska fartyg bedriver fiske som strider mot tillämpliga föreskrifter om bevarande- och förvaltningsåtgärder och att taiwanesiska handelsföretag handlar med ej deklarerade fångster för beredning. Denna situation ökar risken för att det inte går att garantera att fiskeriprodukter som härrör från taiwanesisk ursprungsfisk och är avsedda för EU-marknaden inte kommer från IUU-fiske.

(52) Taiwan uppfyller således inte kraven för att säkerställa en övergripande och effektiv övervakning och kontroll av fisket enligt artikel 94 i Unclos, punkt 33 i FAO:s frivilliga riktlinjer för flaggstaternas prestationsnivå och punkt 24 i den internationella handlingsplanen för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (nedan kallad IPOA-IUU (10)).

(53) De taiwanesiska myndigheterna håller på att ta fram spårbarhetssystem för att effektivt kunna övervaka och kontrollera fisk som kommer från landets fartyg och som därefter i form av fiskeriprodukter anländer till deras hamnar för beredning och senare export. Myndigheterna har i år också infört en strategiplan för revision av handelsföretag. Hittills har planen emellertid inte genomförts och några granskningar av fiskehandelsföretag har aldrig utförts. Frånvaron av granskningar utförda av fiskeriorganet visar på en ovilja att skapa transparens i leveranskedjan och underlåtenhet att vidta åtgärder mot aktörer som direkt eller indirekt är kopplade till IUU-fiske som motsvarar vad som beskrivs i punkterna 72–74 i IPOA-IUU.

(54) Enligt punkterna 11.2 och 11.3 i FAO:s uppförandekod bör den internationella handeln med fisk och fiskeriprodukter inte äventyra hållbar utveckling av fisket och bör baseras på transparenta åtgärder samt på transparenta, enkla och begripliga lagar och andra författningar och administrativa förfaranden. Dessutom föreskriver punkt 11.1.11 i FAO:s uppförandekod att staterna bör se till att internationell och inhemsk handel med fisk och fiskeriprodukter överensstämmer med sund bevarande- och förvaltningspraxis genom bättre identifiering av ursprunget för den fisk och de fiskeriprodukter som saluförs. I IPOA IUU finns vidare vägledning om internationellt överenskomna marknadsrelaterade åtgärder (punkterna 65–76) som understöder minskning eller eliminering av handeln med fisk och fiskeriprodukter som kommer från IUU-fiske. De spårbarhetssystem som kommissionen har undersökt (som anges i skälen 48 till 53) visar tydligt att Taiwan har underlåtet att vidta åtgärder för bättre transparens på sina marknader så att handel med IUU-produkter via Taiwan eller handelsföretag baserade i Taiwan kan förhindras.

(55) Inför kontrollbesöket 2015 analyserade Europeiska fiskerikontrollbyrån ett par hundra fångstintyg som presenterats vid EU:s gränser för sändningar med ursprung i Taiwan. Fångstintygen hade validerats av de taiwanesiska fiskerimyndigheterna på grundval av uppgifter från taiwanesiska aktörer. Resultatet av de problem med dataregistreringssystemen som beskrivs ovan illustreras genom de oegentligheter som anges nedan (se skälen 56 och 57).

(56) Vid analysen av produkter fångade av taiwanesiskflaggade fartyg uppdagades följande inkonsekvenser: Fångstintyg med uppgifter som ändrats eller som saknade vissa obligatoriska uppgifter, inkonsekvent information gällande fångster, befälhavardeklarationer, loggbok, Iccats statistikdokument, delfinsäkerhetsdeklarationer, omlastnings-, landnings- och bearbetningsuppgifter och datum, bristande tillgång till de faktiska uppgifterna i Vessel Day Scheme om fiskeansträngningar för fartyg som fiskar i Stilla havet, avsaknad av uppgifter om kuststatslicenser, inkonsekvenser rörande fiske- och transportfartyg med fartyg som ändrar namn och fartyg som inte finns upptagna i EU:s förteckningar över sanitärt godkända arbetsplatser, obegripliga handelsmönster (dvs. fisk fångas i Atlanten/Indiska oceanen transporteras till Asien, bereds och exporteras till EU) och ofullständig information om beredningsintyg och relevant produktionsavkastning.

(57) Kommissionen lämnade detaljerad information om resultaten från Europeiska fiskerikontrollbyråns analys till de taiwanesiska myndigheterna. Myndigheterna undersökte ärendet och lämnade tillfredsställande svar angående uppgifterna om produktionsresultat i beredningsintygen. De har till fullo noterat problemen och medgett behovet av att aktualisera sina inhemska bestämmelser för att lösa problemen. De har också meddelat att de vill samarbeta med kommissionen för att korrigera landets operativa förfaranden.

(58) Den situation som beskrivs i skäl 56 understryker risken för att taiwanesiska beredda fiskeriprodukter eller taiwanesiska fiskråvaror härrör från fångster direkt kopplade till IUU-verksamhet. De tydligt fastställbara felen, som avses i skäl 56, visar dessutom att Taiwan har underlåtit att samarbeta med andra stater och regionala fiskeriorganisationer för att vidta lämpliga marknadsrelaterade åtgärder för att förhindra, motverka och undanröja IUU-fiske enligt punkterna 68 och 72 i IPOA-IUU.

(59) De uppgifter som beskrivs i skäl 56 visar att produkter som bereds i eller handlas via Taiwan undergräver reglerna för hållbarhet efter fångst i artikel 11 i FAO:s uppförandekod och demonstrerar vidare hur Taiwan har underlåtit att införa regler om lämpligt samarbete med tredjeländer där taiwanesiska fartyg fiskar och landar fångster och att vidta åtgärder som garanterar transparens och spårbarhet vad gäller produkter som går via marknaden i enlighet med punkterna 67–69 och 71–72 i IPOA-IUU, så att fisk eller fiskeriprodukter från Taiwan ska kunna spåras.

(60) Mot bakgrund av vad som tidigare anförts i detta avsnitt av beslutet, fakta som kommissionen har samlat in och uttalanden från Taiwan, har det, i kraft av artikel 31.3 och 31.4 a–b i IUU-förordningen, kunnat fastställas att detta land har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg- hamn-, kust- eller marknadsstat vad gäller IUU-fartyg och IUU-fiske som bedrivits eller fått stöd av fiskefartyg som för landets flagg eller av landets medborgare, samt att hindra IUU-fiskeriprodukters tillträde till dess marknad.

3.2 Underlåtenhet att samarbeta och sköta tillsyn (artikel 31.5 i IUU-förordningen)

(61) I enlighet med artikel 31.5 a har kommissionen analyserat sitt samarbete med Taiwan för att se om landet reellt samarbetat genom att besvara förfrågningar, komma med synpunkter och utreda frågor rörande IUU-fiske och relaterad verksamhet.

(62) Efter kontrollbesöket 2012 uppmanade kommissionen Taiwan att samarbeta i en rad fiskeriförvaltningsfrågor som krävde omedelbar uppmärksamhet. Saken gällde följande: Den rättsliga och administrativa ramen för fiskeriförvaltningen behövde aktualiseras i och med antagandet av en ändrad fiskerilag och IUU-uppförandekodex (nationell IUU-handlingsplan) för att se till att internationell och regional lagstiftning och icke-bindande rekommendationer avseende fiskeriförvalting införlivas med nationell lagstiftning. Kommissionen uppmanade Taiwan att ta fram ett konsekvent och avskräckande sanktionssystem på grundval av ett register över överträdelser och sanktioner. Kommissionen föreslog förbättringar av uppföljnings-, kontroll- och övervakningsramen för att säkra kontrollen av Taiwans fiskeflotta på öppet hav och i tredjeländers vatten och framtagning av loggböcker, fångstrapportering och ett system för landningsdeklarationer, utsedda hamnar samt en inspektionsplan för kontroll av fiskeverksamhet, omlastning och landning. Större effektivitet och mer transparens borde ha uppnåtts vad gäller fångstintygen och spårbarhetssystemet för produkter avsedda för export till EU-marknaden.

(63) Som svar på detta färdigställde Taiwan 2013 en nationell IUU-handlingsplan och 2014 en nationell handlingsplan gällande fiskekapacitet. Kommissionen och de taiwanesiska myndigheterna dryftade dessa dokument genom skritväxling, videokonferenser och möten.

(64) När det gäller den nationella IUU-handlingsplanen visade kommissionens analys att även om idéerna i planen i princip är korrekta är tidsplanen för genomförandet orimligt lång med åtgärder ända fram till 2020. Med hänsyn till storleken på den taiwanesiska fiskeflottan, som är verksam i mer än 30 länder, och att taiwanesiska fiskefartyg är viktiga leverantörer av råmaterial till beredningsanläggningar och konservfabriker, är det viktigt för Taiwan att snabbt vidta åtgärder för uppföljning, kontroll och övervakning, observatörer, landning och omlastning samt att verkningsfullt i sin lagstiftning komma till rätta med saker som rör allvarliga överträdelser och kontroll av medborgare.

(65) Beträffande den nationella handlingsplanen gällande fiskekapacitet visade kommissionens analys att denna plan inte säkerställer kopplingen mellan Taiwans kontrollorgan och de många taiwanesiska fjärrfiskefartygen. De åtgärder som Taiwan vidtagit (loggböcker, e-loggböcker, landningsdeklarations- och fångstrapporteringssystem, utsedda hamnar, inspektion och kontroll av landade fångster, omlastning, bordning och inspektion av fartyg, nationella inspektions-/observatörsplaner och spårbarhet) för att övervaka landets fiskeflotta är inte heltäckande eftersom åtgärderna bara delvis täcker fjärrfiskefartygen, bara delvis genomförts eller ännu inte utarbetats. Denna politik har dessutom inga kvantifierbara förvaltningsmål, inga uppgifter om fiskeansträngningar, kvoter, licenser, tillstånd för fiske för tredjeländer, antal fartyg i de regionala fiskeriförvaltningsorganisationerna, beståndsbedömningar och mål eller vetenskapliga utlåtanden. Någon analys finns inte om kopplingen mellan antalet fartyg, antalet licenser, fångsternas volym och de tillgängliga ekonomiska och mänskliga resurser som behövs för att kontrollera och övervaka branschen. Riktmärken saknas för hur politiska mål ska uppnås och likaså saknas en metod för att skapa sådana riktmärken. De framtida åtgärderna är slutligen vaga och saknar indikationer om hur och när myndigheterna avser att genomföra dem.

(66) Åren 2012–2015 kommenterade kommissionen ingående Taiwans olika planer att komma till rätta med IUU-fisket och upprepade behovet av samarbete och korrigerande åtgärder. Taiwan bestred inte kommissionens konstateranden, men menade vid upprepade tillfällen att tid behövdes för att utreda möjliga åtgärder och ytterligare tid för att genomföra dem.

(67) Besöket i Taiwan 2015 visade att få eller inga framsteg hade gjorts på de problemområden som kommissionen påtalade under perioden 2012–2015 (såsom beskrivs i skälet ovan). Fiskelagen befann sig fortfarande i utkaststadiet, den nationella IUU-handlingsplanen rapporterades vara under genomförande, men utan att åtgärderna som beskrivs i detta avsnitt av beslutet hade vidtagits i verkligheten och med otydliga tidsramar, den nationella handlingsplanen gällande fiskekapacitet var fortfarande bara ett dokument utan konkreta mål och utan några som helst tidsplaner för genomförandet. Uppföljnings-, kontroll- och övervakningsramen hade utvecklats minimalt: e-loggböckerna täckte endast en del av fiskeflottan, några utsedda hamnar fanns inte, landningsdeklarationerna omfattade endast inhemskt fiske med planer för framtiden om att de ska omfatta fjärrfiskefartygen och åtgärderna för kontroll av omlastningar befann sig bara i framtagningsfasen. I kommissionens rapport från juli 2012 anges de olika problem som nämns i detta skäl och problemen är desamma som konstaterades under det senaste besöket i mars 2015. Kommissionens rapport från mars 2015 tog åter upp alla kritiska frågor och lyfte fram de möjliga följderna av en fortsatt brist på framsteg.

(68) Kommissionen anser därför att Taiwan har underlåtit att åtgärda alla problem som konstaterades 2012–2015.

(69) Landet har heller inte antagit någon rättslig ram med definitioner av IUU-fiske och allvarliga överträdelser i linje med IOTC:s resolution 11/03 (11) och artikel 25.4 i WCPFC-konventionen (12). Landet har även underlåtit att utöva jurisdiktion över fiskeflottans administrativa och tekniska frågor, i enlighet med artikel 94 i Unclos (se även artikel 5 i 1958 års Genèvekonvention om det fria havet). Landet har också underlåtit att genomföra punkterna 31–33 i FAO:s frivilliga riktlinjer för flaggstaternas prestationsnivå. Landet har dessutom inte genomfört punkt 24 i IPOA IUU vad gäller övervakning, kontroll och uppföljning av fiskeflottan.

(70) De taiwanesiska myndigheterna har, i enlighet med artikel 17.6 i förordning (EG) nr 1005/2008, i allmänhet visat samarbetsvilja och har på begäran snabbt besvarat förfrågningar om information eller i kontrollsyfte både från medlemsstaterna och från kommissionen. Vissa frågor rörande medlemsstaters tillgång till VMS-relaterade uppgifter från taiwanesiskflaggade fartyg löstes efter ingripande från kommissionen. Trovärdighet hos svaren från de taiwanesiska myndigheterna undergrävdes emellertid av de brister i deras spårbarhetssystem som beskrivs i avsnitt 3.1 i detta beslut.

(71) I enlighet med artikel 31.5 b undersökte kommissionen också befintliga tillsynsåtgärder för att förhindra, motverka och undanröja IUU-fiske i Taiwan.

(72) Åren 2012–2015 lyfte kommissionen fram behovet av att Taiwan stiftar en ny fiskerilag. Gällande lagstiftning saknar tydliga definitioner om räckvidd och allvarliga överträdelser och vidare saknas bestämmelser om försvårande omständigheter vid upprepade överträdelser. Nuvarande bötesnivåer i lagstiftningen är otillräckliga för att beröva stora kommersiella fartyg vinsterna av potentiellt olaglig verksamhet (de högsta böterna ligger på cirka 9 000 euro). I sin nuvarande form är påföljderna varken tillräckligt omfattande till sin räckvidd eller tillräckligt stränga för att vara avskräckande. Särskilda bestämmelser saknas också i lagen angående medborgare som stöder eller bedriver IUU-fiske. Vissa fakultativa påföljdsbestämmelser ingår i föreskriften avseende taiwanesiska investeringar i drift av utlandsflaggade fiskefartyg med påföljder för tvätt av fiskursprung och drift av utlandsflaggade fiskefartyg i strid med flaggstatens regler. De planerade ekonomiska påföljder är inte obligatoriska, och det är oklart om de ska tillämpas när andra länder redan dömt taiwanesiska medborgare att betala böter som varit alltför låga.

(73) Slutligen finns ingen tydlig rättslig ram gällande införlivandet av de regionala fiskeriförvaltningsorganisationernas bevarande- och förvaltningsåtgärder. De taiwanesiska myndigheterna har bekräftat att den rättsliga ramen måste revideras för att rätta till dessa saker. Taiwan har även meddelat att landet till fullo åtar sig att se till att taiwanesiska fiskefartyg för vilka otillräckliga sanktioner utdömts av kuststater för överträdelser kommer att straffas ytterligare i Taiwan. De taiwanesiska myndigheterna hade meddelat att en ny fiskelag skulle vara färdig i slutet av 2014. Detta är dock hittills inte fallet. Taiwan fullgör inte sin skyldighet att vidta effektiva tillsynsåtgärder enligt artikel 94 i Unclos (se även artikel 5 i 1958 års Genèvekonvention om det fria havet). Landet följer heller inte punkterna 31–33, 35 och 38 i FAO:s frivilliga riktlinjer för flaggstaternas prestationsnivå och visar inte att det har infört ett lämpligt sanktionssystem för att bekämpa IUU-fiske i enlighet med rekommendationerna i punkt 21 i IPOA IUU och att det har vidtagit åtgärder gällande medborgare under dess jurisdiktion som stöder eller bedriver IUU-fiske, i enlighet med rekommendationerna i punkt 18 i IPOA IUU.

(74) Taiwans uppföljnings-, kontroll- och övervakningskapaciteter är inte tillräckligt utvecklade. Någon nationell kontrollplan finns inte som ser till att en konsekvent strategi finns för övervakning och uppföljning av fiskeflottans verksamhet. De särskilda uppföljnings-, kontroll- och övervakningsåtgärderna och verktygen är, såsom förklaras i skälen 65 och 67, fortfarande bristfälliga, vilket undergräver effektiviteten i de taiwanesiska tillsynsåtgärderna för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske. Enligt tillgänglig information täcker Taiwan endast 60 % av sin fjärrfiskeflotta på över 100 bruttoton som fiskar utanför Taiwan vatten, däribland alla förekommande notfartyg. Taiwan arbetar tillsammans med mer än 30 länder med att fastställa utsedda hamnar, men har för närvarande inte infört några operativa åtgärder. Sedan september 2014 har landet infört ett nytt system för landningsdeklarationer och håller på att uppgradera detta med nya rättsliga bestämmelser, men detta nya system täcker fortfarande inte alla typer av fjärrfiskefartyg. Slutligen arbetar landet fortfarande med att utveckla ett effektivt system för kontroll av den taiwanesiska fjärrfiskeflottans omlastningar.

(75) Avsaknaden av ett effektivt uppföljnings-, kontroll- och övervakningssystem visar att det är omöjligt att övervaka fisket till havs och undergräver fiskeriorganets möjligheter att reellt kontrollera efterlevnaden av de bestämmelser som är tillämpliga i de olika berörda havsområdena. Detta, i kombination med bristen på fungerande samarbete med tredjeländer beträffande utsedda hamnar och omlastningar, ökar risken för IUU-fiske som bedrivs av taiwanesiska fartyg. Kommissionen anser därför att Taiwan inte kan garantera ett övergripande och effektivt uppföljnings-, kontroll- och övervakningssystem för fiskefartyg som för landets flagg. Taiwans underlåtelse att införa ett reellt uppföljnings-, kontroll- och övervakningssystem inverkar negativt på landets efterlevnad av artikel 94 i Unclos (se även artikel 5 i 1958 års Genèvekonvention om det fria havet). Taiwan följer heller inte rekommendationerna i punkt 33 i FAO:s frivilliga riktlinjer för flaggstaternas prestationsnivå och punkt 24 i IPOA-IUU.

(76) Kommissionen noterar, på grundval av den information som samlades in under besöken 2012 och 2015 och diskussionerna med de taiwanesiska myndigheterna åren 2012–2025, att dessa myndigheter inte kan anses lida brist på ekonomiska resurser, utan att landet snarare saknar de rättsliga och förvaltningsmässiga strukturer som krävs för att effektivt och ändamålsenligt fullgöra landet skyldigheter som flaggstat, hamnstat och marknadsstat.

(77) Påminnas ska att Taiwan på grund av sin politiska status inte är medlem av Förenta nationerna. Baserat på statistik enligt FN:s index för mänsklig utveckling som Taiwan har samlats in med hjälp av FN-metodiken anses Taiwan vara ett land med hög mänsklig utveckling (på 21:a plats bland 188 länder) (13).

(78) Mot bakgrund av detta anser kommissionen att Taiwan inte lider brist på ekonomiska resurser för att fullgöra sina skyldigheter som flagg-, hamn- och marknadsstat, utan att det snarare saknar de rättsliga och förvaltningsmässiga strukturer som krävs för att landet effektivt och ändamålsenligt ska kunna fullgöra sina skyldigheter.

(79) Mot bakgrund av vad som tidigare anförts i detta avsnitt av beslutet, fakta som kommissionen har samlat in och uttalanden från Taiwan, har det, i kraft av artikel 31.3 och 31.5 i IUU-förordningen, kunnat fastställas att detta land inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i vad gäller samarbete och tillsynsåtgärder.

3.3 Underlåtenhet att tillämpa internationella regler (artikel 31.6 i IUU-förordningen)

(80) Taiwan har inte undertecknat eller ratificerat några internationella överenskommelser om enbart fiske. Såsom förklaras i skäl 36 anses Taiwan omfattas av sedvanerättens befintliga regler samt av kravet på tillbörlig aktsamhet med avseende på de av landets fiskefartyg som bedriver IUU-fiske. Taiwan är avtalsslutande part i CCSBT, SPRFMO och NPFC och samarbetande icke-avtalsslutande part i WCPFC och IATTC och Iccat. Taiwan har dessutom bjudits in till IOTC.

(81) Kommissionen har i enlighet med artikel 31.6 b analyserat all information rörande Taiwans status som avtalsslutande part i CCSBT, SPRFMO och NPFC, som samarbetande icke-avtalsslutande part i WCPFC och IATTC, Iccat och som inbjuden expert i IOTC.

(82) Kommissionen har också analyserat all information den bedömer vara relevant med avseende på att Taiwan har gått med på att tillämpa bevarande- och förvaltningsåtgärder som vidtagits av WCPFC, IATTC, Iccat, CCSBT, SPRFMO och IOTC.

(83) Enligt uppgifter i IOTC:s efterlevnadsrapport för Taiwan av den 23 mars 2015 (14) konstaterades flera upprepade efterlevnadsproblem 2014. Enligt tillgänglig information har Taiwan inte lämnat alla obligatoriska uppgifter enligt IOTC:s standard till förteckningen över fartyg som fiskade efter tropisk tonfisk 2006, enligt kraven i IOTC:s resolution 12/11. Landet har inte lämnat alla obligatoriska uppgifter enligt IOTC:s standard till förteckningen över fartyg som fiskade efter svärdfisk och långfenad tonfisk 2007, vilket krävs i IOTC:s resolution 12/11. Landet har inte lämnat alla obligatoriska uppgifter enligt IOTC:s standard till förteckningen över godkända fartyg med en längd överallt på 24 meter eller mer, enligt kraven i IOTC:s resolution 14/04. Landet har inte rapporterat storleksfrekvens för långrevsfiske enligt IOTC-standard, som krävs i resolution 10/02. Landet har inte rapporterat storleksfrekvens för haj enligt IOTC-standard, som krävs i resolution 05/05. Landet har inte lämnat observatörsrapport enligt kraven i resolution 11/04. Taiwan har dessutom inte lämnat rapport om VMS-sammanfattningen, enligt kraven i resolution 12/13, landet har inte märkt passiva fiskeredskap, enligt kraven i resolution 13/02 och heller inte lämnat någon ingående rapport om omlastning i hamn, enligt kraven i resolution 12/05. Det fastställdes också att Taiwan inte följer IOTC:s resolution 14/06.

(84) IOTC identifierade 2014 på dessa grunder Taiwan som återfallsöverträdare, eftersom 48 storskaliga långrevsfartyg för tonfiskfiske i landets fiskeflotta det året upprepade gånger dömdes för överträdelser och 38 av dessa eventuellt har begått överträdelser även 2013 (15).

(85) Det fastställdes även att Taiwan ännu har att ta itu med de fall där taiwanesiska fartyg och medborgare konstaterats ha deltagit i IUU-fiske 2013 (se skäl 86).

(86) Enligt uppgifter som hämtats från IOTC:s efterlevnadsrapport om Taiwan av den 26 april 2014 (16) har IOTC fastställt att Taiwan underlåtit att följa IOTC-resolution 12/05. Närmare bestämt identifierade IOTC Taiwan som återfallsöverträdare 2013 eftersom 102 storskaliga tonfiskfartyg i landets fiskeflotta hade dömts för upprepade överträdelser 2013 och för fyra av dessa finns uppgifter om eventuella överträdelser även 2012. Taiwan har vidare underlåtit att lämna belägg för att lämpliga undersökningar har utförts och att tillräckligt stränga påföljder utdömts med avseende på ett fartyg (med namnet ”Man Yih Feng”) i IOTC:s preliminära IUU-förteckning (17).

(87) Efter kommissionens kontrollbesök 2015 meddelade Taiwan att landet är medvetet om betydelsen av punkterna om omlastning av storskaliga fiskefartyg och förklarade sig ha vidtagit åtgärder för att förbjuda omlastningar, åstadkomma giltiga fiskelicenser och dela ut nya loggböcker till fartygen. Taiwan medgav också behovet av åtgärder vad gäller de punkter som rör storleksuppgifter om hajar, observatörsrapporter, märkning av passiva fiskeredskap och detaljerade rapporter om omlastning i hamn.

(88) Taiwans problem med IOTC förvärras av att landet har en stor fjärrfiskeflotta och att 73 % av omlastningar till havs i IOTC-området enligt uppskattningar utförs av taiwanesiska fartyg (18).

(89) Taiwans efterlevnadsproblem i förhållande till IOTC visar att landet inte har uppfyllt sina skyldigheter som flaggstat enligt artikel 94 i Unclos (se även artikel 5 i 1958 års Genèvekonvention om det fria havet). Taiwan underlåter därigenom dessutom att följa rekommendationerna i punkterna 31–33, 35 och 38 i FAO:s frivilliga riktlinjer för flaggstaternas prestationsnivå och punkt 24 i IPOA-IUU.

(90) Kommissionen analyserade även tillgänglig information från Iccat om hur Taiwan efterlever Iccats regler och fullgör sina skyldigheter gällande uppföljning, kontroll och övervakning. Kommissionen använde för detta ändamål Iccats tabeller för de potentiella fall av bristande efterlevnad av Iccats regionala observatörsprogram som upptäckts av Iccats regionala observatörer (19).

(91) Av tillgängliga Iccat-uppgifter för 2014 framgick att taiwanesiska fartyg har underlåtit att till Iccats observatörer lämna giltiga omlastningstillstånd och aktuella versioner av omlastningsdeklarationen (tidigare versioner användes, som saknade de senaste ändringarna, t.ex. hänvisning till bestånd och område). De taiwanesiska fartygen kunde dessutom inte uppvisa giltiga fisketillstånd i Iccat-området och i åtskilliga fall konstaterades brister i efterlevnaden vad gäller loggböcker, t.ex. loggböcker som inte var inbundna, vilket strider mot rekommendation 03-13 och loggboksblad som saknade numrering vilket är ett krav enligt Iccats rekommendation 11-01, bilaga 1. Dessutom uppdagades också bristfällig efterlevnad av märknings- och VMS-kraven och inkonsekvenser i rapporteringen av uppgifter till Iccats observatörer.

(92) Påminnas ska att Iccat I 2014 delgav Taiwan sina farhågor (20) gällande eventuella omlastningar till havs och möjligt IUU-fiske som utförts av taiwanesiska medborgare, särskild med tanke på kontrollen över fångster och skillnaderna mellan fångstdeklarationerna och de totala rapporterade fångsterna.

(93) Efter kontrollbesöket 2015 hävdade Taiwan att landet helt följde Iccats regler 2007–2012 och 2014. För de efterlevnadsproblem som medgavs gällande 2013 anförde Taiwan att landet har vidtagit alla lämpliga åtgärder för att komma till rätta med de av Iccat påpekade problemen, varför inga åtgärder heller hade vidtagits av Iccat.

(94) I fråga om WCPFC kan noteras att kommissionen och de taiwanesiska myndigheterna under besöket 2015 diskuterade Taiwans efterlevnad av de bevarande- och förvaltningsåtgärder som antagits av denna regionala organisation.

(95) Taiwan har meddelat kommissionen att landet har införlivat WCPFC-konventionen och föreskrifterna om bevarande- och förvaltningsåtgärder i sin nationella rättsordning och att landet arbetat med att lösa ett antal punkter där bristande efterlevand upptäckts i förhållande till WCPFC:s föreskrifter om bevarande- och förvaltningsåtgärder.

(96) Noteras ska också att WCPFC:s tionde vetenskapliga kommitté har tagit upp frågan om informationsluckor i Taiwans notfiskeflotta och begärt att Taiwan ska förse elfte vetenskapliga kommittén med dokument som redogör för metoden som används för uppskattningar av tonfiskfångster i de aggregerade notfiskeuppgifter som landet överlämnar till WCPFC (21).

(97) Uppgifter från SPRFMO (22) visar att Taiwan under 2014 inte har uppnått de standarder för insamling, rapportering, kontroll och utbyte av data (bevarande- och förvaltningsföreskrift 2.02 1e) och inte helt har uppfyllt kraven för landnings- och omlastningsuppgifter (bevarande- och förvaltningsföreskrift 2.02 1d).

(98) Efter kontrollbesöket 2015 medgav Taiwan för kommissionen att landet var skyldigt att lämna summariska uppgifter enligt bevarande- och förvaltningsföreskrift 2.02 1e på grund av nationella dataskyddsfrågor. Landet uppgav sig även endast delvis underlåta att följa bevarande- och förvaltningsföreskrift 2.02 1d.

(99) Taiwans efterlevnadsproblem i förhållande till WCPFC och SPRFMO visar att Taiwan inte har uppfyllt sina skyldigheter som flaggstat enligt artikel 94 i Unclos (se även artikel 5 i 1958 års Genèvekonvention om det fria havet). Taiwan följde dessutom inte rekommendationerna i punkterna 31–33, 35 och 38 i FAO:s frivilliga riktlinjer för flaggstaternas prestationsnivå och punkt 24 i IPOA-IUU.

(100) Mot bakgrund av vad som tidigare anförts i detta avsnitt av beslutet, fakta som kommissionen har samlat in och uttalanden från Taiwan, har det i kraft av artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen, kunnat fastställas att detta land har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt internationell rätt vad gäller internationella regler, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder.

3.4 Särskilda svårigheter för utvecklingsländer (artikel 31.7 i IUU-förordningen)

(101) Påminnas ska att Taiwan på grund av sin politiska status inte är medlem av Förenta nationerna. Baserat på statistik enligt FN:s index för mänsklig utveckling som Taiwan har samlats in med hjälp av FN-metodiken anses Taiwan vara ett land med hög mänsklig utveckling (på 21:a plats bland 188 länder) (23).

(102) Noteras bör att Taiwans anmälan som flaggstat godkändes den 28 januari 2010 av kommissionen i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen. Taiwan bekräftade därigenom, i enlighet med kraven i artikel 20.1 i IUU-förordningen, att landet har nationella förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som landets fiskefartyg måste följa.

(103) Mot bakgrund av ovan nämnda rankning enligt FN:s index för mänsklig utveckling samt konstateranden under besöken mellan 2012 och 2015 finns inget som tyder på att Taiwans underlåtenhet att fullgöra sina skyldigheter enligt internationell rätt skulle bero på en låg utvecklingsnivå. Några konkreta bevis finns inte på ett samband mellan bristerna i kontrollen och övervakningen av fisket och infrastrukturen. Taiwan har aldrig hävdat att svårigheter som beror på landets utvecklingsnivå påverkar dess förmåga att åstadkomma en stark uppföljning, kontroll och övervakning och aldrig har begärt stöd från EU.

(104) Mot bakgrund av vad som anförts i detta avsnitt, fakta som kommissionen har samlat in och uttalanden från Taiwan, har det, i kraft av artikel 31.7 i IUU-förordningen, kunnat fastställas att detta lands utveckling och resultat vad gäller fiskeriförvaltning inte har försvårats av landets utvecklingsnivå.

4. SLUTSATS OM MÖJLIGHETEN ATT IDENTIFIERAS SOM ICKE-SAMARBETANDE TREDJELAND

(105) Mot bakgrund av slutsatserna ovan om att Taiwan inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt att som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat vidta åtgärder i syfte att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske, bör Taiwan, i enlighet med artikel 32 i IUU-förordningen, av kommissionen meddelas om möjligheten att identifieras som icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av IUU-fiske.

(106) I enlighet med artikel 32.1 i IUU-förordningen bör kommissionen meddela Taiwan att landet kan komma att identifieras som icke-samarbetande tredjeland. Kommissionen bör också vidta alla åtgärder som beskrivs i artikel 32 i IUU-förordningen avseende Taiwan. Enligt god förvaltningspraxis bör det fastställas en period inom vilken landet skriftligen kan besvara meddelandet och rätta till situationen.

(107) Meddelandet till Taiwan om möjligheten att landet kan komma att identifieras som icke-samarbetande land varken utesluter eller medför med automatik att kommissionen eller rådet senare vidtar ytterligare åtgärder för att identifiera icke-samarbetande länder och upprätta en förteckning över dem.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

Kommissionen ska meddela Taiwan att landet kan komma att identifieras som icke-samarbetande tredjeland när det gäller bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske.

Utfärdat i Bryssel den 1 oktober 2015. På kommissionens vägnar Karmenu VELLA Ledamot av kommissionen

(1) EUT L 286, 29.10.2008, s. 1.

(2) Det separata tullområdet Taiwan, Penghu, Kinmen och Matsu (Kinesiska Taipei).

(3) Begreppen ”stat” och ”land” används på fiskeenheten Taiwan endast inom ramen för IUU-förordningen.

(4) Information hämtad från:

https://treaties.un.org/pages/ViewDetails.aspx?src=TREATY&mtdsg_no=XXI-2&chapter=21&lang=en#1

https://treaties.un.org/pages/HistoricalInfo.aspx#China

(5) Information hämtad från:

https://treaties.un.org/pages/ViewDetails.aspx?src=TREATY&mtdsg_no=XXI-1&chapter=21&lang=en

https://treaties.un.org/pages/HistoricalInfo.aspx#China

(6) Se kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 137/2014 av den 12 februari 2014 om ändring av förordning (EU) nr 468/2010 om upprättande av EU:s förteckning över fartyg som är inblandade i olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (EUT L 43, 13.2.2014, s. 47).

(7) Information hämtad från: http://www.radionz.co.nz/international/pacific-news/266070/arrests-in-marshalls-over-illegal-fishing

(8) Information hämtad från: http://legal.un.org/ilc/texts/instruments/english/conventions/8_1_1958_high_seas.pdf

(9) Frivilliga riktlinjer för flaggstaters prestationsnivå, 2014, se: http://www.fao.org/3/a-mk052e.pdf

(10) Den internationella handlingsplanen för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske, FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation, 2001.

(11) IOTC-resolution 11/03, hämtad från: http://www.iotc.org/sites/default/files/documents/compliance/cmm/iotc_cmm_11-03_en.pdf

(12) WCPFC-konventionen har hämtats från: https://www.wcpfc.int/system/files/text.pdf

(13) http://eng.stat.gov.tw/ct.asp?xItem=25280&ctNode=6032&mp=5

(14) IOTC Compliance Report for Taiwan, dok. nr IOTC-2015-CoC12-CR36, 23 mars 2015.

(15) IOTC-dok. nr IOTC-2015-CoC12-08c Add_1, 27 mars 2015.

(16) IOTC-dok. nr IOTC-2014-CoC11-08c Add_1, 26 april 2014.

(17) Report of the Eleventh Session of the Compliance Committee, Colombo, Sri Lanka, 26–28 maj 2014, s. 14–15.

(18) Information hämtad från:

http://www.iotc.org/sites/default/files/documents/2015/03/IOTC-2015-CoC12-04bE_-_IOTC_ROP_-_Contractors_Report.pdf

(19) Iccat Regional Observer Programmes and Responses, 5 november 2014, COC-305/2014, s. 33–49.

(20) Letter of Concern av den 13 februari 2014.

(21) Sammanfattande rapport från WCPFC:s vetenskapliga kommittés tionde ordinarie sammanträde, punkt 82.

(22) Assessment of Compliance of Members and CNCPs, 2nd Meeting of the Compliance and Technical Committee, Auckland, Nya Zeeland, 30–31 januari 2015.

(23) http://eng.stat.gov.tw/ct.asp?xItem=25280&ctNode=6032&mp=5