Rådets förordning (EG) nr 1763/2002

av den 30 september 2002

om ändring av förordning (EG) nr 1950/97 rörande införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av säckar och påsar av polyeten eller polypropen med ursprung i bland annat Indien

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen(1)(nedan kallad grundförordningen), särskilt artikel 11.3 i denna,

med beaktande av det förslag som kommissionen lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och

av följande skäl:

A. FÖRFARANDE

1. Tidigare undersökningar

(1) Genom förordning (EG) nr 1950/97(2) införde rådet slutgiltiga antidumpningsåtgärder avseende import av säckar och påsar av polyeten eller polypropen med ursprung i bland annat Indien (nedan kallad den berörda produkten).

(2) Denna förordning ändrades därefter genom förordningarna (EG) nr 96/1999(3) och (EG) nr 2744/2000(4) i syfte att fastställa dumpningsmarginaler för nya exportörer i enlighet med artikel 11.4 i grundförordningen.

2. Den aktuella undersökningen

i) Inledning

(3) European Association for Textile Polyolefins (nedan kallad sökanden) lämnade in en begäran om en interimsöversyn i enlighet med artikel 11.3 i grundförordningen, vilken endast avsåg dumpning av den berörda produkten med ursprung i Indien. Begäran lämnades för europeiska tillverkare som svarar för en betydande del, i detta fall 65 %, av den totala tillverkningen i gemenskapen av den berörda produkten.

(4) Sedan kommissionen, efter samråd med rådgivande kommittén, fastslagit att bevisningen var tillräcklig för att motivera att en interimsöversyn inleddes, offentliggjorde den ett tillkännagivande om inledande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(5) och påbörjade undersökningen.

ii) Undersökning och stickprovsförfarande

(5) Kommissionen underrättade officiellt de exporterande tillverkare som såvitt känt var berörda, företrädarna för ursprungslandet samt sökanden om att interimsöversynen skulle inledas, och gav alla parter som direkt var berörda möjlighet att lämna synpunkter skriftligen och begära att bli hörda.

(6) Ett flertal exporterande tillverkare i de berörda länderna och gemenskapstillverkare lämnade synpunkter skriftligen. Alla parter som begärde detta gavs tillfälle att bli hörda.

(7) Kommissionen konstaterade att antalet exporterande tillverkare av den berörda produkten i Indien hade ökat väsentligt sedan den ursprungliga undersökningen. Den beslutade därför att tillämpa stickprovsförfarandet enligt artikel 17 i grundförordningen.

(8) För att kommissionen skulle kunna göra ett urval uppmanades de exporterande tillverkarna och deras företrädare att inom 15 dagar efter det att tillkännagivandet om inledande offentliggjorts ge sig till känna och lämna grundläggande uppgifter om sin tillverkning, inhemska försäljning och exportförsäljning. Kommissionen kontaktade även myndigheterna i det berörda landet och begärde att de skulle bistå vid fastställandet av urvalet.

(9) Sammanlagt 45 företag besvarade stickprovsformuläret inom den fastställda tidsfristen. Av dessa hade 22 stycken tillverkning och försäljning till gemenskapen av den berörda produkten under perioden 1 december 1999-30 november 2000 (nedan kallad undersökningsperioden).

(10) Urvalet fastställdes i samråd med företrädare för de berörda företagen och myndigheterna i det berörda landet. Man enades om ett urval av åtta företag som svarade för mer än 80 % av den totala exporten av den berörda produkten till gemenskapen under undersökningsperioden.

(11) Nio företag som inte ingick i urvalet ansökte om en individuell undersökning. Med hänsyn till det stora antalet ansökningar, som till och med var fler än de företag som ingick i urvalet, ansågs det att det skulle bli orimligt betungande med individuella undersökningar i enlighet med artikel 17.3 i grundförordningen. Följaktligen beviljades inga ansökningar.

(12) Kommissionen sände frågeformulär till de företag som ingick i urvalet och gjorde kontrollbesök på plats hos följande utvalda företag i Indien:

- Gilt Pack Ltd, Indore

- Hyderabad Polymers Private Ltd, Hyderabad

- Kanpur Plastipack Ltd, Kanpur

- Neo Sack Ltd, Indore

- Polyspin Private Ltd, Rajapalayam och dess närstående företag Polyspin Exports Ltd, Rajapalayam

- Pithampur Poly Products Ltd, Indore

- Shankar Packaging Ltd, Vadodara

(13) Efter kontrollbesöken i Indien inhämtade kommissionen uppgifter från importörer av den berörda produkten i gemenskapen. Även följande importföretag besöktes:

- Cojubel NV, Lendelede, Belgien

- Eurea BVBA, Antwerpen, Belgien

- Rova NV, Oudenaarde, Belgien

- Texbern SARL, Lyon, Frankrike

- Markopulos SA, Aten, Grekland

- Alex Pak SA, Aten, Grekland

(14) Kommissionen inhämtade även uppgifter från och besökte tullmyndigheter i medlemsstaterna.

(15) Eftersom ärendet var komplicerat och det uppstod svårigheter tog undersökningen mer än tolv månader.

B. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT

1. Berörd produkt

(16) Den produkt som omfattas av den aktuella översynen är samma produkt som den berörda produkten i förordning (EG) nr 1950/97.

(17) Den berörda produkten är vävda säckar och påsar av sådant slag som används för förpackning av varor, icke av trikå utan framställda av polyeten- eller polypropenremsor eller dylikt av väv med en vikt av högst 120 g/m2 med ursprung i Indien. Denna produkt klassificeras för närvarande enligt KN-nummer 6305 32 81, 6305 33 91, ex 3923 21 00, ex 3923 29 10 och ex 3923 29 90.

2. Likadan produkt

(18) Det fastställdes att de säckar och påsar som såldes på den indiska marknaden och de säckar och påsar som exporterades från Indien till gemenskapen var likadana eller uppvisade mycket stora likheter när det gäller fysiska egenskaper och användningsområden. Dessa säckar och påsar ansågs därför vara likadana produkter i den mening som avses i artikel 1.4 i grundförordningen.

C. DUMPNING

1. Bristande samarbete

(19) Det framgick av kommissionens undersökning att fyra exportörer som svarade för den största delen av exporten från Indien hade lämnat oriktiga och vilseledande uppgifter och i ett antal fall till och med medvetet lämnat förfalskade och oriktiga handlingar. Ett antal oegentligheter uppdagades, inbegripet oriktiga uppgifter om produkttyper, specifikationer, bestämmelseort för export, kvantiteter och/eller värde på fakturor och transportdokument i syfte att höja det genomsnittliga exportpriset till en nivå som gäller för priser som inte är dumpade, medvetet utelämnande av transaktioner eller lämnande av otillförlitliga redovisningsuppgifter. De varubeskrivningar, kvantiteter och den vikt som angivits av icke-närstående importörer och tullmyndigheter i officiella handlingar skilde sig ofta från de uppgifter som lämnats vid kontrollbesöken på plats och i svaren på kommissionens frågeformulär. Bevisning framlades även för att det förekommit minst två försök att övertala importörer att lämna oriktiga handlingar till kommissionen.

(20) De exportörer som inte var samarbetsvilliga har var och en underrättats i detalj om kommissionens undersökningsresultat i detta avseende. Några av dem hävdade dock att de kontrollerade uppgifterna avseende inhemsk försäljning och tillverkningskostnader inte borde lämnas utan beaktande, eftersom oegentligheterna endast avsåg exportuppgifterna.

(21) De oriktiga och vilseledande uppgifterna var dock av ett sådant slag och så många att riktigheten hos samtliga uppgifter som företagen lämnat kunde ifrågasättas, oavsett det gällde exportmarknaden eller den inhemska marknaden. Följaktligen beslutades att alla uppgifter som lämnats skulle lämnas helt utan beaktande och att andra tillgängliga uppgifter rörande dessa fyra företag skulle användas i stället i enlighet med artikel 18 i grundförordningen. Några individuella dumpningsmarginaler beräknades inte för dessa företag.

(22) När det gäller ett annat företag vars uppgifter om tillverkningskostnader inte heller kunde anses helt tillförlitliga, var det nödvändigt att inte beakta vissa uppgifter som lämnats och i stället till viss del använda tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 18.1 i grundförordningen. Undersökningsresultatet grundade sig emellertid till största del på de uppgifter som lämnats av företagen.

(23) För att fastställa dumpningens omfattning för de övriga tre företagen ansågs det möjligt att komma fram till rimligt tillförlitliga undersökningsresultat på grundval av de uppgifter som lämnats av företagen, vid behov justerade med hänsyn till resultaten av kontrollbesöken på plats.

2. Normalvärde

(24) Normalvärdet fastställdes i enlighet med artikel 2 i grundförordningen. Först undersöktes därför huruvida företagens sammanlagda inhemska försäljning av den likadana produkten var representativ i förhållande till företagets sammanlagda export av den berörda produkten till gemenskapen. I enlighet med artikel 2.2 i grundförordningen, och eftersom den sammanlagda inhemska försäljningsvolymen utgjorde mer än 5 % av den sammanlagda exportvolymen till gemenskapen, konstaterades att försäljningen av den likadana produkten på den inhemska marknaden var representativ för tre av de fyra företag för vilka en individuell dumpningsmarginal beräknats.

(25) En liknande prövning gjordes därefter för varje produkttyp som såldes på den inhemska marknaden och som var likadan eller direkt jämförbar med de produkttyper som såldes på export till gemenskapen. För varje produktslag fastställdes det att den inhemska försäljningen var tillräckligt representativ i enlighet med artikel 2.2 i grundförordningen om den totala försäljningsvolymen för den berörda typen motsvarade mer än 5 % av försäljningsvolymen för de likadana eller jämförbara typer som exporterades till gemenskapen.

(26) Det undersöktes även huruvida den inhemska försäljningen av varje typ kunde anses ha skett vid normal handel, genom att andelen lönsam försäljning till oberoende kunder av den berörda typen fastställdes. Den inhemska försäljningen ansågs lönsam när värdet av nettoförsäljningen minst motsvarade den beräknade tillverkningskostnaden för varje berörd produkttyp (nedan kallad lönsam försäljning).

(27) När det gäller tillverkningskostnaden hade inget av företagen ett etablerat kostnadsredovisningssystem. Resultaten av kontrollbesöken på plats föranledde ett antal korrigeringar av den metod för kostnadsfördelning som företagen utarbetat enkom för denna undersökning, särskilt när det gäller fördelningen av råmaterialkostnader.

(28) Tillverkningskostnaden för varje produkttyp som såldes på den inhemska marknaden, korrigerad enligt ovan, jämfördes med nettoförsäljningspriset på den inhemska marknaden för den berörda typen. Om den lönsamma försäljningen för en viss produkttyp utgjorde minst 80 % av den totala försäljningsvolymen, fastställdes normalvärdet på grundval av det faktiska inhemska priset, beräknat som ett vägt genomsnitt av alla inhemska försäljningspriser för den berörda typen under undersökningsperioden, oavsett om all försäljning var lönsam eller ej. I de fall andelen lönsam försäljning utgjorde mindre än 80 % men minst 10 % av den totala inhemska försäljningen, fastställdes normalvärdet som ett vägt genomsnitt av de inhemska priserna för den lönsamma försäljningen.

(29) I de fall andelen lönsam försäljning av en viss produkttyp utgjorde mindre än 10 % av den totala försäljningsvolymen, ansågs försäljningen av denna typ inte ha skett i tillräckliga mängder för att det skulle vara möjligt att fastställa normalvärdet på grundval av det inhemska priset. Detta var fallet för alla utom en produkttyp för ett av företagen.

(30) Eftersom inga andra tillverkare hade någon inhemsk försäljning vid normal handel kunde normalvärdet inte fastställas på grundval av andra försäljares eller tillverkares priser.

(31) Följaktligen konstruerades normalvärdet i enlighet med artikel 2.3 i grundförordningen genom att ett skäligt belopp för att täcka försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt en skälig vinstmarginal lades till tillverkningskostnaderna för de exporterade produkttyperna, vilka vid behov justerats.

(32) För de företag som hade en representativ inhemsk försäljningsvolym användes företagens egna försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader. Ett företag hade inte någon representativ inhemsk försäljningsvolym. För detta företag användes i enlighet med artikel 2.6 a i grundförordningen det vägda genomsnittet för de faktiska belopp som fastställts för de tre andra företag som var föremål för undersökning avseende tillverkning och försäljning av den likadana produkten på den inhemska marknaden i Indien.

(33) Inget av de samarbetsvilliga företagen hade en lönsam försäljning som utgjorde minst 10 % av den totala inhemska försäljningsvolymen av den berörda produkten. Eftersom det inte fanns någon försäljning av produkter i samma generella produktkategori kunde vinstmarginalen inte fastställas på denna grundval, utan kommissionen beslutade att använda en vinstmarginal på 5 % i enlighet med artikel 2.6 c i grundförordningen. Detta anses vara en försiktig uppskattning som är helt i linje med de tidigare undersökningsresultaten.

3. Exportpris

(34) Alla företags exportförsäljning till gemenskapen skedde direkt till oberoende importörer. I enlighet med artikel 2.8 i grundförordningen fastställdes därför exportpriserna på grundval av de priser som faktiskt betalats eller skulle betalas av dessa oberoende importörer.

4. Jämförelse

(35) För att man skulle få en rättvis jämförelse mellan normalvärdet och exportpriset gjordes i enlighet med artikel 2.10 i grundförordningen justeringar för olikheter som påverkade prisernas jämförbarhet, dvs. olikheter i fråga om transport-, försäkrings-, hanterings- och lastningskostnader samt därmed sammanhängande kostnader, kreditkostnader, provisioner och handelsled.

(36) Alla företag begärde justeringar för olikheter i handelsled med hänvisning till att de säljer till slutanvändare på den inhemska marknaden och till handlare på exportmarknaden.

(37) Det framkom av undersökningen att det förekom olikheter i handelsled när det gäller exportpriserna och normalvärdet, och att det fanns tydliga olikheter i säljarens funktioner i dessa led i enlighet med artikel 2.10 d i grundförordningen. Eftersom de olikheter som fanns när det gäller handelsled inte kunde kvantifieras på grund av att handelsleden i fråga inte förekom på den inhemska marknaden i Indien, beviljades emellertid en särskild justering i enlighet med artikel 2.10 d ii. Eftersom det inte fanns några andra uppgifter fastställdes denna justering till 10 % av den bruttomarginal som användes vid fastställandet av normalvärdena.

(38) Några företag begärde en justering för tullrestitution enligt artikel 2.10 b i grundförordningen. Inget av företagen kunde emellertid påvisa att några importavgifter eller indirekta skatter tagits ut för den likadana produkten eller för material som ingår i denna, när den var avsedd för förbrukning i exportlandet i enlighet med artikel 2.10 b i grundförordningen. Följaktligen kunde inga sådana justeringar beviljas.

(39) Några företag begärde en justering av normalvärdet för påstådda olikheter i kostnaden för det råmaterial som användes för tillverkning av de produkter som exporterades och det råmaterial som användes för tillverkning av produkter avsedda för den inhemska marknaden. De hävdade att i de fall råmaterial inköptes på den inhemska marknaden berodde dessa olikheter antingen på att tillverkaren fortfarande kunde begära ett belopp motsvarande tullrestitutionen när produkterna exporterades eller på att han erhållit en importlicens och överlåtit denna på en inhemsk leverantör i utbyte mot en rabatt på råmaterialpriset.

(40) Detta slags mekanism är emellertid att hänföra till artikel 2.10 b i grundförordningen, och följaktligen bör dessa ansökningar behandlas inom ramen för den artikeln. Följaktligen är det inte berättigat att göra en justering i enlighet med artikel 2.10 k. Såsom förklarats i skäl 38 är det inte heller berättigat med en justering enligt artikel 2.10 b.

(41) Flera företag hävdade att man i samband med denna översynsundersökning hade använt en annan metod än den som användes vid den undersökning som ledde till införandet av tullen. De hävdade att kommissionen hade begärt en mera detaljerad klassificering av produkterna för jämförelsen mellan normalvärdet och exportpriset än vad den begärt i den ursprungliga undersökningen.

(42) Detta påstående kan inte godtas. En begäran om en tydlig, exakt och korrekt identifiering av de olika berörda produkttyper som tillverkas och säljs kan inte anses innebära ett metodbyte. Det framgick av undersökningen att kommissionens begäran var befogad, berättigad och inte utgjorde ett orimligt betungande krav för företagen i fråga. Antalet specifikationer som inverkade på kostnaderna för och marknadsvärdet av den berörda produkten krävde en mera detaljerad produktspecifikation än den som lämnades i den ursprungliga undersökningen. Denna mer detaljerade produktbeskrivning skulle möjliggöra en exaktare jämförelse mellan normalvärdet och exportpriset för klart definierade och identiska produkttyper. När ett av dessa företag ställdes inför de markanta skillnader i priser och kostnader för vad företagen påstod vara samma produkttyp omprövade det sitt beslut att vägra lämna de uppgifter om produkttyperna som begärts och lämnade dessa uppgifter inom 24 timmar.

5. Dumpningsmarginaler

i) Företag med individuell dumpningsmarginal

(43) För de företag i urvalet för vilka artikel 18 i grundförordningen (se skäl 23) inte tillämpades fastställdes individuella dumpningsmarginaler på grundval av en jämförelse mellan det vägda genomsnittliga normalvärdet för varje produkttyp och ett vägt genomsnittligt exportpris per produkttyp.

(44) Det konstaterades att Polyspin Exports var ett närstående företag till Polyspin Private under undersökningsperioden. Dessa båda företag har två gemensamma styrelseledamöter. Med hänsyn till de nära förbindelserna mellan dessa två företag fanns det en stor risk för att antidumpningsåtgärderna kunde kringgås genom att exporten till gemenskapen gick genom företaget med den lägre dumpningsmarginalen, om två olika dumpningsmarginaler fastställdes. Följaktligen drogs slutsatsen att man på samma sätt som i den ursprungliga undersökningen endast skulle fastställa en marginal för de två företagen och att denna marginal skulle fastställas på grundval av det vägda genomsnittet av de dumpningsmarginaler som fastställts för varje företag. Uttryckta i procent av nettopriset cif gemenskapens gräns, före tull, är dessa dumpningsmarginaler följande:

>Plats för tabell>

(45) När det gäller det företag för vilket artikel 18 i grundförordningen delvis tillämpades (se skäl 22) konstaterades det att det fanns ett exportprismönster som varierade väsentligt mellan olika inköpare och regioner. Exportpriserna varierade betydligt mellan olika regioner och inköpare. Dumpningens fulla omfattning framgick således inte av jämförelsen mellan ett vägt genomsnittligt normalvärde per produkttyp och ett vägt genomsnittligt exportpris per produkttyp. Företaget hävdade att variationerna mellan kunder och regioner kunde förklaras av att det rörde sig om olika produkttyper. En jämförelse för varje produkttyp visade emellertid på en liknande variation för de typer som såldes i tillräckliga kvantiteter för att det skulle vara möjligt att göra en sådan analys. Detta påstående avvisades därför. En jämförelse mellan individuella exportpriser och individuella normalvärden för individuella transaktioner skulle däremot inte ha varit genomförbar och skulle följaktligen inte ha visat dumpningens fulla omfattning, särskilt på grund av att det inte förekom tillräckligt många jämförbara transaktioner på den inhemska marknaden. Eftersom det konstaterades att det fanns ett exportprismönster som varierade väsentligt mellan olika inköpare och regioner, och eftersom dumpningens fulla omfattning inte skulle ha framgått vare sig av en jämförelse mellan det vägda genomsnittet eller av en jämförelse transaktion för transaktion, fastställdes dumpningsmarginalen på grundval av en jämförelse per produkttyp mellan det vägda genomsnittliga normalvärdet och priset för varje enskild exporttransaktion i enlighet med artikel 2.11 i grundförordningen. Uttryckt i procent av nettopriset cif gemenskapens gräns, före tull, är dumpningsmarginalen följande:

>Plats för tabell>

ii) Företag för vilka det inte fastställts någon individuell dumpningsmarginal

(46) För de företag som i tid lämnade de nödvändiga uppgifter som anges i artikel 17 i grundförordningen, och som uppgav att de var villiga att ingå i urvalet och som tillverkade och exporterade den berörda produkten till gemenskapen under undersökningsperioden, men som inte valdes ut att ingå i urvalet eller undersöktes individuellt, fastställdes dumpningsmarginalen på grundval av den vägda genomsnittliga dumpningsmarginalen för de företag som ingick i urvalet i enlighet med artikel 9.6 i grundförordningen. Eftersom man enligt denna artikel måste bortse från de marginaler som fastställts under de omständigheter som avses i artikel 18 i grundförordningen, svarade de företag som ingick i urvalet nu endast för 20 % av de samarbetsvilliga företagens export till gemenskapen av den berörda produkten under undersökningsperioden. Under dessa omständigheter, nämligen att det är omöjligt att göra ett nytt och mera representativt urval, är detta procenttal fortfarande att anse som tillräckligt representativt för den totala exporten till gemenskapen. Det bör även påpekas att de företag som inte valts ut att ingå i urvalet inte heller svarade för mer än 20 % av den totala exporten till gemenskapen från Indien (se skäl 10). Uttryckt i procent av nettopriset cif gemenskapens gräns, före tull, uppgick denna dumpningsmarginal till 20,6 %.

(47) När det gäller de fyra företag för vilka det inte var möjligt att fastställa en individuell dumpningsmarginal på grund av de orsaker som anges i skäl 20, använde kommissionen tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 18 i grundförordningen. Kommissionen tog även hänsyn till att den dumpningsmarginal som fastställdes för dessa företag i jämförelse med den dumpningsmarginal som fastställdes för de samarbetsvilliga företagen, inte skulle utgöra ett incitament till bristande samarbete. Följaktligen beslutade den att fastställa dumpningsmarginalen till en nivå motsvarande det vägda genomsnittet av de högsta dumpningsmarginaler som konstaterats för ett antal produkttyper som såldes i representativa kvantiteter av de företag för vilka en individuell marginal kunde fastställas, dvs. 33,5 %. Denna tullsats bör även gälla för Naviska Packaging som är ett närstående företag till Gilt Pack Ltd, som bytte namn till Giltpac International India Private Limited efter undersökningsperiodens slut.

(48) Dumpningsmarginalen för övriga företag som inte var samarbetsvilliga fastställdes på grundval av tillgängliga uppgifter och var densamma som för de företag som avses i skäl 47. Detta tillvägagångssätt bedömdes vara nödvändigt med hänsyn till att andelen icke-samarbetsvilliga företag var stor och för att förhindra kringgående.

D. FÖRSLAG TILL ÄNDRING AV DE ÅTGÄRDER SOM ÄR FÖREMÅL FÖR ÖVERSYN

(49) Enligt artikel 9.4 i grundförordningen får antidumpningstullen inte överstiga den fastställda dumpningsmarginalen, men bör vara lägre än marginalen om en sådan lägre tull är tillräcklig för att undanröja den skada som vållats gemenskapsindustrin. Med hänsyn till att denna översyn endast omfattar undersökning av dumpning, bör de tullar som införs inte vara högre än de nivåer för undanröjande av skada som fastställdes i den ursprungliga undersökningen.

(50) Eftersom de nivåer för undanröjande av skada som fastställdes i den ursprungliga undersökningen i samtliga fall är högre än de dumpningsmarginaler som fastställts i samband med den nu aktuella översynen, bör tullarna fastställas till en nivå motsvarande de fastställda dumpningsmarginalerna.

>Plats för tabell>

E. ÅTAGANDEN

(51) Mot bakgrund av artikel 15 om U-landsmedlemmar i avtalet om tillämpning av artikel VI i det allmänna tull- och handelsavtalet från 1994 underrättade kommissionen de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna om att den var beredd att pröva möjligheterna till konstruktiva lösningar, inbegripet eventuella erbjudanden om prisåtaganden.

(52) Fjorton indiska exporterande tillverkare gjorde prisåtaganden i enlighet med artikel 8.1 i grundförordningen.

(53) Det framgick av undersökningen att den berörda produkten har många särskiljande egenskaper som ständigt utvecklas, vilket kan inverka väsentligt på försäljningspriserna. Dessa egenskaper innebär att det blir mycket komplicerat och svårt att tillämpa alla system för prisåtaganden (i form av minimiimportpriser), särskilt med hänsyn till den bristande samarbetsvilja som visades i samband med stickprovsförfarandet.

(54) I ett antal fall var den föreslagna produktklassificeringen dessutom inte tillräckligt detaljerad för att det skulle vara möjligt att genomföra övervakningen på ett korrekt sätt, eller var den föreslagna prisnivån inte tillräcklig för att undanröja den skadevållande dumpningen.

(55) Dessutom säljer de flesta av de exportörer som gjorde åtaganden liknande produkter som inte omfattas av den nu aktuella undersökningen (såsom extra stora påsar) till i stort sett samma kunder i gemenskapen och utför olika slags entreprenadarbeten för andra indiska företag. Risken för kringgående av åtgärderna genom priskompensation och omläggning av exporten anses därför vara stor.

(56) Mot denna bakgrund drogs slutsatsen att alla eventuella åtaganden skulle medföra betydande svårigheter när det gäller övervakning och tillämpning samt oacceptabla risker. Följaktligen ansågs det inte lämpligt att godta något av åtagandena.

F. MEDDELANDE AV UPPGIFTER OCH ÅTGÄRDERNAS VARAKTIGHET

(57) De berörda företagen underrättades om de omständigheter och överväganden på grundval av vilka kommissionen avsåg att föreslå en ändring av förordning (EG) nr 1950/97 och gavs tillfälle att lämna synpunkter. Synpunkter lämnades och dessa beaktades när så var lämpligt.

(58) Den översyn som genomförts påverkar inte den tidpunkt då förordning (EG) nr 1950/97 skall upphöra att gälla enligt artikel 11.2 i grundförordningen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Artikel 1.2 a i förordning (EG) nr 1950/97 skall ersättas med följande: "a) 33,5 % för säckar och påsar med ursprung i Indien (TARIC-tilläggsnummer 8900 ) med undantag av import tillverkad av följande företag, vilken skall omfattas av de tullsatser som anges nedan:

>Plats för tabell>"

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 30 september 2002.

På rådets vägnar

P. S. Møller

Ordförande

(1) EGT L 56, 6.3.1996, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 2238/2000 (EGT L 257, 11.10.2000, s. 2).

(2) EGT L 276, 9.10.1997, s. 1.

(3) EGT L 11, 16.1.1999, s. 1.

(4) EGT L 316, 15.12.2000, s. 67.

(5) EGT C 26, 26.1.2001, s. 2.