BILAGA XXXIV

Krav beträffande mekaniska kopplingar

1. Definitioner

I denna bilaga gäller följande definitioner:

1.1 mekanisk koppling mellan traktor och draget fordon: de delar som monterats på traktorn och på det dragna fordonet för att åstadkomma en mekanisk koppling mellan dessa fordon.

1.2 typ av mekanisk koppling mellan traktor och draget fordon: delar som inte skiljer sig åt i sådana väsentliga avseenden som

1.3 referenscentrum för mekanisk koppling: den punkt på tappens axel som befinner sig på samma avstånd från tungorna i fråga om en gaffel och den punkt som bestäms av skärningen mellan krokens symmetriplan och generatrisen för krokens konkava del vid kontaktnivån med ringen när denna befinner sig i dragläget.

1.4 höjd över marken för mekanisk koppling: avståndet mellan horisontalplanet genom referenscentrum för den mekaniska kopplingen och det horisontalplan som traktorns hjul vilar på.

1.5 vertikal belastning på kopplingspunkten: den belastning som under statiska förhållanden överförs på referenscentrum för den mekaniska kopplingen.

1.6 automatisk mekanisk koppling: en mekanisk kopplingsdel som, utan ytterligare åtgärd, sluter och säkrar sig själv när den glidande mekanismen för dragstångsringarna påverkas.

1.7 vikt på främre axeln på den olastade traktorn: den del av traktorns vikt som under statiska förhållanden överförs till marken av traktorns framaxel.

2. Allmänna krav

3. Särskilda krav

3.1 Mått

Måtten på de mekaniska kopplingsdelarna på traktorn ska överensstämma med figurerna 1–5 och tabell 1 i tillägg 1.

Måtten på de mekaniska kopplingsdelarna på det dragna fordonet ska överensstämma med de som är tillåtna enligt kombinationerna i tabell 2 i tillägg 1.

3.2 Hållfasthet

en dynamisk provning under de förhållanden som anges i tillägg 2 eller en statisk provning under de förhållanden som anges i tillägg 3, om de används på fordon med en högsta konstruktionshastighet på högst 40 km/tim,

3.3 Vertikal belastning på kopplingspunkten (S)

3.4 Höjd över marken för kopplingsanordningen (h)

4. Villkor för beviljande av EG-typgodkännande

5. Märkningar

6. I stället för att uppfylla kraven i denna bilaga, kan tillverkaren välja att visa ett typgodkännande för en mekanisk koppling som beviljats enligt FN/ECE:s föreskrifter nr 55, enligt hänvisning i bilaga I.

7. För fordon som är försedda med styre kan tillverkarna välja om de vill tillämpa kraven i punkterna 2–6 eller kraven i de relevanta bestämmelserna i bilaga II C 4 i förordning (EU) nr 168/2013.

Tillägg 2

Dynamisk provningsmetod för mekaniska kopplingar

1. Provningsförfarande

Hållfastheten hos den mekaniska kopplingen ska bestämmas genom växelvis dragning i en provbänk.

Denna metod beskriver utmattningsprovningen som ska användas på den kompletta mekaniska kopplingsanordningen, dvs. när den är försedd med alla delar som behövs för monteringen och monteras och provas i en provbänk.

Växelkrafterna ska så långt möjligt påföras i sinusform (växlande och/eller stigande) med en belastningscykel som är beroende av vilket material det handlar om. Inga revor eller brott får uppstå under provningen.

2. Provningskriterier

Grunden för provbelastningarna ska utgöras av de horisontella kraftdelarna i fordonets längsgående axel tillsammans med de vertikala kraftdelarna.

Om de är av underordnad betydelse ska inte horisontella kraftdelar i räta vinklar mot fordonets längsgående axel och inte heller moment beaktas.

De horisontella kraftdelarna i fordonets längsgående axel ska motsvaras av en matematiskt fastställd representativ kraft, värdet D.

Följande ekvation ska tillämpas för den mekaniska kopplingen:

där

MT = fordonets högsta tekniskt tillåtna totalvikt, MR = de dragna fordonens tekniskt tillåtna totalvikt, g = 9,81 m/s2.

De vertikala kraftdelarna i räta vinklar mot körbanan uttrycks med den statiska vertikala belastningen S.

De tekniskt tillåtna belastningarna ska anges av tillverkaren.

3. Krav för provningsförfarande

3.1 Allmänna krav

Provkraften ska påföras den mekaniska kopplingsanordning som provas med hjälp av en lämplig normaldragstångsring, nedanför en vinkel som bildas av läget hos den vertikala provbelastningen Fv gentemot den horisontella provbelastningen Fh i riktning med det längsgående symmetriplanet som går från främre överdelen till bakre nederdelen.

Provkraften ska påföras vid de vanliga kontaktpunkterna mellan den mekaniska kopplingsanordningen och dragstångsringen.

Spelet mellan kopplingsanordningen och ringen ska hållas så litet som möjligt.

I princip ska provkraften påföras växelvis runt nollpunkten. Med en växelvis verkande provkraft blir den belastningen lika med noll.

Om kopplingsanordningens konstruktion (t.ex. stort spel, dragkrok) gör det omöjligt att utföra provningen med en växlande provbelastning, får provbelastningen även påföras stigande dragets eller tryckets riktning, beroende på vilken som är störst.

När provningen utförs med en stigande kraftkurva är provbelastningen lika med den övre (högsta) belastningen, och den nedre (minsta) belastningen ska inte överstiga 5 % av den övre belastningen.

Vid provningen med växelkraft ska man genom lämplig montering av provningsutrustningen och val av effektledningssystem vara noga med att se till att inga ytterligare kraftmoment uppstår i räta vinklar mot provkraften; vinkelfelet för kraftens riktning vid provning med växelkraft får inte överstiga ± 1,5°, och för provning med stigande kraft ställs vinkeln in i övre belastningsläget.

Provningsfrekvensen får inte överstiga 30 Hz.

För delar av stål eller gjutjärn uppgår belastningscykeln till . Den efterföljande draghållfasthetsprovningen ska utföras med färggenomträngningsmetoden eller liknande metod.

Om fjädrar och/eller dämpare ingår i kopplingsdelarna ska de inte tas bort under provningen, men de får bytas ut om de under provningen utsätts för påfrestning under förhållanden som inte uppstår under normal användning (t.ex. värmepåverkan) och därmed skadas. Deras uppträdande före, under och efter provningen ska beskrivas i provningsrapporten.

3.2 Provkrafter

Provkrafterna ska bestå i geometriska termer av de horisontella och vertikala provningsdelarna enligt följande:

där

Fh= (kN) i fråga om växelkraft,

eller

Fh= (kN) i fråga om stigande kraft (drag eller tryck),

Fv= (värde uttryckt i kN).

S= statisk dragstångsbelastning (belastning på körbanan uttryckt i kg).