Kommissionens beslut

av den 19 mars 2004

om riktlinjer för genomförandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/3/EG om ozon i luften

[delgivet med nr K(2004) 764]

(Text av betydelse för EES)

(2004/279/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/3/EG av den 12 februari 2002 om ozon i luften(1), särskilt artikel 12.1 i detta, och

av följande skäl:

(1) I direktiv 2002/3/EG fastställs långsiktiga mål, målvärden, ett tröskelvärde för larm samt ett informationströskelvärde för koncentrationer av ozon i luften.

(2) Enligt artikel 7 i direktiv 2002/3/EG skall medlemsstaterna under vissa omständigheter upprätta kortsiktiga handlingsplaner för de zoner där det finns risk för att tröskelvärdet för larm överskrids. I de riktlinjer som kommissionen har utvecklat i detta avseende bör medlemsstaterna enligt artikel 7.3 även kunna finna exempel på mätningar vars effektivitet har utvärderats.

(3) I enlighet med artikel 9.3 i direktiv 2002/3/EG skall kommissionen förse medlemsstaterna med riktlinjer för lämpliga mätstrategier för mätning av ozonbildande ämnen i luften. Dessa skall ingå i de riktlinjer som skall utarbetas i enlighet med artikel 12 i direktivet.

(4) När kommissionen utarbetade dessa vägledningar och riktlinjer anlitade den sakkunskap i medlemsstaterna och inom Europeiska miljöbyrån.

(5) De åtgärder som föreskrivs i detta beslut är förenliga med yttrandet från den kommitté som upprättats i enlighet med artikel 12.2 i rådets direktiv 96/62/EG av den 27 september 1996 om utvärdering och säkerställande av luftkvaliteten(2).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Vägledningen för upprättandet av kortsiktiga handlingsplaner i enlighet med artikel 7 i direktiv 2002/3/EG skall vara de som anges i bilaga I till detta beslut.

2. När de utvecklar och genomför sina kortsiktiga handlingsplaner skall medlemsstaterna ta hänsyn till relevanta exempel på mätningar som beskrivs i bilaga II till detta beslut, i enlighet med artikel 7.3 i direktiv 2002/3/EG.

3. Riktlinjerna för en lämplig mätstrategi för ozonbildande ämnen i luften enligt artikel 9.3 i direktiv 2002/3/EG skall vara de som anges i bilaga III till detta beslut.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den 19 mars 2004.

På kommissionens vägnar

Margot Wallström

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 67, 9.3.2002, s. 14.

(2) EGT L 296, 21.11.1996, s. 55.

BILAGA I

Allmänna aspekter som skall beaktas av medlemsstaterna när de utarbetar kortsiktiga handlingsplaner i enlighet med artikel 7 i direktiv 2002/3/EG

I artikel 7 i direktiv 2002/3/EG fastställs krav som rör kortsiktiga handlingsplaner. Enligt artikel 7.1 skall medlemsstaterna, i enlighet med artikel 7.3 i direktiv 96/62/EG, på lämpliga administrativa nivåer upprätta handlingsplaner med uppgift om särskilda åtgärder som skall vidtas på kort sikt, med hänsyn till särskilda lokala omständigheter, för de zoner där det finns risk för att tröskelvärdet för larm överskrids, om det finns en betydande potential för att minska den risken eller minska varaktigheten eller graden av överskridandet av tröskelvärdet för larm. I enlighet med artikel 7.1 i direktiv 2002/3/EG är det emellertid medlemsstaternas ansvar att fastställa huruvida det finns stor potential för att minska risken, tiden eller omfånget av överskridanden, med beaktande av nationella geografiska, meteorologiska och ekonomiska förhållanden.

Med tanke på EU:s långsiktiga strategi är det viktigt att fråga sig huruvida sådana kortsiktiga handlingsplaner ger en betydande extra potential för att minska risken för överskridande av tröskelvärdet för larm (240 μg/m3), eller för att minska överskridandets varaktighet eller grad.

Nedan ges en vägledning för lämpliga kortsiktiga åtgärder med hänsyn till geografiska skillnader, regional omfattning och de berörda åtgärdernas varaktighet.

1. GEOGRAFISKA ASPEKTER

När det gäller behovet av kortsiktiga åtgärder för att undvika överskridanden av tröskelvärdet på 240 μg/m3 kan EU:s femton medlemsstater delas in i tre grupper:

1. Enligt de uppgifter som lämnats till Europeiska miljöbyrån (databasen Airbase) har tröskelvärdena för larm hittills aldrig överskridits i de nordiska länderna (Finland, Sverige och Danmark) och Irland. Med tanke på genomförandet av ovannämnda långsiktiga strategi är det inte heller troligt att detta inträffar i framtiden.

De nordiska länderna och Irland skulle därför inte behöva utarbeta kortsiktiga åtgärder, eftersom det inte tycks föreligga någon risk för att larmtröskeln överskrids.

2. Luftmassornas rörelser i de nordvästra och centrala delarna av EU domineras av advektion, vilket ofta leder till att föroreningar sprids över stora avstånd och över nationsgränser.

Mycket tyder på att antalet överskridanden av larmtröskeln minskar för de flesta delarna av länderna i nordvästra och centrala Europa. Redan i mitten av 1990-talet visade kortsiktiga åtgärder endast en begränsad potential för minskning av ozonhalten, och genomförandet av EU:s långsiktiga strategi kommer dessutom att göra det obligatoriskt att tillämpa vissa av de tidigare kortsiktiga åtgärderna överallt och permanent.

Därför skulle länder i vilka ingen betydande potential för minskning av överskridanderisken med hjälp av kortsiktiga handlingsplaner föreligger inte behöva utarbeta sådana planer.

3. På grund av topografins och havets inverkan förekommer ofta ett återflöde av luftmassor i större städer och regioner i de sydliga medlemsstaterna. I vissa fall återcirkuleras samma luftmassor flera gånger(1). På grund av de höga naturliga koncentrationerna av flyktiga organiska föreningar är åtgärder för att minska utsläppen av dessa ämnen inte särskilt effektiva (koncentrationen av kväveoxider är en begränsande faktor).

Det kan inte ses några tendenser i ozontopparna såvitt man kan se av dessa relativt få mätserier. Dessutom saknas det uppgifter om hur effektiva kortsiktiga åtgärder är i dessa områden.

Städer och/eller regioner i södra Europa med särskilda orografiska förhållanden kan därför i princip dra lokal fördel av kortsiktiga åtgärder för minskning av risken för överskridanden av larmtröskeln, eller för att minska överskridandenas omfång, särskilt för exceptionella situationer med extrema ozonvärden som tidvis under 2003.

2. ÅTGÄRDERNAS REGIONALA OMFATTNING

Lokala insatser för att tillfälligt minska utsläppen av ozonbildande ämnen kan löna sig bättre i områden med återcirkulerande luftmassor än i regioner där advektion dominerar.

I vissa länder (t.ex. Frankrike) förekommer båda fenomenen, beroende på region. Dessa länder kan utarbeta särskilda kortsiktiga handlingsplaner för städer i södra Europa, som kanske inte alls är effektiva i tätorter eller regioner i norra delen av landet där advektion dominerar.

För att lösa problemet med ozonförorening i luften krävs en ordentlig diagnos av processerna i varje region under alla tider på året, och av kopplingar mellan regionerna. Kortsiktiga åtgärder för att avhjälpa problemet kan vara effektiva i vissa luftområden under vissa tider på året men inte i andra. Kortsiktiga åtgärder kan också kräva en samlad bedömning för hela regionen och en regional strategi, i de fall där skiktning och transport svarar för en betydande andel av det observerade ozonet.

3. KORTSIKTIGA RESPEKTIVE LÅNGSIKTIGA ÅTGÄRDER

Ozontopparna och bakgrundskoncentrationerna av ozon i stads- och landsbygdsområden i EU kan endast minskas genom långsiktiga, varaktiga och kraftiga minskningar av utsläppen av ozonbildande ämnen. Sådana minskningar kommer att ske inom ramen för ozondirektivet och direktiv 2001/81/EG om nationella utsläppstak för vissa luftföroreningar(2) (som är nära kopplat till direktiv 2001/80/EG om utsläpp från stora förbränningsanläggningar(3)). Likaså kommer EU:s bestämmelser om minskning av flyktiga organiska föreningar (direktiven 94/63/EG om begränsning av utsläpp av flyktiga organiska ämnen (VOC) vid lagring av bensin och vid distribution av bensin från depåer till bensinstationer(4), 1999/13/EG om begränsning av utsläpp av flyktiga organiska föreningar förorsakade av användning av organiska lösningsmedel i vissa verksamheter och anläggningar(5) och 96/61/EG om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar(6)) och framtida strategier för att reglera innehållet av flyktiga organiska föreningar i produkter att bidra till att minska ozontopparna. Dessa varaktiga utsläppsminskningar i EU väntas minska ozontopparna med 20 till 40 %, beroende på scenario och region.

För att kortsiktiga åtgärder skall vara effektiva måste de leda till utsläppsminskningar i samma storleksordning. De måste också vidtas i god tid, dvs. en eller två dagar innan tröskelvärdet överskrids (antingen på grundval av prognoser eller under hela sommarsäsongen) och måste ha lämplig regional omfattning (se ovan).

Det bör observeras att det är obligatoriskt att sprida information om ozonkoncentrationer och rekommendationer till allmänheten och berörda hälsovårdsorgan. Sådan informationsspridning kan i kombination med ozonprognoser minska befolkningens exponering för höga ozonkoncentrationer, dvs. exponeringens varaktighet och intensitet.

Tillfälliga, lokala åtgärder (när tröskelvärdet 240 μg/m3 överskrids) minskar de högsta ozonkoncentrationerna med upp till 5 % (främst på grund av de relativt små effekterna av utsläppsminskningar). Detta är fallet med nästan alla trafikrelaterade åtgärder, t.ex. hastighetsbegränsningar och körförbud för fordon utan katalysatorrening, när de endast genomförs i (sub)regional skala.

Kombinationen av flera lokalt begränsade åtgärder (som bl.a. omfattar industri och hushåll) kan resultera i en högre minskningspotential, men en regional strategi är helt klart betydligt effektivare än enskilda lokala åtgärder. Den totala ozonminskningspotentialen väntas emellertid inte vara större än 20 %.

I vissa regioner, där ozonbildningen begränsas av halten av flyktiga organiska föreningar, kan ovannämnda tillfälliga och lokalt begränsade åtgärder till och med resultera i högre toppkoncentrationer av ozon.

(1) Millán, M. M., Salvador, R., Mantilla, E., Kallos, G., 1997. Photo-oxidant dynamics in the Western Mediterranean in summer; results of European research projects. J. Geophhy. Res., 102, D7, 8811-8823.

(2) EGT L 309, 27.11.2001, s. 22.

(3) EGT L 309, 27.11.2001, s. 1.

(4) EGT L 365, 31.12.1994, s. 24.

(5) EGT L 85, 29.3.1999, s. 1.

(6) EGT L 257, 24.9.1996, s. 26.

BILAGA II

Åtgärder på kort sikt: exempel och erfarenheter

1. FÄLTFÖRSÖK: HEILBRONN/NECKARSULM (TYSKLAND)

Fältförsöket i tätortsområdet Heilbronn/Neckarsulm (cirka 200000 invånare) inleddes med begränsningsåtgärder torsdagen den 23 juni 1994, och pågick till söndagen den 26 juni 1994. Försöket åtföljdes av mätningar vid fyra fasta mätstationer, med 15 rörliga mätapparater och med en luftfarkost samt ballonger. Det omfattade modellberäkningar utgående från detaljerade inventeringar av utsläpp. Undersökningen var avsedd att ge svar på följande frågor, utgående från en typisk sommarsmog-episod:

- Kan toppar i ozonkoncentrationen under en episod minskas i någon nämnvärd utsträckning genom lokala och tillfälliga begränsningsåtgärder, och hur kan man realistiskt sett minska utsläppen av kväveoxider och flyktiga organiska föreningar?

- Är det möjligt att genomföra tillfälliga åtgärder på kort sikt, t.ex. körförbud, med tanke på den befintliga infrastrukturen, och kommer sådana åtgärder att accepteras av allmänheten?

För experimentet fastställdes tre zoner. Sammanlagt omfattade modellområdet 910 km2. Inom inventeringsområdet (400 km2) vidtogs relativt obetydande begränsningsåtgärder: hastigheten på alla vägar, inbegripet motorvägar, begränsades till max 70 km/tim, och industrin och de små och medelstora företagen lovade utsläppsminskningar på frivillig bas. I stadscentrum, som omfattar 45 km2, infördes körförbud, men fordon med katalysator samt dieselfordon med låga utsläppsvärden undantogs från förbudet, liksom all viktig trafik som brandkår, färskvaruleveranser och läkemedelsleveranser. Ytterligare åtgärder omfattade hastighetsbegränsning till 60 km/tim eller mindre samt frivilliga utsläppsminskningar inom industrin och småföretagen.

Under experimentets gång rådde soligt väder med temperaturer mellan 25 °C och 30 °C, med molntäcke under eftermiddagen den 25 och 27 juni. Vindhastigheten var måttlig (dvs. 2-4 m/s den 23 och 25-27 juni) eller hög (dvs. 4-7 m/s den 24 juni), vilket innebär att väderleksförhållandena var fördelaktiga, men inte extremt goda, för ozonproduktion.

Till följd av begränsningsåtgärderna minskades utsläppen av ozonbildande ämnen med 15-19 % för kväveoxider och 18-20 % för flyktiga organiska föreningar. I centrum minskades koncentrationerna i luften med upp till 30 % för kväveoxider och upp till 15 % för flyktiga organiska föreningar.

Inga betydande förändringar av ozonbelastningen utöver mätosäkerheten kunde dock iakttas. Detta resultat är förenligt med modellberäkningarna. Närmare granskning av resultaten visade att det finns tre viktiga skäl till att ozonbelastningen inte ändrades nämnvärt trots begränsningsåtgärderna:

- Området där strängare begränsningsåtgärder vidtogs var för litet (45 km2).

- Industrins frivilliga utsläppsminskningar var inte tillräckliga (särskilt vad gäller flyktiga organiska föreningar).

- På grund av väderleksförhållandena under experimentets gång påverkades ozonkoncentrationerna främst av regional spridning av ozon, snarare än av lokal ozonproduktion.

- På grund av den måttliga vindhastigheten skulle effekterna av begränsningsåtgärderna endast ha kunnat mätas längre bort i vindriktningen, utanför det område där fältförsöket ägde rum.

Referenser:

Umweltministerium Baden-Württemberg (utg.):

Ozonversuch Neckarsulm/Heilbronn. Dokumentation über die Vorbereitung und Durchführung des Versuchs, Stuttgart, 1995.

Umweltministerium Baden-Württemberg (utg.):

Ozonversuch Neckarsulm/Heilbronn, Wissenschaftliche Auswertungen, Stuttgart, 1995.

Bruckmann, P. och M. Wichmann-Fiebig: 1997. The effiency of short-term actions to abate summer smog: Results from field studies and model calculations. EUROTRAC Newsletter, 19, 2-9.

2. TYSKLANDS PROGRAM FÖR ATT KONTROLLERA OZON - "SOMMARSMOG"

2.1 Mål

Detta forskningsprojekt syftade till att med hjälp av fotokemiska spridningsmodeller bestämma åtgärder för att minska utsläppen, både storskaliga (över hela Tyskland respektive EU-övergripande) och på lokal nivå, och att bedöma hur de påverkar höga värden av marknära ozon under högsommarepisoder. Forskningsprojektet var alltså avsett att bidra till vetenskapliga slutsatser om hur effektiva olika ozonbekämpningsstrategier är. Dessutom skulle projektresultaten ge en bättre grund för beslutsfattande, med tanke på den pågående politiska debatten om utvecklingen av lagstiftning om ozonbekämpning på delstats- och förbundsnivå.

Bland annat genomfördes simulationer för en ozonepisod under 1994 (mellan den 23 juli och den 8 augusti). Under eftermiddagarna uppmättes koncentrationer av marknära ozon på 250-300 μg/m3 (en timmes värden). Nedan sammanfattas resultaten av modellberäkningarna.

2.2 Olika åtgärders inverkan på ozonkoncentrationerna i Tyskland

Åtgärder för permanent minskning: Fram till 2005 kommer de åtgärder för utsläppsminskning som redan genomförts (EG-direktiv, nationell miljölagstiftning osv.) att leda till att utsläppen av ozonbildande ämnen i hela landet minskar med 37 % för kväveoxider och med 42 % för flyktiga organiska föreningar. I det scenariot räknar man med att eftermiddagarnas ozontoppar kommer att minska med mellan 15 % och 25 % i stora delar av modellområdet. Toppvärden på 300 μg/m3 skulle därigenom minskas med i genomsnitt 60 μg/m3. Scenariot innebär också att det beräknade antalet nättimmar(1) på marknivå under vilka tröskelvärdena på 180 respektive 240 μg/m3 överskrids minskas med 70-80 % i jämförelse med basscenariot.

När det gäller ytterligare åtgärder för permanent minskning (- 64 % kväveoxider, - 72 % flyktiga organiska föreningar)(2) ligger de beräknade toppkoncentrationerna under eftermiddagen mellan 30 och 40 % under basscenariot. Den beräknade frekvensen av nättimmar under vilka tröskelvärdena på 180 respektive 240 μg/m3 överskrids minskas med cirka 90 %.

Tillfälliga minskningsåtgärder: Om man skulle införa "stränga" hastighetsbegränsningar i hela landet (- 15 % kväveoxider, - 1 % flyktiga organiska föreningar) visar modellsimulationen att den beräknade frekvensen av nättimmar under vilka tröskelvärdet för marknära ozon på 180 μg/m3 skulle minskas med cirka 14 %. Det områdesrelaterade minskningssiffrorna för toppkoncentrationer av ozon under eftermiddagarna ligger mellan 2 % och 6 %.

Simulationerna visar att om man skulle införa körförbud i hela landet för personbilar utan trevägskatalysator (- 29 % kväveoxider, - 32 % flyktiga organiska föreningar) skulle det beräknade antalet nättimmar med koncentrationer av marknära ozon över 180 μg/m3 minska med 29 %. De områdesrelaterade siffrorna för minskningen av ozonkoncentrationens toppar under eftermiddagen ligger mellan 5 % och 10 %. Om man utgår från en hypotes där åtgärden vidtas 48 timmar tidigare leder detta till en ytterligare minskning med 2 % av ozonkoncentrations toppar.

2.3 Olika åtgärders inverkan på ozonkoncentrationerna i tre utvalda regioner i Tyskland

Analyser på lokal nivå av kontrollåtgärdernas effekter genomfördes i tre utvalda modellregioner: Rhein-Main-Neckar (Frankfurt), Dresden samt Berlin-Brandenburg. I alla tre regioner låg toppvärdena för ozon (en timmes värden) betydligt högre än 200 μg/m3 under flera dagar av den undersökta episoden.

Åtgärder för permanent minskning: På lokal nivå, i samtliga tre modellregioner, skulle de storskaliga permanenta minskningsåtgärderna (upp till - 30 % kväveoxider, upp till - 31 % flyktiga organiska föreningar, båda positiva biverkningar i Tyskland/Europa) leda till en minskning av de beräknade ozontopparna i storleksordningen 30 % till 40 %. Eftermiddagarnas toppvärden på 240-280 μg/m3 skulle således minska till under 200 μg/m3. Permanenta storskaliga kontrollåtgärder är avsevärt effektivare än tillfälliga åtgärder (se nedan), även om de utsläppsrelaterade minskningseffekterna "endast" ligger i storleksordningen - 30 % till - 40 %. Att permanenta minskningsåtgärder är effektivare beror på den ovan nämnda minskningen av utsläpp av ozonbildande ämnen på nationell (europeisk) nivå, vilket leder till att bakgrundskoncentrationerna av ozon och ozonbildande ämnen minskar.

Tillfälliga minskningsåtgärder: Lokala hastighetsbegränsningar (upp till - 14 % kväveoxider, - 1 % flyktiga organiska föreningar) och lokala körförbud som även omfattar dieselfordon som inte förfogar över teknik för utsläppsbegränsning (upp till - 25 % kväveoxider, upp till - 28 % flyktiga organiska föreningar) får endast obetydande effekter på toppkoncentrationerna av ozon, högst - 4 % för hastighetsbegränsningar och - 7 % för körförbud. Eftersom bakgrundskoncentrationerna av ozon och ozonbildande ämnen inte påverkas av lokala åtgärder kan dessa bara påverka den lokala ozonproduktionen. Detta förklarar varför sådana åtgärder är så ineffektiva.

Lokala och tillfälliga kontrollstrategier kan leda till begränsade minskningar av eftermiddagarnas ozontoppar i de områden som omfattas av åtgärderna om luftrörelsen är ytterst obetydlig. Även om man utnyttjar all tillgänglig lokal begränsningspotential (vilket förutsätter att de strängaste åtgärderna vidtas) uppnås inga jämförbara effekter på ozonkoncentrationerna som med permanent utsläppsminskning.

Referenser:

Motz, G., Hartmann, A. (1997)

Determination and evaluation of effects of local, regional and larger-scale (national) emission control strategies on ground level peak ozone concentrations in summer episodes by means of emission analyses and photochemical modelling, summary of the study commissioned by the German Federal Environmental Agency - UFO-Plan Nr. 104 02 812/1)

www.umweltbundesamt.de/ozon-e

3. NEDERLÄNDERNA

I syfte att kontrollera effekterna av begränsningsåtgärder på kort sikt i Nederländerna mellan 1995 och 2010 genomförde RIVM en modellstudie (EUROS model). Ett basalternativ med rutor på 60 km användes för hela modellområdet, och i Beneluxområdet och i Tyskland användes en lokal rutstorlek på 15 km. Simulationer genomfördes med tre olika smogepisoder under 1994, och med 1995, 2003 och 2010 som emissionsbasår, samt fem olika typer av åtgärder på kort sikt. De tre grundläggande begränsningsåtgärderna på kort sikt berörde vägtrafiken på nationell nivå: S1 innebar hastighetsbegränsningar, S2 körförbud för fordon utan katalysator, och S3 körförbud för lastbilar på vägar inom tätbebyggelse. Scenariot S4 innebär att man kombinerar effekterna av S1, S2 och S3 över hela Nederländerna, och S5 gör samma sak för Benelux och delar av Tyskland (Nordrhein-Westfalen). S6, som är ett hypotetiskt scenario, förutsätter att inga ozonbildande ämnen släpps ut i Nederländerna. Ett sådant scenario utgör ett känslighetstest som skall visa den maximala ozonminskningspotential som kan uppnås genom utsläppsminskningar i Nederländerna. De olika scenariernas effektivitet över en längre tidsperiod visas i tabell 1.

Tabell 1 Översikt över effekterna av åtgärder på kort sikt för de sammanlagda nationella utsläppen av ozonbildande ämnen. Värdena anges i procent av de sammanlagda nationella utsläppen

>Plats för tabell>

Alla åtgärder på kort sikt var begränsade till vägtrafiken, eftersom övriga sektorer inte verkar kunna minska utsläppen av ozonbildande ämnen på ett effektivt sätt, eller utan att det får betydande ekonomiska konsekvenser.

Till följd av åtgärderna på kort sikt ökade de genomsnittliga 95-percentilvärdena för hela landet med några procent både för 1995 och 2003. Endast det hypotetiska scenariot S6 ledde till en minskning med några procent. Effekten av åtgärder på kort sikt för år 2010 blir försumbar (se även tabell 1). Det ser därför ut som om effekterna av åtgärder på kort sikt minskar snabbt med tiden, på grund av att allt färre fordon saknar katalysator. Resultaten för det mer detaljerade rutnätet (15 × 15 km2) visar att ökningen av 95-percentilvärdena i första hand beror på ökade värden i de starkt industrialiserade/tätbefolkade områdena (NO-titreringseffekten), medan ozonkoncentrationerna i de mindre industrialiserade/mindre tätbefolkade områdena knappast påverkas alls. Kraftiga minskningar av ozontopparna kan endast uppnås med hjälp av permanenta och storskaliga åtgärder, vilket bland annat framgår av den cirka 9-procentiga minskningen av 95-percentilvärdena mellan emissionsbasåren 2003 och 2010.

Referenser:

C.J.P.P. Smeets och J.P. Beck, Effects of short-term abatement measures on peak ozone concentrations during summer smog episodes in the Netherlands. Rep. 725501004/2001, RIVM, Bilthoven, 2001.

4. ÖSTERRIKE

I den federala österrikiska lagen om ozon av 1992 föreskrevs det att handlingsplaner på kort sikt skall genomföras om ozonvärdena blir mycket höga. Tröskelvärdet för larm var 300 g/m2 som medelvärde under tre timmar. Tröskelvärdet för åtgärder var om koncentrationerna överskred 260 μg/m3 som medelvärde under tre timmar, med tanke på att genomförandet av handlingsplanerna kan ta lite tid. De flesta åtgärderna avsåg trafiken (i första hand körförbud för fordon utan katalysator). Hittills har inga åtgärder behövt vidtas, eftersom ovan nämnda tröskelvärde för åtgärder aldrig uppnåddes. Förordningen har i juli 2003 anpassats till direktiv 2002/3/EG.

Allmänt sett påverkas ozonvärdena i Österrike främst av långdistanstransporter. I Alperna uppvisar ozonet en mindre utpräglad dygnscykel än i andra regioner (UBA, 2002). Därför uppmäts relativt höga långsiktiga medelvärden vid dessa stationer. Under de senaste åren har däremot inga nivåer som överskrider tröskelvärdet för larm enligt direktiv 2002/3/EG (240 μg/m3) uppmätts i Alpområdet.

De högsta ozonkoncentrationstopparna (med ytterst få överskridanden(3) av 240 μg/m3 som medelvärde under en timme) uppmäts nedvinds från Wien, oftast i de nordöstra delarna av Österrike. Här kan ozonvärdena överstiga värdena utanför detta område med över 50 μg/m3.

En fotokemisk transportmodell har utvecklats för att simulera ozonproduktionen i denna region (Baumann et al., 1998). Med hjälp av den modellen undersöktes sedan effekterna av utsläppsminskningar på ozonkoncentrationerna inom det undersökta området (Schneider, 1999).

Allmänt sett överensstämmer resultaten med resultaten från andra, mer omfattande undersökningar. Sammanfattningsvis kan man säga att de enda betydande effekterna som Österrikes utsläppsminskningar på kort sikt får på ozonnivåerna kan förutses för staden Wien och området i vindriktningen från staden. Inom Wiens stadsområde, där exponeringen förmodligen är störst, kan små minskningar av kväveoxidutsläppen (10-20 %) leda till ökade ozonvärden, medan ozonproduktionen minskar när luftmassorna har passerat Wien.

Referenser:

UBA (2002). 6. Umweltkontrollbericht. Umweltbundesamt, Wien.

Baumann et al. (1997). Pannonisches Ozonprojekt. Zusammenfassender Endbericht. ÖFZS A-4136. Forschungszentrum Seibersdorf.

Schneider J. (1999). Untersuchungen über die Auswirkungen von Emissionsreduktionsmaßnahmen auf die Ozonbelastung in Nordostösterreich. UBA-BE-160.

5. FRANKRIKE

Enligt den franska lagen om luftkvalitet och rationell energianvändning, som antogs den 30 december 1996, måste åtgärder vidtas i samband med föroreningstoppar. Om tröskelvärdena för larm uppnås eller sannolikt kan komma att uppnås, skall prefekten omedelbart informera allmänheten och vidta åtgärder för att begränsa föroreningstoppens omfattning och dess effekter på allmänheten.

I ett dekret som antagits av prefekten fastställs de nödåtgärder som skall vidtas vid föroreningstoppar, och i vilket område de skall vidtas. Larmförfarandet omfattar två nivåer:

- En informations- och rekommendationsnivå när det informerande tröskelvärdet uppnås (180 μg/m3 för ozon).

- En larmnivå när tröskelvärdet för larm uppnås eller sannolikt kommer att uppnås (360 μg/m3 för ozon).

Det informerande tröskelvärdet överskrids ofta. I sådana fall utfärdas rekommendationer till allmänheten.

Om tröskelvärdet för larm till allmänheten uppnås eller sannolikt kommer att uppnås skall prefekten omedelbart informera allmänheten. Dessutom rekommenderas i sådana fall att man

- undviker tankning,

- undviker att använda bensindrivna gräsklippare,

- använder vattenbaserade färgprodukter och att undvika användning av lösningsmedel,

- använder icke-förorenande transportmedel,

- minskar hastighetsbegränsningarna (med 20 km/tim) i en större omgivning,

- minskar all industriverksamhet som leder till utsläpp av kväveoxider och/eller flyktiga organiska föreningar,

- undviker påfyllning av lösningsmedel i fabriker,

- undviker fackling av gas i raffinaderier.

Prefektens tjänsteavdelningar vidtar obligatoriska åtgärder på kort sikt, främst i fråga om transportsektorn. Hastigheterna på vägar och motorvägar minskas med 20 %. Sådana åtgärder vidtas om en föroreningsepisod förutsägs för den följande dagen. Om den regionala prefekten i samband med ett larmförfarande beslutar om åtgärder som begränsar eller förbjuder fordonstrafik skall tillgången till kollektiv persontrafik vara kostnadsfri.

Hittills har tröskelvärdet för larm endast överskridits en gång i södra Frankrike, i mars 2001. Det var i industriområdet Berre, nära Marseille. I detta industriområde står den petrokemiska industrin för cirka 70 % av utsläppen av kväveoxider och flyktiga organiska föreningar, medan dessa ämnen främst uppkommer genom trafik i området kring Marseille (flyktiga organiska föreningar 98 %, kväveoxider 87 %). Natten till den 21 mars rådde högtryck och det var vindstilla. Det förekom endast obetydande konvektion, och det låg en varm luftmassa på ungefär 600 meters höjd, som stoppade föroreningarnas vertikala spridning. Inget industritillbud som skulle ha kunnat öka utsläppen av föroreningar anmäldes för den 21 mars. Eftersom ingen föroreningstopp hade förutsagts för den 22 mars var inga åtgärder på kort sikt planerade. På kvällen den 21 mars ändrade sig väderleksförhållandena och ozonkoncentrationerna sjönk hastigt.

Eftersom den lokala handlingsplanen var begränsad till transportsektorn ombads de berörda industrianläggningarna att föreslå åtgärder för att minska sina utsläpp av kväveoxider och flyktiga organiska föreningar. De föreslog följande:

- Att fackling av gas skulle undvikas.

- Att vissa underhållsaktiviteter skulle skjutas upp.

- Att avgasningen av produktionsenheter skulle skjutas upp.

- Att bränsle med låg kvävehalt (beck) skulle användas.

- Att överföring av vätskor utan utrustning för återvinning av flyktiga organiska föreningar skulle undvikas.

Prefektens tjänsteavdelningar håller för närvarande på att utvidga åtgärderna på kort sikt till att även omfatta industrianläggningar.

6. GREKLAND

6.1 Åtgärder på kort sikt i Atenområdet

Höga ozonvärden uppmäts ofta i Atens norra och östra förorter. I sådana fall skall allmänheten informeras, och särskilda förslag utfärdas för att minska trafiken och upptankningen av bränsletankbilar.

Det finns inga entydiga uppgifter om hur effektiva dessa åtgärder är, främst på grund av att de är frivilliga, och eftersom väderleksförhållandena och utsläppsmönstren i det stora Atenområdet är så komplexa.

6.2 Permanenta åtgärder i Aten

I staden Atens centrum ligger den s.k. ringen, där privat fordonstrafik är begränsad utgående från sista siffran i registreringsnumret (jämnt/udda). Sedan början av 1980-talet gäller denna åtgärd hela året, utom i augusti, mellan kl. 05.00 och kl. 20.00 på vardagar (5-15 på fredagar). Ringen omfattar ett område på cirka 10 km2.

Registreringsnummeråtgärden har ingenting med ozonkoncentrationerna i luften att göra, utan skall främst begränsa utsläppen av primärföroreningar i Atens centrum. Preliminära undersökningar har inte kunnat visa något entydigt samband mellan denna åtgärd och ozonkoncentrationerna.

(1) Antalet nättimmar motsvarar det sammanlagda antalet timmar under en episod under vilka en koncentrationströskel överskrids i en viss ruta, sammanräknat för alla rutor i modellområdets ytskikt.

(2) Siffrorna inom parentes står för utsläppsminskningarna.

(3) I genomsnitt en dag per år. Under ungefär hälften av åren sedan 1990 har emellertid inga överskridanden uppmätts.

BILAGA III

Riktlinjer för en strategi för mätning av ozonbildande ämnen i enlighet med artikel 9.3 i direktiv 2002/3/EG

Enligt artikel 9.3 i direktiv 2002/3/EG skall medlemsstaterna övervaka ozonbildande ämnen vid minst två mätstationer. Enligt den artikeln skall riktlinjer för en lämplig strategi för att mäta ozonbildande ämnen fastställas. I bilaga VI till direktiv 2002/3/EG fastställs dessutom att övervakningen skall ha följande syften:

- Att analysera tendenserna i fråga om ozonbildande ämnen.

- Att kontrollera hur effektiva strategierna för utsläppsminskning är.

- Att kontrollera utsläppsinventariernas samstämmighet.

- Att bidra till att koppla utsläppskällor till föroreningskoncentrationer.

- Att öka kunskapen om hur ozon uppstår och hur ozonbildande ämnen sprids.

- Att bidra till kunskapen om fotokemiska modeller.

1. REKOMMENDERAD ÖVERVAKNINGSSTRATEGI

Ozonbildande ämnen bör i första hand övervakas för att man skall kunna analysera utvecklingstendenser och på så sätt kontrollera effekten av utsläppsminskningar. Dessutom rekommenderas ytterligare, källrelaterade analyser av utvecklingstendenser.

I övervakningsnäten anses det vara en relativt svår uppgift att regelbundet kontrollera inventariernas samstämmighet och koppla utsläppskällor till föroreningskoncentrationer. Med endast en obligatorisk mätstation kan uppgiften inte lösas. Därför rekommenderas ytterligare frivilliga mätningar på nationell nivå eller i internationellt samarbete. Långsiktig, löpande övervakning är en förutsättning för att man skall kunna analysera utvecklingstendenser, men för undersökningar som syftar till att koppla källor till föroreningskoncentrationer är mätkampanjer lämpligare. I samband med sådana mätkampanjer rekommenderas det att alla de flyktiga organiska föreningar som ingår i förteckningen i bilaga VI till direktiv 2002/3/EG analyseras. I syfte att bidra till ökad kunskap om ozonbildning, spridning av ozonbildande ämnen och fotokemiska modeller rekommenderas det att utöver de flyktiga organiska föreningar som ingår i förteckningen i bilaga VI till direktiv 2002/3/EG även mäta fotoreaktiva ämnen (t.ex. HO2- och RO2-radikaler samt peroxiacetylnitrat - PAN). För sådan mer forskningsinriktad mätning är återigen mätkampanjer lämpligast.

Man kan utgå ifrån att övervakningen av kväveoxider täcks genom att kraven i direktiv 1999/30/EG efterlevs. Parallell övervakning av flyktiga organiska föreningar och kväveoxider rekommenderas.

1.1 Rekommendationer beträffande den obligatoriska mätstationens placering

Varje medlemsstat skall upprätta minst en mätstation för analys av den allmänna utvecklingstendensen i fråga om ozonbildande ämnen. Det rekommenderas att denna station, som skall övervaka alla de flyktiga organiska föreningar som ingår i förteckningen i bilaga VI till direktiv 2002/3/EG, placeras på en plats som är representativ när det gäller utsläpp av ozonbildande ämnen och ozonbildning. Den bör helst placeras i en tätort och bör inte direkt påverkas av större lokala källor som trafik eller stora industrianläggningar.

1.2 Ytterligare rekommendationer

1.2.1 Övervakning av bakgrundskoncentrationer på landsbygden

Mätning av flyktiga organiska föreningar vid mätstationer med bakgrundsvärden för landsbygden ingår i övervakningsprogrammet EMEP. Det rekommenderas särskilt att upprätta övervakningsanläggningar i sådana områden där det inte finns några EMEP-övervakningsanläggningar. I Sydeuropa bör man överväga att ta med några av de vanligast förekommande biogena kolvätena, t.ex. monoterpenerna α-pinen och limonen, i övervakningsprogrammet.

1.2.2 Källrelaterad övervakning

De stora källorna till utsläpp av flyktiga organiska föreningar är vägtrafiken, vissa industrianläggningar samt användning av lösningsmedel. Vilka föreningar som bör övervakas för analys av utvecklingstendenser beror på vilken typ av källa det rör sig om. Följande strategier rekommenderas:

- Vägtrafik

BTX-övervakning är lämplig för analys av utvecklingstendenser i fråga om utsläpp från vägtrafik, men det kan vara nödvändigt att överväga fler komponenter, som till exempel acetylen. Med tanke på den väntade minskningen av bensen i bränslen bör man se till att toluen och xylener analyseras i alla händelser. Det fulla spektrumet av flyktiga organiska föreningar bör övervakas vid minst en trafikmätplats. Normalt sett kan man vänta sig stora likheter i ämnesspektrum mellan olika mätpunkter med liknande egenskaper vad gäller fordonsflottan.

- Industrianläggningar

Petrokemiska anläggningar släpper ut ett brett spektrum av olika flyktiga organiska föreningar. Beslutet om vilka föreningar som skall övervakas beror i stor utsträckning på detta spektrum och skall grundas på undersökningar från fall till fall. Minst en övervakningsstation bör placeras upp- och nedvinds från stora källor, utgående från de normalt rådande vindriktningarna.

- Användning av lösningsmedel (industriområden)

För sådana användningar är det mycket svårt att avgöra vilka flyktiga organiska föreningar som skall mätas, eftersom det kan finnas flera små källor. Beslutet bör grundas på eventuell kännedom om det spektrum som släpps ut, varvid man bör se till att ta med de ämnen som har den största ozonbildande potentialen.