KOMMISSIONENS BESLUT av den 17 juli 1996 om ett förfarande enligt rådets förordning (EEG) nr 4064/89 (Ärende nr IV/M.737 Ciba-Geigy/Sandoz) (Endast den tyska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (97/469/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer (koncentrationsförordningen) (1), särskilt artikel 8.2 i denna,

med beaktande av EES-avtalet, särskilt artikel 57 i detta,

med beaktande av kommissionens beslut av den 2 maj 1996 om inledande av ett förfarande i detta ärende,

efter samråd med Rådgivande kommittén för koncentrationer (2), och

med beaktande av följande:

1. Anmälan av den 27 mars 1996 gäller den föreslagna koncentrationen mellan Ciba-Geigy AG (Ciba) och Sandoz AG (Sandoz), båda i Basel, till ett enda nytt företag, Novartis AG (Novartis).

2. Den 18 april 1996 beslutade kommissionen, enligt artikel 7.2 och 18.2 i förordning (EEG) nr 4064/89 (koncentrationsförordningen), att den anmälda koncentrationen inte fick genomföras förrän kommissionen fattat ett slutligt beslut.

3. Efter att ha undersökt anmälan har kommissionen konstaterat att koncentrationen omfattas av koncentrationsförordningen och ger anledning till allvarliga tvivel beträffande dess förenlighet med den gemensamma marknaden. Den 2 maj 1996 beslutade kommissionen därför att inleda ett förfarande enligt artikel 6.1 c i koncentrationsförordningen.

4. Rådgivande kommittén behandlade utkastet till det här beslutet den 2 juli 1996.

I. PARTERNA

5. Ciba tillverkar biologiska och kemiska produkter inom områdena hälsovård, jordbruk och industri.

6. Sandoz tillverkar biologiska och kemiska produkter inom områdena hälsovård, livsmedel, jordbruk och kemikalier för byggnadsindustrin.

II. KONCENTRATIONEN

7. Den föreslagna koncentrationen mellan parterna är en fusion enligt artikel 3.1 a i koncentrationsförordningen. Ciba och Sandoz skall fusionera och bilda ett enda nytt företag, Novartis. Inom ramen för det aktieutbyte som kommer att äga rum kommer aktieägarna i Sandoz att få 55 % och de i Ciba 45 % av aktierna i Novartis.

8. Parterna vill utesluta tre områden från koncentrationen. Cibas område specialkemi (industrikemikalier) består av divisionerna textilfärger, kemikalier, tillsatser, färgämnen och polymerer och dessa skall efter fusionen överföras på separata företag med var sitt område, vars moderbolag skall noteras på börsen. Novartis skall överföra aktierna på dess aktieägare. Efter denna överföring kommer det enligt parterna inte längre att finnas någon koncernförbindelse mellan Novartis och det nya moderbolaget. Cibas division Mettler-Toledo såldes enligt uppgift från parterna till den amerikanska investerargruppen AEM MT Inc. den 2 april 1996. Köpeavtalet skall verkställas när man fått de myndighetstillstånd som krävs. Sandoz division Bau & Umwelt (bygg och miljö, kemikalier för byggnadsindustrin) tillhör MBT Holding AG och skall avyttras före eller efter fusionen. Dessa tre områden anses vara delar av de berörda företagen enligt artikel 1.2, eftersom de till att börja med införlivas i Novartis.

III. GEMENSKAPSDIMENSION

9. Cibas och Sandoz omsättning i hela världen uppgår till mer än 5 miljarder ecu. Cibas omsättning i hela världen är ca 13,1 miljarder ecu och Sandoz ca 9,1 miljarder ecu. Båda företagen har uppnått en omsättning inom gemenskapen på mer än 250 miljoner ecu. Cibas omsättning inom gemenskapen uppgår till mer än 4 miljarder ecu och Sandoz överstiger 2,5 miljarder ecu. Varken Ciba eller Sandoz har mer än två tredjedelar av sin omsättning i någon enskild medlemsstat.

IV. BEDÖMNING ENLIGT ARTIKEL 2 I KONCENTRATIONSFÖRORDNINGEN

10. Cibas och Sandoz affärsområden överlappar delvis varandra vad gäller hälsovårdsprodukter (health care), växtskyddsmedel (crop protection), djurhälsoprodukter (animal health) och utsäde (seeds).

11. Enligt parterna finns det ingen överlappning inom områdena industrikemikalier (industrial chemicals), livsmedel (nutrition), kemi för byggnadsindustrin och vågar. Inom dessa områden uppnår någon av parterna andelar på mer än 25 % på ett flertal marknader, men eftersom ingen överlappning förekommer förstärks inte deras marknadsställningar genom koncentrationen.

A. HÄLSOVÅRDSPRODUKTER

12. Till hälsovårdsprodukterna hör enligt parterna läkemedel, kontaktlinser och produkter för kontaktlinser. Cibas och Sandoz verksamhet överlappar varandra endast i fråga om läkemedel.

13. Ciba har enligt parterna en andel på mindre än 25 % av marknaden för kontaktlinser och produkter för kontaktlinser inom EES. På nationell nivå har Ciba marknadsandelar på mellan 25 % och 41 % i sju medlemsstater i fråga om kontaktlinser och i sex medlemsstater när det gäller produkter för kontaktlinser. Eftersom det inte förekommer någon addering av marknadsandelar och det inte heller finns några andra tecken på att Cibas marknadsställning förstärks genom koncentrationen, kan den i det här skedet inte anses skapa eller förstärka en dominerande ställning på marknaden.

14. Koncentrationen leder emellertid till addering av marknadsandelar på ett stort antal läkemedelsmarknader. Det är dock endast inverkan i fråga om Rauwolfia, betareceptorblockerande medel, kalcitoniner, muskelavslappnande medel samt en aspekt av HS-TK-genterapin som behöver granskas närmare. Inte heller på dessa områden medför dock koncentrationen att en dominerande marknadsställning skapas eller förstärks.

1. Avgränsning av produktmarknaden

15. Kommissionen har vid upprepade tillfällen behandlat ärenden i vilka det har varit fråga om avgränsning av marknader för läkemedel och i de besluten fastställt vissa principer (se besluten 10 juni 1991, Sanofi/Sterlin Drug; 29 april 1993, Procordia/Herbamond; 18 april 1994, Rhône-Poulenc/Cooper; 20 juni 1993, La Roche/Syntex; 19 september 1994, AHP/Cyanamid; 28 februari 1995, Glaxo/Wellcome; 3 april 1995, Behringwerke AG/Armour Pharmaceutical Co.; 22 juni 1995, Hoechst/Marion Merrell Dow; 28 september 1995, Upjohn/Pharmacia).

a) Läkemedel

16. Läkemedel kan delas in i behandlingsklasser enligt "Anatomical Therapeutic Classification" (ATC), som har godkänts och används av Världshälsoorganisationen. Med hjälp av denna klassificering, som kommissionen använt i tidigare ärenden, är det möjligt att gruppera läkemedel enligt deras sammansättning och behandlingsegenskaper.

17. Nivå tre inom ATC-klassificeringen gör det möjligt att gruppera läkemedel enligt deras behandlingsindikationer, dvs. deras avsedda användning, och den kan därför fungera som en operationell marknadsdefinition. Det kan dock bli meningsfullt att genomföra analyser på andra nivåer inom ATC-klassificeringen. Det skulle exempelvis kunna bli nödvändigt att slå ihop vissa grupper. Ett sådant behov skulle kunna uppstå när vissa produkter ur olika ATC-klasser kan ersätta varandra vid behandlingen av en särskild sjukdom. Å andra sidan skulle det också kunna vara meningsfullt att göra en snävare avgränsning av marknaden när läkemedlen i fråga uppenbart har olika indikationer. I dessa fall måste hänsyn tas till att användningen av läkemedlen varierar mellan olika länder.

18. Dessutom kan läkemedel på grundval av olika kriterier, särskilt på efterfrågesidan, delas in i olika segment. En möjlighet är en indelning i receptbelagda och receptfria läkemedel. En annan möjlighet är en indelning i läkemedel som helt eller delvis ersätts genom sjukförsäkringssystemet och sådana för vilka ingen ersättning ges. Dessa segment överlappar delvis varandra. För de flesta receptbelagda läkemedel ges ersättning, medan det för de flesta receptfria läkemedlen inte ges någon ersättning. Dessutom tillhör inte ett läkemedel ett visst segment för alltid. Myndigheterna kan fatta beslut som leder till att ett läkemedel kommer att tillhöra ett annat segment.

19. Parterna är eniga med kommissionen om att en marknadsavgränsning på grundval av nivå tre inom ATC-klassificeringen är ändamålsenlig i de flesta fall, eftersom produkterna inom nivå tre i allmänhet har samma behandlingsmål och därför inte är utbytbara mot produkter inom andra klasser. Även parterna anser dock att denna avgränsning inte alltid uppfyller marknadssidans krav på funktionell utbytbarhet. Enligt parterna förekommer undantag i de fall då ATC-klasserna inte bara skiljer sig i fråga om terapeutiska användningsområden, utan indelningen åtminstone även tar hänsyn till farmakologiska verkningsmekanismer och användningsformler. I dessa fall skulle marknadsavgränsningen kunna bli antingen för snäv eller för vid.

20. Denna uppfattning bekräftas i princip av de konkurrenter till parterna som kommissionen frågat. Även de anser att en avgränsning av produktmarknaderna enligt nivå tre inom ATC-klassificeringen inte alltid är lämplig, utan kan vara för snäv eller för vid.

21. När det gäller möjligheterna att substituera produkterna är det i grunden inte deras fysisktekniska eller kemiska egenskaper som är av betydelse, utan deras funktionella utbytbarhet enligt dem som träffar valet av läkemedel, vid receptbelagda läkemedel alltså ur de etablerade läkarnas synvinkel. Läkarnas val av läkemedel är dock i allmänhet grundat på de objektiva vetenskapliga uppgifter om läkemedlens verkan och likhet med andra läkemedel de har tillgång till (se exempelvis Tysklands högsta domstol WuW/E BGH 1445, 1447 ff., Valium). Mot en vidare avgränsning av marknaden talar till exempel det faktum att läkemedlen kan ha olika fördragbarhet hos patienterna, samt olika priser. Därför kan marknadsavgränsningen i fråga om receptbelagda läkemedel inte enbart grundas på huruvida olika läkemedel är avsedda för samma sjukdom, dvs. skrivs ut inom samma indikationsgrupp. Avgörande är om de skrivs ut av i huvudsak likartade medicinska skäl. För att fastställa sådana vanor i fråga om vilka läkemedel som skrivs ut, kan man se om läkemedlen motsvarar varandra vad gäller exempelvis verkningsmekanism, fördragbarhet, toxicitet och biverkningar.

22. Eftersom det enligt parterna inte finns några sådana uppgifter om ATC-klassificeringen, har de grundat sin indelning av marknaden och de tillhörande uppgifterna på en klassificering som utarbetats av en av de europeiska läkemedelsföretagens organisationer, nämligen EPHMRA (European Pharmaceutical Marketing Research Association), som ligger till grund för IMS-siffrorna och enligt parterna är den som närmast motsvarar ATC-klassificeringen. Kommissionens undersökningar har visat att parternas konkurrenter också anser att de två klassificeringarna motsvarar varandra i största möjliga utsträckning. Av praktiska skäl har kommissionen i det följande använt samma indelning och beteckningar som parterna.

23. Vad gäller bedömningen av de produktmarknader som är relevanta för koncentrationen, menar parterna att avgränsningen enligt nivå tre inom ATC-klassificeringen är för snäv för vissa läkemedel för behandling av högt blodtryck (rauwolfia, betareceptorblockerande medel) och osteoporos (kalcitoniner), vilka inom sina huvudsakliga användningsområden är utbytbara mot och också byts ut mot produkter ur andra ATC-klasser. I fråga om muskelavslappnande medel är avgränsningen däremot för vid. Vad gäller övriga läkemedel som är relevanta för bedömningen av koncentrationen är en marknadsavgränsning enligt nivå tre i ATC-klassificeringen enligt parterna i stor utsträckning användbar. Kommissionens undersökning ger inga skäl att invända mot detta.

1) Rauwolfia och betareceptorblockerande medel

24. Rauwolfia är ett blodtryckssänkande medel. C2D rauwolfiaalkaloider och diuretika är enligt parterna ett läkemedel, som vanligtvis innehåller reserpin och ett diuretikum. Reserpin är en vegetabilisk aktiv substans, vars nackdel är att den ibland kan utlösa depressioner vid långtidsbehandling. Diuretika kan om de ges i höga doser under lång tid orsaka kaliumbrist. Genom att kombinera olika aktiva substanser försöker man minska biverkningarna.

25. Preparat med rauwolfia hör enligt parterna till de blodtryckssänkande medel som funnits längst på marknaden. Enligt parterna finns det olika andra substansklasser för behandling av högt blodtryck, vilka i den ordning de kommit på marknaden är diuretika, centralt verksamma antihypertensiva (blodtryckssänkande) medel, betareceptorblockerande medel, vasodilatatorer (kärlutvidgande medel), kalciumantagonister och ACE-hämmare. Dessa läkemedel är receptbelagda i alla EES-stater. Vilken behandling som ges beror på hur högt blodtrycket är, interkuranta sjukdomar, förbehandlingen och läkarens behandlingserfarenhet i varje enskilt fall. För det mesta är flera behandlingar möjliga för att uppnå ett visst behandlingsmål. Även några av parternas konkurrenter har nämnt preparat ur olika ATC-klasser inom nivå tre för behandling av högt blodtryck som undantag från principen om att den nivån är lämplig som grund för marknadsavgränsningen.

26. I vissa länder, exempelvis i Tyskland, Österrike och Italien, hörde rauwolfia enligt parterna för 10-15 år sedan till de blodtrycksmedel som genererade störst omsättning. Sedan några år tillbaka anses rauwolfiapreparaten enligt parterna vara föråldrade av medicinska skäl. Många yngre läkare använder inte längre dessa preparat, utan behandlar uteslutande enligt behandlingstrappan för högt blodtryck. Kommissionens undersökningar av relevanta publikationer har visat att rauwolfia inte längre rekommenderas som förstahandsval vid behandling av högt blodtryck. Rauwolfiapreparat skrivs enligt parterna dock fortfarande ut för den fortsatta behandlingen av äldre patienter i de länder där preparaten tidigare användes i stor utsträckning. I första hand ges de till patienter som sedan länge är välinställda på preparatet. Rauwolfiapreparatens andel av omsättningen av preparat för behandling av högt blodtryck blir emellertid mindre och mindre. Även om denna substitution inte sker i samma utsträckning i alla medlemsstater, har kommissionen genom sina undersökningar inte funnit något skäl att avgränsa produktmarknaden för rauwolfia på olika sätt i olika länder.

27. Trots att rauwolfia i ökande utsträckning ersätts med andra blodtrycksmedel, finnas det anledning att ifrågasätta antagandet att rauwolfiapreparaten och de andra nämnda preparaten för behandling av högt blodtryck hör till en och samma produktmarknad. Mot det talar exempelvis att valet av läkemedel bl.a. är beroende av patientens ålder och de eventuella biverkningarna. De olika preparaten för behandling av högt blodtryck har delvis mycket olika biverkningar, vilket gör att de för en del av patienterna inte är utbytbara. I till exempel Tyskland har dessutom Deutsche Liga zur Behandlung des hohen Blutdrucks e.V. (tysk sammanslutning för behandling av högt blodtryck) en behandlingstrappa, enligt vilken olika preparat skall användas under behandlingens olika faser. Även detta talar mot antagandet att de är fullständigt utbytbara. Därtill kommer de särskilda egenskaper hos rauwolfiaprodukterna som även parterna framfört. Produkterna förefaller inte längre rekommenderas som förstahandsval vid behandling av högt blodtryck. Detta begränsar möjligheterna att substituera med preparat som betareceptorblockerande medel och diuretika. Även det faktum att efterfrågan på rauwolfiapreparat hela tiden sjunker tyder på att dessa preparat numera endast skrivs ut till en speciell patientgrupp. Parterna påpekar också att rauwolfia nuförtiden huvudsakligen skrivs ut till äldre patienter. Slutsatsen blir att den relevanta marknaden med hänsyn till att rauwolfia ersätts med andra blodtrycksmedel i varje fall är vidare än den för C2D rauwolfia.

28. Man skulle också kunna överväga att slå samman betareceptorblockerande medel och diuretika till en marknad, eftersom båda läkemedlen enligt kommissionens undersökning är erkända förstahandsval vid behandling av högt blodtryck. Med hänsyn till preparatens olika verkningssätt och biverkningar är det dock mycket tveksamt om en sammanslagning är lämplig. Enligt kommissionens undersökningar kan dock C7B betareceptorblockerande medel, kombinationer, och C7A betareceptorblockerande medel slås ihop till en marknad. Betareceptorblockerande medel, kombinationer, är betareceptorblockerande medel som kombinerats med andra preparat enligt tillverkarens föreskrifter. Detta användningssätt förefaller vara på tillbakagång och ersättas med tillförsel av rena betareceptorblockerande medel och olika andra läkemedel. Fördelen med att ge flera olika läkemedel är att den behandlande läkaren har bättre doseringsmöjligheter. Fördelen med kombinationen anses vara att patienten har färre tabletter att ta och inte själv måste vara uppmärksam på doseringen. Sammanslagningen av rena betareceptorblockerande medel och kombinerade betareceptorblockerande medel motsvarar dessutom även systematiken i ATC-klassen rauwolfiaalkaloider och diuretika. En uppdelning av rena betareceptorblockerande medel och kombinerade betareceptorblockerande medel i två marknader skulle ge en olämplig uppdelning av ekonomiskt samhörande produkter. För detta beslut krävs ingen vidare utredning av frågan om möjligheterna att ersätta de betareceptorblockerande medlen med andra blodtrycksmedel.

2) Kalcitoniner

29. Kalcitonin är enligt vad parterna angivit ett hormon som förekommer naturligt i människokroppen. Det är aktivt vid uppbyggnaden av benstommen och är normalt i balans med de hormoner som bryter ned benstommen. Hos äldre människor sker ibland en förskjutning av balansen till fördel för de nedbrytande hormonerna. Det orsakar osteoporos. H4A-kalcitoninpreparat används följaktligen huvudsakligen för behandling av osteoporos. Enligt parternas uppgifter får kalcitoniner i Sverige och Nederländerna endast användas för behandling av morbus paget, en sällsynt skelettsjukdom.

30. Parterna hävdar att alla preparat som används vid behandling av osteoporos är utbytbara mot kalcitoniner. De menar att detta åtminstone gäller H4A-kalcitoninpreparat och de flesta preparaten i produktklass M5B medel som påverkar mineraliseringen (bisfosfonater), vilka enligt parterna är receptbelagda i alla EES-stater. Dessutom är enligt den tyska skolan fluorider (A12C övriga mineralämnen) och kalcitoniner utbytbara endast i begränsad utsträckning. Vissa substitutionsmöjligheter ser parterna dessutom i de mineralpreparat (A12A kalcium) som sätts in i synnerhet för att förebygga osteoporos. Slutligen menar parterna att det finns vissa möjligheter till substitution med hormonpreparat (G3C östrogener).

31. Enligt parterna finns det ur läkarens synvinkel ingen tydlig skiljelinje mellan förebyggande och behandling i fråga om osteoporos. Övergångarna är flytande. Det finns ännu inga internationellt erkända, enhetliga och objektiva kriterier för när medicineringen skall sättas in. Kosthänsyn, läkarens erfarenhet och utbildning, nationellt varierande skolor samt patientens tillstånd i övrigt är faktorer som är avgörande för behandlingen. Även av de uppgifter parterna lämnat framgår emellertid att det finns områden inom vilka de nämnda preparaten i första hand används.

32. Kommissionens undersökningar visar att åtminstone kalcitoniner och de flesta bisfosfonater till övervägande del anses vara utbytbara mot varandra och därför kan tillhöra en enhetlig produktmarknad. Båda används företrädesvis för behandling av och inte vid förebyggandet av osteoporos. Båda höjer enligt parterna bentätheten och har vid föreskriftsenlig användning få biverkningar. I fråga om kalcitoniner kan de i sig sällsynta biverkningarna värmekänsla, problem med nässlemhinnan och illamående förekomma. Bisfosfonater kan enligt parterna ge halsbränna och magbesvär om de inte tas enligt föreskrifterna. Nyare bisfosfonater har bättre fördragbarhet. Enligt parterna pågår studier av de båda preparaten som syftar till att bevisa att risken för benbrott minskar på lång sikt. Det är redan erkänt att den minskar på medellång sikt. Därför är preparaten utbytbara för de allra flesta patienter. Parterna har lagt fram flera publikationer som visar att bisfosfonater och kalcitoniner har använts på liknande sätt.33. Resultaten av kommissionens undersökningar bekräftar detta. Även den svenska konkurrensmyndigheten har framfört till kommissionen att dess förfrågan hos Läkemedelsverket bekräftade att bisfosfonater i de flesta fall är utbytbara med kalcitoniner. Dessutom påpekade man att detta även kan gälla de andra preparat som parterna nämnt.

34. Visserligen kan det faktum att kalcitoniner och bisfosfonater har olika verkningsmekanismer tala mot att preparaten skulle vara utbytbara. Även det ben som byggs upp genom användningen av preparaten sägs ha något olika struktur. Kalcitoninerna tillskrivs enligt parterna dessutom en smärtstillande verkan. Denna aspekt anser de dock vara oväsentlig, eftersom osteoporos i allmänhet inte är ett smärtsamt tillstånd. Eftersom kunskapen om osteoporosens orsaker är otillräcklig, kan för närvarande ingen av de båda verkningsmekanismerna på förhand sägas vara bättre eller sämre lämpad för den enskilda patienten. Kalcitonin kan enligt parternas uppgifter ännu så länge endast ges nasalt eller genom injektion, medan de bisfosfonater som är tillåtna vid osteoporos ges peroralt. Parterna påpekar emellertid att ett brittiskt företag angivit att det med framgång testat ett sätt att ge preparatet peroralt och i slutet av året kommer att ansöka om tillstånd. Dessutom skall ett italienskt företag ha lyckats utveckla kalcitonin för peroral tillförsel. Den skillnad i användningsform som än så länge består kan inte anses vara relevant för de patienter som får kalcitoniner. Den perorala tillförseln av bisfosfonater utgör såtillvida ingen nackdel för patienten och därför inget hinder för substitution. Inom varje ATC-klass tillhör dessutom olika administreringsformer en enda produktmarknad och därför kan denna skillnad inte generellt åberopas som avgörande. Alla bisfosfonater kan dock inte tillhöra en enhetlig marknad. Cibas bisfosfonat (märket Aredia) täcker endast ett begränsat användningsområde och preparatet är varken tillåtet eller lämpat för behandling av osteoporos. Det finns bara som infusionslösning, medan alla andra moderna bisfosfonater enligt parterna finns tillgängliga i en form för peroral tillförsel.

35. Slutsatsen är att sådana bisfosfonater som är tillåtna för behandling av osteoporos i koncentrationsrättsligt hänseende är att anse som utbytbara mot kalcitoniner. Eftersom leverantörerna av kalcitonin inte kan ha särskilda prisstrategier gentemot den minoritet av kunder för vilken preparatet inte är utbytbart mot andra preparat, begränsas deras konkurrensmässiga handlingsutrymme gentemot alla kunder av leverantörerna av bisfosfonater för behandling av osteoporos. Kalcitoniner substitueras med bisfosfonater även vid morbus paget.

3) Muskelavslappnande medel

36. De muskelavslappande medel som ingår i ATC-nivå tre omfattar enligt parterna olika indikationer och en uppdelning görs först på nivå fyra, då de återigen är utbytbara mot läkemedel ur andra klasser.

37. M3B centralt verkande muskelavslappnande medel är enligt parterna receptbelagda i alla EES-stater. De menar att användningsområdena för Cibas preparat (Lioresal) och Sandoz preparat (Sirdalud) överlappar varandra endast obetydligt. Skillnaderna i indikationer motiverar ett antagande om åtskilda marknader. Enligt parterna kan man skilja mellan svåra muskelspasmer vid exempelvis multipel skleros och lindriga muskelspänningar på grund av felbelastningar som leder till ryggskott eller liknande spänningstillstånd i musklerna. Lioresal används nästan uteslutande på det första området, medan Sirdalud däremot huvudsakligen används på det andra.

38. Cibas preparat är endast tillåtet vid spasticitet i samband med sjukdomar i centrala nervsystemet och Sandoz preparat vid spasticitet i samband med sjukdomar i centrala nervsystemet och vid muskelspänningar. Marknadsföringen av Sandoz produkt är enligt parterna helt och hållet inriktad på muskelspänningar. Enligt parterna visar en genomgång av recept att preparaten i Europa skrivs ut vid följande genomsnittliga indikationer: för Lioresal [. . .] (3) spasticitet vid sjukdomar i centrala nervsystemet, [. . .] (4) muskelspänningar och [. . .] (5) övrigt, för Sirdalud [. . .] (6) muskelspänningar, [. . .] (7) spasticitet vid sjukdomar i centrala nervsystemet och [. . .] (8) övrigt. Till övrigt hör många underindikationer såväl vad gäller centrala nervsystemet som spänningstillstånd, vilka enligt parterna utgör mindre än vardera, samt oläsliga eller av andra skäl oanvändbara uppgifter. Den högre andelen övriga användningar i samband med Lioresal kan enligt parterna bero på att det finns många sällsynta sjukdomar med olika namn som har samband med spasticitet och egentligen skulle tillhöra kategorin spasticitet vid sjukdomar i centrala nervsystemet.

39. Om M3B centralt verkande muskelavslappnande medel delas in i två relevanta produktmarknader, finns det enligt parterna för båda indikationerna ett substitutionsförhållande till N5C neuroleptika, lugnande medel och sömnmedel, samt för spasticitet till N2B lätta analgetika och antipyretika, C4A perifera vasodilatatorer, N3A antiepileptika och G4B övriga urologiska medel, och för lindriga muskelspänningar till N2B lätta analgetika och antipyretika och M1A ickesteroida antiinflammatoriska/antireumatiska medel. För detta beslut behövs emellertid inget beslut om en ytterligare marknadsavgränsning.

40. Slutsatsen ligger därför nära till hands att nivå tre i ATC-klassifikationen M3B centralt verkande muskelavslappnande medel skall delas in i två självständiga produktmarknader, varav den ena omfattar läkemedel för behandling av spasticitet vid sjukdomar i centrala nervsystemet och den andra läkemedel för behandling av enklare muskelspänningar, vilka sedan dock kan vara utbytbara mot enskilda produkter ur andra ATC-klasser.

b) Aktiva substanser

41. Framställningen av läkemedel sker i allmänhet i två skilda processer: framställning av de aktiva substanserna och framställning av läkemedlet. Med framställningen av läkemedlet avses blandningen av den aktiva substansen med andra substanser och framställningen av den galeniska formen såsom kapslar eller tabletter. Aktiva substanser tillverkas både för eget bruk och för försäljning. Därför finns det särskilda marknader för aktiva substanser som insatsvaror till läkemedelsindustrin.

c) Framtida marknader

42. Inom läkemedelsindustrin kräver en fullständig bedömning av konkurrensförhållandena en undersökning av de produkter som ännu inte är på marknaden, men befinner sig i ett långt framskridet utvecklingsskede (vanligtvis efter en mycket betydande investering). Dessa produkters möjlighet att konkurrera med andra produkter, som antingen är under utveckling eller redan är ute på marknaden, kan endast bedömas med hänsyn till deras egenskaper och avsedda terapeutiska användning. Det bör i detta sammanhang beaktas att läkemedelsföretagen i allmänhet inte handlar med sina forsknings- och utvecklingsresultat, utan att den verksamheten syftar till att utveckla egna aktiva substanser och produkter. Å andra sidan förekommer på forskningsområdet ett samarbete mellan läkemedelsföretagen och offentliga och privata forskningsinstitut samt små bioteknikföretag, som visserligen har tillgång till motsvarande know-how, men inte själva har medel och utrustning för att genomföra de kliniska tester som krävs för försäljningstillstånd och framställning av läkemedlet. Kommissionen måste granska forsknings- och utvecklingspotentialen med hänsyn till dess betydelse både för befintliga och framtida marknader.

43. Vissa av de konkurrenter till parterna som kommissionen frågat menar att det finns en tendens att lägga ut forsknings- och utvecklingsverksamheten på andra företag. Vissa konkurrenter ser inte forskning och utveckling som sitt område. Detta förefaller främst bero på att företagen fortfarande, åtminstone de läkemedelsföretag som bedriver forskning, i första hand bedriver forsknings- och utvecklingsverksamhet för sina egna syften.

44. När forsknings- och utvecklingsverksamheten skall ligga till grund för bedömningen av framtida marknader, kan den relevanta marknaden av naturliga skäl inte avgränsas på ett lika entydigt sätt som i fråga om befintliga marknader. Marknadsavgränsningen kan endast följa de ATC-klasser som finns, om det är redan befintliga produkter som skall ersättas. I annat fall måste marknaden avgränsas i överensstämmelse med indikationerna för de framtida produkterna. Därvidlag måste hänsyn tas till principiellt olika verkningssätt. Den aktuella koncentrationen ger anledning att närmare betrakta parternas forskningsverksamhet på området för HS-TK-genterapi för behandling av hjärntumörer och andra tumörer. HS-TK-genterapin går enligt parterna inte ut på att bota en genetiskt betingad sjukdom, utan är en metod för att få en aktiv substans att nå ett förutbestämt ställe. HS-TK-genterapin är enligt parterna en metod inom suicidgenterapin, med vilken en enzymgen genom ett vektorsystem slussas in i sjuka celler. Därefter tillförs en s.k. pro-drug, som aktiveras av enzymgenen. Med pro-drug avses ett förstadium till läkemedel, som tillsammans med enzymgenen har en celldödande verkan. De sjuka cellerna dödas, medan de friska inte påverkas. Parterna hävdar att HS-TK-genterapin står i direkt konkurrens med andra genterapier samt med andra metoder såsom exempelvis kemoterapi, immunterapi eller strålning.

45. Parterna har bara rätt i den mån de hävdar att det finns andra metoder för behandling av tumörer. Dessa skiljer sig emellertid tydligt från HS-TK-genterapin vad gäller verkningssätt. Liksom när det gäller avgränsningen av läkemedelsmarknaden kan man inte utgå endast från ett gemensamt behandlingsmål. Det måste även beaktas att verkningsmekanismerna är olika, vilket kan leda till att läkemedlen har olika verkan och fördragbarhet. Liksom vid avgränsningen av läkemedelsmarknaden skulle HS-TK-genterapin för behandling av hjärntumörer och andra tumörer kunna ses som en avskild framtida produktmarknad. För detta beslut är dock inget slutligt beslut om huruvida även andra behandlingsmetoder skall ingå nödvändigt.

46. Det forskningsarbete som ett amerikanskt dotterbolag till Sandoz, GTI, bedriver inom HS-TK-genterapin befinner sig i forsknings- och utvecklingsfas II/III. Det betyder att GTI redan har gjort väsentliga framsteg på detta område och att en marknadsintroduktion förefaller vara möjlig inom de närmaste tre till fem åren. Parterna påpekar att det trots GTI:s framgång fortfarande är mycket ovisst huruvida denna behandlingsform någonsin kommer att användas. Kommissionen har även lagt märke till att marknaden är intresserad av detta område, vilket tyder på att det inte på något sätt rör sig om ett ännu inte kommersiellt relevant område. Kommissionen har tvärtom kunnat konstatera att stora kostnader redan har lagts ner och att man på marknaden redan överväger hur HS-TK-genterapin skall saluföras.

2. Geografisk marknad

a) Läkemedelsframställning

47. Läkemedelsmarknaderna är enligt kommissionens hittillsvarande beslutspraxis nationella marknader. Undersökningarna i detta ärende har inte givit något skäl att avvika från denna beslutspraxis. Även de svar kommissionen fått vid förfrågningar hos konkurrenter till parterna ger stöd för denna bedömning.

48. Inte desto mindre eftersträvas en enhetligare marknad på europeisk nivå. Harmoniseringen av den tekniska lagstiftningen inom gemenskapen och ikraftträdandet av nya tillståndsförfaranden för läkemedel är inslag i fullgörandet av programmet för den gemensamma marknaden vad gäller de vetenskapliga och tekniska förutsättningarna för läkemedel. Sedan början av 1995 har läkemedelsföretag möjlighet (och i fråga om biotekniska produkter skyldighet) att ansöka om tillstånd för nya läkemedel hos Europeiska läkemedelsmyndigheten, som därefter ger en rekommendation till kommissionen, vars beslut är bindande för alla medlemsstater. För närvarande kan läkemedel vara tillåtna för olika indikationer i olika medlemsstater.

49. Försäljningen av läkemedel påverkas av de administrativa förfaranden eller den inköpspolitik som de nationella hälsovårdsmyndigheterna i medlemsstaterna infört. I vissa länder påverkas priserna direkt eller indirekt och i socialförsäkringssystemet finns det olika ersättningsnivåer för olika kategorier av läkemedel. Det leder till olika läkemedelspriser i olika medlemsstater. Dessutom finns det långtgående skillnader när det gäller strategier för märken och förpackningsstorlekar samt distributionssystem. Dessa skillnader ger marknaderna nationella särdrag.

b) Framställning av aktiva substanser

50. I ledet före läkemedelsmarknaderna befinner sig marknaderna för aktiva substanser, som däremot är internationella och minst måste undersökas på gemenskapsnivå. Med tanke på att det inte finns några tullar och att det är vanligt att USA och EES-staterna erkänner varandras tillverkningslicenser kan även en vidare marknadsavgränsning övervägas. De konkurrenter till parterna som kommissionen varit i kontakt med förefaller föredra att se marknaderna som världsomfattande.

c) Framtida marknader

51. I den mån framtida produktmarknader kan studeras med utgångspunkt i den forskning och utveckling som bedrivs inom särskilda områden, förefaller det som om de nämnda nationella begränsningarna inte kommer att vara tillämpliga i samma utsträckning i framtiden. Framtida marknader kännetecknas av att inga produkter ännu fått tillstånd. Med tanke på att forsknings- och utvecklingsverksamheten i allmänhet är global, bör man i fråga om framtida marknader minst inrikta sig på Europeiska gemenskapernas område, och eventuellt på världsomfattande marknader. Denna bedömning får i allt väsentligt stöd av de konkurrenter kommissionen frågat. Dessa påpekar i vissa fall att marknadsavgränsningen kan vara projektrelaterad och variera från fall till fall. Vid den geografiska avgränsningen av framtida marknader kan det även vara av betydelse inom vilka geografiska områden olika patent gäller. När det gäller HS-TK-genterapi måste ansökan göras och tillstånd beviljas i USA och Europa var för sig. Patentsituationen påverkar i väsentlig grad de möjligheter patentinnehavarnas konkurrenter har att saluföra sina produkter. Skillnader i fråga om patent kan i framtiden leda till olika konkurrensförhållanden inom och utom EG. Åtminstone för detta beslut kan EG anses utgöra den relevanta geografiska marknaden.

3. Konkurrensmässig bedömning

52. Novartis kommer att bli det näst största läkemedelsföretaget i världen efter Glaxo Wellcome. Därutöver finns det en rad andra stora företag såsom Hoechst Marion Roussel, Merck & Co., Bristol Myers Squibb, American Home Products, Johnson & Johnson, Pfizer, Rhône-Poulenc Rorer och Smith Kline Beecham. Novartis andel av den världsomfattande försäljningen av läkemedel ligger förmodligen under 5%.

53. Ciba och Sandoz är verksamma inom forskning, utveckling och framställning av kemiska aktiva substanser, samt inom framställning och marknadsföring av läkemedel. Novartis kommer enligt parterna huvudsakligen att vara verksamt inom sju medicinska områden, nämligen immunologi/inflammation, störningar i centrala nervsystemet, blodcirkulationen i hjärtat, hormon- och ämnesomsättningssjukdomar, cancer, dermatologi och astma.

a) Läkemedel

1) Allmänna marknadsförhållanden

54. Läkemedelstillverkarna säljer sina produkter, i förekommande fall via sina nationella säljbolag, till grossister som i sin tur säljer till apotek, sjukhus och andra storkunder. Ibland förekommer även att tillverkaren eller det nationella säljbolaget säljer direkt till storkunder. Distributionssystemen har olika utformning i gemenskapens olika medlemsstater. Läkemedelsgrossisterna säljer i egenskap av viktigaste kunder i allmänhet alla de läkemedel som erbjuds i landet. De för omfattande lager och har endast lite inflytande över det urval av läkemedel och de mängder de skall köpa in. I allmänhet vidarebefordrar de bara läkarnas och apotekarnas beställningar.

55. För de flesta läkemedel fastställs priserna direkt eller indirekt genom nationella lagar. Olika pris- och kostnadsersättningssystem leder till stora skillnader i läkemedelspriser mellan medlemsstaterna.

56. Läkemedelsmarknaderna kännetecknas i allmänhet av att produkterna introduceras på marknaden när utvecklingen och testerna är avslutade, sedan tidpunkten varierar från fall till fall genomgår de en expansionsfas under vilken andra konkurrenter, även beroende på patentsituationen, går in på marknaden. Beroende på hur framgångsrik produkten är på marknaden tillkommer ytterligare konkurrenter när patentskyddet löpt ut, vilka erbjuder likadana läkemedel med generiska namn.

57. När det gäller nya preparat är enligt tillfrågade läkemedelsföretag de väsentligaste inträdeshindren den långa forsknings- och utvecklingsfasen och de höga kostnaderna för att saluföra dessa produkter, som bland annat orsaks av kraven på nationella tillstånd.

58. Det är möjligt att företag som för närvarande forskar och utvecklar produkter kommer att gå in på marknaden i framtiden. I detta sammanhang skiljer man enligt parterna på olika utvecklingsfaser. Med fas I avses början på de kliniska testerna på människor (ca 8 12 år före marknadsintroduktionen). Projekt som befinner sig i fas I har högst 10 % chans att bli framgångsrika. I allmänhet offentliggör företag inte något om sin verksamhet under fas I. Fas II (inleds ca 6 7 år före marknadsintroduktionen) syftar till att fastställa den lämpliga dosen på patienter och att definiera användningsområdena. Projekten har 30 % chans att bli framgångsrika. Fas III (inleds 3 4 år före marknadsintroduktionen) syftar till att visa preparatets effektivitet på större patientgrupper. Även under fas III kan risken för misslyckande vara över 50 %. När de kliniska testerna är genomförda inleds registreringsfasen som i allmänhet tar minst 1 2 år. Efter det att tillståndet är beviljat, dröjer det beroende på medlemsstat 6 12 månader innan priset är fastställt och godkänt och kostnadsersättningen genom socialförsäkringen är reglerad, så att produkten slutligen kan introduceras på marknaden (9).

59. När patentskyddet löpt ut är det enligt parterna mindre kostsamt för en konkurrent som redan framställer läkemedel att gå in på marknaden. Så länge den aktiva substansen i ett läkemedel är patentskyddad är kostnaderna för ett marknadstillträde enligt parterna höga. Konkurrenten skulle i sådana fall behöva skaffa en licens eller utveckla en egen aktiv substans, som verkar på samma eller liknande sätt utan att göra intrång i originalpatentet. Denna parallella produkt skulle då behöva genomgå hela den prekliniska och kliniska utvecklingsprocessen, som enligt parterna kan ta tio år och kosta upp till 300 miljoner ecu.

60. När ett läkemedel inom en grupp endast är tillåtet för en indikation, kan man enligt parterna i allmänhet utgå ifrån att det verkligen bara används för den indikationen. All reklam och alla försäljningsfrämjande åtgärder som syftar på en icke tillåten indikation är förbjudna. Om en läkare skriver ut ett preparat för en icke tillåten indikation, riskerar han att bli ansvarig. Vad gäller kostnadsersättningen är systemen olika i olika länder. Det är möjligt att kostnaderna i enskilda fall ersätts även om läkemedlet använts utanför det område för vilket dess tillstånd gäller, om en läkare konkret kan motivera varför det skett. Med hänsyn till den totala användningen av alla läkemedel är användningen av läkemedel för andra indikationer än de tillåtna inte kvantitativt märkbar.

61. Läkemedelsframställningens särskilda karaktär påverkar betydelsen av uppgifter om marknadsandelar för bedömningen av marknadssituationen. Åtminstone när företag kan konkurrera med generika på den relevanta marknaden och andra konkurrenter är närvarande med originalpreparat. Den konkurrens som erbjuds av sådana produkter som är kvar på marknaden eller träder in på marknaden bedöms vara större inom läkemedelsindustrin än inom andra industribranscher. Detta beror framför allt på att det är betydligt lättare för läkemedelstillverkare att utöka sin kapacitet, vilket begränsar handlingsutrymmet för den i marknadsandelar räknat ledande tillverkaren i mycket högre grad än det skulle ha gjort på marknader där konkurrenter endast kan utöka sin kapacitet till höga kostnader och med en väsentlig tidsfördröjning. Det konkurrensmässiga handlingsutrymme som uppstår vid en sådan tidsfördröjning försvinner i stor utsträckning när det gäller läkemedelsföretag, eftersom ett företag som redan är närvarande på marknaden i allmänhet kan öka sin kapacitet förhållandevis snabbt. Detta kan ske antingen genom att företag utnyttjar sin egen kapacitet eller genom att produktionen läggs ut på ett annat företag, vilket är särskilt vanligt när det gäller icke patentskyddade läkemedel. Kapacitetsutnyttjandet hos tillverkare av aktiva substanser och läkemedel uppskattas enligt parterna vara runt 50% i branschen som helhet. Denna mekanism gäller dock endast i begränsad utsträckning patentskyddade nya preparat, eftersom skyddet av affärshemligheter skulle kunna bli ett problem om produktionen lades ut på andra företag.

2) Koncentrationens följder

62. Parterna är närvarande på ett flertal läkemedelsmarknader och har betydande marknadsandelar på ett stort antal nationella marknader. Om produktmarknaderna delas in enligt nivå tre i WHO:s ATC-klassificering, finns det många ytterligare nationella marknader på vilka koncentrationen inte leder till någon addering av marknadsandelar, även om en av parterna ofta har en mycket stark ställning på dessa marknader.

63. Parterna nämner i anmälan 48 nationella marknader, som är relevanta marknader enligt genomförandeförordningen, vilka omfattar 23 olika produktgrupper (A4A Antiemetika, C1E Nitriter, C2D Rauwolfiaalkaloider och diuretika, C5C Medel för varixbehandling, C7A Betareceptorblockerande medel, C7B Betareceptorblockerande medel, kombinationer, D4A Klådstillande medel, G3C Östrogener, G3F Gestagener i kombination med östrogener, H4A Kalcitoninpreparat, L4A Immunosuppressiva medel, M1A Ickesteroida antiinflammatoriska/antireumatiska medel, M3B Centralt verkande muskelavslappnande medel, N2C Medel vid migrän, N7B Medel vid rökavvänjning, R2A Medel vid sjukdom i strupe och svalg, S1X Övriga medel vid ögonsjukdomar, A12B Kalium, A12C övriga mineralämne, H2B Kortikosteroider, kombinationer, R1B Avsvällande medel, perorala, R3C N-Steroidal Resp., R5D Hosthämmande medel, exkl. kombinationer med expektorantia).

64. Adderingen av parternas marknadsandelar är liten på många av de berörda marknaderna. Ofta har även patentskyddet löpt ut för de läkemedel de tillverkar och dessutom finns generika. Generika förefaller i första hand introduceras på de större marknaderna. Det kan bero på att de kostnader marknadstillträdet innebär för en tillverkare av generika till följd av de nationella kraven på tillstånd för läkemedel fortfarande utgör ett betydande hinder på marknader med liten omsättning, så att enbart det faktum att ett patent löper ut inte nödvändigtvis leder till en förändring av utbudet på marknaden. Kostnaderna för ett nationellt tillstånd omfattar själva tillståndskostnaderna och kostnaderna för upprättandet av dokumentationen. Dokumentation som sammanställs för tillstånd i en medlemsstat kan emellertid åtminstone delvis användas vid ansökan om tillstånd i andra medlemsstater.

65. På ytterligare 13 marknader, som omfattar sju olika produkter (C1C, C2C, C5B, D1A, D6A, J1H, N4A), uppnår en av parterna en marknadsandel på över 25 %. Här är visserligen båda parterna verksamma på enskilda produktmarknader inom EES, utan att någon addering av marknadsandelar förekommer på nationella marknader. Parterna förefaller inte heller stå i något ens potentiellt konkurrensförhållande till varandra. Marknaderna är i allmänhet små och parternas aktiviteter i gemenskapen som helhet är föga omfattande. Det går inte att se någonting som skulle kunna motivera parterna att satsa ytterligare.

66. På ytterligare 137 nationella produktmarknader för 37 olika produkter, som var och en endast säljs av en av parterna inom EES, uppnår någon av parterna en marknadsandel på minst 25 %. På dessa marknader väntas koncentrationen varken skapa eller förstärka någon dominerande ställning. Eftersom parternas verksamheter inte överlappar varandra leder koncentrationen inte till någon minskning av den nuvarande konkurrensen. Även om man valde att se parterna, i egenskap av läkemedelsföretag, som självklara konkurrenter, så skulle samma förhållande gälla för de andra stora läkemedelsföretagen. Därför skulle den potentiella konkurrensen inte ens i sådana fall kunna komma att begränsas märkbart.

67. Inte heller i fråga om produkter för vilka en annan och vidare marknadsavgränsning än den enligt nivå tre i ATC-klassificeringen är möjlig, leder en vidare avgränsning till ytterligare överlappningar av parternas verksamheter eller till större andelar på de marknader som en addering av marknadsandelar förekommer på.

68. I den mån parterna har forsknings- och utvecklingsprojekt som befinner sig i fas II eller III, leder inte heller detta till ytterligare överlappningar på de marknader på vilka en av parterna redan har en stark marknadsställning.

69. Vid bedömningen av de följder koncentrationen får på produktmarknaderna kan i princip följande allmänna marknadsförhållanden beaktas:

- Ofta förekommer statlig prisreglering som inskränker leverantörernas konkurrensmässiga handlingsutrymme.

- Viljan att sänka kostnaderna inom hälsovårdsväsendet ökar trycket på leverantörerna att hålla låga priser.

- Företag inom läkemedelsbranschen har i allmänhet lättare att utöka sin kapacitet än företag inom en rad andra branscher vid motsvarande marknadsframgångar. När konkurrenterna har större möjligheter att reagera minskar betydelsen av höga marknadsandelar.

a) Rauwolfiaalkaloider och diuretika

70. Om man ser till hela området för blodtrycksmedel är parternas andel förhållandevis liten. Enligt uppgift från en konkurrent uppnår parterna på en brett avgränsad marknad en andel på runt 6,2 % inom gemenskapen, med något fallande tendens. Parternas måttliga gemensamma andel minskar betydelsen av deras marknadsandelar på enskilda produktmarknader redan i utgångsläget.

71. När det gäller rauwolfia kommer parterna inte heller efter koncentrationen att ha någon sådan konkurrensmässig handlingsfrihet som är typisk för ett dominerande företag, på grund av konkurrensen från andra leverantörer av rauwolfiapreparat och andra blodtrycksmedel.

72. Om man enbart ser till försäljningen av rauwolfia, så blir parternas andel visserligen högre. Det visar sig dock också att det på alla relevanta marknader även finns andra leverantörer av rauwolfia.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

73. Dessutom måste hänsyn tas till att försäljningen av C2D rauwolfiaalkaloider och diuretika går kraftigt tillbaka. Även parternas omsättning har minskat i absoluta tal. De uppger att deras läkemedel dessutom inte längre är patentskyddade och att deras grundpatent för två aktiva substanser löpte ut mellan 1976 och 1979.

74. Enligt parterna steg priserna på Cibas produkter med 10 % i Tyskland mellan 1993 och 1995 och priserna på Sandoz produkter med mer än 5 %. Dessa prishöjningar ligger knappt över den allmänna inflationen under denna period, och kan därför inte generellt ses som tecken på dominerande ställning. Detta gäller särskilt med tanke på att Sandoz inte alls höjde sina priser lika mycket, vilket tyder på att den avgjort största leverantören på den tyska marknaden inte hade större prissättningsutrymme än sina konkurrenter.

75. Det konkurrensmässiga handlingsutrymme som är typiskt för dominerande företag, motverkas i fråga om Rauwolfia av den avgörande konkurrensen från andra medel mot högt blodtryck. Även om man enbart ser till betareceptorblockerande medel sjönk parternas sammanlagda andel 1995 i Tyskland till runt 11 %, i Italien till runt 18 %, i Österrike till runt 7 %, i Spanien till runt 5 % och inom EES till under 9 %. Därför väntas koncentrationen inte skapa eller förstärka en dominerande ställning.

b) Betareceptorblockerande medel

76. Vad gäller C7B Betareceptorblockerande medel, kombinationer, är parternas produkter i princip inte längre patentskyddade. Det finns generika på marknaden. Ciba har fortfarande ett patent för specific fractionable sustained-released tablets containing e.g. Logroton. Detta patent löper ut år 2000.

77. Endast i Frankrike uppnår parterna tillsammans höga marknadsandelar för C7B Betareceptorblockerande medel, kombinationer. Cibas andel var 1995 runt 55,1 % och Sandoz runt 11,6 %, tillsammans hade de runt 66,7 %. Den enda betydande leverantören av dessa produkter var enligt parterna Merck Sharp and Dohm med runt 33,3 %. Den sammanlagda omsättningen för dessa produkter i Frankrike uppgick dock endast till 3,6 miljoner ecu. Medan försäljningen av kombinerade betareceptorblockerande medel minskar i Frankrike och i EES som helhet, ökar emellertid försäljningen av rena betareceptorblockerande medel tydligt. Parternas sammanlagda marknadsandelar på marknaden för betareceptorblockerande medel, inbegripet rena betareceptorblockerande medel, uppgick i Frankrike 1993 till runt 7,8 %, 1994 till runt 6,8 % och 1995 till runt 6 %. Inom EES som helhet är enligt parterna Zeneca ledande leverantör. Koncentrationen väntas inte ge parterna en dominerande ställning.

c) Kalcitoniner och bisfosfonater

78. På marknaderna för kalcitoniner och bisfosfonater för behandling av osteoporos och morbus paget är parternas marknadsandelar i allmänhet inte höga. Parternas konkurrenskraft på produktmarknaden beror enbart på deras verksamhet i fråga om kalcitoniner. Parterna är inte verksamma på marknaden för bisfosfonater för behandling av morbus paget och osteoporos.

79. Parterna är mycket olika starka när det gäller kalcitoniner. Sandoz var först med att marknadsföra kalcitonin som nässpray. Fördelarna jämfört med injektioner har medfört en väsentlig ökning av Sandoz försäljning. I Italien säljs dock nässpray enligt parterna även av Rhône-Poulenc, Procter & Gamble och generikatillverkare. Man kan räkna med att nässprayer kommer att få tillstånd även i andra länder. Ciba har däremot utan framgång försökt utveckla ett nässpray. Det är enligt parterna ett faktum att det humankalcitonin som Ciba använder endast kan injiceras och inte kan tillföras som nässpray eller peroralt. Därför har Ciba nu i stor utsträckning slutat marknadsföra sitt kalcitonin.

80. Enligt parterna har deras grundpatent för kalcitoniner löpt ut inom hela EES. Ciba har fortfarande två patent, nämligen Stable Solutions Containing Human Calcitonin (patentskydd t.o.m. december 2011) och Fibrillated Human Calcitonin (patentskydd t.o.m. april 2012). För Miacalcic (laxkalcitonin) har Sandoz endast förfarandeskydd i Österrike till 1997 och ett patent på sammansättningen av ett nässpray till 2003. Miacalcic hör enligt parterna till deras mest framgångsrika produkter. Enligt egna uppgifter har parterna även andra produkter under utveckling på detta område, som kommer att kunna lanseras under de närmaste åren. Exempelvis har Sandoz två kalcitoninprodukter under utveckling i fas III, vilka därför enligt parterna kommer att kunna introduceras på marknaden inom 3 4 år. Dessa produkter är avsedda för användning vid en särskild form av osteoporos, som orsakas av långvarigt intag av kortisonpreparat.

81. Exakta uppgifter om omsättningen finns enbart för produktgruppen kalcitoniner, men inte för den relevanta marknaden. Därför är följande angivelser om marknadsandelar grundade på parternas uppskattningar. Med hänsyn till marknadsstrukturerna väntas koncentrationen inte i någon medlemsstat ge parterna en dominerande ställning på marknaderna för kalcitoniner och bisfosfonater för behandling av osteoporos och morbus paget.

- Belgien

82. Parterna har tillsammans en marknadsandel på runt 21 % (Sandoz ca 21 %, Ciba ca 0 %). Parterna utgår ifrån att Ciba kommer att trängas bort från den belgiska marknaden under de närmaste åren.

- Tyskland

83. I Tyskland hade Sandoz enligt parterna en framskjuten ställning på marknaden fram till 1990. Sedan 1991 har en rad andra tillverkare gått in på marknaden. Omsättningen har samtidigt sjunkit. Därigenom har konkurrensen hårdnat väsentligt, vilket framgår av de nytillkomna företagens framgångar på marknaden. Om bisfosfonaterna beaktas sjunker parternas marknadsandel enligt deras egna uppskattningar till runt 51 % (Sandoz ca 34 %, Ciba ca 17 %). Denna marknadsandel väntas fortsätta sjunka, eftersom bisfosfonaterna för osteoporosbehandling i Tyskland just har introducerats. Den enligt parterna avgjort största leverantören av bisfosfonater är Boehringer Mannheim. I Tyskland finns enligt parterna även Medac, Procter & Gamble och Gehe på marknaden.

84. Parterna har lagt fram en beräkning av marknadsandelarna för kalcitonin i Tyskland med utgångspunkt i antalet förpackningar och av den framgår generikatillverkarnas framgång tydligt. Det framgår även att marknadsandelen för preparatet Karil, som säljs av Sandoz, i antal förpackningar räknat har minskat från 95,12 % år 1986 till 22,23 % år 1995. Andelen för preparatet Cibalcalcin ökade efter marknadsintroduktionen 1989 till 18,83 % år 1994 men sjönk 1995 till 15,87 %. Cibas framgångar på marknaden, vilka var som störst 1994, har enligt parterna samband med att humankalcitoninet framhävts i reklamen. Däremot var exempelvis preparatet Calci, som släpptes ut på marknaden 1992 av Hexal, efter en svag ökning av marknadsandelarna sedan 1993 ledande preparat 1995 med en andel på 25,34 % och preparatet Calcitonin från Ratiopharm som kom 1994 hade redan 1995 en andel på 10 %. Preparatet Ostostabil från Jenapharm uppnådde 1995 en andel på 1,69 %. Andra leverantörer är bland annat Rhône-Poulenc Rorer, Azupharma, Tosse, Durachemie och Pharmacia Upjohn. Att Calcitonin, som endast kan injiceras, i längden inte har någon chans på marknaden framgår enligt parterna även tydligt av utvecklingen av marknadsandelarna för Calsynar från Rhône-Poulenc Rorer, som också bara kan injiceras. Det preparatet hade då det var som störst 1991 en andel på 16,92 % och 1995 endast 4,49 %.

- Frankrike

85. I Frankrike är parternas sammanlagda marknadsandelar på tillbakagång sedan 1991. Sandoz räknar med att kunna introducera nässprayet på den franska marknaden 1998. Man utgår från att då även andra tillverkare kommer att införa preparat för nasal eller peroral tillförsel. Bisfosfonat, som kan bytas ut mot kalcitonin vid behandling av osteoporos, har uppnått en lika stor marknadsvolym som kalcitonin. Om bisfosfonater beaktas har parterna enligt de uppskattningar de lagt fram endast en sammanlagd marknadsandel på runt 21 % (Sandoz ca 6 %, Ciba ca 15 %).

- Grekland och Portugal

86. Marknaderna för kalcitonin i Grekland och Portugal har vuxit betydligt under senare år. Sandoz marknadsandelar har sjunkit märkbart sedan 1993 och Cibas har sjunkit till under 2 % respektive 3 %. Samtidigt har nya konkurrenter gått in på marknaden, vilka liksom Rhône-Poulenc Rorer har uppnått en anmärkningsvärd marknadsandel. I Grekland uppskattar parterna sin sammanlagda marknadsandel, om bisfosfonater medräknas, till runt 54 % (Sandoz ca 53 %, Ciba ca 1 %). Eftersom bisfosfonaterna nyligen introducerats i Grekland, väntas denna marknadsandel sjunka kraftigt. I Portugal uppskattar parterna sin sammanlagda marknadsandel, om bisfosfonater medräknas, till runt 66 % (Sandoz ca 63 %, Ciba ca 3 %). Bisfosfonater håller först nu på att införas där. De kommer att i stor utsträckning ersätta kalcitoniner vid osteoporosbehandling, inte minst av det skälet att regeringen skall vidta åtgärder för att begränsa användningen av kalcitonin vid osteoporosbehandling. Därför är det möjligt att marknaden i Portugal kollapsar på samma sätt som i Italien.

- Italien

87. Italien var 1990 den avgjort största marknaden för kalcitonin med en marknadsvolym på runt 350 miljoner ecu. De stora utgifterna för kalcitonin ledde enligt parterna till att de italienska hälsovårdsmyndigheterna ville begränsa den mängd som skrevs ut och därför avskaffade kostnadsersättningen för kalcitonin. Marknaden har sedan 1994 krympt med 85 %. Konkurrensen har hårdnat. Ciba kommer enligt parterna inte att kunna hålla sig kvar länge till. Om bisfosfonaterna beaktas har parterna enligt sina uppskattningar numera endast en sammanlagd marknadsandel på runt 11 % (Sandoz ca 11 %, Ciba ca 0 %).

- Österrike

88. I Österrike går Cibas marknadsandelar kraftigt tillbaka. Den konkurrerande produkten Elcimen från den norska tillverkaren Nycomed, har en betydande marknadsandel. Om bisfosfonater medräknas har parterna enligt sina uppskattningar numera endast en sammanlagd marknadsandel på runt 24 % (Sandoz ca 21 %, Ciba ca 3 %).

- Sverige och Nederländerna

89. I Sverige och Nederländerna är kalcitonin inte tillåtet vid behandling av osteoporos, utan endast för morbus paget. Marknadsvolymen är därför mycket liten i dessa länder. Osteoporos behandlas huvudsakligen med hormonpreparat och de nya bisfosfonaterna. Om kalcitonin skulle tillåtas för osteoporosbehandling, skulle marknadsvolymen öka märkbart. Det skulle locka andra leverantörer. Enligt ett meddelande från den svenska konkurrensmyndigheten finns i Sverige sex stycken bisfosfonater registrerade, vilka är utbytbara mot kalcitoniner och bland annat erbjuds av Astra, Roche och Boehringer Mannheim. Dessutom har alla patent löpt ut i Sverige, vilket gör det möjligt att konkurrenter verksamma i andra länder skulle gå in på marknaden om parterna höjde sina priser.

d) Muskelavslappnande medel

90. När det gäller M3B Centralt verkande muskelavslappnande medel är adderingen av parternas marknadsandelar obetydlig. Parternas produkter tillhör huvudsakligen andra marknader. Även om man ser till M3B Centralt verkande muskelavslappnande medel som helhet väntas koncentrationen inte ge upphov till eller förstärka en dominerande ställning, eftersom det finns en mängd konkurrerande preparat.

91. Det är svårt att göra konkreta beräkningar av marknadsandelarna på grund av att läkemedlen används på olika sätt och eventuellt delvis kan bytas ut mot andra preparat. Enligt parterna kan svåra spasmer vara symptom på olika sjukdomar.

92. I fråga om preparat mot lindriga muskelspänningar förekommer ingen nämnvärd addering av marknadsandelar. Det är bara Sandoz preparat som är tillåtet för denna indikation. Visserligen skrivs Cibas preparat ut för användning mot enklare muskelspänningar i 3 % av de fall då det skrivs ut, trots att tillstånd saknas. Med tanke på den förenkling som är nödvändig vid denna typ av statistiska utvärderingar och den minimala andelen av omsättningen kan Cibas preparat inte anses konkurrera med Sandoz produkt på detta område. Inte ens om man anser att parternas ställning i viss grad förstärks, innebär det att en dominerande ställning skapas eller förstärks. Sandoz har enligt parterna endast substansskydd för Sirdalud i Belgien till 1998 och förfarandeskydd i Spanien till 1997. I övrigt finns inte längre något patentskydd. Det finns väldigt många generika och ett flertal konkurrerande produkter.

93. På marknaderna för läkemedel för behandling av spasmer vid sjukdomar i centrala nervsystemet är överlappningen av parternas verksamheter obetydlig. Båda produkterna är emellertid tillåtna för denna indikation. Marknadsföringen av Sandoz produkt är dock endast inriktad på användningen vid enklare muskelspänningar. Omsättningen i samband med recept utskrivna för indikationen spasmer utgör endast 8 % av den sammanlagda omsättningen med Sandoz produkt. Med tanke på att Sandoz produkt även är tillåten för denna indikation föreligger visserligen en viss överlappning av parternas verksamheter. Den är emellertid mycket liten och den varken skapar eller förstärker en dominerande ställning. Nyligen löpte patentskyddet för Cibas preparat ut, enligt parterna. De framhåller att det sedan patentskyddet löpt ut finns en mängd generika för Lioresal. Dessutom begränsas deras konkurrensmässiga handlingsutrymme enligt dem själva av andra produkter för behandling av svåra spasmer, exempelvis preparat ur gruppen benzodiazepiner.

b) Aktiva substanser

94. Cibas och Sandoz verksamheter på marknaderna för framställning av aktiva substanser är enligt deras egna uppgifter marginella. De aktiva substanser de framställer är nästan uteslutande för eget bruk. Därför väntas koncentrationen varken skapa eller förstärka någon dominerande ställning.

c) Framtida marknader

95. Det är svårt att bedöma företagens marknadsstyrka när det gäller forskning och utveckling, eftersom resultatet av sådana ansträngningar i allmänhet först kan bedömas när de är avslutade. Företagens befintliga forsknings- och utvecklingspotential kan ändå inte lämnas därhän vid den konkurrensmässiga bedömningen, eftersom det är just denna potential som är avgörande för deras framtida konkurrenskraft.

96. Parterna är särskilt starka inom bio- och genteknik. Detta beror framför allt på att de har ett antal samarbetsavtal med och andelar i amerikanska företag och forskningsinstitut. Därigenom kan de även få tillgång till patent på detta område. Detta ger anledning att se närmare på forskningen inom genterapi för behandling av hjärntumörer och andra tumörer. I detta sammanhang är det framför allt det faktum att Sandoz äger 100 % av GTI och att Ciba äger 49,9 % av Chiron, med möjlighet att utöka ägandet, som är av betydelse.

97. GTI:s forskningsarbete på området för HS-TK-genterapi befinner sig i fas II/III. Företaget har ansökt om patent inom EG. Viagen, ett dotterbolag till Chiron, bedriver enligt parterna forskningsarbeten i den förkliniska fasen, dvs. den före fas I. På detta område är det svårt att förutsäga när konkreta resultat kan väntas. Eftersom de sjukdomar som skall behandlas i allmänhet är sådana som tidigare inte kunnat behandlas i tillräcklig utsträckning, kan tillstånd för de utvecklade metoderna i vissa fall beviljas mycket snabbare än i fråga om vanliga läkemedel, som bara ersätter ett tillgängligt och verksamt läkemedel.

98. Kommissionen har inom ramen för sin undersökningar konstaterat att parterna genom dessa intressen skulle kunna ha exklusiv tillgång till ett brett spektrum av patent för retrovirala HS-TK-konstrukter (herpes simplex thymidinkinas), för retrovirala vektorer och för metoder för behandling av hjärntumörer och andra tumörer med sådana retrovirala vektorer. Sandoz förefaller få sin styrka på detta område framför allt genom sitt dotterbolag GTI, som i USA arbetar med att utveckla en genterapi mot hjärntumörer. Viagen har ansökt om patent inom närliggande områden som skulle kunna vara användbara vid utvecklingen av en effektiv genterapi mot hjärntumörer. Patentansökningarna innehåller så många olika patent att om alla eller nästan alla skulle beviljas och de som en följd av koncentrationen skulle sammanföras, skulle detta kunna leda till att andra konkurrenter i stor utsträckning skulle uteslutas från delar av detta forskningsområde (genterapi vid hjärntumörer och andra tumörer).

99. Patenträttigheter kan utgöra väsentliga inträdeshinder för konkurrenter på framtida marknader. Vid saluföringen av forsknings- och utvecklingsresultat måste ofta en rad patent som innehas av andra företag beaktas. Därför måste företag antingen hitta sätt att saluföra resultaten av sin forsknings- och utvecklingsverksamhet utan att göra intrång i andras patenträttigheter, eller skaffa de nödvändiga licenserna. Ju fler patent som finns på ett särskilt forskningsområde och ju bredare de är, desto svårare kan detta vara i det enskilda fallet. Särskilda problem kan uppstå när enskilda företag samlar på sig patent som försvårar för andra företag eller till och med gör det omöjligt för dem att gå in på marknaden utan att göra intrång i dessa patenträttigheter. Om en koncentration innebär en sådan anhopning av patent kan det leda till en avskämning av marknaden.

100. Parterna hävdar att åtminstone en del av patentansökningarna, särskilt de som kan hänföras till Chiron, är så breda att det är mycket osannolikt att de beviljas utan närmare specificering. Dessutom omfattar den nuvarande beskrivningen av de patent som avser Chiron inte behandling av hjärntumörer och andra tumörer. Därför anser parterna att koncentrationen, även om patenten i fråga skulle tilldelas, inte skulle medföra en anhopning av patent på ett sätt som skulle kunna avskärma marknaden. Slutligen invänder parterna att de inte har någon exklusiv tillgång till Chirons patent.

101. I detta ärende skulle enligt uppgifter från marknaden en kombination av GTI:s och Viagens framtida patenträttigheter blockera andra företags möjligheter att utveckla genterapier mot tumörer eller andra behandlingsmetoder. Det är ännu ovisst om farhågorna kommer att besannas. I varje fall kan koncentrationen försämra konkurrenternas position i förhandlingar om licenser från GTI eller Chiron efter koncentrationen. Huruvida denna försämring faktiskt leder till en dominerande ställning, beror i huvudsak på tre villkor:

1) Det är inte säkert att genterapin slutligen visar sig vara en effektiv behandlingsmetod.

2) Andra företags forskningsresultat kan ge möjligheter att undvika att kombinationen av dessa patenträttigheter avskärmar marknaden.

3) Patentsituationen är mycket oklar. Parterna har hittills endast lämnat in patentansökningar. Patenten måste fortfarande beviljas.

102. Om dessa tre villkor uppfylls så kan koncentrationen leda till en strukturellt betingad risk för avskärmning av den framtida marknaden för HS-TK-genterapi mot tumörer. Det skulle då vara parternas sak att tilldela andra konkurrenter licenser för att göra det möjligt för dem att gå in på marknaden.

103. Det första villkoret är relevant för varje studie av framtida marknader. Det säger i princip endast att marknaden måste finnas för att ett problem skall kunna uppstå. Det nämndes tidigare att GTI:s forskningsprojekt redan befinner sig i fas II/III. Även om man ännu inte kan veta om denna nya metod för behandling av tumörer kommer att användas, så är sannolikheten med tanke på de forskningsmässiga framgångarna tillräcklig för att motivera rättsliga ingrepp i syfte att skydda konkurrensen på denna marknad.

104. Det andra villkoret låter sig svårligen bedömas i nuläget. I den utsträckning parternas patent i framtiden kommer att kunna hindra konkurrenter från att saluföra sina produkter, kommer dessa med hänsyn till sina höga forskningskostnader att försöka kringgå problemet, om de inte får licens. Huruvida de kommer att lyckas har man inte tillräcklig information för att kunna bedöma. Även om det skulle kosta företagen både tid och pengar att försöka, kan det inte uteslutas att konkurrenterna skulle söka och även finna möjligheter.

105. Avgörande för uppkomsten av ett konkurrensproblem är om parterna beviljas patent, vilket skulle kunna innebära att en avskärmning utvecklas. Det gäller i första hand den avskärmande verkan som de patentansökningar som kan hänföras till Chiron skulle kunna ha på utvecklingen av konkurrerande produkter av GTI:s konkurrenter. Kommissionens undersökningar har visat att marknaden hyser farhågor vad detta beträffar. Sådana patent beviljas om två förutsättningar uppfylls. För det första måste patentansökan innehålla sådana specifikationer att patenten kommer att omfatta HS-TK-genterapi för behandling av tumörer. Denna förutsättning kan endast parterna påverka. Koncentrationen kan vad det beträffar öka risken för en strukturell marknadsavskärmning. Den andra förutsättningen är att sådana patent verkligen beviljas, vilket parterna inte kan påverka. Patentansökningarna i sig kan dock ha en störande verkan. Företag som skulle vilja släppa ut en HS-TK-genterapi för tumörer på marknaden, skulle behöva beakta att breda patent kan komma att beviljas. De måste då ställa sig frågan om de överhuvudtaget bör investera på detta område, och om de bör försöka kringgå ett eventuellt patent. Detta skulle kunna vara ett sätt att indirekt hindra konkurrenter från att gå in på marknaden. Det räcker dock inte för att dra slutsatsen att parterna har en dominerande ställning på denna marknad.

106. Slutsatsen är därför att det inte med tillräcklig sannolikhet kan fastställas att koncentrationen kommer att ge upphov till eller förstärka en dominerande ställning på en framtida marknad.

107. Kommissionen har noterat att parterna under loppet av detta koncentrationsförfarande har avgivit följande förklaring: "Båda företagen avger härmed följande bindande förklaring beträffande Novartis AG: Novartis kommer att utöva det rättsliga och avtalsenliga inflytande företaget har genom sina intressen i Chiron Corporation, Emeryville, Kalifornien/USA och genom de styrelsemedlemmar företaget utsett, på ett sådant sätt att Chirons dotterbolag Viagene tilldelar intresserade företag icke-exklusiva licenser på marknadsmässiga villkor för varje europeiskt patent, eller från dessa härrörande nationella patenträttigheter, som grundas på de internationella patentansökningarna nr WO 89/09271 och WO 90/07936 för HS-TK-genterapi (herpes simplex thymidinkinas) mot tumörer. Detta åtagande gäller under förutsättning att Novartis och de av företaget utsedda styrelsemedlemmarna handlar på ett sätt som enligt amerikansk lag är i Chirons och dess aktieägares intresse. Det skall gälla i tio år från och med beviljandet av de europeiska patenten."

B. VÄXTSKYDDSOMRÅDET

1. Avgränsning av produktmarknaden

108. Inom området växtskydd görs i regel åtskillnad mellan följande områden:

- Herbicider för ogräsbekämpning

- Fungicider för sjukdomsbekämpning

- Insekticider för insektsbekämpning

- Behandling av utsäde för att skydda utsädesfröet och den senare växten mot sjukdomar och insekter

- Spårelement för avhjälpande av bristtillstånd som t.ex. järnbrist

- Tillväxtreglerare

a) Herbicider

109. Ur konsumentens synvinkel är den växtsort som skall skyddas av respektive herbicid en av de viktigaste bestämningsfaktorerna för utbytbarheten. Dessutom påverkar andra faktorer - som exempelvis ogrästyp, aktiv substans och vid vilken tidpunkt växtskyddsmedlet används - hur pass utbytbara olika herbicider är mot varandra.

110. Det finns herbicider för ogräsbekämpning hos olika växtsorter, t.ex. hos majs och spannmål. I många fall är herbicider emellertid inte sinsemellan utbytbara för skydd av olika växter. Det finns exempelvis bara en begränsad utbytbarhet mellan herbicider för skydd av spannmål, frukt och sockerbetor. Herbicider som skyddar olika växtsorter utgör därför avskilda relevanta marknader (se IV/M.392 Hoechst/Schering, punkt 16 f., även IV/M.354 American Cyanamid/Shell, punkt 11 ff.). Vid bedömningen av konkurrensförhållanden skall dock hänsyn tas till att många herbicider har ett mycket stort verkningsområde.

111. Det är även tänkbart att dela in herbiciderna efter vilket ogräs de är avsedda att bekämpa (se även IV/M.354 American Cyanamid/Shell, punkt 12). En given växtsort angrips emellertid i allmänhet av en blandad "ogräspopulation" bestående av gräsväxter och bredbladiga växter. Därför sammanställs herbicider så att de kan bekämpa en hel ogräspopulation. Sammansättningen av sådana ogräspopulationer skiljer sig emellertid åt mellan olika säsonger. Det finns därför herbicider som är mer lämpade för bekämpning av gräsväxter och herbicider som är mer lämpade för bekämpning av bredbladiga växter. Enligt kommissionens undersökningar köper jordbrukare i regel en hel uppsättning herbicider med särskilda användningsområden, som man blandar med hänsyn till vilken ogräspopulation som förekommer, eller så köper man en färdig produkt som innehåller önskad blandning. På så sätt är produkter med mer begränsat användningsområde och produkter med större användningsområde i princip utbytbara mot varandra. Därtill kommer att gränsen mellan de båda produktgrupperna är flytande, vilket omöjliggör en entydig gruppindelning.

112. Man kan inte heller använda en uppdelning baserad på den tidpunkt då herbiciden sprids, eftersom försådds-, förgrodds- och eftergroddsherbicider (10) alla bekämpar samma ogräsarter och har samma verkan. Åtminstone före sådden är därför dessa grupper av herbicider sinsemellan utbytbara för jordbrukaren.

b) Fungicider

113. Fungicider används för att förhindra att växter (produkter) förstörs av svamp eller mögel före eller efter skörden. Fungicider med samma kemiska sammansättning kan användas mot svamp och mögel hos en rad växter. Således kan samma fungicid användas för att skydda frukt, spannmål, potatis och sockerbetor. För konsumentens produktval är därför det avgörande vilken skadegörare den aktuella fungiciden bekämpar och inte vilken växtsort som skall skyddas (se IV/M.392 Hoechst/Schering, punkt 18 f.).

114. Fungicider används i regel inte för att bekämpa enstaka skadegörare, utan för att (ofta förebyggande) bekämpa hela grupper av skadegörare. För t.ex. spannmål är de typiska sjukdomarna rost (Rust), mjöldagg (Powdery Mildew), stråknäckare (Eyespot), septoria eller fusarium. För sockerbetor är de fyra huvudsakliga sjukdomarna mjöldagg, rost, cercospora och ramularia och kombinationer av dessa. Potatis angrips däremot nästen uteslutande av så kallad brunröta (late Blight). Eftersom de olika växterna uppvisar olika sjukdomsbilder (vilka emellertid delvis är överlappande) är det ändamålsenligt att dela in fungiciderna efter växtsort.

115. Enligt kommissionens uppfattning föreligger ingen grund för ytterligare uppdelning av fungicidmarknaderna. Visserligen kan t.ex. potatisfungicider delas upp i så kallade "Contact Products", "Penetrant Products" och "Systemic Products", men dessa produkter bekämpar alla samma sjukdom, används delvis i förebyggande och kurativt syfte, har längre eller kortare verkningstid och är delvis redan ihopblandade i produkterna eller blandas av jordbrukarna för att nå optimal verkan under de rådande förhållandena. Det är därför inte ändamålsenligt att göra en indelning i de nämnda produktgrupperna. Detta skulle för övrigt innebära dubbel- och trippelräkningar, eftersom en delvis indelning på grundval av vidare eller snävare verkningsområde redan ingår i den avgränsning som gjorts på grundval av växtsort. Man kan inte heller göra en uppdelning på produkter med stort och produkter med litet användningsområde, eftersom det hos vissa växter bara finns en enda skadegörare att bekämpa (t.ex. brunröta hos potatis), medan det hos andra förekommer en hel uppsättning av skadegörare. Därför har fungicider till största del antingen ett stort användningsområde eller ett stort användningsområde och samtidigt särskild verkan mot en viss skadegörare. I övrigt gäller motsvarande redogörelser som för herbicidmarknaden (se ovan). Inte heller en indelning av fungicider baserad på användning i växtens olika utvecklingsstadier är ändamålsenlig, eftersom i en del fall sådana fungicider inte finns, eller, om de är speciellt inriktade på skadegörare i kulturväxtens tidiga, mellersta eller sena utvecklingsskede, kan användas effektivt även i andra utvecklingsskeden (se även redogörelserna nedan beträffande behandling av utsäde).

c) Insekticider

116. Insekticider är medel för bekämpning av de insekter som är skadliga för kulturväxter. Liksom i fallet med fungicider gäller här att en viss insekticid används mot en viss insekt, oberoende av vilken växttyp som angripits. Eftersom inte alla växter angrips av samma insekter och eftersom det förekommer insekter som är typiska för en viss växt, så är det lämpligt att dela in insekticiderna efter växttyp. Vid bedömning av konkurrensförhållandena skall även här hänsyn tas till att många insekticider kan användas på olika växter.

117. Jordbrukare köper i regel produkter för bekämpning av olika uppsättningar skadegörare beroende på växtsort. De efterfrågar därför antingen produkter med bred verkan, kombinationsprodukter (bred verkan med ett speciellt användningsområde) eller insekticider med snävt användningsområde, vilka de själva blandar. Ur jordbrukarnas synvinkel är följaktligen insekticider med bred verkan i princip utbytbara mot en kombination av insekticider med snävt användningsområde. I indelningen av marknaderna efter växtsort ingår dessutom redan en avgränsning av insekticiderna efter verkningsområde, vilket också gör att en ytterligare indelning baserad på vidare eller snävare verkningsområde inte är ändamålsenlig.

d) Utsädesbehandling

118. Behandlingen av utsädet med växtskyddsmedel skall skydda utsädet och den senare växten från sjukdomar och insekter. Eftersom man vid utsädesbehandlingen måste förutse vilka sjukdomar och insekter utsädet och den senare växten kan komma att angripas av sammanställs produkterna (fungicider och insekticider för användning på utsäde) i princip växtspecifikt. Produkter för utsädesbehandling av olika växter är därför endast i begränsad utsträckning utbytbara. De relevanta marknaderna bör alltså avgränsas på grundval av växtsort.

119. Parterna har i sin anmälan framfört att produkter för utsädesbehandling skulle bilda en egen grupp inom växtskyddsområdet, men inte tagit ställning till om det härvidlag faktiskt rör sig om en självständig marknad. Även i publikationen "Novartis, Backgrounder", som bifogas anmälan, avgränsas på sidan 17 produktgruppen utsädesbehandling från fungicider och insekticider.

120. I två senare inlagor företrädde parterna uppfattningen att utsädesbehandling inte utgör en självständig marknad. Detta skulle huvudsakligen ha följande orsaker:

Slutkonsumenten (jordbrukaren) kan antingen köpa färdigbehandlat utsäde eller själv behandla utsädet. Vad gäller insekticider kan jordbrukaren istället för att använda behandlat utsäde blanda insekticidgranulat i fåran under sådden eller bespruta fåran, eller större ytor, med flytande preparat. Förutom detta förebyggande förfarande kan jordbrukaren också vänta tills de första tecknen på angrepp visar sig. Av ett diagram som bifogats inlagan framgår att användningstidpunkt, verkningstid och hur länge insatsen varar samt utsädesbehandlingens verkningsprofil å ena sidan överlappar markbehandling med granulat och ytbehandling av marken med flytande preparat före sådd å andra sidan.

För fungicider gäller i stort sett detsamma. På bönor och ärtor kan följande sjukdomar uppträda: groddsjukdomar, falsk mjöldagg, ascochyta-bladtorka och botrytis. Groddsjukdomar bekämpas antingen genom preparat för utsädesbehandling med produkter som endast erbjuder skydd för utsädet eller med produkter för utsädesbehandling som bekämpar såväl groddsjukdomar som falsk mjöldagg och bladtorka. Falsk mjöldagg och bladtorka kan bekämpas såväl genom utsädesbehandling som genom besprutning. Botrytis kan endast bekämpas genom besprutning medan de produkter som verkar mot botrytis också kan användas mot bladtorka. Utsädesbehandling utgör därför en särskild typ av insekticid- och fungicidanvändning, men tjänar samma syfte som de produkter som tillförs marken eller används vid besprutning.

121. Vid utsädesbehandling behandlas sädeskornen med kemikalier (betning). Ciba och Sandoz betar inte sädeskornen själva, utan levererar utsädesbehandlingsmedel till tredje part, som har tillgång till ändamålsenliga betningsanläggningar. Enligt kommissionens uppfattning var detta faktum dock inte tillräckligt för att utgöra grund för en egen marknad för utsädesbehandling; möjligen för en marknad för betning av utsäde. Som beskrivits ovan är behandlat utsäde ur jordbrukarens synvinkel egentligen utbytbart mot fungicider och insekticider som tillförs marken eller används vid besprutning. Kommissionen har därför slutit sig till att det inte finns några självständiga marknader för utsädesbehandling.

e) Spårelement

122. Spårelement tjänar syftet att avhjälpa bristtillstånd, t.ex. järnbrist. Även här kan avgränsning enligt växtsort betecknas som ändamålsenlig, eftersom en given växtsort till övervägande del drabbas av en viss typ av näringsbrist.

f) Tillväxtreglerare

123. Tillväxtreglerare för enstaka växtsorter utgör avskilda relevanta marknader. På dessa marknader uppstår ingen addering av marknadsandelar, eftersom Sandoz varken säljer eller tillverkar tillväxtreglerare.

g) Aktiva substanser

124. Växtskyddsmedel tillverkas i tre steg: framställning av de aktiva substanserna, framställning av de farmaceutiska formuleringarna (farmaceutiskt formulerade produkter) från de aktiva substanserna och förpackning av dessa farmaceutiska formuleringar. Ciba och Sandoz framställer aktiva substanser inom växtskyddsområdet i centrala fabriker. Framställning och förpackning av farmaceutiska formuleringar sker däremot i ett flertal anläggningar. Ciba, Sandoz och konkurrenterna säljer/byter aktiva substanser även till/med tredje part. Därför existerar marknader för aktiva substanser för växtskydd.

125. Varje aktiv substans har unika egenskaper och är i vissa fall patentskyddad. Vid registreringen, då tillstånd ges för en viss växtskyddsprodukt, skall även uppgifter lämnas om vilken eller vilka aktiva substanser som ingår. Om tillverkaren använder en annan aktiv substans uppstår också en annan produkt, som visserligen kan ha verkning liknande den första, men för vilken nytt tillstånd krävs. Enligt kommissionens undersökningar dröjer det mellan sex månader och tre år innan detta tillstånd ges. Därtill kommer att tillverkaren måste göra en ny farmaceutisk formulering av produkten och pröva den nya produktens verkan före tillståndsansökan, vilket också tar viss tid i anspråk. På grund av detta är aktiva substanser i princip inte utbytbara mot varandra.

2. Geografisk marknad

126. Enligt parternas uppfattning omfattar produktmarknaderna inom området växtskyddsmedel hela gemenskapen. För en sådan marknadsavgränsning talar förekomsten av ett stort antal betydande, multinationella koncerner, centrala produktionsanläggningar, låga transportkostnader i förhållande till totalkostnaderna och till största delen ett gemenskapsomfattande patentskydd för ett givet växtskyddsmedel. Dessutom harmoniseras utsläppandet av växtskyddsmedel på marknaden i gemenskapen genom direktiv 91/414/EEG (11).

127. Å andra sidan skall växtskyddsmedel, såväl de aktiva substanserna som de farmaceutiska formuleringarna, registreras i en medlemsstat innan de får säljas. Från ansökan tills produkten godkänns kan det, beroende på medlemsstat och produkt (generiska produkter, ny aktiv substans eller farmaceutisk formulering), dröja mellan sex månader och tre år. Prisskillnaderna mellan medlemsstaterna för en och samma produkt är betydande och det finns ingen tendens till tillnärmning. Dessutom köper kunderna (landbrukssammanslutningar, andra grossister) in produkterna nationellt, dvs. inte på europeisk nivå. Leverantörerna har därför oftast nationella försäljningsorganisationer eller distribuerar sina produkter via en annan tillverkares försäljningsorganisation, som är verksam i den aktuella medlemsstaten. Även fördelningen av marknadsandelar skiljer sig åt en hel del mellan medlemsstaterna, vilket också talar för nationella skillnader i konkurrensförhållandena. Dessutom finns det skillnader vad gäller enskilda produkters sammansättning och användningssätt allt efter de förhållanden beträffande jordbruk, växthälsa, miljö, klimat, jordens beskaffenhet och topografi som råder i de enskilda medlemsstaterna (se IV/M.392 Hoechst/Schering, punkt 20 ff., även IV/M.354 American Cyanamid/Shell, punkt 17 ff.).

128. Avgränsningen av de relevanta geografiska marknaderna kan dock lämnas öppen för fungicid-, herbicid-, insecticid- och spårelementmarknaderna, eftersom koncentrationen inte skapar eller förstärker någon dominerande ställning ens vid den snävaste marknadsdefinitionen (den nationella) eller någon annan marknadsdefinition.

129. Vad gäller marknaderna för aktiva substanser inom växtskyddsområdet utgår man från åtminstone gemenskapsomfattande marknader. Bland köparna återfinns mest större företag som har god överblick över marknaden och rentav köper in dessa produkter på världsomfattande basis. Dessutom är transportkostnaderna obetydliga och det finns på dessa marknader inga hinder för marknadstillträde på grund av nationella tillståndsföreskrifter.

3. Konkurrensmässig bedömning

130. Marknaderna för aktiva substanser behandlas först. Eftersom konkurrensförhållandena vad gäller fungicider, herbicider och insekticider är mycket likartade sammanfattas de i avsnitt b. I avsnitt c följer diskussionen om spårelement.

a) Aktiva substanser för växtskyddsmedel

131. Varje enskild aktiv substans utgör en egen marknad. Om denna aktiva substans är patent- eller know-how-skyddad har det tillverkande företaget ett monopol. Koncentrationen ändrar inte på detta förhållande.

132. På marknaderna för commodities (icke skyddade aktiva substanser) finns ett flertal leverantörer. Det är i princip möjligt för varje företag som besitter lämplig teknologi att saluföra sådana aktiva substanser. På dessa marknader är endast Ciba verksamt. På marknaderna för aktiva substanser för växtskyddsmedel skaper koncentrationen därför inte och förstärker inte någon dominerande ställning.

133. Växtskyddsmedelstillverkarna köper aktiva substanser från konkurrenter och använder dessa för farmaceutisk formulering av egna produkter. Då den aktiva substans som köpts in är en patentskyddad produkt försätter sig köparen i ett beroendeförhållande. Om patentinnehavaren framställer en aktiv substans som har betydande användning på produktmarknader som befinner sig i ett senare led i produktionskedjan, har han en potentiellt stark ställning på dessa marknader, även om hans egen marknadsandel där är förhållandevis obetydlig.

134. Enligt kommissionens undersökningar förekommer handel med aktiva substanser även mellan parterna och deras konkurrenter. Det kan därför inte uteslutas att konkurrenter i framtiden inte längre kommer att erhålla leveranser och att Novartis på så sätt skulle kunna stärka sin ställning på marknader som befinner sig i ett senare led. Ett sådant agerande bedöms dock som föga sannolikt av tillfrågade marknadsaktörer. Eftersom konkurrenterna säljer aktiva substanser till varandra föreligger ömsesidiga beroendeförhållanden.

b) Fungicider, herbicider och insekticider

135. Enligt kommissionens undersökningar berörs nedan uppräknade marknader inom områdena fungicider, herbicider och insekticider av koncentrationen. Kommissionens undersökningar har visat att marknadsandelarna i vissa fall kan avvika betydligt (+/- 10 %). Som närmare redogörs för nedan varierar marknadsandelarna dessutom från år till år med upp till 10 % och i vissa fall ännu mer. På så vis uppstår situationen att det basår som väljs är avgörande för vilka marknader som berörs av koncentrationen. Detta inträffar emellertid bara i ett litet antal fall och i dessa fall ligger de sammanlagda andelarna på respektive marknad som skulle beröras, om ett annat basår än 1995 användes, bara på lite drygt 15 %. Basåret 1995 ger därför en tillräckligt god bild av de marknader som faktiskt berörs av koncentrationen.

136. Beräkningarna av marknadsandel baseras åtminstone vad gäller de större medlemsstaterna på så kallade panelstudier, som genomförts av tredje företag. Vad gäller de mindre medlemsstaterna har parterna själva genomfört beräkningarna, vilka kontrollerats av kommissionen med hjälp av jämförande uppgifter som lämnats in av konkurrenterna. Ciba och Sandoz, men även andra producenter, säljer i viss utsträckning fungicider och herbicider till andra leverantörer av växtskyddsmedel vilka i sin tur säljer dessa produkter vidare till handeln. Denna försäljning av Sandoz- eller Cibaprodukter har parterna tillgodoräknat leverantörerna i sin anmälan. På motsvarande sätt har andra leverantörers försäljning av växtskyddsmedel tillgodoräknats Ciba resp. Sandoz då något av dessa båda företag sålt dem vidare. Inom ramen för panelstudierna beräknas marknadsandelar på motsvarande sätt.

137. Enligt kommissionens uppfattning återger varken den beräkning av marknadsandel som parterna gjort eller som gjorts i panelstudierna parternas och konkurrenternas marknadsställning på ett korrekt sätt. Detta gäller i synnerhet för de medlemsstater där Sandoz (Ciba) inte har egen försäljningsorganisation men Ciba (Sandoz) har det. I sådana fall kan antas att produktförsäljningen efter koncentrationen kommer att ske genom Novartis. Även i de fall där Sandoz eller Ciba har etablerat egna försäljningsorganisationer men ändå säljer vissa produkter via andra leverantörer beräknas parternas marknadsandel på alla produkter som produceras av dem, eftersom parterna i princip när som helst kan hota de företag som sköter försäljningen med att själva ta över försäljningen i sin helhet (vid försäljningsavtal kommer man i regel överens om 12 månaders uppsägningstid). Eftersom tredje part sköter försäljningen i avsikt att utöka sitt eget produktsortiment och Ciba- eller Sandozprodukten därför delvis säljs "i paket" med tredje parts produkter, så är det tänkbart att försäljningen av produkter från Ciba och Sandoz skulle gå ned om försäljningsöverenskommelserna med tredje part skulle sägas upp. Därför kan parternas marknadsandelar i enstaka fall vara något för högt beräknade. I det här ärendet är detta emellertid ovidkommande, eftersom koncentrationen inte skapar eller förstärker någon dominerande ställning ens utan vederbörlig reducering av parternas gemensamma marknadsandelar.

138. Parterna kommer efter koncentrationen att ha ett mycket omfattande produktsortiment där vissa produkter direkt konkurrerar inbördes. Det kan därför antas att produktsortimentet kommer att gallras efter koncentrationen. Detta kommer i synnerhet också att drabba produkter som Ciba och Sandoz hittills sålt för tredje part i syfte att utvidga det egna produktsortimentet. På grund av detta, och eftersom den tredje parten i princip kan upplösa försäljningsöverenskommelsen inom tolv månader, är det motiverat att reducera parternas marknadsandelar med de volymer som hänför sig till parternas försäljning av tredje parts produkter.

139. Beräkning av marknadsandelar enligt en metod där produkter som sålts till konkurrenter inkluderas, men produkter som köpts från konkurrenter exkluderas, resulterar åtminstone inom fungicidområdet inte i några andra eller ytterligare berörda marknader jämfört med beräkning genom panelstudie. Endast i ett fall ger denna andra beräkningsmetod en nämnvärd marknadsandelsavvikelse på lite drygt 5 % (potatisfungicider i Frankrike, där parternas gemensamma marknadsandel minskar med 5 %). Inom området för herbicider ändrar sig marknadsandelarna något vad gäller frukter och nötter i Frankrike; även här minskar de med 5 %. Nya berörda marknader finns inom området majsherbicider. Utan hänsyn till de produkter som säljs via konkurrenter berörs fyra marknader med sammanlagda andelar på maximalt [30 40 %] (12) (1995). Inklusive de produkter son säljs via konkurrenter finns åtta berörda marknader med sammanlagda marknadsandelar på upp till [50 60 %].

140. Följaktligen berörs följande marknader inom områdena fungicider, herbicider, och insekticider av koncentrationen.

Fungicider för frukter och nötter

- i Frankrike ([20 30 %]; Ciba[ 10 20 %], Sandoz [10 20 %])

- i Portugal ([10 20 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [under 10 %])

Fungicider för grönsaker

- i Belgien ([10 20 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [under 10 %])

- i Frankrike ([20 30 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [10 20 %])

- i Italien ([20 30 %]; Ciba [20 30 %], Sandoz [under 5 %])

Fungicider för spannmål

- i Belgien ([30 40 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [10 20 %])

- i Tyskland ([10 20 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [under 5 %])

- i Frankrike ([20 30 %]; Ciba [20 30 %], Sandoz [under 10 %])

- i Storbritannien ([20 30 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [under 10 %])

- i Nederländerna ([20 30 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [under 10 %])

- i Österrike ([20 30 %]; Ciba [20 30 %], Sandoz [under 5 %])

- i Spanien ([20 30 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [10 20 %])

Fungicider för potatis

- i Belgien ([20 30 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [10 20 %])

- i Tyskland ([10 20 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [under 5 %])

- i Frankrike ([40 50 %]; Ciba [under 10 %], Sandoz [40 50 %])

- i Storbritannien ([20 30 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [under 10 %])

- i Italien ([20 30 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [10 20 %])

- i Portugal ([30 40 %]; Ciba [20 30 %], Sandoz [10 20 %])

- i Spanien ([30 40 %]; Ciba [30 40 %], Sandoz [under 10 %])

Fungicider för sockerbetor

- i Belgien ([40 50 %]; Ciba [20 30 %], Sandoz [20 30 %])

- i Frankrike ([50 60 %]; Ciba [20 30 %], Sandoz [30 40 %])

- i Italien ([20 30 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [under 10 %])

- i Österrike ([20 30 %]; Ciba [under 5 %], Sandoz [20 30 %])

- i Spanien ([20 30 %]; Ciba [20 30 %], Sandoz [under 5 %])

Fungicider för bönor och ärtor som djurfoder

- i Frankrike ([30 40 %]; Ciba [under 10 %], Sandoz [20 30 %])

Herbicider för frukter och nötter

- i Frankrike ([30 40 %]; Ciba [20 30 %], Sandoz [under 10 %])

Herbicider för grönsaker

- i Belgien ([20 30 %]; Ciba [20 30 %], Sandoz [under 5 %])

- i Storbritannien ([20 30 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [under 10 %])

Herbicider för majs

- i Belgien ([40 50 %]; Ciba [under 10 %], Sandoz [30 40 %])

- i Frankrike ([30 40 %]; Ciba [20 30 %], Sandoz [10 20 %])

- i Italien ([30 40 %]; Ciba [20 30 %], Sandoz [under 10 %])

- i Österrike ([40 50 %]; Ciba [20 30 %], Sandoz [20 30 %])

- i Tyskland ([50 60 %]; Ciba [30 40 %], Sandoz [20 30 %])

- i Nederländerna ([30 40 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [10 20 %])

- i Portugal ([10 20 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [under 5 %])

- i Storbritannien ([40 50 %]; Ciba [30 40 %], Sandoz [10 20 %])

Insekticider för frukter och nötter

- i Frankrike ([20 30 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [10 20 %])

Insekticider för grönsaker

- i Italien ([20 30 %]; Ciba [10 20 %], Sandoz [under 5 %])

Insekticider för bönor och ärtor som djurfoder

- i Frankrike ([30 40 %]; Ciba [under 10 %], Sandoz [30 40 %])

141. Följande redogörelser inriktas på marknader där parterna har sammanlagda marknadsandelar på 25 % eller mer. Konkurrensförhållandena på andra berörda marknader skall emellertid bedömas på motsvarande sätt.

1) Marknadsvolym, marknadsandelar och konkurrenter

Fungicider

142. De EES-omfattande värdemässiga volymerna på marknaderna för spannmålsfungicider uppgick 1995 till ca 700 miljoner ecu och hade därmed vuxit med omkring 8 % jämfört med 1994, efter att tillväxttakten hade varit negativ 1992 till 1994. De största marknaderna är Frankrike (1995: 322 miljoner ecu), Tyskland (186 miljoner ecu) och Storbritannien (121 miljoner ecu). En värdemässigt jämförbar volym uppvisar i övrigt bara marknaderna för spannmålsherbicider.

143. På marknaden för spannmålsfungicider i Frankrike ökade Ciba sin marknadsandel från 1994 till 1995 med [under 5 %], men tappade [under 5 %] jämfört med 1992. Sandoz förlorade 1995 något mer än [under 5 %], men behöll i stort sett sin marknadsandel från 1992. Bland konkurrenterna finns BASF med en marknadsandel på [20 30 %] (en ökning med [under 5 %] jämfört med 1994, men med [10 20 %] jämfört med 1992), Bayer med [10 20 %] ([mindre än - 5 %] jämfört med 1992), Agrevo (dotterbolag till Hoechst och Schering) med [10 20 %] ([mindre än - 5 %] jämfört med 1993), Du Pont med [under 10 %] ([mindre än - 10 %] jämfört med 1992), Zeneca med [under 10 %] ([mindre än - 5 %] jämfört med 1992). Rhône-Poulenc, American Cyanamid med flera har små marknadsandelar i Frankrike, men större i andra medlemsstater. Denna bild med klart minskande marknadsandelar över tiden och ett flertal starka konkurrenter återfinns även på marknaderna för spannmålsfungicider i Tyskland, Belgien, Nederländerna, Spanien, Storbritannien och Österrike.

144. De EES-omfattande värdemässiga volymerna på marknaderna för potatisfungicider uppgick 1995 till ca 132 miljoner ecu och hade därmed vuxit med omkring 10 % sedan 1992. De största marknaderna är Nederländerna (1995: 36 miljoner ecu), Tyskland (27 miljoner ecu), Frankrike (17 miljoner ecu), Storbritannien (12 miljoner ecu) och Belgien (10 miljoner ecu).

145. Med en sammanlagd marknadsandel på [40 50 %] är parterna den klart största aktören på den franska marknaden för potatisfungicider. Sandoz ökade i tidsintervallet 1992 till 1994 sin marknadsandel med [10 20 %], men tappade 1995 [under 5 %]. Ciba tappade [under 10 %] 1993, ökade [under 10 %] 1994 och förlorade 1995 återigen något mer än [under 5 %]. Efter parterna följer Bayer med [under 20 %], Du Pont med [under 20 %], Agrevo med [under 10 %] ([mindre än + 5 %] jämfört med 1992), JSB ([under 10 %], ny på marknaden 1995), Elf-Aquitaine ([under 10 %], ny på marknaden 1993) och Sostra med [under 10 %]. På marknaden återfinns även, med liten marknadsandel, Rohm + Haas. Med undantag för att parterna inte är marknadsledare överallt ser bilden likadan ut i Portugal, Spanien och även på alla övriga marknader för potatisfungicider. Variationerna i marknadsandel och det stora antalet starka konkurrenter ger perspektiv på parternas stora marknadsandelar på marknaderna för potatisfungicider. Dessutom begränsas parternas handlingsutrymme även av de faktorer som diskuteras nedan, som möjligheten för konkurrenterna att öka sin produktion, de ofta förekommande introduktionerna av nya produkter, möjligheterna till marknadsinträden, priskonkurrens genom generiska produkter och av köparnas marknadsinflytande.

146. De EES-omfattande värdemässiga volymerna på marknaderna för sockerbetsfungicider uppgick 1995 till ca 40 miljoner ecu och hade därmed vuxit med ungefär 30 % sedan 1992. De största marknaderna är Italien (1995: 13 miljoner ecu), Frankrike (12 miljoner ecu) och Grekland (6 miljoner ecu).

147. På den franska marknaden för sockerbetsfungicider har parterna en klart ledande ställning med en sammanlagd marknadsandel på [50 60 %]. Ciba ökade 1995 med ca [under 10 %], men låg på ungefär samma nivå jämfört med 1992. Även Sandoz behöll sin marknadsandel jämfört med 1992. Efter parterna följer Zeneca med [10-20 %] ([mindre än - 10 %] jämfört med 1992), Du Pont med [10 20 %] ([mindre än - 5 %] jämfört med 1992), Elf-Aquitaine med [under 5 %] ([mindre än - 10 %] jämfört med 1992) och Agrevo och Sostra med små marknadsandelar. Även i Österrike, Belgien, Italien och Spanien förekommer stora variationer i marknadsandelarna och ett flertal konkurrenter. På marknaderna i Österrike, Belgien och Spanien gick Sandoz in först 1993 och tog inom en mycket kort tid stora marknadsandelar. Även Du Pont gick in på den spanska och belgiska marknaden. En del utträden från marknaden förekom också (Agrevo och American Cyanamid i Belgien).

148. När det gäller fungicider för potatis och fungicider för sockerbetor är parternas starka marknadsställning i Frankrike påfallande (marknadsandelar på [40 50 %] resp. [50 60 %]). Sandoz styrka på de franska marknaderna har historiska grunder. Efter andra världskriget återupptog Sandoz Agro-Division sin verksamhet först i Frankrike. Där sålde man framför allt produkter från andra producenter. Den försäljningsorganisation som byggts upp på detta sätt användes senare för saluförande av egna produkter. Som redan nämnts i diskussionen om marknaderna för potatisfungicider är parternas handlingsutrymme trots deras stora marknadsandelar begränsat.

149. Den värdemässiga volymen på marknaden för fungicider för bönor och ärtor som djurfoder i Frankrike uppgick 1995 till ca 28 miljoner ecu och hade därmed sedan 1993 sjunkit med över 20 %.

150. I synnerhet Sandoz kunde utveckla sin andel på denna marknad och ökade sedan 1993 med [10 20 %]. Ciba ökade 1994 sin marknadsandel med nästan [under 10 %], men 1995 förlorade man åter mer än [under 5 %]. Största konkurrenten är Zeneca med en andel på [30 40 %], följd av par