RÅDETS DIREKTIV av den 29 september 1970 om att uppnå etableringsfrihet och frihet att tillhandahålla tjänster som egenföretagare inom filmproduktionen (70/451/EEG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 54.2 och 54.3 och 63.2 och 63.3 i detta,

med beaktande av Allmänna handlingsprogrammet för upphävande av begränsningar av etableringsfriheten (1), särskilt avdelning III och V i detta,

med beaktande av Allmänna handlingsprogrammet för upphävande av begränsningar av friheten att tillhandahålla tjänster (2), särskilt avdelning III och V i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande (3),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (4), och

med beaktande av följande:Detta direktiv omfattar näringsverksamhet som utövas av egenföretagare inom filmproduktion enligt förteckningen i ISIC-grupp 841. Den verksamhet som utövas av filmstudior eller firmor som erbjuder producenten tjänster och av personer som samarbetar direkt med producenten vid filminspelningar regleras genom särskilda lagar. Dessa former av verksamhet behandlas därför i särskilda direktiv.

I överensstämmelse med artikel 54.3 h får etableringsvillkoren inte snedvridas genom stödåtgärder från den medlemsstat varifrån de förmånstagare kommer som omfattas av detta direktiv.

I Allmänna handlingsprogrammet för upphävande av begränsningar av etableringsfriheten föreskrivs att begränsningarna av rätten att ansluta sig till yrkes- eller handelsorganisationer skall upphävas i de fall då vederbörandes yrkesverksamhet oundvikligen medför att denna rätt utövas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Medlemsstaterna skall i fråga om de fysiska personer och bolag eller enskilda firmor (här nedan kallade förmånstagare) som nämns i avdelning I i de allmänna handlingsprogrammen för upphävande av begränsningar av etableringsfriheten och friheten att erbjuda tjänster, upphäva de begränsningar som avses i avdelning III i dessa handlingsprogram, vilka påverkar rätten att påbörja och utöva den verksamhet som närmare anges i artikel 2 i detta direktiv.

Artikel 2

Bestämmelserna i detta direktiv skall tillämpas på de former av verksamhet inom filmproduktion som avses i bilaga 4 till handlingsprogrammet för upphävande av begränsningar av etableringsfriheten (ur grupp 841, ur huvudgrupp 84).

Bestämmelserna skall inte tillämpas på de former av verksamhet som utövas av dem som arbetar direkt med producenten vid filminspelningar.

Artikel 3

1. Medlemsstaterna skall i synnerhet upphäva de begränsningar som

a) hindrar förmånstagarna från att etablera sig eller erbjuda tjänster i värdlandet på samma villkor och med samma rättigheter och skyldigheter som medborgarna i den staten,

b) härrör från en förvaltningspraxis som innebär att förmånstagarna utsätts för särbehandling jämfört med medborgarna i staten i fråga.

2. Till de begränsningar som skall upphävas hör i synnerhet de som härrör från åtgärder som hindrar eller begränsar förmånstagarnas möjligheter att etablera sig eller erbjuda tjänster på följande sätt:a) I Belgien

- skyldigheten att inneha ett carte professionnelle (artikel 1 i lagen av den 19 februari 1965),

- kravet att filmproducenter, vare sig de är fysiska eller juridiska personer, skall vara av belgisk nationalitet eller att det föreligger ömsesidiga överenskommelser (arreté royal av den 23 oktober 1963, artikel 3.1 a) och kravet att producenter av journalfilmer, vare sig de är fysiska eller juridiska personer, skall vara av belgisk nationalitet (arreté royal av den 23 oktober 1963, artikel 3.2 a).

b) I Frankrike

- skyldigheten att inneha ett carte d'identité d'étranger commerçant (décret-loi av den 12 november 1938, lagen av den 8 oktober 1940, lagen av den 14 april 1954, décret nr 59-852 av den 9 juli 1959),

- kravet att den som vill ha produktionsbidrag skall vara av fransk nationalitet (artikel 14 i décret nr 59-1512 av den 30 december 1959),

- uteslutning från rätten att förlänga handelsarrenden (artikel 38 i décret av den 30 september 1953).

c) I Italien

- kravet att producenter, vare sig de är fysiska eller juridiska personer, skall vara av italiensk nationalitet (lag nr 1213 av den 4 november 1965).

d) I Luxemburg

- den begränsade giltighetstiden för tillstånd som beviljas utländska medborgare (artikel 21 i lagen av den 2 juni 1962).

Artikel 4

Medlemsstaterna får inte ge de egna medborgare, som beger sig till en annan medlemsstat i syfte att där utöva sådan verksamhet som avses i artikel 2, något stöd som kan snedvrida etableringsvillkoren.

Artikel 5

1. Medlemsstaterna skall se till att de förmånstagare som omfattas av detta direktiv har rätt att ansluta sig till yrkes- eller handelsorganisationer på samma villkor och med samma rättigheter och skyldigheter som de egna medborgarna.

2. Vid etablering skall rätten att ansluta sig till yrkes- eller handelsorganisationer medföra möjlighet att inneha uppdrag inom sådana organisationer. Dessa uppdrag kan dock förbehållas de egna medborgarna, då organisationen i fråga har myndighetsutövande uppgifter i enlighet med en lag eller en förordning.

3. I Luxemburg skall medlemskap i Chambre de commerce eller Chambre des métiers inte medföra rätt för de förmånstagare som omfattas av detta direktiv att delta i valet av förvaltningsorgan inom dessa handelskammare.

Artikel 6

1. I de fall då ett värdland av de egna medborgarna, som vill påbörja eller utöva någon form av verksamhet som avses i artikel 2, kräver skötsamhetsbevis och bevis om att de inte har varit försatta i konkurs eller ettdera av dessa bevis, skall den staten vad gäller medborgare i andra medlemsstater som tillräckligt bevis för detta godta utdrag ur kriminalregistret eller, om något sådant intyg inte kan uppvisas, motsvarande handling utfärdad av rättsinstans eller förvaltningsmyndighet i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland, av vilken det framgår att dessa villkor är uppfyllda.

I de fall då det i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland inte utfärdas några handlingar om att denne inte har varit försatt i konkurs, kan sådana handlingar ersättas av en försäkran under ed som vederbörande avgett inför rättsinstans eller förvaltningsmyndighet, notarius publicus eller behörig yrkes- eller handelsorganisation i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet.

2. Handlingar som utfärdats i överensstämmelse med punkt 1 får inte vara äldre än tre månader.

3. Medlemsstaterna skall inom den tid som anges i artikel 7 utse de myndigheter och organ som är behöriga att utfärda ovannämnda handlingar och genast underrätta övriga medlemsstater och kommissionen om detta.

4. I de fall då intyg om vederbörandes ekonomiska ställning är ett krav i värdlandet skall den staten betrakta intyg utfärdade av banker i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland som likvärdiga med intyg som utfärdats på dess eget territorium.

Artikel 7

Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom sex månader efter dagen för anmälan och genast underrätta kommissionen om detta.

Artikel 8

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den 29 september 1970.

På rådets vägnar

S. von BRAUN

Ordförande

(1) EGT nr 2, 15.1.1962, s. 36/62.

(2) EGT nr 2, 15.1.1962, s. 32/62.

(3) EGT nr C 65, 5.6.1970, s. 11.

(4) EGT nr C 28, 9.3.1970, s. 5.