KOMMISSIONENS BESLUT av den 29 maj 1996 om ett stöd från delstaten Niedersachsen till firma JAKO Jadekost GmbH & Co KG (Endast den tyska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (96/563/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93.2 första stycket i detta,

efter att ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig i enlighet med artikel 93.2 första stycket och efter att ha granskat dessa yttranden, och

med beaktande av följande:

I

Genom påpekanden från flera konkurrenter och organisationer i Tyskland, Danmark, Frankrike och Förenade kungariket fick kommissionen kännedom om att delstaten Niedersachsen beviljat Firma JAKO Jadekost GmbH & Co KG (i fortsättningen "Jadekost") i Wilhelmshaven stöd i form av ett borgensåtagande för en företagskredit. I en skrivelse av den 30 juni 1994 uppmanade kommissionen Tyskland att lämna synpunkter på detta samtidigt som kommissionen uttryckte tveksamhet om huruvida stödet var förenligt med punkt 1.3 i "Riktlinjer för prövning av enskilda staters stödåtgärder inom fiskeri- och vattenbrukssektorn" (1).

Tyskland svarade i skrivelse av den 19 juli 1994 och påpekade i första hand att firma Jadekost vid sidan av framställning av köttprodukter och färdigmat i juni 1993 startat framställning även av främst djupfrysta fiskprodukter (fiskpinnar, fiskfiléer, "Schlemmerfilets").

- Jadekost beskrivs som en av Europas modernaste livsmedelsindustrier (fisk- och köttvaror), verksam på en marknad med delvis tvåsiffrig tillväxttakt, varför man kunnat utgå från att företaget efter en inledande introduktionsperiod skulle utvecklas positivt.

- Den borgen som delstaten lämnat är, menar man, inget fortlöpande stöd utan en tidsbegränsad insats som är avsedd att leda till en varaktig förbättring. Det borgensåtagande som gjorts innehåller också förbehåll beträffande dess utnyttjande. I villkoren i åtagandet ingår att man mycket noga kontrollerar medlens användning. Kreditens utbetalning är begränsad såtillvida att den beviljas endast i den mån det finns behov enligt finansieringsplanen. De syften för vilka krediten får användas är fastställda i de konkret angivna utgiftsposterna i planen.

Avsikten var från början att hela kapitalbehovet (investerings- och driftskapitalet) skulle täckas enbart med egna medel och egna banklån utan garantier. På grund av en minskad vinst som ledde till bristande likviditet visade det sig dock senare att de nödvändiga medlen för igångsättning av driften måste anskaffas utifrån, närmare bestämt i form av ett lån på 35 miljoner tyska mark, som bankerna begärde att delstaten Niedersachsen till 80 % skulle ta på sig borgensansvaret för. Delstaten Niedersachsens borgen för denna driftskapitalkredit skulle därvid motsvara de egna medel som företaget självt satsat i investeringar. Om den garanterade krediten i stället hade utnyttjats för investeringarna hade företaget kunnat använda 32,5 miljoner av egna medel som driftskapital. Ett sådant stöd skulle, menar man i skrivelsen, ha varit förenligt med riktlinjerna. Den borgensskyddade krediten skulle för övrigt ha beviljats på marknadsmässiga villkor. Förvaltningsavgifter och andra ersättningar har därutöver inneburit extra kostnader för företaget.

Efter en överläggning i ärendet den 31 augusti 1994, där representanter för kommissionen, det federala ministeriet för de areella näringarna, delstaten Niedersachsens ministerium för näringsliv, teknologi och trafik samt dess ministerium för jord- och skogsbruk deltog, begärde kommissionen i en skrivelse av den 1 september 1994 ytterligare upplysningar, vilka lämnades inom svarstiden i skrivelser av den 13 oktober 1994 och den 2 november 1994.

På grundval av de inlämnade uppgifterna kom kommissionen fram till att borgensåtagandet ingåtts med åberopande av den bestämmelse om stöd som tillämpats på det anmälda stödet nr 255/90-Tyskland. I skrivelse av den 14 september 1990 hade kommissionen vid den tidpunkten uppmärksammat Tyskland på att man vid tillämpningen av denna bestämmelse måste respektera de normer och riktlinjer som gäller för vissa specificerade områden, däribland fisket. I och med att Tyskland hänvisat till just dessa områden borde det aktuella stödet enligt kommissionen granskas i enlighet med "Riktlinjer för prövning av enskilda staters stödåtgärder inom fiskeri- och vattenbrukssektorn". I enlighet med punkt 1.3 i dessa riktlinjer är stödet oförenligt med den gemensamma marknaden, eftersom den borgen som delstaten Niedersachsen ställt för den kredit som firma Jadekost beviljats av ett bankkonsortium tjänat till att täcka företagets kostnader för driftskapital. Stödet hade beviljats, menade man, utan förpliktelse från förmånstagarens sida och utgjorde därför en inkomstförstärkning för denne.

II

Kommissionen beslutade efter detta att inleda ett förfarande i enlighet med artikel 93.2 i fördraget, underrättade Tysklands regering härom i en skrivelse av den 20 februari 1995 och uppmanade Tyskland att inom en månad inkomma med sina synpunkter.

I sin svarsskrivelse av den 13 april 1995 framhöll Tyskland att de delar av borgensåtagandet som inte måste hänföras uteslutande till vissa sektorer var att betrakta som ett godkänt stöd, eftersom borgensåtagandet i fråga beviljats i enlighet med delstaten Niedersachsens allmänna riktlinjer för borgensåtaganden som godkänts av kommissionen.

I den mån kommissionen hänvisat till riktlinjerna för fiskeri- och vattenbrukssektorn kunde detta gälla endast för en del av borgensåtagandet. I den ursprungliga planeringen utgick man från att färdigmat skulle utgöra 10-20 % av produktionen och återstoden av produktionen vara ungefär jämt fördelad mellan kött- och fiskprodukter. Den del som är att hänföra till produktion av färdigmat måste anses vara tillåtlig inom ramen för riktlinjerna för borgensåtaganden.

Enligt delstaten Niedersachsens uppfattning föreligger inget driftsstöd som är oförenligt med den gemensamma marknaden. Delstatens uppfattning är att ingen av förutsättningarna enligt punkt 1.3 i riktlinjerna är uppfylld: Borgensförbindelsen rättar sig varken efter mängden av eller priset på produkterna och inte heller efter några produktions- eller produktionsmedelsenheter. Borgensförbindelsen medför ingen minskning av produktionskostnaderna eller ökning av vinsten för förmånstagaren. Att delstaten tagit på sig detta borgensåtagande är enligt dess åsikt helt i linje med de godtagna allmänna riktlinjerna för borgensåtaganden. I enlighet med dessa ritklinjer är firma Jadekost inte bara själv som låntagare primärt ansvarig för betalningen av räntor, borgens- och förvaltningsavgifter liksom för återbetalningen av krediten, utan måste dessutom ställa en rad säkerheter. Framför allt har aktieägarna och den närstående firman Nordfrost - respektive för hela krediten - ställt proprieborgen.

Borgensåtagandet och den därav följande krediten kan inte på något sätt ha medfört en inkomstförstärkning för firma Jadekost eftersom krediten helt och hållet beviljats på de sedvanliga marknadsvillkoren. Därutöver har man tagit ut en borgensavgift på 0,75 % av lånebeloppet.

Niedersachsen anser vidare att den borgen som lämnats de finansierande bankerna och själva krediten inte kan bedömas lösryckta ur sitt sammanhang, nämligen firma Jadekosts stödberättigade investering. Redan det nära tidssambandet gör det orimligt att bedöma krediten utan att ta hänsyn till helhetsbilden. Investeringsfasen hade ännu inte avslutats vid den tidpunkt då den aktuella krediten beviljades, vars borgen är föremål för detta förfarande. Finansieringen av investeringar och driftskapital hänger nära samman såtillvida som båda utgör integrerade delar av en enhetlig likviditetsplanering. Investeringarna skulle göras på ett sådant sätt att 17,5 miljoner mark av det totala investeringsbeloppet på 100 miljoner mark skulle tillföras som regionalstöd, ett belopp som klart ligger inom ramen för de gemenskapsrättsligt tillåtna stödgränserna.

Vid genomförandet av investeringarna och innan investeringsperioden var avslutad visade det sig att det driftskapital, som man från början räknat med skulle kunna täckas av aktieägarnas egna medel, inte hade kunnat uppbringas utan lånefinansiering, eftersom en nedgång i firma Nordfrosts cash-flow hade noterats. De finansierande bankerna var beredda att erbjuda krediten, men på grund av det betydande engagemanget av eget kapital i finansieringen av investeringarna ansåg de sig inte kunna ställa denna ytterligare kredit till förfogande utan en borgensförbindelse. Av banktekniska skäl bestämde man sig därför för att lägga upp en ny kredit i stället för att samla hela kapitalbehovet i ett enda lån.

Därför borde man enligt delstaten Niedersachsen anlägga ett helhetsperspektiv vid den rättsliga bedömningen av stödet. För att fastställa huruvida firma Jadekost totalt sett erhållit mer i stöd än vad som är berättigat enligt gällande regler, borde man inte göra en konstlad åtskillnad mellan krediterna. Uppdelningen av krediterna på sådana för investering och sådana för driftskostnader var helt slumpartad och borde inte påverka den rättsliga prövningen av stödet. Vad som bör prövas är i stället om och i så fall hur stort stöd som totalt är tillåtet för investeringarna.

Därvid måste man, framhålls det, komma till den slutsatsen att firma Jadekost inte fått mer stöd totalt sett för sina investeringar än vad som varit tillåtet enligt reglerna.

Helhetsbilden av firma Jadekosts situation leder därmed till följande slutsatser: Kapitalbehovet uppgick totalt till 132 miljoner mark, varav den övervägande delen avsåg investeringar. 32,5 miljoner mark hade satsats av aktieägarna. 17,5 miljoner mark hade tillskjutits från delstaten. I och för sig hade ytterligare 32,5 miljoner mark kunnat tillföras genom att man maximalt hade utnyttjat investeringsbidraget. Av de krediter på totalt 83 miljoner mark som faktiskt beviljats täcktes 32 miljoner mark till 80 % genom den borgen som lämnats av delstaten Niedersachsen. Denna borgen var visserligen tecknad för upp till 80 % av 35 miljoner mark, men krediten utnyttjades bara till 32 miljoner mark, dvs. i realiteten rörde det sig om 25,6 miljoner mark. Det stöd som ingår i borgensåtagandet bör därför räknas till investeringsstödet. Inte ens om man räknar samman stödinsatserna skulle slutsumman överskrida de tillåtna stödgränserna enligt gemenskapsrätten.

Kommissionen borde också undersöka om borgensförbindelsen faktiskt orsakat någon snedvridning av konkurrensen eller påverkan på handeln mellan medlemsstaterna. Dessa förutsättningar är inte uppfyllda.

Slutligen framhåller delstaten Niedersachsen att konkurrenterna sänkte priserna avsevärt, särskilt på fiskprodukter, omedelbart innan firma Jadekost gick in på marknaden. Det ligger nära till hands att anta att detta gjordes för att försvåra firma Jadekosts introduktion på marknaden. Under alla omständigheter är det inte firma Jadekost som skall betraktas som prisledande, utan konkurrenterna.

Genom ett i Europeiska gemenskapernas officiella tidning offentliggjort meddelande (2) underrättade kommissionen i enlighet med artikel 93.2 i EG-fördraget de övriga medlemsstaterna och andra berörda parter om ärendet och anmodade dessa att inom en månad lämna sina synpunkter till kommissionen.

Detta meddelande besvarades av förbundsregeringen i en skrivelse av den 1 september 1995. Med hänvisning till sina tidigare skrivelser sammanfattade regeringen sin tidigare syn på saken och framhöll i huvudsak följande:

Vid bedömningen av fallet bör de riktlinjer som gällde vid tidpunkten för beviljandet av borgen enligt deras då gällande lydelse av den 17 juni 1992 vara utslagsgivande. Till grund för delstatens beviljande av borgen låg följande volymer och omsättning enligt firma Jadekosts försäljningsplan:

>Plats för tabell>

Den kredit för driftskapital för vilken borgen ställts har av firma Jadekost utnyttjats till finansiering av hela dess verksamhet, alltså ingalunda enbart för produktionen av djupfrysta fiskprodukter. En tillämpning av riktlinjerna för fiskeri- och vattenbrukssektorn kan komma i fråga endast i den mån borgensåtagandet påverkar konkurrensvillkoren på marknaden för djupfrysta fiskprodukter.

Eftersom det företag som erhöll den med borgen garanterade krediten avsåg att inrikta endast 42,3 % av sin planerade omsättning på fiskerisektorn kan på sin höjd en motsvarande andel av borgensbeloppet hänföras till dessa riktlinjer. Den övervägande delen av borgensbeloppet hade däremot kunnat beviljas enligt de godtagna allmänna riktlinjerna för borgen i delstaten Niedersachsen.

Såtillvida var inte heller någon särskild anmälan nödvändig, eftersom firma Jadekost hade färre än 300 anställda.

Utöver borgensavgiften på 0,75 % av borgensumman hade bankerna av firma Jadekost krävt en förvaltningsavgift på 140 000 mark. Härigenom har enligt Niedersachsens uppfattning ingen inkomstförstärkning uppstått för firma Jadekost till följd av delstatens borgen för den erhållna krediten.

Som komplettering till de argument som anförts till förmån för en helhetssyn påpekar den tyska regeringen att Niedersachsen skulle ha kunnat bidra med en statlig borgen på 32,5 miljoner mark i samband med byggfinansieringen. I så fall hade företaget kunnat använda sin andel som driftskapital utan statlig borgen enligt planerna ifall företagsgruppens ekonomiska resultat hade varit normalt.

Under tiden hade från och med den 31 mars 1995 ett konkursförfarande inletts beträffande firma Jadekosts bolagsförmögenhet. Krediterna hade förfallit till betalning. Inom ramen för konkursförfarandet hade man börjat realisera de säkerheter som ställts för lånet.

De delar som inte täcks genom inlösen efter realiserandet samt räntefordringar och borgensavgifter hade förts upp i förteckningen över fordringar. Därmed hade alla de åtgärder vidtagits som enligt tysk rätt är möjliga för återvinning av den borgenskyddade krediten inom ramen för konkursförfarandet beträffande företagets förmögenhet. Firma Jadekost hade inte längre någon fördel av borgensåtagandet.

Enligt Niedersachsens uppfattning rör det sig nu om ett avvecklingsfall. Därför föreslår Niedersachsen att ärendet läggs ner.

Till sakförhållandet fogades vidare följande ställningstaganden från berörda parter:

- Skrivelser från de kreditgivande bankernas rättsliga ombud av den 13 mars 1995, den 15 juni 1995 och den 8 december 1995, i vilka sak- och rättsläget utförligt behandlas och där man bl.a. anför att ett stödförhållande föreligger endast mellan delstaten Niedersachsen och firma Jadekost och att därför en eventuell återvinning endast kan vara aktuell endast i fråga om detta förhållande.

- Gemensam skrivelse från två konkurrerande företag av den 31 augusti 1995 med hänvisningar till tidigare skrivelser, i vilken dessa bl.a. anger skäl för sina tvivel på stödets berättigande och gör gällande att Jadekost salufört sina produkter till priser som ligger under framställningskostnaderna, varigenom de konkurrerande företagen har gjort avsevärda förluster.

- Skrivelse från ett annat konkurrentföretag av den 1 september 1995, i vilken man uttrycker tvivel på stödets berättigande och bl.a. påpekar att Jadekost, enligt deras mening, utnyttjat det beviljade finansiella stödet för att vinna marknadsandelar på konkurrenternas bekostnad genom en prissättning som inte täckt produktionskostnaderna.

- Skrivelse från ytterligare ett konkurrentföretag av den 4 september 1995, i vilken kommissionen uppmärksammas på bl.a. Jadekosts affärsmetoder, marknadens utveckling och fallets behandling vid Landtag i Niedersachsen.

III

Firma Jadekost med säte i Wilhelmshaven grundades i augusti 1991. Firman är en del av koncernen "Nordfrost", som svarar för Jadekosts verksamhet. Produktionssanläggningarna började uppföras i januari 1992.

Firma Jadekosts verksamhet avsåg framställning och distribution av djupfrysta livsmedel (fisk- och köttprodukter och färdigmat). Man uppförde en produktionslokal för vardera fisk- och köttbearbetning, båda med flera produktionslinjer.

Affärsverksamheten inleddes i februari 1993 med produktion av köttvaror (Cevapcici, Rindlets, hamburgare, Gyros). Produktionen av fiskvaror (fiskpinnar, fiskfiléer, Schlemmerfilets) påbörjades i juni 1993, och av färdigmat (Nasi Goreng, Chili con Carne, Bauernschmaus) i november 1993. Till övervägande delen bestod produktionen av djupfrysta livsmedel. Endast när det gäller köttprodukter levererade Jadekost även kylvaror i form av frikadeller, dock i mycket ringa omfattning.

Enligt de produktions- och omsättningssiffror som Tyskland angav i sin skrivelse av den 1 september 1995 planerades för år 1994 en produktion på 9 000 ton fiskprodukter (omsättning: 49,5 miljoner mark), 9 000 ton köttprodukter (omsättning: 58,5 miljoner mark) och 2 000 ton färdigmat (omsättning: 9 miljoner mark). Kommissionen utgår från att dessa siffror överensstämmer med den verkliga produktionen.

De anställdas antal uppgick vid slutet av år 1993 till mellan 120 och 130 personer och vid slutet av februari 1994 till 244. Nordfrostkoncernen svarade under uppbyggnadsskedet även för den nödvändiga förskottsfinansieringen av driftskapitalet, särskilt i fråga om inköp av varor, lagerhållning och löpande utgifter.

Efter en tillfällig boom på marknaden för djupfrysta varor i samband med att nya marknader öppnades i de fem östliga delstaterna kom ett kraftigt prisfall just när firma Jadekost hade gått in på denna marknad. På vissa områden kunde enligt de berörda intressenternas bedömningar kostnadstäckande försäljningspriser inte längre upprätthållas. Detta medförde att likviditetsproblem uppstod för firma Jadekost. Eftersom dessutom säkerheter stod till förfogande endast i mycket begränsad omfattning under uppbyggnadsskedet eftersträvade Jadekost en delstatlig garanti för den kredit för driftskapital som dess bank, Bayerische Hypotheken- und Wechselbank AG, skulle bevilja. Mot bakgrund av en för firman gynnsam företagsanalys, gjord av hypoteksbanken, lämnade firman den 2 februari 1994 in en ansökan om att delstaten Niedersachsen skulle gå i borgen för ett sådant lån. Den 1 mars 1994 fattade delstatsregeringen i Niedersachsen följande beslut:

"Delstatsministeriet tillstyrker att delstaten tar på sig sig ett 80-procentigt borgensansvar för en företagskredit på 35 miljoner mark och förklarar sig införstådd med att även det behov av en ytterligare likviditetsförstärkning på 15 miljoner mark fram till och med december 1996, som uppstått enligt likviditetsplanen, får ingå i borgensförbindelsen. Delstatsministeriets tillstyrkande lämnas med förbehåll för det delstatliga kreditutskottets beslut och samtycke från ekonomiutskottet vid Landtag."

C& L Treuarbeit - Deutsche Revision - avgav ett företagsekonomiskt utlåtande, daterat 29 mars 1994, över firma Jadekosts grunddata. I detta utlåtande bedömde man att firma Jadekosts planering var realistisk men samtidigt att risken vid borgen var mycket stor. Det delstatliga kreditutskottet tillstyrkte borgensförbindelsen den 6 april 1994. Lantdagens ekonomiutskott gav sitt godkännande den 27 april 1994.

På grundval av det delstatliga kreditutskottets beslut ställde Treuarbeit i skrivelse av den 6 april 1994 på det niedersachsiska finansministeriets vägnar och i dess namn det delstatliga borgensåtagandet till Bayerische Hypotheken- und Wechselbanks förfogande och meddelade de detaljerade villkoren för beviljandet. Lånet har en löptid på åtta år, varav de två första är amorteringsfria.

Beträffande firma Jadekosts tillgångar inleddes den 31 mars 1995 ett konkursförfarande. De delar som inte täcktes genom inlösen efter realiserandet samt räntefordringar och borgensavgifter uppfördes i förteckningen över fordringar. I syfte att finna avsättning för befintliga lager startades av konkursförvaltaren en ny firma med namnet "Jadefood", vilken har fortsatt produktionen i de gamla lokalerna utan finansiell hjälp från delstaten Niedersachsen.

IV

Enligt artikel 92.1 i EG-fördraget är alla former av statligt stöd eller stöd med hjälp av statliga medel som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion oförenliga med den gemensamma marknaden i den utsträckning de påverkar handeln mellan medlemsländerna.

Vid bedömningen av den åtgärd som vidtagits av delstaten Niedersachen måste vidare hänsyn tas till "Riktlinjer för prövning av enskilda staters stödåtgärder inom fiskeri- och vattenbrukssektorn" i den form de har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 17 juni 1992. I en skrivelse av den 14 september 1990 gjorde kommissionen uttryckligen de tyska myndigheterna uppmärksamma på att de måste respektera de normer och riktlinjer som gäller för vissa specifika områden, däribland fisket, vid tillämpningen av den stödordning som godtagits. Dessa riktlinjer gäller för hela fiskerisektorn, alltså även för bearbetningen och saluförandet av dess produkter (se riktlinjernas inledning). Enligt punkt 1.3 i riktlinjerna gäller bl.a. följande principer:

- Nationella stödåtgärder

- som beviljas utan att några förpliktelser beträffande användningen avkrävs mottagaren och som är avsedda att förbättra företagens finansiella läge (med förbehåll för bestämmelserna i punkt 2.10.2), respektive

- vilkas belopp är avpassade efter den tillverkade eller saluförda kvantiteten, efter priset på produkterna eller efter produktions- eller produktionsmedelsenheten, och som innebär en sänkning av produktionskostnaderna eller ökade intäkter för mottagaren av stödet,

är som företagsstöd oförenliga med den gemensamma marknaden.

Det stöd i form av ett borgensåtagande av delstaten Niedersachsen som kommit företaget Jadekost till del utgör en stödåtgärd i den mening som avses i artikel 92 i fördraget. Varken den tyska regeringen eller någon annan berörd part har här ifrågasatt kommissionens uppfattning. Enligt punkt 1.1 i riktlinjerna är mottagandet av statliga lånegarantier att betrakta som en stödåtgärd.

Det handlar i fråga om denna borgen för Jadekost även i detta avseende entydigt om en stödåtgärd i den nämnda artikelns mening, eftersom den beviljades med åberopande av en av kommissionen principiellt godtagen stödordning.

På detta sätt har Jadekost med den niedersachsiska regeringens hjälp erhållit en finansieringsmöjlighet som företaget med tanke på dess finansiella svårigheter annars inte skulle ha beviljats. Den del som utgör stöd vid ett sådant borgensåtagande motsvarar i allmänhet skillnaden mellan räntesatsen under normala marknadsvillkor och den räntesats som faktiskt erhålls tack vare borgen efter avdrag för alla premier. Kommissionen har i detta sammanhang alltid gjort den bedömningen att, i de fall då inget kreditinstitut är villigt att bevilja lån utan statliga garantier på grund av det berörda företagets svåra ekonomiska läge, hela lånebeloppet är att betrakta som stöd (jfr beslut 94/696/EG (3)).

Eftersom borgensåtagandet var förutsättningen för kreditens beviljande utgör det tveklöst en stödåtgärd som - på grund av den mycket höga garantirisken (se C& L Treuarbeits utlåtande av den 29 mars 1994) - helt motsvarar den beviljade krediten. Detta stöd beviljades visserligen av delstaten Niedersachsen men måste ändå tillskrivas Tyskland.

Det stöd som beviljats firma Jadekost är enligt kommissionens åsikt ett driftsstöd som i enlighet med punkt 1.3 i riktlinjerna är oförenligt med den gemensamma marknaden. Borgen begärdes enligt ansökan av den 28 december 1993 som säkerhet för en "företagskredit för driftskapitalet", och den beviljades också officiellt för detta ändamål, enligt ordalydelsen i delstatsregeringens beslut av den 1 mars 1994, liksom i den borgensförsäkran som lämnats av det niedersachsiska finansministeriet i dess skrivelse av den 2 maj 1994 ("Kreditens ändamål: driftsmedel"). Även förbundsregeringen betecknade denna kredit i sin skrivelse nr 413-1256-5 av den 19 juli 1994, s. 3, som "driftsmedelkredit". Oberoende av den "helhetssyn" som hävdas av de tyska myndigheterna (se om denna nedan) har krediten, enligt vad kommissionen kunnat fastställa, tjänat till att täcka firma Jadekosts löpande utgifter för driftsmedel.

Stödet i fråga har beviljats utan att Jadekost avkrävts någon förpliktelse beträffande dess användning. Den borgensåtagande som lämnats av det niedersachsiska finansministeriet i skrivelse av den 2 maj 1994 innehåller visserligen olika kreditvillkor och ålägganden men ställer inga krav på mottagaren av stödet beträffande utnyttjandet i den mening som anges i punkt 1.3 i riktlinjerna.

Framförallt har det gynnade företaget inte behövt betala någon riskpremie, beräknad i förhållande till den mycket stora risk som långivaren och borgenären utsatt sig för enligt C& L Treuarbeits utlåtande av den 29 mars 1994. Den förvaltningsavgift på 140 000 mark som tagits ut och borgensavgiften på 0,75 % är inte tillräckliga. Med utgångspunkt från dessa avgifter och ersättningar uppgår subventionens nettovärde till 98,7 % (100 % minus 0,75 % i borgensavgift och minus 0,55 % i förvaltningsavgift [140 000 mark för 25,6 miljoner mark].

Stödet utgör en inkomstförstärkning för Jadekost eftersom det befriar företaget från kostnader som det normalt måste bära inom ramen för sin vanliga affärsrörelse och eftersom stödet inte kan hänföras till något annat ändamål. Genom detta stöd fick Jadekost möjlighet att erbjuda sina produkter till priser som på konstlad väg kunde hållas fördelaktiga för kunderna. Sådant driftsstöd är enligt punkt 1.3 i riktlinjerna principiellt oförenligt med den gemensamma marknaden utan att det krävs någon ytterligare prövning av sakförhållandena enligt artikel 92.1 i EG-fördraget. Även förstainstansrätten drar dessa slutsatser i sin dom av den 8 juni 1995 i mål T-459/93, Siemens AG mot kommissionen (4), där den anför att sådant företagsstöd som avser driften i princip snedvrider konkurrensen på den sektor där det beviljas.

Oberoende av detta anser kommissionen att det stöd som beviljats firma Jadekost även i praktiken hotar att snedvrida konkurrensen. Det beviljade stödet gynnar ett visst företags (Jadekost) och avlastar detta företag kostnader på ett sätt som på konstlad väg stärker företagets ställning på marknaden. Det är därför ägnat att snedvrida konkurrensen på marknaden för djupfrysta fiskprodukter gentemot andra företag i Tyskland och övriga medlemsstater, som inte åtnjuter sådana bidrag. På denna marknad råder konkurrens inom gemenskapen och handel med dessa produkter sker mellan medlemsstaterna. Eftersom det stöd som beviljats firma Jadekost i konkurrenshänseende stärker detta företags ställning gentemot andra företag, är det ägnat att påverka handeln mellan medlemsstaterna i negativ riktning.

Kommissionen kan inte ansluta sig till den "helhetssyn" som anförts av Tyskland, enligt vilken det inte är möjligt att rättsligt bedöma borgensförbindelsen och det garanterade lånet lösryckta ur sitt sammanhang, nämligen den investering och de investeringskostnader som täckts utan statliga bidrag men för vilka ett stöd i form av en delstatlig garanti på 32,5 miljoner mark skulle ha kunnat beviljas utan vidare, vilket skulle ha haft till följd att Jadekost inte alls skulle ha haft behov av något borgensåtagande för finansieringen av driftkostnaderna. Vid den rättsliga bedömningen skall enligt kommissionens mening den situation bedömas i vilken mottagaren av stödet befann sig vid den tidpunkt då beslutet om stöd fattades, i detta fall våren 1994. Det är ostridigt att man uttryckligen ansökte om och beviljades borgen för en kredit till driftsmedel och inte till en investering. Någon "helhetssyn" kan inte accepteras eftersom fortsatta finansieringar i så fall ständigt skulle kunna läggas till.

Eftersom riktlinjerna är tillämpliga endast på fiskprodukter och endast den del av stödet som hänför sig till sådana kan återkrävas, måste den procentuella andelen fiskprodukter i förhållande till köttprodukter och färdigmat beräknas.

Därvid utgår kommissionen från de mängder och omsättningsbelopp enligt försäljningsplanen för 1994, då stödet beviljades, som förbundsregeringen anmält i skrivelse av den 1 september 1995. Beräknade på totalproduktionen, som var 20 000 ton, utgör fisk- och köttprodukter vardera 45 % och färdigmat 10 %. Om man däremot gör beräkningen utifrån omsättningen inom de olika sektorerna, utgör 42,3 % fiskprodukter, 50 % köttprodukter och 7,7 % färdigmat. Kommissionen lägger fiskprodukternas andel av omsättningen till grund, vilket alltså ger andelen 42,3 %.

Vid beräkningen av det belopp som skall återbetalas måste hänsyn tas till att borgensåtagandet endast täcker 80 % av krediten på 35 miljoner mark och att endast 32 miljoner mark av borgensbeloppet utnyttjats, vilket ger beloppet 25,6 miljoner mark. Om man utgår från att subventionens nettovärde är 98,7 % erhålls beloppet 25 267 200 mark. Därav avser 10 688 025 mark (=42,3 %) på fiskprodukter.

V

De undantag som anges i artikel 92.2 i fördraget är i detta fall inte tillämpliga på grund av stödets art och syfte. Det aktuella stödet är varken av social karaktär eller avsett som stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller avsett för näringslivet i vissa av de områden i Förbundsrepubliken Tyskland som påverkats genom Tysklands delning. Dessa undantag har inte heller åberopats av den tyska regeringen.

När det gäller undantag från principen om att stödåtgärder är oförenliga med den gemensamma marknaden enligt artikel 92.3 i fördraget måste man ta hänsyn till den gemensamma marknadens funktion och mål i enlighet med artikel 3 e i fördraget, och dessa måste därför granskas mycket noga vid bedömningen av ett stödprogram eller en enstaka stödinsats.

Därför kan kommissionen medge undantag endast om den slår fast att marknadskrafterna ensamma, utan stödet, inte förmår sätta stödmottagarna i stånd att uppnå något av de eftersträvade målen.

Skulle undantag göras även för sådana fall som inte bidrar till att dessa mål uppnås, eller i fall där inget stöd behövs för att nå dem, skulle därmed branscher och företag i vissa medlemsstater få fördelar som på ett konstlat sätt skulle stärka dem finansiellt, påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida konkurrensen, utan att detta motiverats av ett gemensamt intresse enligt artikel 92.3 i fördraget.

Det aktuella stödet kan därför inte komma i fråga för undantag enligt artikel 92.3 i EG-fördraget.

Vad beträffar undantagsregeln i artikel 92.3 a kan det konstateras att stödet inte är avsett att främja den ekonomiska utvecklingen i en regionsnäring där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning. Tyskland har inte heller försökt motivera stödet på detta sätt.

Beträffande undantagsregeln i artikel 92.3 b kan det noteras att stödet inte alls skall tjäna till att främja något viktigt projekt av gemensamt europeiskt intresse eller till att avhjälpa en allvarlig störning i den tyska ekonomin, och Tyskland har inte heller försökt motivera stödet på detta sätt.

Kommissionen har mot bakgrund av undantagsregeln i artikel 92.3 c i fördraget om stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när detta inte påverkar handeln i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset, granskat de sektoriella och regionala aspekterna på stödet. Ur såväl det sektoriella som det regionala perspektivet är det av betydelse att stödet i fråga är ett drifsstöd för bibehållande av status quo, vilket i grunden inte är ägnat att främja utvecklingen i enlighet med artikel 92.3 c (jfr besluten 73/274/EEG (5), 87/533/EEG (6), 87/585/EEG (7) och 88/605/EEG (8) samt den sjuttonde rapporten om konkurrenspolitiken, 1987, punkt 234). Detta följer också av punkt 1.3 i de nämnda riktlinjerna och bekräftades genom förstainstansrättens dom i målet T-459/93. Domstolen framhöll i denna dom också att driftsstöd inte i något fall kunde förklaras vara förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 92.3 c i EG-fördraget, eftersom detta slag av stöd till följd av sin art rubbar handelsvillkoren på ett sätt som strider mot det gemensamma intresset.

Det stöd som kommit firma Jadekost till del har på ett konstlat sätt upprätthållit driften av detta företag, som annars på normala marknadsvillkor skulle ha tvingats till nedläggning eller omstrukturering, samt stödet har hindrat andra företag att öka sina marknadsandelar.

Eftersom det stöd i form av en delstatlig borgensförbindelse som beviljats Jadekost inte uppfyller någon av förutsättningarna för undantag enligt artikel 92 i fördraget är det oförenligt med den gemensamma marknaden.

VI

Tyskland har underlåtit att i förväg anmäla detta stöd i enlighet med artikel 93.3 i fördraget. Dessutom har den förbisett denna bestämmelses uppskjutande verkan, ty stödet beviljades 1994 utan att kommissionens ställningstagande avvaktades. Vidare har stödet konsekvenser som är att betrakta som oförenliga med den gemensamma marknaden.

När det gäller stödåtgärder som är oförenliga med den gemensamma marknaden kan kommissionen därutöver använda sig av en möjlighet som tillerkändes den genom domstolens dom av den 12 juli 1973 i målet 70/72 (kommissionen mot Tyskland) (9) och som bekräftades genom domarna av den 24 februari 1987 i målen 310/85 (Deufil mot kommissionen) (10) och den 20 september 1990 C-5/89 (kommissionen mot Tyskland) (11), nämligen att kunna kräva av medlemsstaterna att de från förmånstagarna återkräver de orättmätiga bidragen.

VII

Som påpekats i avsnitt VI ovan kan kommissionen i detta fall kräva av en medlemsstat att den från förmånstagaren återkräver det orättmätiga stödet.

Upphävandet av ett olagligt stöd genom återkrav är den logiska konsekvensen av att man fastställt att stödet är olagligt (jfr domstolens dom av den 21 mars 1990 i mål C-142/87, Belgien mot kommissionen (Tubemeuse)) (12).

Det stöd som firma Jadekost beviljades år 1994 i form av ett delstatligt borgensåtagande måste upphävas och återkrävas.

Enligt kommissionens uppfattning hindrar inte det faktum att ett konkursförfarande har inletts i fråga om bolagsförmögenheten att stödet skall återbetalas. Kommissionen kan därför inte godta Tysklands begäran att ärendet skall läggas ned.

Att avstå från återbetalningen på grund av att ett konkursförfarande har inletts skulle betyda att gemenskapsreglerna för enskilda medlemsstaters stödåtgärder och de gällande bestämmelserna för återbetalning av olagliga och med den gemensamma marknaden oförenliga stödåtgärder (13) skulle sättas ur kraft.

Det kan vidare hänvisas till att domstolen har avvisat alla argument enligt vilka återbetalningen av olagliga stöd skulle bortfalla i och med ett företags likvidation (jfr mål C-142/87).

Återbetalningen bör verkställas enligt gällande förfaranden och bestämmelserna i tysk lag. Bl. a. bör dröjsmålsränta utgå på statliga fordringar från och med beviljandet av det olagliga stödet, varvid räntan skall beräknas efter den räntesats som tillämpas vid bedömning av regionala stödprogram. Denna åtgärd är nödvändig för att alla orättmätiga fördelar som det gynnade företaget kommit i åtnjutande av genom beviljandet av det olagliga stödet skall upphävas och den tidigare situationen återställas.

Detta beslut föregriper inte ett beslut av kommissionen beträffande den del av stödet som inte omfattas av riktlinjerna för prövning av enskilda staters stödåtgärder inom fiskeri- och vattenbrukssektorn.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det av Tyskland år 1994 beviljade stödet i form av ett borgensåtagande av delstaten Niedersachsen för en kredit på 10 688 025 mark till företaget JAKO Jadekost GmbH & Co KG är olagligt, eftersom det beviljats i strid mot förfarandereglerna i artikel 93.3 i fördraget. Detta stöd är vidare oförenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 92.1 i fördraget.

Artikel 2

Tyskland skall säkerställa att det i artikel 1 angivna stödet inom två månader efter delgivningen av detta beslut upphävs och återkrävs i sin helhet.

Stödet skall återkrävas i enlighet med nationella förfaranden och bestämmelser, särskilt bestämmelserna om dröjsmålsränta på statliga fordringar, varvid räntan skall beräknas efter den referensräntesats som tillämpas vid bedömningen av regionala stödprogram och från och med den tidpunkt då det olagliga stödet beviljades.

Artikel 3

Tyskland skall inom två månader efter delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits för att efterkomma beslutet.

Artikel 4

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Bryssel den 29 maj 1996.

På kommissionens vägnar

Emma BONINO

Ledamot av kommissionen

(1) EGT nr C 152, 17.6.1992, s. 2.

(2) EGT nr C 201, 5.8.1995, s. 6.

(3) EGT nr L 273, 25.10.1994, s. 22.

(4) REG 1995, s. II-1675.

(5) EGT nr L 254, 11.9.1973, s. 14.

(6) EGT nr L 313, 4.11.1987, s. 24.

(7) EGT nr L 352, 15.12.1987, s. 42.

(8) EGT nr L 334, 6.12.1988, s. 22.

(9) Rec. 1973, s. 813.

(10) Rec. 1987, s. 901.

(11) Rec. 1990, s. I-3437.

(12) Rec. 1990, s. I-959.

(13) EGT nr C 318, 24.11.1983, s. 3.