BILAGA II

RAPPORTERING AV JUSTERINGAR OCH HÄRLEDNING AV TRANSAKTIONER AVSEENDE STATISTIK ÖVER INVESTERINGSFONDER, FÖRSÄKRINGSBOLAG, PENSIONSINSTITUTS OCH VÄRDEPAPPERISERINGSINSTITUT

DEL 1

Allmän beskrivning av förfarandet för att härleda transaktioner

1. ENS 2010 ). Avvikelser från denna internationella standard görs i denna bilaga när så behövs både vad gäller uppgifternas innehåll och benämningar av statistiska begrepp. Denna bilaga tolkas i enlighet med ENS 2010, om inget annat anges i förordning (EU) nr 1073/2013 (ECB/2013/38), förordning (EU) nr 1075/2013 (ECB/2013/40), förordning (EU) nr 1374/2014 (ECB/2014/50), förordning (EU) 2018/231 (ECB/2018/2) eller den här riktlinjen. Finansiella transaktioner är nettoförvärv av finansiella tillgångar eller nettoåtagande av skulder för alla kategorier av finansiellt instrument, d.v.s. summan av alla finansiella transaktioner som förekommer under en given referensperiod. Ramverket för att härleda transaktioner avseende statistik över tillgångar och skulder hos investeringsfonder, försäkringsbolag, pensionsinstitut och värdepapperiseringsinstitut är baserat på europeiska national- och regionalräkenskapssystemet som publicerats som bilaga A till Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 549/2013 ( 1 ) (nedan kallat). Avvikelser från denna internationella standard görs i denna bilaga när så behövs både vad gäller uppgifternas innehåll och benämningar av statistiska begrepp. Denna bilaga tolkas i enlighet med ENS 2010, om inget annat anges i förordning (EU) nr 1073/2013 (ECB/2013/38), förordning (EU) nr 1075/2013 (ECB/2013/40), förordning (EU) nr 1374/2014 (ECB/2014/50), förordning (EU) 2018/231 (ECB/2018/2) eller den här riktlinjen.

2. Vad gäller IF-, IC- och PI-statistik beräknar ECB transaktioner genom att för varje tillgångs- och skuldpost ta differensen mellan utestående belopp enligt rapporteringstillfället vid periodens slut, varefter effekterna av utvecklingen som inte är resultatet av transaktionerna tas bort (justeringar). Dessa delas upp i de två kategorierna ”omklassificeringsjusteringar” och ”omvärderingsjusteringar på grund av pris- och växelkursförändringar ( 2 ) ”. De nationella centralbankerna rapporterar de två kategorierna till ECB så att effekterna av dessa icke-transaktioner kan tas bort när transaktionerna beräknas.

3. När det gäller statistik avseende värdepapperiseringsinstitut ska de nationella centralbankerna rapportera transaktionerna istället för justeringar direkt till ECB. Transaktionerna ska beräknas (antingen direkt av uppgiftslämnarna eller de nationella centralbankerna) enligt de allmänna anvisningarna för justeringar för omklassificeringar och omvärderingsjusteringar på grund av pris- och växelkursförändringar som framgår av denna bilaga.

4. Transaktioner beräknas normalt på nettobasis, dvs. man behöver inte fastställa finansiella bruttotransaktioner eller bruttoomsättning. Ett undantag vad gäller statistik avseende investeringsfonder är där förordning (EU) nr 1073/2013 (ECB/2013/38) kräver separat rapportering av nyemission och inlösen av aktier/andelar i investeringsfonder under referensperioden.

5. Finansiella transaktioner anges normalt till transaktionsvärdet – det värde till vilket tillgångarna anskaffas/avyttras och/eller skulder upprättas, avvecklas eller byts – vilket inte nödvändigtvis behöver vara detsamma som det pris som anges på marknaden eller tillgångens verkliga värde vid transaktionstidpunkten. Transaktionsvärdet omfattar inte administrationsavgifter, arvoden, provisioner, courtage eller liknade betalningar för tjänster.

6. I denna bilaga beskrivs den metod som används för att härleda transaktioner. I del 2 beskrivs de nationella centralbankernas krav avseende justeringar. I del 3 behandlas särskilda anpassningar som görs avseende statistiken över investeringsfonder, försäkringsbolag, pensionsinstitut och värdepapperiseringsinstitut.

DEL 2

Rapportering av justeringar

7. Inom ramen för statistiken över investeringsfonder, försäkringsbolag, och pensionsinstitut ska de nationella centralbankerna rapportera ”omklassificeringsjusteringar” och ”omvärderingsjusteringar på grund av pris- och växelkursförändringar” till ECB.

8. Avsnitt 1 beskriver hur omklassificeringsjusteringar ska rapporteras och ger exempel på konkreta fall. Avsnitt 2 beskriver hur omvärderingsjusteringar på grund av pris- och växelkursförändringar ska rapporteras.

9. Justeringar omfattas av samma dubbelbokföringssystem som utestående belopp. I samtliga fall har justeringar en motpost som beror på verksamheten eller de nationella bokföringsreglerna.

Avsnitt 1: Omklassificeringsjusteringar

Avsnitt 1.1 Allmän beskrivning

1. ”Omklassificeringsjusteringar” omfattar förändringar i referenssektorns balansräkning som uppstår till följd av förändringar i den rapporterande populationens sammansättning och struktur, förändringar i klassificeringen av finansiella instrument och motparter, förändringar i statistiska definitioner samt i (den partiella) korrigeringen av rapporteringsfel, som samtliga ger upphov till avbrott i serierna och därigenom påverkar jämförbarheten för två efterföljande utestående belopp i slutet av perioden. Utvidgningar av euroområdet kan ses som ett specialfall av omklassificering.

2. De nationella centralbankerna rapporterar statistiska uppgifter avseende omklassificeringsjusteringar i enlighet med denna riktlinje med hjälp av statistiska uppgifter som rapporteras direkt av den rapporterande populationen, tillsynsinformation, rimlighetsbedömningar, engångsundersökningar (till exempel avseende extremvärden), nationella statistikkrav, information om tillkommande eller avgående enheter ur den rapporterande populationen och samtliga andra källor som de har tillgång till. De nationella centralbankerna identifierar ändringar i utestående belopp som beror på omklassificeringar och rapporterar nettobeloppet. En nettoökning av utestående belopp till följd av omklassificeringar tas upp med positivt tecken, en nettominskning av utestående belopp med negativt tecken.

3. Skattningar av omklassificeringsjusteringar får göras av de nationella centralbankerna, särskilt om de statistiska uppgifterna inte är lättillgängliga eller av dålig kvalitet. ECB förväntas inte göra justeringar i efterhand om inte de nationella centralbankerna pekar på distinkta förändringar på grund av omklassificeringar i de slutliga statistiska uppgifterna som den nationella centralbanken inte kan korrigera i tid. I sådana fall får ECB göra justeringar i efterhand efter överenskommelse med den relevanta nationella centralbanken.

4. De nationella centralbankerna ska skicka alla omklassificeringsjusteringar över 50 miljoner euro. Detta tröskelvärde hjälper de nationella centralbankerna att fatta beslut om huruvida justeringar ska sammanställas. Om emellertid förhållandevis detaljerade uppgifter samlas in utan hänsyn till tröskelvärdet, kan det vara kontraproduktivt för nationella centralbanker att försöka tillämpa ett sådant tröskelvärde. Denna flexibilitet ska inte påverka kravet på inbördes överensstämmelse mellan rapporterade statistiska uppgifter för referensperioden, samt mellan olika rapporteringsfrekvenser (dvs. månads- och kvartalsuppgifter när det gäller investeringsfonder).

5. Med beaktande av artiklarna 3.11, 6.6, 9.5, 12.5, 15.5 och 17.4 ska de nationella centralbankerna korrigera rapporteringsfel i de utestående beloppen så snart ett fel upptäcks. I idealfallet innebär revideringarna att felet helt avlägsnas från uppgifterna, särskilt om det endast påverkar en enda period eller ett begränsat tidsintervall. Under dessa förhållanden uppkommer inte något brott i serierna. Om däremot felet påverkar historiska uppgifter och ingen rättelse av tidigare uppgifter görs eller om det görs för endast en begränsad tidsperiod, föreligger det ett brott i serien mellan den första perioden med den rättade siffran och den sista perioden som innehåller den felaktiga uppgiften. I så fall ska de nationella centralbankerna fastställa storleken på avbrottet och ta upp en justering under "omklassificeringsjusteringar". Detta gäller också för ändringar av statistiska definitioner som påverkar de rapporterade uppgifterna samt avbrott som kan ha uppstått till följd av att uppräkningsmetoder införs, ändras eller avskaffas.

Avsnitt 1.2 Exempel på omklassificeringsjusteringar

Förändringar i sammansättningen av den rapporterande populationen

6. Förändringar i den rapporterande populationens sammansättning kan ge upphov till en överföring av verksamheter över de ekonomiska sektorernas gränser. Sådana överföringar motsvarar inte transaktioner och behandlas därför som en justering under ”omklassificeringar och andra justeringar”.

7. Ett institut som tillträder den rapporterande sektorn kan föra in verksamhet till den rapporterande populationen, medan ett institut som lämnar den kan föra ut verksamhet ur sektorn. I den mån det tillträdande institutet nystartar sin verksamhet efter att ha tillträtt den rapporterande sektorn motsvarar detta en finansiell transaktion som inte avlägsnas från statistiken. På samma sätt tas ett institut som lämnar sektorn och minskar sin verksamhet innan det lämnar den rapporterande sektorn upp som en transaktion i statistiken.

8. Nettoeffekten av tillkommande och avgående enheter på den rapporterande sektorns aggregerade tillgångar och skulder beräknas genom att aggregera de första tillgångar och skulder som rapporterats av nytillträdande enheter och de sista tillgångar och skulder som rapporterats av avgående enheter, och genom att ta differensen mellan dessa två för varje post. Denna nettosiffra anges under omklassificeringsjusteringar. Under vissa omständigheter kan det förekomma effekter på motparters rapportering som måste inkluderas i justeringarna, i detta fall en förändring av sektor.

Förändringar i den rapporterande sektorns struktur

9. Förändringar i den rapporterande sektorns struktur uppstår i samband med koncerninterna omorganisationer eller fusioner, förvärv och uppdelningar. Sådana omstruktureringar av bolag leder normalt till förändringar i värderingen av finansiella tillgångar och skulder; omvärderingsjusteringar tas upp för att avspegla dessa förändringar och därigenom möjliggöra att transaktionerna härleds korrekt. Dessa omstruktureringar leder dessutom ofta till att finansiella tillgångar och skulder överförs från en institutionell enhets balansräkning till en annan (förändring i äganderätten). Kriteriet för att överföringar av tillgångar ska behandlas som transaktioner definieras som att det ska finnas två separata institutionella enheter som agerar genom ömsesidig överenskommelse. Om däremot överföringarna sker till följd av att en institutionell enhet skapas eller försvinner, måste de behandlas som ”omklassificeringsjusteringar”. Om en fusion eller ett förvärv leder till att en eller flera institutionella enheter försvinner, ska samtliga korsvisa positioner som förelåg mellan de fusionerande instituten och som nettas när enheterna upphör att existera och försvinna från systemet och omklassificeringsjusteringar måste därmed rapporteras. Uppdelningar av bolag behandlas symmetriskt.

Andra fall av omklassificeringsjusteringar

10. Förändringar i sektorklassificering eller kundernas hemvist ger upphov till en omklassificering av tillgångar eller skulder gentemot dessa motparter. Sådana förändringar i klassificeringen sker av olika anledningar, till exempel på grund av att en offentlig enhet ändrar ekonomisk sektor efter en privatisering eller till följd av att fusioner/uppdelningar medför ändringar i ett bolags huvudsakliga verksamhetsinriktning. På samma sätt kan instrumentklassificeringen av tillgångar och skulder förändras, till exempel när lån blir överlåtbara och följaktligen betraktas som skuldinstrument för statistiska ändamål. Eftersom dessa omklassificeringar resulterar i förändringar i de rapporterade utestående beloppen men inte utgör någon transaktion, måste en justering ske för att detta inte ska påverka statistiken.

Specialfall avseende statistiken över investeringsfonder – förändringar av placeringsinriktningen

11. Förändringar i den rapporterande sektorn för investeringsfonder på grund av förändringar av placeringsinriktningen (t.ex. en aktiefond som övergår till en blandfond) ska redovisas som finansiell transaktion och inte som en omklassificering. Anledningen till detta är att placerarna måste samtycka till varje förändring av investeringspolicyn innan förändringen sker och det ses därför som ett aktivt investeringsbeslut. De nationella centralbankerna får avvika från detta tillvägagångssätt och rapportera en omklassificeringsjustering endast om den har förhandsinformation om att den ändrade placeringsinriktningen inte genomfördes p.g.a. ett medvetet beslut från placerarnas sida.

12. Uppgiftslämnare som övergår från den rapporterande sektorn för penningmarknadsfonder till den rapporterande sektorn för investeringsfonder behandlas på samma sätt (och vice versa) när deras placeringsinriktning förändras.

Avsnitt 2: Omvärderingsjusteringar på grund av pris- och växelkursförändringar

Avsnitt 2.1 Allmän beskrivning

13. ”Omvärderingsjusteringar på grund av pris- och växelkursförändringar” som rapporteras inom ramen för statistik från investeringsfonder, försäkringsbolag och pensionsinstitut inkluderar i) avskrivningar/nedskrivningar av lån, ii) omvärderingsjusteringar pga. av prisförändringar och iii) omvärderingsjusteringar pga. av växelkursförändringar.

14. Justeringen för avskrivningar/nedskrivningar avser effekten av förändringar i värdet av på balansräkningen upptagna lån som har förorsakats av avskrivning/nedskrivning av lån.

15. Justeringen för prisomvärdering av tillgångar och skulder hänför sig till fluktuationer i värderingen av tillgångar och skulder till följd av en förändring i det pris till vilket tillgångar och skulder rapporteras eller handlas. Justeringen omfattar de förändringar över tiden som uppstår i de utestående beloppens värde i slutet av perioden till följd av förändringar i den redovisade referensnivån på tillgångar och skulder, dvs. vinster eller förluster på innehav. Den kan också omfatta förändringar i värderingen till följd av transaktioner i tillgångar/skulder, d.v.s. realiserade vinster eller förluster. Här bör avvikande nationell praxis beaktas.

16. Växelkursrörelser gentemot euron som sker mellan rapporteringstillfällena per slutet av perioden ger upphov till förändringar i värdet av tillgångar eller skulder i utländsk valuta när de uttrycks i euro. Eftersom dessa förändringar motsvarar vinster eller förluster på innehav och inte är en följd av finansiella transaktioner måste dessa värderingseffekter fastställas så att de kan tas bort ur flödesuppgifterna. Omvärderingsjusteringar på grund av växelkursförändringar kan också omfatta förändringar i värderingen som en följd av transaktioner i tillgångar/skulder, dvs. realiserade vinster eller förluster. Här bör avvikande nationell praxis beaktas.

17. För att tillhandahålla statistiska uppgifter till ECB måste de nationella centralbankerna se till att tillgångs- och skuldpositioner denominerade i utländsk valuta räknas om till euro till den växelkurs som råder på marknaden vid den tidpunkt som uppgifterna avser. ECB:s referensväxelkurs bör användas ( 3 )

Avsnitt 2.2 Hur de nationella centralbankerna rapporterar omvärderingsjusteringar

18. Enligt förordning (EU) nr 1073/2013 (ECB/2013/38), förordning (EU) nr 1374/2014 (ECB/2014/50) och förordning (EU) 2018/231 (ECB/2018/2) ska flexibilitet tillåtas i fråga om vilken typ av statistiska uppgifter som behövs för att beräkna omvärderingsjusteringar för tillgångar och skulder och i vilken form dessa uppgifter ska insamlas och sammanställas. Beslutet om metoder överlämnas till de nationella centralbankerna.

19. För att de nationella centralbankerna ska kunna uppfylla kraven avseende investeringsfonder, försäkringsbolag och pensionsinstitut vad gäller ”omvärderingsjusteringar på grund av pris- och växelkursförändringar” som framgår av artiklarna 3.4, 6.3 och 9.2 i denna riktlinje, kan de behöva härleda justeringarna från statistiska uppgifter som rapporteras av den uppgiftslämnande populationen värdepapper för värdepapper eller post för post, eller från statistiska uppgifter som rapporteras direkt om transaktioner. De nationella centralbankerna kan också behöva skatta justeringarna för några av de uppdelningar som inte rapporteras av den rapporterande populationen eftersom de inte betraktas som ”minimikrav”, dvs. i tabell 3 i del 3 i bilaga I till förordning (EU) nr 1073/2013 (ECB/2013/38) och i tabellerna 3a och 3b i del 3 i bilaga I till förordning (EU) nr 1374/2014 (ECB/2014/50).

Statistiska uppgifter som rapporteras värdepapper för värdepapper / post för post

20. För värdepapper som samlas in värdepapper för värdepapper finns följande två alternativ för att härleda de omvärderingsjusteringar som avses i artiklarna 3.6, 6.4 och 9.3. Alternativ 1: uppgiftslämnarna rapporterar statistiska uppgifter värdepapper för värdepapper till nationella centralbanker, som gör det möjligt för de nationella centralbankerna att härleda omvärderingsjusteringar på grund av pris- och växelkursförändringar: — Investeringsfonder rapporterar statistiska uppgifter värdepapper för värdepapper som krävs enligt del 3 tabell 2 punkterna 1, 2 och 4 i bilaga I till förordning (EU) nr 1073/2013 (ECB/2013/38). — Försäkringsbolag rapporterar statistiska uppgifter värdepapper för värdepapper som krävs enligt del 3 tabellerna 2.1 och 2.2 punkterna 1, 2 och 4 i bilaga I till förordning (EU) nr 1374/2014 (ECB/2014/50). — Pensionsinstitut rapporterar statistiska uppgifter värdepapper för värdepapper som krävs enligt del 3 tabellerna 2.1 och 2.2 punkterna 1, 2 och 4 i bilaga I till förordning (EU) 2018/231 (ECB/2018/2). Denna information ger NCB en möjlighet att erhålla exakt information om "omvärderingsjusteringar på grund av pris- och växelkursförändringar" som ska lämnas till ECB. Anvisningar för hur man härleder skattningar i enlighet med artiklarna 3.7, 6.4 och 9.3 i denna riktlinje finns i Manual on investment funds statistics som finns på ECB:s webbplats. Alternativ 2: uppgiftslämnarna rapporterar transaktioner till de nationella centralbankerna (ackumulerade belopp av köp och försäljningar av värdepapper som har skett under referensperioden) värdepapper för värdepapper enligt följande: — Investeringsfonder rapporterar enligt del 3 tabell 2 punkterna 1, 2 och 3 i bilaga I till förordning (EU) nr 1073/2013 (ECB/2013/38). — Försäkringsbolag rapporterar enligt del 3 tabellerna 2.1 och 2.2 punkterna 1, 2 och 3 i bilaga I till förordning (EU) nr 1374/2014 (ECB/2014/50). — Pensionsinstitut rapporterar enligt del 3 tabellerna 2.1 och 2.2 punkterna 1, 2 och 3 i bilaga I till förordning (EU) nr 2018/231 (ECB/2018/2). De nationella centralbankerna beräknar omvärderingsjusteringar genom att ta differensen mellan de utestående beloppen i slutet av perioden och i förekommande fall avlägsna sådana transaktioner och omklassificeringsjusteringar som avses i del 2 avsnitt 1 i denna bilaga. De nationella centralbankerna överför omvärderingsjusteringar till ECB i enlighet med denna riktlinje.

21. De nationella centralbankerna får följa ett liknande tillvägagångssätt för andra tillgångar än värdepapper när de samlar in statistiska uppgifter post för post.

Statistiska uppgifter som ska rapporteras i aggregerad form

22. För tillgångar och skulder som samlas in i aggregerad form finns följande tre alternativ för att härleda omvärderingsjusteringar på grund av pris- och växelkursförändringar: Alternativ 1: uppgiftslämnare rapporterar aggregerade omvärderingsjusteringar (4). Nationella centralbanker som väljer denna metod aggregerar omvärderingsjusteringarna som rapporterats av uppgiftslämnarna för överföring av uppgifterna till ECB. Alternativ 2: uppgiftslämnare rapporterar aggregerade transaktioner. Uppgiftslämnarna ackumulerar transaktioner under referensperioden och överför värdet av köp och försäljningar till den nationella centralbanken. De nationella centralbankerna som erhåller information om transaktioner beräknar omvärderingsjusteringar genom att ta differensen mellan de utestående beloppen i slutet av perioden och i förekommande fall avlägsna sådana transaktioner och omklassificeringsjusteringar som avses i del 2 avsnitt 1 i denna bilaga. De nationella centralbankerna överför omvärderingsjusteringen till ECB i enlighet med denna riktlinje. Alternativ 3: De nationella centralbankerna härleder skattningar utifrån uppgiftslämnarnas uppgifter.

DEL 3

Specialregler och anpassningar

23. Ränta på inlåning, lån och skuldinstrument som emitterats och innehas bokförs enligt periodiseringsprincipen och redovisas som en transaktion fram till dess att den betalats. Riktlinjerna för det instrument med vars hjälp upplupen ränta redovisas i de statistiska uppgifterna som överförs från de nationella centralbankerna till ECB skiljer sig dock vad gäller statistiken över investeringsfonder, försäkringsbolag, pensionsinstitut och värdepapperiseringsinstitut.

24. I statistiken över investeringsfonder redovisas upplupen ränta på inlåning/lån antingen under ”övriga tillgångar” eller ”övriga skulder” beroende på vad som är lämpligt. Upplupen ränta på innehav av skuldinstrument redovisas med det berörda instrumentet. Emitterade skuldinstrument redovisas inte som en separat post utan ingår under övriga skulder.

25. I statistiken över försäkringsbolag redovisas upplupen ränta alltid med det berörda instrumentet.

26. I statistiken över pensionsinstitut redovisas upplupen ränta alltid, baserat på välgrundade skattningar, med det berörda instrumentet.

27. I statistiken över värdepapperiseringsinstitut redovisas upplupen ränta alltid under ”övriga tillgångar” eller ”övriga skulder” beroende på vad som är lämpligt.

ORDLISTA

Aktiefond (equity funds) är en investeringsfond som huvudsakligen placerar i ägarandelar. De kriterier som används för att klassificera investeringsfonder som aktiefonder hämtas från prospektet, fondreglementen, bolagsordningsinstrument, stadgar eller förordningar, tecknings-dokument eller placeringsavtal, marknadsföringsdokument eller andra liknande källor.

Avstämningsreserver (reconciliation reserves) är reserver (t.ex. balanserade vinstmedel) enligt definitionen i bilaga II till kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2450 (5). De är huvudsakligen resultatet av skillnader mellan bokfört värde och den värdering som avses i artikel 75 i direktiv 2009/138/EG.

Beviljad återförsäkring (accepted reinsurance) utgör det kapitalbelopp som försäkringsbolaget innehar för att betala framtida krav som härrör från dess förpliktelser från återförsäkringen av livförsäkringar.

Blandfonder (mixed funds) är investeringsfonder som placerar såväl i ägarandelar som i obligationer, utan någon tydlig policy att företrädesvis placera i det ena eller det andra. De kriterier som används för att klassificera investeringsfonder som blandfonder hämtas från prospektet, fondreglementen, bolagsordningsinstrument, stadgar eller förordningar, tecknings-dokument eller placeringsavtal, marknadsföringsdokument eller andra liknande källor.

Börshandlade fonder (ETF) (exchange traded funds) är ”ETF-fond (UCITS ETF) ” enligt definitionen i punkt 3 fjärde stycket i Esmas riktlinjer (ESMA/2012/832) av den 18 december 2012 om börshandlade fonder och andra frågor som rör fondföretag. Esma definierar en ETF-fond som en fond där åtminstone en enhets- eller andelsklass handlas under hela dagen på minst en reglerad marknad eller en multilateral handelsplattform med åtminstone en marknadsgarant som ser till att enheternas eller andelarnas börsvärde inte varierar för mycket i förhållande till fondandelsvärdet (NAV) och, i förekommande fall, det indikativa fondandelsvärdet. Vid tillämpning av denna riktlinje bör icke-UCITS fonder som uppfyller Esmas definition av ETF-fond inkluderas här.

Dotterbolag (subsidiaries): fristående juridiska enheter i vilka någon annan enhet är majoritetsägare eller ensam ägare.

Fastighetsfonder (real estate funds) är investeringsfonder som huvudsakligen placerar i fastigheter. De kriterier som används för att klassificera investeringsfonder som fastighetsfonder hämtas från prospektet, fondreglementen, bolagsordningsinstrument, stadgar eller förordningar, tecknings-dokument eller placeringsavtal, marknadsföringsdokument eller andra liknande källor.

Filialer (branches) är oregistrerade enheter, som inte är några självständiga juridiska personer och som i sin helhet ägs av ett moderbolag.

Finansiell leasing (financial leases) är avtal varigenom den lagliga ägaren till en kapitalvara (nedan kallad leasegivare) hyr ut varan till tredje man (nedan kallad leasetagare) för större delen av eller hela varans ekonomiska livslängd mot delbetalningar som täcker varukostnaden och en beräknad ränta. Avsikten är att alla med varan förknippade förmåner ska komma leasetagaren till del samt att denne ska stå för kostnader och risker som sammanhänger med äganderätten.

Finansiella företag vars verksamhet utgörs av utlåning (financial corporations engaged in lending, FCL): klassificeras som OFI, är finansiella företag främst specialiserade i att finansiera hushållens och de icke-finansiella företagens tillgångar. Företag som är specialiserade på finansiell leasing, factoring, utlåning mot hypotek och konsumtionslån skall ingå i denna grupp. Dessa finansiella företag kan bedriva sin verksamhet i rättslig form av hypoteksinstitut, kommunalt kreditinstitut etc.

Fond i fond (funds of funds): investeringsfond som huvudsakligen placerar i investeringsfonders aktier eller andelar. De kriterier som används för att klassificera fonder i kategorin fond-i-fond hämtas från prospektet, fondreglementen, bolagsordningsinstrument, stadgar eller förordningar, tecknings-dokument eller placeringsavtal, marknadsföringsdokument eller andra liknande källor.

Företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) (Undertakings for Collective Investments in Transferable Securities (UCITS)) är fondföretag som inrättats i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG (6).

Försäkringsbolag med blandad verksamhet (composite insurance corporations) är försäkringsbolag som erbjuder både liv- och skadeförsäkringar. Vad gäller försäkringsbolag som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/138/EG (7) omfattar detta försäkringsbolag som omfattas av punkt 73.2 och 73.5 i direktiv 2009/138/EG. Försäkringsbolag med blandad verksamhet kan därutöver ges tillstånd att bedriva återförsäkringsverksamhet (avseende både liv- och/eller skadeförsäkringar beroende på nationell lagstiftning).

Försäkringsrelaterad värdepapperisering (insurance-linked securitisations) är värdepapperiseringar där försäkringsavtal överförs antingen genom att överföra ägande- eller användningsrätten till ett värdepapperiseringsinstitut, eller där försäkringsrisker överförs från ett försäkrings- eller återförsäkringsföretag till ett värdepapperiseringsinstitut helt finansierar sin exponering mot sådana risker genom emission av finansieringsinstrument, och återbetalningsrätten för investerarna i dessa finansieringsinstrument är efterställd i förhållande till värdepapperiseringsinstitutets återförsäkringsåtagande.

Hedgefond (hedge funds) ska inom ramen för denna riktlinje vara ett företag för kollektiva investeringar, oavsett dess juridiska form, som tillämpar relativt fria placeringsstrategier för att uppnå positiv absolut avkastning och vars förvaltare, utöver förvaltningsavgiften, även erhåller ersättning i relation till fondens värdeutveckling. För att nå dessa mål finns det få begränsningar av de typer av finansiella instrument som hedgefonderna får investera i, och de kan på ett flexibelt sätt använda en rad finanstekniker som t.ex. belåning, blankning etc. Denna definition omfattar även fonder som helt eller delvis investerar i andra hedgefonder förutsatt att de i övrigt uppfyller definitionen. De kriterier som används för att klassificera hedgefonder hämtas från det offentliga emissionsprospektet, fondbestämmelserna, stadgar eller förordningar, teckningsdokument eller placeringsavtal, marknadsföringsdokument eller andra liknande källor.

Livförsäkringsbolag (life insurance corporations) är försäkringsbolag som erhållit tillstånd att bedriva livförsäkringsverksamhet men inte direkt skadeförsäkringsverksamhet. Livförsäkringsbolag kan därutöver ges tillstånd att bedriva återförsäkringsverksamhet (avseende både liv- och/eller skadeförsäkringar beroende på nationell lagstiftning).

Obligationsfonder (bond funds) är investeringsfonder (IF) som huvudsakligen placerar i skuldinstrument. De kriterier som används för att klassificera investeringsfonder som obligationsfonder hämtas från prospektet, fondreglementen, bolagsordningsinstrument, stadgar eller förordningar, tecknings-dokument eller placeringsavtal, marknadsföringsdokument eller andra liknande källor.

Private equity-fonder (private equity funds (PEFs)) är investeringsfonder som inte använder hävstång och främst investerar i aktieinstrument och instrument som ekonomiskt sett liknar aktieinstrument och emitteras av onoterade företag. En underkategori av private equity-fonder är riskkapitalfonder som investerar i nystartade företag. Private equity-fonder (inklusive riskkapitalfonder) tar ofta formen av slutna fonder eller limited partnership som drivs av ett private equity bolag eller ett riskkapitalbolag. Även om private equity-fonder (inklusive riskkapitalfonder) klassas som investeringsfonder enligt artikel 1 i förordning (EU) nr 1073/2013 (ECB/2013/38), klassas private equity bolag och riskkapitalbolag som finansiella servicebolag (ENS 2010, S.126) om de uteslutande hanterar tillgångar åt private equity-fonder och riskkapitalfonder. Om de investerar i private equity för egen räkning klassas de dock som andra finansförmedlare (ENS 2010, S.125).

Skadeförsäkringsbolag (non-life insurance corporations) är försäkringsbolag som erhållit tillstånd att bedriva skadeförsäkringsverksamhet men inte direkt livförsäkringsverksamhet. Skadeförsäkringsbolag kan därutöver ges tillstånd att bedriva återförsäkringsverksamhet (avseende både liv- och/eller skadeförsäkringar beroende på nationell lagstiftning).

Sluten investeringsfond (closed-end investment funds) är en investeringsfond som har ett fast antal emitterade aktier och vars aktieägare måste köpa eller sälja existerande aktier när de tillträder eller lämnar fonden.

Statlig förvaltning (central government) utgörs av ”statlig förvaltning” (delsektor S.1311) enligt definitionen i punkt 2.114 i bilaga A till förordning (EU) nr 549/2013.

Syntetiska värdepapperiseringar (synthetic securitisations) är värdepapperiseringar där man överför kreditrisken avseende en tillgång eller en pool av tillgångar, via kreditderivat, garantier eller liknande mekanismer.

Traditionella värdepapperiseringar (traditional securitisations) är värdepapperiseringar där man överför kreditrisken avseende en tillgång eller en pool av tillgångar antingen genom att överföra ägande- eller användningsrätten till dessa tillgångar eller genom sekundärt deltagande (sub-participation).

Värdepappershandlare (SDD) (security and derivative dealers) som klassas som OFI är finansiella företag med tillstånd att tillhandahålla investeringstjänster till tredje man genom att investera i finansiella instrument för egen räkning och som främst är involverade i följande typer av finansiell förmedling:

a) Handel för egen räkning, som ”värdepappershandlare”, i nya eller utelöpande finansiella instrument genom köp och försäljning av dessa finansiella instrument med enda syftet att dra fördel av marginalen mellan inköps- och försäljningspriset. Detta inkluderar också market-maker funktioner

b) Emissionsgarantier och/eller placering av finansiella instrument på grundval av ett fast åtagande.

c) Hjälpa företag att emittera nya finansiella instrument genom att placera nya finansiella instrument genom antingen en emissionsgaranti eller tillfälliga garantier avseende nyemissioner.

Specialiserade finansiella bolag (underavdelning till delsektor S.125) (specialised financial corporations) är ”specialiserade finansiella bolag” enligt definitionen i punkt 2.93 i bilaga A till förordning (EU) nr 549/2013.

Återförsäkringsbolag (reinsurance corporations) är försäkringsbolag som erhållit tillstånd att bedriva återförsäkringsverksamhet men inte att bedriva direkt försäkringsverksamhet. Återförsäkringsverksamhet kan omfatta återförsäkringsverksamhet avseende både liv- och/eller skadeförsäkringar.

Öppen investeringsfond (open-end investment funds) är en investeringsfond vars andelar eller aktier, på begäran av innehavarna, återköps eller inlöses direkt eller indirekt från företagets tillgångar.

Övriga fonder (other funds) är andra investeringsfonder än obligationsfonder, aktiefonder, blandfonder, fastighetsfonder och hedgefonder.

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 549/2013 av den 21 maj 2013 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i Europeiska unionen (EUT L 174, 26.6.2013, s. 1).

(2) Kategorin ”omvärderingsjusteringar på grund av pris- och växelkursförändringar” inkluderar av- och nedskrivningar avseende utlåning.

(3) Se ECB:s pressmeddelande av den 8 juli 1998Setting-up of common market standards, finns på ECB:s webbplats www.ecb.europa.eu.

(4) Vad gäller statistik över investeringsfonder och i enlighet med bilaga III till förordning (EU) nr 1073/2013 (ECB/2013/38) ska de nationella centralbankerna antingen samla in uppgifter om omvärderingar på grund av pris- och växelkursförändringar från IF eller också från IF endast samla in uppgifter om omvärderingar på grund av prisförändringar samt de nödvändiga uppgifterna, vilket åtminstone omfattar en valutauppdelning av pund sterling, US-dollar, yen och schweiziska francs, i syfte att härleda omvärderingar på grund av växelkursförändringar.

(5) Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2450 av den 2 december 2015 om fastställande av tekniska genomförandestandarder med avseende på blanketter för inlämning av uppgifter till tillsynsmyndigheterna i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/138/EG (EUT L 347, 31.12.2015, s. 1).

(6) Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG av den 13 juli 2009 om samordning av lagar och andra författningar som avser företag för kollektiva investeringar i överlåtbara värdepapper (fondföretag) (EUT L 302, 17.11.2009, s. 32).

(7) Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/138/EG av den 25 november 2009 om upptagande och utövande av försäkrings- och återförsäkringsverksamhet (Solvens II) (EUT L 335, 17.12.2009, s. 1).