Rådets beslut

av den 25 mars 2002

om tillåtelse i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG för Italien att tillämpa en differentierad punktskattesats för motorbränsle som innehåller biodiesel

(2002/265/EG)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor(1), särskilt artikel 8.4 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag, och

av följande skäl:

(1) Förutsättningarna för användning av biodiesel testades i Italien inom ramen för ett pilotprojekt som pågick den 1 juli 1998-30 juni 2001. Befrielse från punktskatt beviljades för maximalt 125000 ton biodiesel per år. Genom en skrivelse av den 23 april 2001 meddelande de italienska myndigheterna kommissionen att de ansökt om undantag för att för en treårsperiod, den 1 juli 2001-30 juni 2004, få befria biodiesel och andra biobränslen från punktskatt i enlighet med artikel 8.4 i direktiv 92/81/EEG. I syfte att erhålla de relevanta uppgifterna för att behandla ansökan ställde kommissionen kompletterande frågor genom skrivelser av den 16 maj och 8 augusti 2001, på vilka de italienska myndigheterna svarade den 17 juli respektive den 28 september 2001. Företrädare för kommissionen och för de italienska myndigheterna sammanträffade den 15 oktober 2001. Kommissionen kunde slutföra handläggningen av ärendet efter det att en skrivelse av den 22 oktober 2001 inkommit från de italienska myndigheterna. I avvaktan på rådets tillåtelse till det undantag som sökts hos rådet har Italien skjutit upp tillämpningen av ordningen för skattenedsättning.

(2) Italien har ansökt om tillstånd att tillämpa en differentierad punktskattesats på biodiesel som används å ena sidan som tillsats i diesel, varvid andelen biodiesel måste understiga 5 %, och å andra sidan som motorbränsle blandad med diesel till en andel på ca 25 %, i synnerhet för att försörja bilparker i stadstrafik. Med tanke på den höga procentuella andelen biodiesel i den senare blandningen bör det kontrolleras om bränslemotorerna lämpar sig för blandningen så att alltför stora mängder förorenande utsläpp kan undvikas.

(3) Övriga medlemsstater har underrättats om ansökan.

(4) Utvecklingen av förnybara energikällor, särskilt biobränslen, har uppmuntrats av kommissionen sedan 1985. I rådets direktiv 85/536/EEG av den 5 december 1985 om besparing av råolja genom användning av ersättningsbränslekomponenter i bensin(2) understryks det att biobränslena kan bidra till att minska medlemsstaternas beroende av importerad olja, och dessutom ges tillstånd att blanda upp till 5 volymprocent etanol och upp till 15 volymprocent etyltertiärbutyleter i bensin. Genom rådets beslut 93/500/EEG(3),rådets beslut 98/352/EG(4) och Europaparlamentets och rådets beslut nr 646/2000/EG(5) har dessutom programmet ALTENER antagits för främjande av förnybara energikällor inom gemenskapen i syfte att biobränslenas andel av marknaden skall uppgå till 5 % av motorfordonens totalförbrukning 2005. I vitboken från 1997 rörande förnybara energikällor rekommenderas det dessutom att ett produktionsmål på 18 miljoner ton flytande biobränslen skall fastställas för 2010 inom ramen för det övergripande målet att fördubbla de förnybara energikällornas andel av energiförbrukningen fram till och med 2010. I kommissionens grönbok rörande en trygg energiförsörjning i unionen understryks även skatteinstrumentens obestridliga betydelse för att uppnå dessa mål genom att de minskar skillnaden i självkostnadspris mellan biobränslen och konkurrerande produkter. Slutligen antog kommissionen en handlingsplan och två direktivförslag den 7 november 2001 i syfte att främja användningen av ersättande bränslen inom transportsektorn, inledningsvis genom reglerings- och beskattningsåtgärder för att främja användningen av biobränslen.

(5) De undantag som de italienska myndigheterna har ansökt om faller således inom ramen för gemenskapens målsättning att öka användningen av biobränslen, särskilt i syfte att skydda miljön och trygga energiförsörjningen.

(6) De punktskattenedsättningar som Italien planerar står i proportion till den procentuella andelen biobränsle i slutprodukten. De faktiska punktskattesatserna är dessutom högre än den tillämpliga minimisatsen i gemenskapen, i enlighet med rådets direktiv 92/82/EEG av den 19 oktober 1992 om tillnärmning av punktskattesatser för mineraloljor(6):

>Plats för tabell>

(7) Italiens program gäller en treårsperiod. En årlig kvot på 300000 ton biodiesel kan omfattas av den differentierade punktskatten.

(8) Kommissionen ser regelbundet över skattenedsättningar och skattebefrielser för att säkerställa att de inte medför en snedvridning av konkurrensen, att de inte stör den inre marknadens funktion och att de alltjämt är förenliga med gemenskapens miljöskydds-, energi- och transportpolitik.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Italien skall tillåtas att fram till och med den 30 juni 2004 tillämpa differentierade punktskattesatser för blandningar som används som motorbränsle och som innehåller 5 % eller 25 % biodiesel.

2. Nedsättningarna av punktskatten får inte överstiga beloppet på den punktskatt som skulle ha tagits ut på den volym biobränslen som ingår i de produkter som kan omfattas av ovan nämnda nedsättning.

3. De punktskattesatser som är tillämpliga på de blandningar som anges i punkt 1 skall uppfylla kraven i direktiv 92/82/EEG, i synnerhet beträffande den minimisats som föreskrivs i artikel 5 i detta.

Artikel 2

Nedsättningarna av punktskatterna skall anpassas årligen till utvecklingen av råvarupriset så att de inte leder till en överkompensation av merkostnaderna för framställning av biobränslen.

Artikel 3

Detta beslut upphör att gälla den 30 juni 2004.

Artikel 4

Detta beslut riktar sig till Republiken Italien.

Utfärdat i Bryssel den 25 mars 2002.

På rådets vägnar

A. M. Birulés y Bertrán

Ordförande

(1) EGT L 316, 31.10.1992, s. 12. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/74/EG (EGT L 365, 31.12.1994, s. 46).

(2) EGT L 334, 12.12.1985, s. 20. Direktivet senast ändrat genom direktiv 87/441/EEG (EGT L 238, 21.8.1987, s. 40).

(3) EGT L 235, 18.9.1993, s. 41.

(4) EGT L 159, 3.6.1998, s. 53.

(5) EGT L 79, 25.10.2000, s. 1.

(6) EGT L 316, 31.10.1992, s. 19. Direktivet senast ändrat genom direktiv 94/74/EG (EGT L 365, 31.12.1994, s. 46).