Kommissionens beslut

av den 14 mars 2000

om att förklara en koncentration förenlig med den gemensamma marknaden och EES-avtalet

Ärende nr COMP/M.1663 - Alcan/Alusuisse

[delgivet med nr K(2000) 694]

(Endast den engelska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2002/244/EG)

euroOPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 57 i detta,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer(1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1310/97(2) särskilt artikel 8.2 i denna,

med beaktande av kommissionens beslut av den 10 november 1999 om att inleda ett förfarande i detta ärende,

efter att ha gett de berörda företagen tillfälle att yttra sig om kommissionens invändningar, med beaktande av yttrandet från Rådgivande kommittén för koncentrationer(3), och

av följande skäl:

(1) Den 20 september 1999 mottog kommissionen en anmälan om en föreslagen koncentration genom vilken Alcan Aluminium Limited (nedan kallat Alcan) skulle få fullständig kontroll över företaget Alusuisse Lonza Group AG (nedan kallat Alusuisse).

(2) Den 24 september 1999 förklarades denna anmälan ofullständig. Parterna lämnade in de saknade uppgifterna den 6 oktober 1999. Anmälan blev fullständig den 7 oktober 1999.

(3) Genom ett beslut av den 10 november 1999, fann kommissionen att den anmälda verksamheten gav upphov till allvarliga tvivel beträffande dess förenlighet med den gemensamma marknaden och EES. Kommissionen inledde därför ett förfarande i detta ärende i enlighet med artikel 6.1 c i förordning (EEG) nr 4064/89 (nedan kallad koncentrationsförordningen).

1. PARTERNA OCH TRANSAKTIONEN

(4) Alcan är ett kanadensiskt bolag som bedriver verksamhet inom alla led av aluminiumindustrin. Dess verksamhet inbegriper bauxitutvinning, aluminiumoxidraffinering, elkraftsframställning, smältning, tillverkning och återvinning av aluminium, samt forskning och utveckling.

(5) Alusuisse är ett schweiziskt bolag som bedriver verksamhet inom alla typer av aluminiumhantering. Dess verksamhet inbegriper bauxitutvinning, aluminiumoxidraffinering, smältning, tillverkning och återvinning av aluminium, forskning och utveckling samt paketering.

(6) Den 11 augusti 1999 ingick Alcan, Alusuisse och den franska integrerade aluminiumproducenten Pechiney ett avtalsmemorandum med avseende på sammanslagningen av deras respektive aluminium- och förpackningsverksamheter. Enligt det avtalsmemorandum och de avtal om samgående som undertecknats av de tre företagen kommer Alcan att göra två separata och oberoende erbjudanden om utbyte av aktier, ett som gäller Alusuisses aktier och ett annat som gäller Pechineys aktier. Båda erbjudanden är fristående transaktioner. De är inte beroende av varandra och det är möjligt att genomföra en transaktion utan att genomföra den andra. På grundval av den information som givits av parterna, kommer Alcans erbjudande avseende Alusuisse att göras innan Alcans erbjudande avseende Pechiney lämnas. Varje erbjudande kan således betraktas som en separat koncentration. Detta beslut berör Alcans förvärv av fullständig kontroll över Alusuisse.

2. GEMENSKAPSDIMENSION

(7) De berörda företagen har en förenad sammanlagd världsomspännande omsättning på mer än 5 miljarder euro(4). Alcan och Alusuisse har var för sig en omsättning i gemenskapen på mer än 250 miljoner euro, men de uppnår inte mer än två tredjedelar av sin totala omsättning i gemenskapen inom en och samma medlemsstat. Den anmälda verksamheten har därför en gemenskapsdimension.

3. KONKURRENSBEDÖMNING

(8) De samgående parterna är vertikalt integrerade företag, med verksamhet i alla led av aluminiumframställningen. De utvinner bauxit och raffinerar det till aluminiumoxid och smälter aluminiumoxid till primäraluminium. Primäraluminiume(5) omvandlas till halvfabrikat (valsade produkter eller strängpressade profiler). Halvfabrikat kan behandlas ytterligare till färdiga produkter. Halvfärdiga och färdiga aluminiumprodukter används i en lång rad slutanvändningstillämpningar, exempelvis inom transportbranschen, byggnadsbranschen, förpackningsbranschen, elindustrin osv.

(9) Det finns olika typer av verksamma aktörer på aluminiummarknaderna. Båda samgående parter är vertikalt integrerade tillverkare. Andra integrerade tillverkare som är aktiva på EES-marknaden är Pechiney, VAW, Alcoa, Norsk Hydro och Hoogovens. Det finns ett stort antal aluminiumbearbetare/tillverkare, dvs. icke integrerade aluminiumföretag som använder primäraluminium eller valsat aluminium som råmaterial för att tillverka färdiga aluminiumprodukter. De samgående parterna kan både leverera till och konkurrera med mindre, icke integrerade aluminiumbearbetare eller aluminiumtillverkare i senare led på de olika marknaderna för sluttillämpningar.

(10) Kommissionen har dragit slutsatsen att den föreslagna koncentrationen kommer att leda till dominerande ställningar på följande marknader: Aluminiumtrihydrat, litografisk plåt, och halvstyva förpackningar.

3.1.1 ALUMINIUMTRIHYDRAT

Definition av produktmarknad

(11) Aluminiumoxid tillverkas genom att bauxit raffineras. Den allra mesta aluminiumoxiden används för smältning av primäraluminiummetall (aluminiumoxid för smältning eller SGA). Aluminiumtrihydrat (ATH) är en mellanprodukt från SGA-produktionsprocessen. Dess mest betydande användning är som flamskyddsmedel. En särskild typ av fin utfälld förtätad ATH används i denna tillämpning eftersom det innehåller mycket fukt (normalt cirka 35 %). Dess flamskyddsegenskaper beror på dess vatteninnehåll. En annan typ av särskilt avvattnad ATH används som papperspigment eller vid produktion av tvättmedel. I dessa tillämpningar har ATH en större partikeldiameter och används på grund av sina blekningsegenskaper eller för att förbättra glans och ytjämnhet på högkvalitetspaper. En annan specialitet, aktiverad ATH, används i keramik, eldfasta produkter och vid ytbehandlingar.

(12) På grundval av den undersökning som kommissionen har genomfört har den dragit slutsatsen att ATH som används som flamskyddsmedel utgör en produktmarknad som klart skiljer sig från andra kvaliteter och typer av aluminiumoxider.

Tillgångsfaktorer

(13) Utbytbarheten på tillgångssidan för flamskyddande ATH är mycket låg. Endast få aluminiumoxidraffinaderier tillhandahåller det för närvarande i EES. Eftersom de flesta raffinaderier är inriktade på metallurgisk aluminiumoxid, har de inte den mekaniska montering som behövs för att fånga upp ATH mellan filter och rostugn, eller kan de framställa ATH som innehåller en hög nivå rester från organiska bauxitföreningar, vilket gör det olämpligt för flamskyddsanvändning. De främsta leverantörerna av flamskyddande ATH i EES är Alcan, Alusuisse, Nabaltec och Alcoa.

(14) Marknadsundersökningen visar att en höjning med 5-10 % av priset på flamskyddande ATH inte skulle leda till omedelbara marknadsinträden, eftersom den inte skulle motivera alternativkostnaden eller nödvändiga kapitalinvesteringar. Inte heller skulle en kapacitetshöjning av befintliga leverantörer kunna bli resultatet av enbart en liten men varaktig prishöjning, eftersom kapacitetsökningar i produktionen av aluminiumoxid är tunga och kostsamma. På kort och medellång sikt skulle ett höjt pris på flamskyddande ATH vara lönsamt.

Efterfrågefaktorer

(15) ATH använd som flamskyddsmedel är en produktmarknad som klart skiljer sig från andra typer av ATH och andra typer av flamskyddsmedel. Flamskyddsmedel är tillsatser som kan blandas i eller anbringas för att behandla organiska material, såsom plaster, textilier och timmer. De minskar den statistiska sannolikheten för brand genom att erbjuda förbättrad motståndskraft mot antändning i en lång rad möjliga brandkällor. Den ökande användningen av flamskyddsmedel i brandfarliga material, främst plastföreningar i exempelvis kablar och ledningar, är ett resultat av statlig reglering och konsumenters medvetenhet om brandsäkerhetsnormer.

(16) Som nämns i skäl 11 används andra typer av ATH som fyllmedel i pappersindustrin och som oxider vid tillverkning av tvättmedel, keramik, eldfasta produkter osv. De olika typerna av ATH motsvarar skillnader i partikelstorlek, morfologi, innehåll av α-aluminiumoxid(6) och föroreningar. Beroende på slutanvändningskrav kan enbart en viss typ av aluminiumoxid matcha ett visst användningsområde. Den fina utfällda och förtätade ATH-typen, som används som flamskyddsmedel, kan inte ersättas av den ATH som används i någon av ovan nämnda tillämpningar, och vice versa.

(17) Ett flamskyddsmedels effektivitet är specifik för varje brandfarlig produkt. Eftersom medvetenheten växer om brandsäkerhetskraven för byggnader och andra offentliga utrymmen inomhus, bör de plastföreningar som används i sådana utrymmen matcha särskilda flamskyddsegenskaper.

(18) ATH är lågtoxisk och rökdämpande. Dess största tillämpningar är polyetylen och dess sampolymerisat, följt av gummi, epoxi och polyestrar som är omättade. Marknaden för slutanvändare utgörs av de för underlag i mattor, elektriska apparater, kablar och ledningar, transportband samt strängsprutade plastprodukter. Den allt större användningen av ATH i EES beror främst på ökningen av olika typer av flamskyddande polyolefiner, i synnerhet polyetylen. Vissa sampolymerisat, exempelvis etylen/vinylacetat-sampolymerisat i blandningar med polyetylen och polypropylen används allt mer för armering och beläggning av kablar och ledningar och för telekommunikationskablar i marken. Tendensen att ersätta PVC-golv med syntetiska gummigolv i offentliga byggnader har lett till en ökad användning av ATH.

(19) Det finns en annan kategori av alternativa flamskyddsmedel för ovan nämnda tillämpningar, nämligen halogenerade flamskyddsmedel. Halogenerade ämnen kan vara effektiva flamskyddsmedel men de är toxiska och generar mer rök än oorganiska flamskyddsmedel. På grund av en ökande miljömedvetenhet, som förväntas leda till att dessa ämnen avvecklas, ersätts halogenerade fosforhaltiga ämnen med oorganiska flamskyddsmedel, i synnerhet ATH. Eftersom plastföreningar framställs med LSOH-märkning (low smoke, zero halogen - låg rök, ingen halogen), kan ATH inte ersättas med halogenerade flamskyddsmedel. Det finns en separat efterfrågan på LSOH-föreningar, på grund av tillverkare som specialiserar sig på kablar och andra plastprodukter som används i byggnadsindustrin. Leverantörer kan identifiera dessa tillverkare och, när de fastställer priser, gynna eller missgynna dem. Därför skulle en prishöjning som man tar ut av tillverkare av LSOH-plastföreningar vara lönsam för det sammanslagna företaget.

(20) När det gäller efterfrågan på LSOH-flamskyddsmedel, har de anmälande parterna pekat på ett annat alternativt flamskyddsmedel, som liknar ATH, nämligen magnesiumdihydroxid (MDH). Kommissionen anser inte att MDH är en del av samma marknad som den för ATH. Det finns tekniska och ekonomiska skillnader som allvarligt begränsar utbytbarheten på efterfrågesidan mellan ATH och MDH. Kostnaden för att använda MDH kan vara dubbelt så hög som den för ATH (eller tre eller fyra gånger högre enligt vissa användare). Detta beror delvis på dess relativa pris, men även på att de större volymerna av MDH måste användas om man vill tillverka flamskyddsmedel med höga prestanda. De stora mängder MDH som krävs kan i sin tur påverka vissa av föreningens centrala mekaniska egenskaper negativt, exempelvis smidbarheten och slaghållfastheten. Det hävdas dessutom att det är svårt att åstadkomma enhetlig partikeldistribution av MDH inom plasterna. MDH är dyrare eftersom det kan användas vid högre behandlingstemperaturer än ATH. Medan ATH börjar sönderfalla vid 230 °C, och tappar en tredjedel av sin ursprungliga massa i form av vattenånga, sönderfaller MDH vid 340 °C. Temperaturskillnaden för MDH:s värmesönderfall kan göra MDH mer lämplig för användning i vissa polymeriska material, såsom termoplaster (exempelvis polypropylen), när behandlingstemperaturer uppgår till mer än 200 °C. Under denna behandlingstemperatur är ATH det bästa fyllmedlet med avseende på kostnad och tekniska egenskaper.

(21) ATH är därför det fyllmedel som är att föredra framför andra flamskyddsmedel i de LSOH-sampolymerisat-föreningar som används i exempelvis kablar, ledningar och golv. Tillverkarna av sådana produkter svarade i kommissionens marknadsundersökning att de inte skulle byta till andra flamskyddsmedel även om priset på ATH gick upp med 5-10 %. Vissa hävdade att det skulle kosta mycket om de bytte eftersom man då måste ersätta ATH med kombinationer av olika andra flamskyddsmedel vilket skulle förutsätta att nya formuleringar utvecklas och att relevanta slutliga produkter godkänns av kunden.

Slutsats om produktmarknadsdefinitionen

(22) På grundval av föregående punkter drog kommissionen slutsatsen att det finns en särskild produktmarknad för fin utfälld förtätad ATH som används som flamskyddsmedel vid tillverkning av LSOH-sampolymerisat-föreningar.

Definition av geografisk marknad

(23) Omfattningen av den geografiska marknaden för ATH är inte större än EES. Hantering, logistik och relativa transportkostnader för ATH verkar vara de huvudsakliga anledningarna till detta. De som köper ATH inom den kemiska industrin och plastindustrin behöver "just-in-time"-leveranser av små sändningar som inte kan levereras på ett lönsamt sätt på långa avstånd. Det höga innehållet av vatten i flamskyddande ATH gör att transport över långa avstånd blir ännu dyrare. Bulktransporter på långa avstånd innebär alltid en risk för att produkterna försämras och blir oanvändbara. För närvarande har bara en mindre import till ESS registrerats, som motsvarar 4 % av EES-konsumtionen.

(24) Parterna hävdade att ATH-marknaden är global och att ATH-köpare skulle hitta andra leverantörer utanför Europa. Dessa utgörs av Alcoa, som skulle kunna frakta mer ATH från Australien och mala det i sin malningsanläggning i Moerdijk i Rotterdam, Reynolds, som skulle kunna frakta fuktig ATH från Förenta staterna, Alunorte, som skulle kunna frakta fuktig ATH med hög kvalitet från Brasilien, Huber (Solem) som redan fraktar mald ATH med hög kvalitet från Förenta staterna, Sumitomo och Showa Denko, som kan sälja en flamskyddande ATH-kvalitet från Japan till Europa och Hungalu, som aktivt marknadsför sig själv inom EU och redan har upprättat en extra kapacitet av 10 kt utfälld ATH per år.

(25) Kommissionen har undersökt marknaden för ovan nämnda alternativ och dragit slutsatsen att köparna inte skulle anse dem som substitut för lokala leveranser. Några av de största kunderna sade att leverantörer av fuktig ATH från Förenta staterna och Brasilien inte är realistiska alternativ eftersom de endast säljer fuktig ATH, som inte kan användas som flamskyddsmedel. När det gäller leverantörerna i Ungern och Fjärran östern, sade de att det skulle göra deras driftskostnader och slutliga kostnader högre att anskaffa ATH från dessa länder och att leverantörerna som sådana inte var utbytbara mot EES-baserade leverantörer. Andra kunder upprepade sina ursprungliga åsikter som de framförde under marknadsundersökningen, att ytterligare kostnader i samband med import av ATH skulle höja deras slutliga pris, som i sin tur skulle minska konkurrenskraften hos deras produkter (närmare bestämt kablar) på marknader utanför EES. De skulle inte anse det mödan värt att importera ATH om priset höjdes med 5-10 %.

(26) Därför anser kommissionen att marknaden för flamskyddande ATH inte är större än EES.

Konkurrensbedömning

(27) På den europeiska marknaden finns det några få större ATH-leverantörer. Alcan, Martinswerk-Alusuisse, Nabaltec och Alcoa. De står för mer än 95 % av EES-produktionen, och återstoden står några handelsföretag för (Eurallumina SpA, Giulini Chemie GmbH, Incemin AG, Superfos Biosector a/s).

(28) Följande tabell visar EES-leverantörernas produktionskapacitet när det gäller flamskyddande ATH:

>Plats för tabell>

Källa:

Kommissionens förfrågan

(29) Den kombinerade marknadsandelen för de samgående parterna är [65-75 %]*, och den andra huvudkonkurrenten är Nabaltec. Alcan och Alusuisse är världens största tillverkare av fin utfälld förtätad ATH. Alusuisse är Europas största leverantör. Dess starkaste marknadsposition är i Tyskland, den största konsumenten av halogenfria flamskyddsmedel i Europa. Alusuisse är också en stor producent av MDH, genom sitt dotterbolag Magnifin Magnesiaprodukte i Österrike, som företaget äger till 50 %. Alcan är den näst största europeiska tillverkaren, och levererar ATH från sitt aluminiumoxidraffinaderi Burntisland på den skotska kusten. Nabaltec är en oberoende tillverkare av aluminiumoxid för särskilda ändamål. Sedan Nabaltec stängde sin bearbetningsanläggning i Bayern 1994, har företaget köpt rå kemisk aluminiumoxid från utomstående för ytterligare behandling till ATH.

(30) De samgående parternas stora marknadsandelar tyder redan på marknadsinflytande på relevanta marknader för flamskyddsmedel. Dessutom finns det andra relevanta faktorer än de stora kombinerade marknadsandelarna som bekräftar att den föreslagna operationen kommer att leda till en dominerande ställning för de samgående parterna på marknaden för fin utfälld förtätad ATH för användning som flamskyddsmedel.

(31) I ovan nämnda produktmarknadsanalys togs frågan upp huruvida en höjning av priset på ATH skulle motverkas antingen genom reaktionen från andra leverantörer av olika aluminiumoxidkvaliteter eller genom att ATH byttes ut mot andra typer av flamskyddsmedel. Slutsatsen drogs att utbytbarhet inte skulle kunna ske på medellång till lång sikt varken på tillgångs- eller efterfrågesidan.

(32) I den ingående marknadsanalysen övervägde man om kunderna, i händelse av en varaktig höjning av priset på ATH, skulle vidta åtgärder så att de på lång sikt skulle kunna ersätta ATH med andra flamskyddsmedel som tillkommit på senare tid.

(33) Som svar på meddelandet om invändningar hävdade parterna att förekomsten av andra flamskyddsmedel skulle hålla nere priset på ATH. Det kan röra sig om följande: Fosfor, magnesiumdihydroxid, naturligt förekommande MDH (brucit), eller MDH som framställs från havsvatten, nya material såsom MagShield eller Ultracarb, andra oorganiska produkter såsom zinkborat, zinkstannat, zinkhydroxystannat, tennoxid, molybdentrioxid och melamin.

(34) Kommissionen har undersökt marknaden för dessa alternativa material bland tillverkare av LSOH-plastföreningar som använder fin förtätad utfälld ATH som flamskyddsmedel. Deras svar tyder på att ingen övergång till sådana material kommer att ske på lång sikt, inte ens i händelse av en varaktig prishöjning.

(35) En av de största köparna av ATH hävdade att alla de material som anges i skäl 33 är kända och att flera används, i allmänhet som en mindre beståndsdel när deras synergistiska egenskaper tas till vara. Ingen kunde dock ersätta ATH fullständigt, särskilt inte med likvärdig kostnadsbas. Vissa fosforbaserade föreningar är effektiva flamskyddsmedel, men de är för närvarande mer än fem gånger dyrare än utfälld ATH. Vid eld bildas det dessutom sura gaser med fosforsystem, vilket inte kan godtas och inte är fallet med ATH. Material som innehåller fosfor är förbjudna i de flesta kunders krav. All utfälld MDH är tre till fyra gånger dyrare än ATH. En kund använder en liten mängd av detta material för särskilda föreningar i hög temperatur, men priset utesluter användning i flertalet av kundens tillämpningar. När det gäller Magshield och Ultracarb hävdade användarna att båda har stora tekniska nackdelar och att de kan vara adekvata i små mängder enbart för att komplettera formuleringar som är övervägande ATH-baserade. När det gäller oorganiska system sade kunderna att de kan vara användbara, även de som mindre beståndsdelar i synergistiska ATH-baserade formuleringar, men i allmänhet erbjuder de inte några högre nivåer av flamskydd. Under alla omständigheter är kostnaden för dem mycket högre än för ATH. Melamin är en organisk förening som huvudsakligen används i synergistiska kombinationer. En stor nackdel är dock att det friger giftiga gaser i eld, vilket gör att det inte är något perfekt substitut på efterfrågesidan. Enligt en annan kund kan inget av ovanstående material direkt ersätta ATH och därför har de ett begränsat värde när det gäller att hålla ATH-priserna nere. På grund av vad som i allmänhet är deras mycket höga kostnadspremium skulle ATH-priset kunna stiga avsevärt (kanske dubbleras) innan [en användare]* kan betrakta dem som möjliga utbytesmaterial. Men även i så fall måste ett antal tekniska problem lösas, och några av dem är antagligen olösliga. Kommissionen drar därför slutsatsen att ovan nämnda material på lång sikt inte skulle kunna erbjuda tillräcklig konkurrens i händelse av en varaktig höjning av priset på ATH. De kan inte betraktas som alternativ, utan snarare som kompletterande material till ATH.

(36) Parterna hävdade dessutom att mald ATH kan användas i stället för fin utfälld och förtätad ATH. En höjning av priset på ATH skulle leda till att kunderna byter till lägre kvaliteter av utfälld ATH eller till finmald ATH. I detta avseende finns det många malningsanläggningar i Europa som skulle kunna börja mala och sälja ATH som flamskyddsmedel.

(37) Kommissionen har undersökt marknaden för dessa alternativa material bland användare av fin förtätad utfälld ATH. Sammanfattningsvis kan sägas att deras reaktioner var negativa till alternativen ovan. De ansåg i synnerhet att uttalandet att mald ATH kan användas i stället för fin utfälld förtätad ATH var inkorrekt. I allmänhet har malda material, exempelvis ATH, MDH och kalciumkarbonat, flamskyddsegenskaper som liknar dem hos utfällda kvaliteter, men på grund av att deras partikelstorlek är mycket större matchar de inte deras fysiska egenskaper. Exempel på detta är draghållfasthet och ytbehandling. Om detta inte var fallet skulle det inte finnas någon marknad för utfällda produkter, som alltid är flera gånger dyrare än malda produkter. Ett antal tekniskt modifierade utfällda kvaliteter, såsom Alcans ESD-serie, har nyligen införts i syfte att förbättra bearbetningsegenskaperna. Dessa egenskaper förekommer inte i konventionella utfällda, och i ännu mindre grad malda, kvaliteter.

(38) Vad gäller uttalandet om att många malningsanläggningar i Europa skulle kunna börja mala och sälja ATH som ett flamskyddsmedel, var många kunders reaktion också negativ. Kunderna pekade på det faktum att malning av ATH inte är en lågteknologisk verksamhet som vilken "malare" som helst med lätthet kan starta. Från en teknisk synvinkel medför dessutom bristerna hos malda produkter att de inte går att använda för sofistikerade tillämpningar.

(39) Parterna hävdade dessutom att priser på ATH som är högre än under normala konkurrensförhållanden på lång sikt skulle leda till ny ATH-kapacitet på marknaden. Kommissionen anser emellertid att endast begränsat inträde kan förorsakas och att det som sådant inte skulle räcka till för att minska parternas inflytande på marknaden. Möjliga scenarier vid marknadsinträde och deras följder för konkurrensen på ATH-marknaden diskuteras i skälen 40-44.

(40) Enligt dessa parter har den befintliga tillverkaren, dvs. Nabaltec, en tillgänglig kapacitet av utfälld förtätad ATH på 4 till 5 kt. Denna tillverkare skulle föranledas att bjuda ut denna produkt på marknaden i händelse av en höjning av priset på ATH som är större än under normala konkurrensförhållanden. Ett sådant ytterligare tonnage skulle motsvara endast 2,7 % av den nuvarande ATH-marknaden och skulle inte ha någon betydande inverkan på ATH-priset.

(41) Parterna hävdar att Alcoa också skulle kunna reagera på en prishöjning. Alcoa skulle i så fall vara tvunget tillverka materialet till en låg kostnad på sina australiensiska raffinaderier och frakta det till Europa, lagra det i stora lager, behandla det på sin malningsanläggning i Moerdijk i Nederländerna och börja sin distribution därifrån. På detta sätt skulle Alcoa kunna inbringa ytterligare 10 kt ATH till EES, vilket motsvarar 6,5 % av den nuvarande marknaden. ATH definierades som en EES-marknad, just på grund av att import inte är lönsam. Detta gällde även Alcoa. Den möjliga kostnadsfördelen vid import av material från Australien skulle minska på grund av kostnaderna för sådan import (ytterligare investeringar och tid för logistisk hantering av importen, tullförfaranden, transportkostnader, osv.). Konkurrenskraften hos Alcoas import skulle således inte anses som ett hot mot det sammanslagna företagets utövande av marknadsinflytande.

(42) Parterna hävdar också att en varaktig prishöjning även kan komma att föranleda den ungerska producenten Hungalu att gå in på marknaden. Hungalu har nyligen utvecklat en ytterligare kapacitet på 10 kt fin utfälld ATH, vilket motsvarar 6,5 % av den nuvarande marknaden. Parterna anser att denna ytterligare kapacitet skulle kunna bjudas ut till försäljning inom EES. Slutligen hävdar parterna att de företag med malningsanläggningar som för närvarande inte är aktiva när det gäller ATH-försäljning, skulle kunna börja sälja mald ATH inom ett par månader efter en prishöjning.

(43) Kommissionen anser att dessa företag, vars kärnverksamhet inte ligger på ATH-marknaden, knappast skulle kunna bli etablerade ATH-leverantörer. De skulle inte ha kontroll över tillverknings-/leveranskedjan eftersom de skulle vara beroende av tillverkare av ATH av handelskvalitet för sina leveranser. De skulle vara tvungna att skaffa sig tekniskt kunnande och teknik för att omvandla rå ATH till fin utfälld förtätad ATH som kan användas som flamskyddsmedel. Detta skulle antagligen öka deras kostnadsbas och därför undanröja eventuella prisfördelar som de skulle kunna erbjuda jämfort med ett pris hos det sammanslagna företaget som är högre än under normala konkurrensförhållanden. Detta kan också leda till problem vid marknadsinträdet. Köpare av ATH är känsliga när det gäller kvaliteten på det material som de köper. De är själva ansvariga inför sina kunder, och varje gång de byter leverantör eller flamskyddsblandning måste de meddela och få godkännande av sina egna kunder. Det är föga troligt att sådana utsikter för inträde på marknaden skulle kunna avskräcka från en konkurrensbegränsande prishöjning av det sammanslagna företaget.

(44) Även om man antar att alla potentiella leverantörer ovan gick in på marknaden samtidigt och med de högsta kvantiteter som skisseras ovan, skulle detta minska parternas marknadsandelar från [65-75 %]* till cirka [55-65 %]*. Det sammanslagna företaget skulle fortfarande med bred marginal vara den största lokala tillverkaren och leverantören av ATH på marknaden för flamskyddsmedel i Europa. Eftersom dessa kvantiteter skulle vara största möjliga konkurrensmässiga gensvar på en prishöjning, skulle en förlust på [5-15 %]* av marknadsandelarna inte räcka till för att göra en konkurrensbegränsande prishöjning olönsam.

(45) Parterna hävdade att överskottskapacitet av ATH skulle förhindra prishöjningar som är större än under normala konkurrensförhållanden. Köpare av ATH angav emellertid för kommissionen att priserna på ATH i Europa nyligen har stigit och att dessa prishöjningar sålunda motsäger argumentet att priserna hålls nere på grund av överskottskapacitet. Flera kunder hävdade dessutom att de hade haft problem med att uppfylla hela sin efterfrågan på ATH. Detta hade emellertid inte fått dem att söka alternativa källor utanför EES.

(46) Eftersom ATH inte konkurrerar med magnesiumhydroxid eller något annat alternativt fyllmedel i LSOH-föreningar som framställs vid lägre behandlingstemperaturer, skulle ATH-användare gå miste om allt uppvägande marknadsinflytande. De skulle fortfarande vara beroende av EES-baserade ATH-leverantörer för de tillämpningar där ATH är det lämpligaste fyllmedlet. De flesta användarna angav i sina svar på frågorna att de måste godta prishöjningen och, om möjligt, föra den vidare till sina kunder, eftersom ATH inte kan ersättas vid sådan användning. Deras kunder skulle också godta kostnadshöjningen, eftersom de brandsäkerhetskrav som de måste följa skulle vara viktigare än en sådan variation i kostnader.

Slutsats

(47) På grundval av föregående resonemang drar kommissionen slutsatsen att den anmälda åtgärden kommer att leda till att parterna får en dominerande ställning på EES-marknaden för ATH som används som flamskyddsmedel vid tillverkning av LSOH-sampolymerisat-föreningar.

3.1.2 MARKNADEN FÖR VALSADE PRODUKTER

(48) Valsade produkter (FRP) är halvfärdiga aluminiumprodukter som tillverkas i aluminiumvalsverk. De utgör råmaterial vid tillverkning av flera färdiga aluminiumprodukter (från aluminiumplåt för industrin till hushållsfolie). Valsade produkter tillverkas i flera steg, som innefattar varm och kall valsning i varmrespektive kallvalsverk.

(49) Valsade produkter kan indelas i mer än 15 produktkategorier, av vilka en del motsvarar en specifik sluttillämpning, medan andra kan vara produkter med flera ändamål (en stor del av de sistnämnda utgörs av råmaterial som inte är avsett för någon särskild sektor). Vid anläggningarna kan följande kategorier av valsade produkter framställas: vanliga legeringar (1xxx, 3xxx och 5xxx), byggplåt, råmaterial till folie, råmaterial till dryckesburkar, råmaterial till burklock, råmaterial till livsmedelsburkar, högglansig plåt, band för lödning, grovplåt och "mellamplåt" (plåt och grovplåt), litografisk plåt, råmaterial till kylarlameller; övrig tunnplåt (3xxx och 5xxx); karosseriplåt, värmebehandlingsplåt.

(50) Parterna har hävdat att valsade produkter utgör en enda relevant marknad eftersom utbytbarheten på tillgångssidan är hög. I tidigare beslut av kommissionen rörande aluminiumsektorn betraktas valsade produkter som en produktmarknad(7). Kommissionen noterar att dessa beslut rörde aluminiumtillverkare med begränsad verksamhet med avseende på valsade produkter inom EES, och därför förutsatte de anmälda åtgärderna inte någon grundlig analys av denna marknad eftersom de inte ledde till några konkurrensproblem.

(51) Marknadsundersökningen i detta fall har visat att konkurrensvillkoren inte är de samma för alla typer av valsade produkter. För det första varierar graden av utbytbarhet på tillgångssidan från en typ av valsad produkt till en annan. I regel tillverkar aluminiumvalsverken en rad valsade produkter, den så kallade produktmixen. Olika typer av platta valsade produkter säljs till olika priser och deras relativa lönsamhet återspeglas i valsningsmarginalen (dvs. lönsamhetsmarginalen vid valsning av en viss typ av valsad produkt). Varje valsningsmarginal "bidrar" till anläggningens totala lönsamhet. Eftersom en anläggnings slutliga mål är att maximera sin lönsamhet, försöker aluminiumtillverkare att optimera sina anläggningars produktmix genom att producera typer av valsade produkter med högsta marginal, inom ramen för kapaciteten på deras utrustning för valsning och ytbehandling. Alla anläggningar är emellertid inte utrustade för produktion av alla typer av valsade produkter. När det gäller flera specifika typer av valsade produkter, i detta fall litografisk plåt, har endast några få anläggningar i EES kapacitet att producera dem. Dessa typer av valsade produkter är relativt svåra att tillverka och därför krävs det ett stort engagemang av ledningen, disciplin hos personalen och olika driftsförfaranden. De valsningsmarginaler som uppnås vid produktion av dessa typer av valsade produkter kan dessutom vara lägre än i andra, mer standardiserade, typer. Högkvalitetskraven och de relativt små valsningsmarginalerna har avskräckt åtskilliga anläggningar från att upprätta produktionsprocesser som skulle göra det möjligt för dem att innefatta dessa produkter i sin produktmix. Detta är i synnerhet fallet eftersom köparna av sådana typer av valsade produkter kräver att deras leverantörer klarar stränga kvalifikationsprov som kan vara i flera år innan ett långsiktigt handelsförhållande upprättas. Även om argumentet för utbytbarhet på tillgångssidan förefaller relevant för standardkategorier av valsade produkter (standardtunnplåt, plåtar, råmaterial till folie, osv.), stöddes det inte i marknadsundersökningen när det gäller de produkter som omfattas av föreliggande beslut. Valsverk som för närvarande inte bedriver produktion av dessa typer av valsade produkter kan inte börja konkurrera på dessa marknader på ett tidsavpassat och direkt sätt, inte ens vid en varaktig prishöjning med 5-10 %. Därför påverkar förekomsten av många anläggningar på tillgångssidan inte konkurrensvillkoren för de typer av valsade produkter som kan definieras som särskilda produktmarknader.

(52) För det andra påverkas konkurrensvillkoren på dessa särskilda marknader inte av förekomsten av aluminiumverk utanför EES. Parterna har hävdat att den geografiska marknaden för valsade produkter inte begränsas till EES, utan även innefattar de östeuropeiska länderna och Turkiet, samt Ryssland och OSS. I tidigare beslut i aluminiumsektorn har kommissionen definierat marknaderna för platta valsade produkter som EES-omspännande. I detta fall visade undersökningen av denna specifika typ av valsad produkt (litografisk plåt) att konkurrens finns på EES-nivå. Importtullarna varierar från 7,5 till 12 %. Även om vissa länder utanför Europa har tullfritt tillträde till EES-marknaden, dikteras den geografiska marknaden för dessa typer av valsade produkter för kunderna mer av tillverkarnas kvalitet och tekniska garantier och av behovet av "just-in-time"-leveranser och korta ledtider. Transporter över långa avstånd förutsätter en mycket god kontroll över leveranskedja, lager och logistik. Eftersom tillverkare utanför EU och vissa mindre EU-baserade tillverkare lär vara mindre pålitliga med leveranserna krävs det att kunderna har större lager för sina leveranser från östeuropeiska länder och Turkiet, i förhållande till hur snabbt de i genomsnitt säljer sina färdiga produkter, än för sina leveranser från befintliga EU-baserade leverantörer, inbegripet parterna. De större lagren ökar kundernas rörelsekapitalkostnader och därför även deras styckkostnader. Därför har nästan ingen import registrerats i EES från Ryssland, Turkiet eller de östeuropeiska länderna, i synnerhet inte av de två produkttyper som nämns ovan. Av samma anledningar som nämns ovan skulle kunderna i händelse av en varaktig prishöjning med 5-10 % inte köpa från dessa länder i stället. Därför kan anläggningar som ligger där inte anses tillhöra EES-marknaden.

(53) När det gäller de återstående typerna av valsade produkter uppgick importen från Ryssland och OSS 1998 till 0,7 % av EES-konsumtionen, medan importen från de östeuropeiska länderna och Turkiet uppgick till mindre än 5 %. De kategorier av valsade produkter som tillverkas på valsverk i dessa länder är följande: standard 1xxx, 3xxx and 5xxx plåt, byggplåt, råmaterial till folie, plåt och värmebehandling, dvs. sju av minst 15 kategorier av valsade produkter.

(54) Sammanfattningsvis kan det sägas att kommissionen inte godtar argumentet att valsade produkter skulle utgöra en enda produktmarknad eller att den geografiskt skulle omfatta EES, Östeuropa, Ryssland och Turkiet. Det finns minst en typ av valsad produkt som undersöks närmare i detta beslut och som utgör en särskild produktmarknad av geografisk EES-dimension. Det rör sig om litografisk plåt. Den föreslagna koncentrationen kommer att leda till att de samgående parterna och VAW får en duopolistisk dominerande ställning på marknaden för litografisk plåt.

(55) Fusionen kommer emellertid även att leda till en höggradig koncentration på nivån för den övergripande produktionen av valsade produkter i EES. De anmälande parternas valsningskapacitet i EES kommer att ligga på [25 %-35 %]*, och deras kombinerade andel av den faktiska produktionen kommer att ligga på [20 %-30 %]*. De samgående parterna kommer dessutom att ha den största överkapaciteten bland alla tillverkare av valsade produkter i EES [( >30 %)]*. De samgående parterna kommer slutligen att ha det största antal anläggningar (13 av 36) och därför största möjliga produktionssammansättning, och således bästa möjlighet att optimera sin produktmix med avseende på alla typer av valsade produkter. Det står i stark kontrast till de återstående konkurrenternas ställning. VAW, den största konkurrenten till de samgående företagen, kommer att ha en valsningskapacitet på [< 20 %]*), dvs. nästan tre gånger mindre än de samgående företagens kapacitet, och ett kapacitetsutnyttjande på [ >80 %]*. De övriga konkurrenterna ligger ännu längre efter. Deras kapacitet och produktionssiffror är följande: Alcoa (12 %-12 %); Hoogovens (9 %-9 %); Elval (3 %-3 %); Norsk Hydro (3 %-3 %), Gränges (2 %-2 %).

(56) De samgående parternas kombinerade marknadsandelar när det gäller valsade produkter kommer i sig själva att påvisa marknadsinflytandet, i synnerhet med hänsyn till de närmsta konkurrenternas avsevärt lägre marknadsställningar. Om man ovanpå detta lägger koncentrationens inverkan på det samgående företagets största konkurrent VAW kommer den övergripande konkurrenssituationen för tillämpningar av valsade produkter att snedvridas avsevärt. Som framgår av skälen 58-84 beror detta på att det sammanslagna företaget och VAW kommer att dela det största aluminiumvalsverket i världen, Aluforf i Tyskland, som idag är ett samriskföretag inriktat på produktion som Alcan och VAW äger med 50 % vardera.

(57) I syfte att bättre förklara konkurrensbedömningen på dessa marknader behövs det ett antal preliminära överväganden om kopplingarna mellan Alcan och en av dess främsta konkurrenter, VAW.

3.1.2.1 SAMRISKFÖRETAGET NORF MELLAN ALCAN OCH VAW

(58) Aluminium Norf GmbH (Norf) är ett samriskföretag som Alcan och VAW äger med 50 % vardera. Man bildade företaget 1965 för att bygga och driva aluminiumvalsverket i Norf i Tyskland. Det är ett samriskföretag som är inriktat på produktion och verkar på legobasis för båda sina moderbolag.

(59) Vad beträffar bolagsstrukturen i Norf fungerar GmbH som ett samriskföretag. Dess aktiekapital ägs av Alcan och VAW med 50 % vardera. Detta GmbH har äganderätten till fastigheter och utrustning på valsverket, och anställer sin egen arbetskraft. Det drivs av två "Geschäftsführer" (verkställande direktörer), anställda av företaget. Varje moderbolag har rätt att föreslå en av de två Geschäftsführer, men vid valet av var och en krävs båda moderbolagens godkännande. Geschäftsführer ansvarar för den dagliga ledningen av Norf.

(60) GmbH har en styrelse som består av två direktörer utsedda av Alcan, två av VAW och två företrädare för de anställda. Ett aktieägarmöte sammankallas två gånger per år.

(61) Ett partnerskapsföretag (Aluminium Gemeinschaft Norf - BGB) upprättas för att fungera som styrande kommitté. Det består av tre företrädare för Alcan, tre företrädare för VAW samt Geschäftsführer. Vissa viktiga beslut förutsätter BGB:s godkännande ([...])*).

(62) Den rättsliga ramen för samarbetet mellan Norfs två moderbolag är avhängig av ett visst antal överenskommelser. Dessa överenskommelser visar att moderbolagen genom konsensus har kommit överens om allt som har hänt på Norf.

(63) [I denna punkt beskrivs de grundläggande bestämmelser som gäller för samriskföretaget, exempelvis i partnerskapsavtalet och i andra avtal. Sammanfattningsvis kan sägas att de två moderbolagen har gemensam kontroll över Norf. Affärerna sköts gemensamt av båda aktieägarna och ledningen utövas av företrädare för moderbolagen. Den dagliga affärsverksamheten sköts av två företrädare, var och en utsedd av ett moderbolag. Företrädarna fattar enhälliga beslut och följer moderbolagens instruktioner, annars hänskjuts ärendet till aktieägarnas partnerskap. Viktiga beslut förutsätter moderbolagens samtycke. Moderbolagen ger Norf tillgång till deras kunnande och de får använda varandras patent utan kostnad. För ytterligare investeringar måste moderbolagen fatta enhälliga beslut]*.

(64) Norfs produktion sker enligt följande principer: Varje moderbolag har rätt till 50 % av den tillgängliga kapaciteten eller "anläggningstiden". Denna anläggningstid motsvarar den tid som krävs för att producera ett ton valsade standardprodukter. När moderbolagen önskar producera andra typer av valsade produkter (exempelvis råmaterial till dryckesburkar, litografisk plåt, osv.) krävs det vanligtvis mer tid eftersom antalet pass i anläggningen ökar. En "likvärdighetsfaktor" (equivalency factor) motsvarar den extra tid som behövs för att tillverka varje annan typ av valsad produkt jämfört med den valsade standardprodukten. Norfs ledning skickar likvärdighetsfaktorerna per produkt eller typ av valsad produkt som skulle kunna tillverkas på Norf till båda moderbolagen. Varje moderbolag skickar därefter sin prognos i standardton till Norfs ledning. Om moderbolagens prognos inte uppfyller de berättigade 50 % av kapaciteten under månaden måste båda moderbolagen godta avvikelsen. Fasta kostnader delas jämnt mellan moderbolagen. Rörliga kostnader fördelas med hjälp av en "legoavgift" som debiteras i förhållande till användningen av anläggningen.

(65) Norfs ledning informerar moderbolagen om varje moderbolags kapacitetsanvändning, som ackumulerats med avseende på alla typer av valsade produkter, och den ackumulerade viktade "likvärdighetsfaktor" som är tillämplig på varje moderbolags produktion. Moderbolagen informeras även om sin andel av de fasta kostnaderna och om det totala beloppet av de rörliga kostnader som skall uppbäras av varje moderbolag, som ackumulerats med avseende på alla typer av valsade produkter och beräknats i standardton.

(66) Varje moderbolag informerar Norfs ledning om den produktionsprocess som skall användas (exempelvis antal pass). Norfs ledning får inte avslöja denna information för det andra moderbolaget.

(67) Parterna hävdar att Norfs samriskföretag inte är ett klassiskt samriskföretag inriktat på produktion utan en "time sharing"-anläggning. De hävdar därför att Norf inte kommer att begränsa konkurrensen mellan moderbolagen till följd av fusionen. De hävdar vidare att det är uppbyggt på så sätt att informationsflödet mellan moderbolagen minimeras och att konkurrenskänslig information inte skall utväxlas mellan moderbolagen. Enligt parterna kan ett moderbolag därför inte förutse den andra partens konkurrensåtgärder. Moderbolagen utbyter dessutom inte konkurrenskänslig information, men information om moderbolagens egna kundbaser, försäljningspriser, kvantiteter färdiga levererade produkter osv. omfattas inte av samriskverksamheten och ligger därför utom moderbolagens räckhåll. Eftersom den slutliga produktdifferentieringen kan äga rum i ett senare skede för vissa produkter och till och med kan utföras på andra anläggningar utanför Norf (som i fallet med litografisk plåt), kan ett moderbolag inte känna till den exakta produktmixen eller det andra moderbolagets annorlunda kostnadsbas. Parterna hävdar slutligen att det inte är rationellt för moderbolagen att samverka eftersom lönsamheten i Norf-systemet inte delas mellan Alcan och VAW.

(68) Kommissionen anser att graden av ömsesidigt beroende på grund av den gemensamma driften av Norf gör att det inte kan betraktas som en enkel "time sharing"-anläggning. I huvudsak drivs Norf som ett samriskföretag med inriktning på produktion och om Norf undersöks bör man ta hänsyn till samarbetsaspekterna av dess gemensamma drift. Dessa inbegriper den styrande samstämmighetsprincipen mellan moderbolagen, på grundval av de olika överenskommelserna om driften av Norf. Den stora mängden industriellt samarbete som måste uppnås mellan moderbolagen tyder på att graden av moderbolagens integration i Norf går bortom vad som skulle kunna beskrivas som en "time sharing"-anläggning. Norf är det enda valsverket i hela världen som drivs som ett samriskföretag(8). När projektet upprättades ansågs det som relativt riskfyllt eftersom det redan allmänt ansågs att det bara kunde drivas på en adekvat nivå om båda moderbolagen förenade sina resurser. På Norf finns det anläggningar för gemensam produktion och en enda arbetsstyrka som uppfyller båda moderbolagens behov på samma sätt. När det gäller kostnaderna för driften av Norf, [...]*. På Norf finns det en gemensam avdelning som ansvarar för att fastställa produktionssekvenser för båda moderbolagen, vilket innebär att dess tekniska upptäckter är tillgängliga för båda moderbolagen. Enligt ett av moderbolagen, VAW, skulle det inte vara ekonomiskt försvarbart att gemensamt bygga och driva Norf om en viss typ av valsad produkt som tillverkas av ett av moderbolagen skulle tillverkas på ett annat sätt av det andra moderbolaget.

(69) På Norf finns det flera specialiserade produktionsbanor (inbegripet både varm- och kallvalsningsprocesser och maskiner för slutbehandling, såsom skärverk) för de olika typer av valsade produkter som Norf kan tillverka. Specialiseringen av banor beror på de båda moderbolagens gemensamma intresse av att minska sina samkostnader. Därför, [...]*.

(70) De båda moderbolagen har hittills enats om investeringarna i Norf. Beslut om lämplig teknik, till exempel, har man fattat gemensamt. Tekniska specifikationer för investeringar diskuterar man gemensamt och enas om på BGB.

(71) Av ovan nämnda skäl kan slutsatsen dras att samriskföretaget Norf inte är en "time sharing" -anläggning. Kommissionen anser därför att det faktum att de två största EES-tillverkarna av valsade produkter inom en gemensam struktur tillverkar produkter på en marknad där det sammanslagna företaget kommer att få en betydande marknadsställning kan leda till konkurrensproblem. Problemen kommer att uppstå på grund av Norfs rättsliga struktur och det resulterande faktiska samarbetet mellan moderbolagen, på grund av VAW:s stora beroende av Norf och dess kapacitetsbegränsningar på dess andra valsverk, på grund av Alcans rätt att inlägga sitt veto mot de investeringar som VAW föreslår samt på grund av det sammanslagna företagets förmåga att höja VAW:s kostnader och därmed minska dess förmåga att konkurrera. De asymmetriska kapacitetsbegränsningarna, som gynnar det sammanslagna företaget, och det reella hotet mot VAW kommer på det hela taget att skapa en situation där samverkan mellan Norfs moderbolag kommer att vara hållbar på lång sikt. Denna situation analyseras i skälen 72-81.

(72) För det första förutsätter Norfs rättsliga struktur ett ständigt samarbete som bygger på samstämmighet mellan moderbolagen. Om Norf skall kunna fortsätta sin verksamhet på ett effektivt sätt efter fusionen måste moderbolagen enas om flera aspekter av produktionsprocessen. Detta kommer att öka öppenheten och förutsägbarheten i moderbolagens konkurrensstrategier. Exempelvis kommer tekniskt och ekonomiskt samarbete mellan moderbolagen att bli nödvändigt i syfte att [...]*. Inte bara kommer stora investeringar att förutsätta båda moderbolagens samtycke, men även rutinartad verksamhet kommer att skapa möjligheter till samarbete (exempelvis [...]*). I parternas argument om förvaltningen och driften av Norf, i synnerhet med avseende på informationsutbytet, tas ingen hänsyn till skillnaden mellan situationen före och efter en fusion. Frågan är om konkurrenssituationen skulle förändras efter den föreslagna fusionen. I det avseendet kan parterna efteråt hävda att informationsutbytet före fusionen inte hindrade de två moderbolagen Alcan och VAW att konkurrera effektivt med varandra. Förhållandet efter fusionen mellan det sammanslagna företaget och VAW är tvärtom en framtida fråga, som bör bedömas inom ramen för den marknadsstruktur som förväntas råda efter det anmälda förvärvet. Efter fusionen blir Alcan och VAW tvungna att enas om flera aspekter av produktionsprocessen om Norf på ett effektivt sätt skall kunna fortsätta sin verksamhet.

(73) För det andra kommer fusionen att ändra VAW:s incitament att konkurrera. VAW skulle till syvende och sist ha större incitament att anpassa sitt konkurrensbeteende till det sammanslagna företagets i stället för att konkurrera offensivt med det. Detta beror på en kombination av följande två faktorer: VAW:s stora beroende av Norfs produktion och dess kapacitetsbegränsningar, och Alcans rätt att inlägga sitt veto mot expansion eller andra investeringar (det sistnämnda i samband med överkapacitet hos det sammanslagna företaget, som kommer att ha den största underanvända valskapaciteten i EES).

(74) VAW är helt beroende av Norf när det gäller ett antal valsade produkter (råmaterial till dryckesburkar och deras lock, litografisk plåt, band för lödning osv.). Före fusionen var Alcan också beroende av Norf. Efter fusionen kommer den kombinerade enheten emellertid inte längre att vara beroende av Norf, eftersom den andra samgående parten kommer att ha med sig ytterligare varmvalsningskapacitet. Om VAW beslutar sig för att konkurrera offensivt med det sammanslagna företaget för att få fler marknadsandelar måste företaget öka sin valskapacitet. VAW kommer sålunda att behöva sluta ett avtal med det sammanslagna företaget, som kan blockera en sådan investering om det tror att detta kommer att göra det möjligt för VAW att konkurrera med det.

(75) Parterna har hävdat att VAW har tillkännagivit investeringar för att öka sin kapacitet på andra valsverk (Cisterna och Hamburg) och att en sådan ökning skulle minska VAW:s beroende av Norf och ge Norf nödvändig kapacitet att konkurrera med det sammanslagna företaget. Kommissionen instämmer inte i parternas argument. Den planerade kapacitetsökningen rör VAW:s kallvalsverk i dessa fabriker. De förses och kommer även i fortsättningen att förses med varmvalsade förvalsband (råvara) från Norf. De kan inte få leveranser från andra varmvalsverk som tillhör VAW eftersom det finns tekniska skillnader mellan varmvalsprocesserna på Norf och de andra anläggningarna (olika produktdimensioner gör att Norf-systemet är oförenligt med andra verk). Tvärtemot parternas argument kommer därför den planerade expansionen att öka VAW:s beroende av Norfs varmvalsverk.

(76) För det tredje tyder ekonomisk teori på att företagets asymmetriska kapacitetsbegränsningar påverkar graden av samverkan på kort såväl som lång sikt. Detta förstärks genom ett möjligt reellt hot. I detta fall kommer förekomsten av en asymmetrisk kapacitet som gynnar den samgående enheten och förekomsten av faktiska bestraffningsmekanismer, på grund av hur Norf fungerar, att påverka VAW:s incitament att delta i ett priskrig.

(77) Villkoren rörande kapacitetsbegränsningarnas asymmetri kan illustreras med det sammanslagna företagets kapacitetsutnyttjande på [< 70 %]* jämfört med VAW:s, som är [ >85 %]*. Villkoret rörande det reella hotet kan illustreras av asymmetrin i den omfattning i vilken VAW och det sammanslagna företaget är beroende av Norf. Tack vare fusionen kommer det sammanslagna företaget att kunna höja sin konkurrents kostnader, om det sammanslagna företaget och VAW förblir moderbolag för Norfs samriskföretag. På grund av de ytterligare valsverk som det sammanslagna företaget kommer att förvärva från sina fusionsparter kommer det att bli mer flexibelt på tillgångssidan när det gäller att flytta produktion till och från Norf än vad som för närvarande är fallet för Alcan. Det sammanslagna företaget skulle således kunna höja VAW:s kostnader på Norf samtidigt som det omorganiserar sin produktion kring det sammanslagna företagets nya valssystem (det har tillkännagivits att en sådan omorganisering efter fusionen skulle resultera i kostnadsbesparingar på flera hundra miljoner US-dollar). Fördelen med att höja VAW:s kostnader är till syvende och sist att VAW skulle bli tvunget att ta ut högre priser av kunderna, vilket skulle höja efterfrågan på det sammanslagna företagets produktion, och sålunda innebära att det kan höja priserna. Om VAW däremot beslöt att inte höja sina priser skulle företaget få lägre lönsamhet.

(78) Det sammanslagna företaget kan höja VAW:s kostnader och samtidigt omorganisera sin produktmix på Norf på följande sätt: Som nämndes i skälen 58-77 bygger Norfs verksamhet på vanlig optimering av moderbolagens produktmix. Alla förändringar av produktmixen påverkar troligen kostnadssituationen på Norf. Under vissa omständigheter kan förändringen av kostnadsstrukturen vara mer skadlig för ett moderbolag än för det andra. Till exempel, eftersom de kostnader som en partner har grundas på faktisk användning av anläggningen, måste VAW stå för en oproportionerlig andel av kostnaderna för den oanvända kapaciteten, om det sammanslagna företaget beslutar att omdistribuera vissa valsade produkter bort från Norf eller ersätta vissa valsade produkter med andra. Alla förändringar av Norfs produktmix får återverkningar på produktionsprocess och tillhörande utrustning (gjuthus, legeringstyper, skrotningskedja, antal pass, utrustning för slutbehandling osv.). Detta kommer att störa kostnadsfördelningsbalansen, tack vare vilken Norf hittills har kunnat fungera optimalt. I den dagliga driften av Norf kommer dessutom moderbolagen att vara tvungna att samarbeta för att arbetet skall bli effektivt. En minskning av ett moderbolags relativa åtagande kommer att påverka det andra moderbolagets lönsamhet negativt. Med tanke på VAW:s stora beroende av Norf är det mer troligt att en minskning av det sammanslagna företagets åtagande gentemot Norf kommer att höja VAW:s kostnader och påverka dess konkurrenskraft.

(79) [...]*, på grund av hur gjuthuskostnaderna delas på Norf och hur kostnaderna för valsverken fördelas, är det tekniskt möjligt för det sammanslagna företaget att höja VAW:s produktionskostnader på Norf, antingen genom att minska verksamheten på Norf eller genom att ändra sin produktmix på Norf. [...]*. Parterna anser att en strategi som går ut på att höja konkurrenternas kostnader skulle vara sund om minskningen av VAW:s kostnadsbas vore större än det sammanslagna företagets. I så fall skulle en omfördelning av Norfs produktmix inte vara ekonomisk försvarbar, om det ledde till att det sammanslagna företagets andel av Norf inte användes. Enligt parterna skulle detta utgöra en stor alternativkostnad. En ändring av Norfs produktmix eller en omdistribuering av vissa produkter bort från Norf måste sålunda kompenseras genom att Norf hålls aktivt. [...]* effekterna för VAW:s och parternas marginalkostnader till följd av att litografisk plåt och råmaterial till dryckesburkar omfördelas bort från Norf och av att Norf hålls aktivt med andra typer av valsade produkter. Vad beträffar litografisk plåt har parterna uppskattat att båda moderbolagens marginalkostnader kommer att öka och att VAW:s kostnader kommer att öka med [%]* mer än det sammanslagna företagets kostnader. När det gäller andra typer av valsade produkter, i synnerhet av råmaterial till dryckesburkar, kommer ökningen att vara större för VAW, eftersom omfördelningen av den produkten bort från Norf kommer att leda till kostnadsbesparingar för det sammanslagna företaget ([-%]*) och en kostnadsökning för VAW ([+%]*). Den resulterande kostnadsskillnaden till VAW:s nackdel kommer att ligga på cirka [ >5 %]*.

(80) Kommissionen håller inte med parterna om att de merkostnader som VAW får kommer att leda till en avskräckande kostnadshöjning för den sammanslagna enheten. Som framgår av föregående stycke är VAW:s merkostnader större än det sammanslagna företagets i båda de omfördelningsscenarier som parterna har analyserat. Inte heller kan kommissionen godta att VAW:s kostnadsskillnader är för små för att hindra företaget att konkurrera offensivt. Som parterna har hävdat flera gånger är marginalerna i valssektorn mycket små. Små skillnader i kostnadsbasen kan därför få stora följder för en tillverkares konkurrenskraft. VAW kommer därför inte gärna att delta i ett priskrig. Företaget kommer tvärtom att anpassa sitt beteende till det sammanslagna företagets, för att maximera sin lönsamhet vid en viss produktion genom högre priser i stället för större marknadsandelar.

(81) Bortsett från VAW:s nuvarande beroende av Norf kvarstår dessutom det faktum att varje försök av antingen den nya enheten eller av VAW att få större marknadsandelar på bekostnad av den andra, ovillkorligen och omedelbart kommer att påverka nivån på kapacitetsanvändningen/produktmixen på Norf och därmed på båda parternas kostnadsstrukturer. Norfs själva existens påverkar således parternas incitament att konkurrera. Dessutom kommer det faktum att kostnadsbasen för alla de typer av valsade produkter som tillverkas på Norf blir densamma, eller åtminstone snarlik för båda parterna, i sig att minska den priskonkurrens som parterna i praktiken kan utöva mot varandra.

(82) Det sammanslagna företaget och VAW konkurrerar dessutom med varandra på många andra marknader. Utsikterna till hot mot de andra marknaderna till följd av kontakterna med fler marknader kan vara ytterligare en anledning att anpassa det sammanslagna företagets och VAW:s strategier till varandra.

(83) VAW förklarade offentligt vid den muntliga utfrågningen den 31 januari och den 1 februari 2000 hur företaget ser på sin framtida konkurrensställning till följd av fusionen. VAW tror att företaget kommer att stå under ett ständigt hot genom åtgärder som i grunden kommer att påverka dess leveranser från Norf och därmed dess konkurrenskraft. För varje aktivitet kommer VAW att bli tvunget att förutsäga sina samriskparters eventuella reaktioner och sannolikt avstå från de aktiviteter som skulle kunna utlösa en reaktion från det sammanslagna företaget. Detta kommer att minska VAW:s beredskap att konkurrera offensivt.

(84) Därför anser kommissionen att Norfs existens kommer att minska konkurrensen mellan den sammanslagna enheten och VAW. I enlighet med det förfarande som måste iakttas vid översynen av fusionskontrollen intar kommissionen det mest rationella förhållningssättet, som, när det gäller de marknader som analyseras i skälen 85-105, skulle vara en anpassning av det sammanslagna företagets och VAW:s konkurrensstrategier till varandra.

3.1.2.2 LITOGRAFISK PLÅT

Definition av produktmarknaden

(85) Litografisk plåt är en blank valsad produkt med yta av hög kvalitet som används vid tillverkning av fotografiska plåtar och tryckplåtar. Denna särskilda produkt tillverkas vid aluminiumvalsverk varifrån den säljs till fotografiska företag som har utrustning för att ytbehandla den och skära den, och sedan säljs den vidare till slutanvändare, exempelvis sina dotterföretag eller tredje part (andra fotografiska företag och tryckerier för tidningar, tidskrifter osv.).

(86) Det finns ingen utbytbarhet på efterfrågesidan mellan litografisk plåt av aluminium och något annat material, oavsett om det är av metall eller inte. Parterna hävdar emellertid att det finns en hög grad av utbytbarhet på tillgångssidan.

(87) Enligt marknadsundersökningen stämmer inte detta. Det avgörande tekniska kravet på litografisk plåt är att den måste ha en mycket jämn yta som måste avfettas noggrant. På grund av det specifika kunnande och den särskilda maskinkapacitet som behövs för att tillverka denna jämna yta, skulle kunderna inte se alla etablerade aluminiumverk som potentiella leverantörer om priset på litografisk plåt gick upp.

(88) Kunderna kräver att deras leverantörer klarar ett strängt kvalificeringsförfarande innan de börjar köpa från dem. Ett sådant förfarande kan ta upp till två år innan kvalificering sker och det innehåller i allmänhet ett provprogram med flera faser för att man skall kunna fastställa den specificering av slutprodukten som kunden kräver. För fullständigt marknadsinträde måste tillverkarna, utöver certifieringsförfarandet, göra investeringar på mellan 10 och 20 miljoner euro, och de måste ständigt hänga med i kvalitetsutvecklingen. Exemplet med Elval i följande punkter illustrerar hur lång tid det kan ta för ett aluminiumverk att etablera sig på marknaden som en kvalificerad leverantör av litografisk plåt. Eftersom hindren för inträde på denna marknad är mycket stora finns det endast ett begränsat antal verksamma aluminiumtillverkare (Alcan, Alusuisse, VAW och Alcoa, Elval håller på att gå in på marknaden). En prishöjning på 5-10 % skulle inte leda till något tidsavpassat och framgångsrikt inträde av icke befintliga leverantörer eftersom graden av engagemang, kapitalkostnader och tidsfördröjning gör utsikterna för inträdet osäkra. En prishöjning av den storleken som är större än under normala konkurrensförhållanden skulle i stort sett förbli obemött. Kommissionen anser av dessa skäl att litografisk plåt utgör en särskild relevant produktmarknad.

Definition av geografisk marknad

(89) Den geografiska marknaden för litografisk plåt är begränsad till EES. Alla EES-baserade kunder köper litografisk plåt från lokala leverantörer. Ett skäl till att EES-importen är begränsad är tullsatsen på 7,5 %. Ett annat skäl är de långa ledtiderna för importerat material. Transporttiden för lokal inköpt material kanske är en till två dagar, jämfört med två till tre veckor för importerat material. Vid import måste kunderna köpa stora kvantiteter och upprätta och upprätthålla stora lager. Ett ytterligare skäl är osäkerheten vid import. Avlägset belägna leverantörer kan inte erbjuda EES-baserade kunder samma kvalitet på den tekniska servicen efter försäljning. Dessutom kan kvaliteten på litografisk plåt som importeras till EU vara mycket olika. Detta gäller i synnerhet plåtens tjocklek och bredd. Kunderna har gett exempel på olika plåtstorlekar i varje enskild leverans. Detta medför en extra kostnad eller att en produkt går förlorad för kunden. När materialet är större måste det skäras till för att passa i kundens maskiner, vilket leder till produktionsförluster. Om det är för smalt kan man inte göra någonting och produkten måste skickas tillbaka eller går den förlorad (vilket innebär att den säljs vidare till ett lägre pris för användning som valsad standardprodukt).

(90) En kund har importerat mindre kvantiteter från en japansk leverantör. Denna kund är det europeiska dotterbolaget till ett japanskt fotografiskt företag, och på grund av befintliga leveransavtal mellan moderbolag och dess lokala japanska leverantör gick det att avleda en del av den volym som köptes i Japan till Europa. Denna import utgjorde högst 20 % av kundens leveransbehov. Den skedde inom ramen för ett tullsystem för passiv förädling. Detta system går ut på att en begränsad kvantitet av en produkt importeras för att förädlas i gemenskapen och återexporteras som en mervärdesprodukt, dvs. med ett annat tullproduktnummer. Den tull som betalas för importen återbetalas när produkten återexporteras.

(91) När det gäller återstoden uppgick importen 1998 till 2 % av EES-konsumtionen. Parterna hävdar att importen uppgick till cirka 5 % år 1994/95 och att importminskningen berodde på förlorade volymer från Förenta staterna, vilket i sin tur berodde på den dyra US-dollarn. Även om man antar att US-dollarn kommer att gå ned gentemot euron och att importen från Förenta staterna kommer att öka, skulle det inte räcka till för att man skulle kunna dra slutsatsen att marknaden genomgående är större än EES. En sådan import skulle vara avhängig av konjunkturer och valutaförändringar. Den skulle inte vara ett strukturerat fenomen på marknaden eftersom den inte skulle utgöra en stabil eller tillförlitlig leveranskälla. För denna analys kan slutsatsen därför dras att marknaden för litografisk plåt är begränsad till EES.

Konkurrensbedömning

(92) EES-produktionen av litografisk plåt uppgick 1998 till 189 kt. Det sammanslagna företaget stod för [kt]* eller [45 %-55 %]* av EES-produktionen (Alcan stod för [kt]* eller [%]*; och Alusuisse för [kt]* eller [%]*). Endast några få andra konkurrenter tillverkar och levererar litografisk plåt i EES. Dessa innefattar VAW ([35 %-45 %]*), Alcoa ([5 %-15 %]*) och Elval ([< 5 %]*).

(93) Koncentrationen på marknaden för litografisk plåt är betydande. Fusionen kommer att minska antalet leverantörer från fem till fyra. Av dessa är det mest sannolikt att det blir VAW som allvarligt kommer att hota det sammanslagna företagets eventuella utövande av marknadsinflytande. Före fusionen var VAW den största tillverkaren och leverantören av litografisk plåt i EES. Efter fusionen kan kommissionen inte längre betrakta VAW som ett verkligt konkurrenshot mot det sammanslagna företaget. VAW slutbehandlar sin produktion av litografisk plåt på fabrikerna i Grevenbroich och Cisterna, som står för 90 respektive 10 % av VAW:s produktion av litografisk plåt. Dessa fabriker är fullständigt avhängiga av Norf för leveranser av varmvalsade förvalsband för litografisk plåt (se kapitlet om samriskföretaget Norf ovan). Det finns inga alternativa leveranskällor för varmvalsade förvalsband med erforderlig litografisk kvalitet, efterson de enda tillverkarna av sådana band, Alusuisse, Alcan och Alcoa (Inespal), är konkurrenter och därför sannolikt inte kommer att leverera till VAW. Norf är ett samriskföretag som ägs av Alcan och VAW, som vardera har 50 %. I analysen ovan av samriskföretaget Norf anges det varför fusionen kommer att ändra VAW:s incitament att konkurrera med den nya enheten, om de förblev Norfs moderbolag. Det sammanslagna företagets och VAW:s enskilda marknadsegenskaper och de allmänna egenskaperna på marknaden för litografisk plåt tyder på att de två konkurrenternas ekonomiska intressen kan komma att anpassas till varandra till följd av fusionen.

(94) Det sammanslagna företagets marknadsställning och VAW:s marknadsställning är nästan symmetriska ([...]*). Samma sak gäller produktionskostnaderna, eftersom de första produktionsfaserna (varmvalsning) äger rum på Norf, medan de följande enskilda processerna på separata fabriker innefattar samma teknik och således samma produktionskostnader. Det finns ett visst mått av öppenhet i den gemensamma produktionsenheten, och de två parterna kan därför utan svårighet spåra varandras aktiviteter. Detta ökar den förutsägbarhet som krävs för att en konkurrent i tid skall kunna upptäcka vilka åtgärder konkurrenterna kommer att vidta och därför anpassa sitt beteende till konkurrenternas aktiviteter. Denna likhet mellan produktionsprocess och verksamhet i samriskföretaget stärker det ömsesidiga beroendet mellan moderbolagen, vars slutliga mål är att deras företag skall fungera optimalt. Ett avbrott i denna optimala situation skulle effektivt avskräcka båda parter från att konkurrera med varandra direkt.

(95) Litografisk plåt är en förhållandevis enhetlig produkt. När kunnande och teknik väl har inhämtats kan en tillverkare inte göra sina litografiska produkter mycket annorlunda mot dem som konkurrenterna tillverkar. Priset är därför den avgörande faktorn för konkurrensen på denna marknad. Den litografiska marknaden är relativt öppen. Priserna framförhandlas för varje år. Det finns endast några få kunder och både det sammanslagna företaget och VAW levererar till dem. När leverantörerna förhandlar med köparna får de kunskap om konkurrenternas pris eller prisnivå. Köparna försöker sålunda att få olika leverantörer att konkurrera med varandra i syfte att uppnå ett rimligt marknadspris. De bjudande leverantörerna vet därför i regel alltid hur högt marknadspriset är.

(96) Marknaden för litografisk plåt är stillastående. Detta beror på att efterfrågan från offsetbranschen håller på att avta på grund av utvecklingen av nya former av pappersfria media, såsom elektroniska media och Internet. På stillastående marknader är tendensen till parallellt beteende större än på tillväxtmarknader, eftersom det på den sistnämnda finns fler incitament till inträde och större incitament för befintliga aktörer att konkurrera om en ökning av marknadsandelarna. På marknaden för litografisk plåt är konkurrensincitamenten annorlunda, eftersom en konkurrent endast kan öka sin kundbas på en konkurrents bekostnad. Priset är som sagt den relevanta konkurrensfaktorn.

(97) Ovan nämnda marknadsegenskaper bekräftas genom förekomsten av en stark strukturell koppling mellan de två främsta konkurrenterna, dvs. samriskföretaget Norf. Norfs existens kommer på ett påtagligt sätt att ändra båda moderbolagens incitament att konkurrera. VAW kan exempelvis komma att anse det mer lönsamt att följa en höjning av priset på litografisk plåt som initieras av det sammanslagna företaget. I frånvaro av tillräckligt konkurrensgensvar från lokala leverantörer eller från importerat material, skulle en parallel prishöjning leda till en gemensam maximering av lönsamheten. Som förklaras i skälen 58-84 om samriskföretaget Norf medför de två moderbolagens behov av att optimera Norfs produktmix och hålla kostnadsbasen så låg som möjligt att samarbete mellan moderbolagen blir oundvikligt. Alla beslut om framtida investeringar eller ändringar av produktmixen måste fattas gemensamt. Beslut om Norfs produktion kommer alltså att röra båda moderbolagen. Dessutom skulle VAW inte ha något incitament att konkurrera för att stjäla kunder från den andra parten. Som förklarades i punkterna om Norf, måste VAW öka sin kapacitet på Norf för att kunna konkurrera. Det sammanslagna företaget kan komma att blockera sådana investeringar. Det sammanslagna företaget skulle kunna förmå VAW att inte konkurrera offensivt genom det reella hotet. Detta kan uppnås genom att VAW:s kostnader på Norf höjs, så att företaget inte längre kan konkurrera. Parterna har räknat ut att även en enkel omorganisering av det sammanslagna företagets produktmix på Norf kan leda till att VAW:s kostnader blir [%]* högre än det sammanslagna företagets kostnader. Om det sammanslagna företaget och VAW skall kontrollera Norf gemensamt även i fortsättningen kan VAW därför inte ses som en verklig konkurrent som gärna skulle motverka en prishöjning på litografisk plåt som är större än under normala konkurrensförhållanden.

(98) Alcoa är den enda verkliga konkurrenten på marknaden. Dess litografiska produktionskapacitet i EES är emellertid begränsad. Med tanke på att Alcoa bara står för 9 % av marknaden måste företaget, om det vill motverka en prishöjning, antingen omvandla en stor del av sin nuvarande produktmix till litografisk plåt (och ta på sig relevanta alternativkostnader) eller öka sin kapacitet. Kapacitetsökningar genomförs inte bara för att bemöta efterfrågan på en produkt. De förutsätter stora investeringar, de förvaltas som ett system och motiveras av mer övergripande hänsyn än en snabb prishöjning på en produktmarknad, såsom den för litografisk plåt. Om Alcoa inte vill åsamka sig expansionskostnader måste företaget importera material från sina fabriker i Förenta staterna. Transportkostnaderna och tullsatserna skulle emellertid urholka det importerade materialets konkurrenskraft med avseende på pris. Under dessa omständigheter kan Alcoa komma att anse det mer lönsamt att följa prishöjningen och således maximera sin lönsamhet per såld kvantitet.

(99) Elval, slutligen, är den minsta av de befintliga leverantörerna. Elval har försökt att komma in på den litografiska marknaden sedan 1990. Företaget anser inte ens idag att det kan upprätthålla en jämn tillverkning och leverans av kvalitetsmaterial. Elval har tillverkat material på experimentell grundval. Dess första provsändningar på 500 ton gjordes 1993, dvs. tre år efter det att beslutet om inträde på denna marknad hade fattats. Kvalificeringsförfarandet gentemot EES-kunder har ännu inte avslutats och Elval tror att ytterligare investeringar och tid kommer att behövas innan företaget godtas till fullo av kunderna. Elval kan därför inte betraktas som ett konkurrenshot på den litografiska marknaden inom EES.

(100) Exemplet med Elval illustrerar dessutom de stora hindren för inträde på den litografiska marknaden. Utöver de investeringar på 10-20 miljoner euro som krävs för att sätta upp en ytbehandlingslinje, måste de aluminiumverk som inte verkar inom sektom för litografisk plåt göra avsevärda investeringar i tid och resurser för att kvalificera sig gentemot kunderna. På grund av tidsfördröjningen skulle några konkurrenshot från deras sida inte vara meningsfulla på lång tid, kanske inte på mer än fem år.

(101) Hoogovens, en av de största aluminiumtillverkarna och för närvarande medlem i Corus-gruppen (British Steel och Hoogovens), tillverkade förut litografisk plåt men lämnade nyligen marknaden. Hoogovens uppgav att företaget när det inte kunde hålla jämna steg med de ökande kvalitetskrav som kunderna ställde. Inte heller kunde man planera de investeringar på 20 miljoner euro som krävdes för att liksom de främsta konkurrenterna sätta upp ytbehandlingslinjer som var inriktade på tillverkning av denna produkt.

(102) Därför kan man dra slutsatsen att verklig eller potentiell konkurrens troligtvis inte kan minska det inflytande på marknaden som den sammanslagna enheten får till följd av koncentrationen.

(103) Parterna har hävdat att kunderna har avsevärd köpkraft eftersom de är stora bolag inom den fotografiska industrin, som är lika koncentrerad som aluminiumindustrin.

(104) Icke desto mindre visar marknadsundersökningen att kunderna inte nödvändigtvis har uppvägande marknadsinflytande. Marknaden för litografisk plåt är, liksom den fotografiska industrin, mycket koncentrerad. Det finns inget som tyder på att kunderna har köpkraft före fusionen. Efter fusionen kommer koncentrationen av tillverkare av litografisk plåt att öka betydligt. Med hänsyn till Norfs inverkan på det sammanslagna företagets och VAW:s konkurrensbeteende, och Elvals små utsikter till konkurrens, kommer de tillgängliga EES-leverantörerna av litografisk plåt att i stället för fyra bli två, av vilka Alcoa är mycket mindre. Närmandet mellan de tillverkare som var störst och mest effektiva före fusionen förväntas få negativa effekter på den nuvarande balansen med avseende på uppvägande marknadsinflytande. Förlusten av uppvägande marknadsinflytande kommer att förstärkas på grund av svårigheten att byta till alternativa material och den långa tid som potentiella nya aktörer behöver för att upprätta en verksamhet och skaffa kunnande och erkännande. Import från Japan eller Förenta staterna kommer att höja kundernas driftskostnader och påverka deras lönsamhet. Därför kan import inte utgöra ett reellt hot mot lokala leverantörer. Kunderna kommer i stort sett inte att kunna utöva något uppvägande marknadsinflytande efter fusionen.

Slutsats

(105) Av de anledningar som anges i de föregående punkterna anser kommissionen att koncentrationen kommer att leda till att en duopolistisk dominerande ställning skapas för de samgående parterna och VAW på EES-marknaden för litografisk plåt.

3.1.3 FÖRPACKNINGSMARKNADERNA

3.1.3.1 HALVSTYVA FÖRPACKNINGAR

Relevant produktmarknad

(106) Halvstyva aluminiumförpackningar används exempelvis för mat för sällskapsdjur, fryst mat, "take away"-mat, flygplansmat, osv. Halvstyva aluminiumförpackningar finns med beläggning (heldragna formar) eller utan beläggning (veckade formar). Parterna anser att den relevanta marknaden omfattar båda typer av aluminiumförpackningar, samt förpackningar av andra material såsom flerskiktsplast, stål eller påsar. Denna åsikt stöds dock inte av marknadsundersökningen.

Utbytbarhet på efterfrågesidan

(107) Alla de kunder som kontaktats anser att halvstyva heldragna formar utgör en separat produktmarknad från den för veckade förpackningar. Veckade förpackningar kan inte förslutas utan bara stängas med ett lock av aluminium eller metalliserad kartong. Veckade förpackningar används för fryst mat och en rad bak- och cateringprodukter som inte har lång hållbarhet. Livsmedel som inte är torra måste dock förpackas i en steriliserad och försluten förpackning för att säker och hygienisk hållbarhet skall uppnås. Belagt aluminium har den värmebeständighet (129 °C) som krävs för sterilisering. Endast heldragna formar har en förslutningskant på vilken ett lock kan anbringas, vilket ger en hållbarhet på mer än två år. Denna skillnad i egenskaper återspeglas av det avsevärt högre priset för heldragna formar. Prisskillnaden mellan belagda och ej belagda aluminiumförpackningar är 25 %-50 %.

(108) Enligt parterna är förpackningar av flerskiktsplast ett lönsamt alternativ till heldragna aluminiumformar. Hållbarheten vid användning av plastförpackningar är dock bara cirka sex månader - en fjärdedel av den för den steriliserade heldragna aluminiumformen. Detta är en stor nackdel för plastförpackningar i förhållande till aluminiumförpackningar. Mer än 60 % av de belagda halvstyva aluminiumförpackningarna används till förpackningar för mat för sällskapsdjur. 10 %-15 % av dem innehåller steriliserade livsmedel. För mer än 70 % av de heldragna formarna garanteras således en lång hållbarhet, vilket innebär en helt annan leveranskedja. Det är därför inte ovanligt att steriliserade livsmedel anländer till butikshyllan veckor eller till och med månader efter produktion.

(109) Nackdelarna med plastförpackningar är även uppenbara från ett marknadsföringsperspektiv. Parterna hävdar att Mars använder förpackningar av flerskiktsplast för sina produkter i Förenta staterna. Mars använder dock inte denna förpackning i Europa, trots att den är 20 % billigare. Orsaken är att förekomsten av plast inte passar ihop med de märkesvaror som förpackas i aluminiumförpackningar. Parterna pekade på ett schweiziskt företag, Säntis, som sålde en sådan förpackning för mat för sällskapsdjur till Migros, den största återförsäljaren i Schweiz, efter påståenden om att aluminiumförpackningar är mer skadliga för miljön än motsvarande plastförpackningar. Det visade sig dock att förpackningen av flerskiktsplast är svårare att återvinna än aluminiumförpackningen. Migros bytte därför tillbaka till aluminium år 1997, och förpackningen av flerskiktsplast används inte längre.

(110) Ett annat alternativ som föreslås av parterna är stålförpackningar. Hårt stål är mycket tyngre än aluminium, vilket gör att det inte passar enportionsförpackningen för 100 gram. Det används därför mest för flerportionsförpackningar med ett innehåll av 400 gram eller mer. Som en allmän synpunkt när det gäller marknadsföringen påpekar kunderna att aluminium har vissa egenskaper i detta avseende, som inte kan uppnås med stål. Det rör sig om att aluminiumförpackningar är lättare att öppna och att de ser bättre ut, vilket är särskilt viktigt för märkesvaror. Det finns även en halvstyv stålförpackning. Priset på denna förpackning av laminerat halvhårt stål är enligt parterna 15-20 % högre.

(111) Parterna pekar dessutom på att påsen är ett alternativ till heldragna aluminiumformar. Påsar har ett tunt inre aluminiumskikt på 6-9 µm och kan förslutas. För dem garanteras en lika lång hållbarhet som den heldragna formen har. De finns i 100 grams enportionsstorlek. Denna produkt vann nyligen marknadsandelar. Kommissionen understryker dock att denna vinst av marknadsandelar inte skedde på bekostnad av den heldragna formen, utan snarare på bekostnad av bleckplåtburken. Tillväxtprognosen för påsen är enligt en aktör på marknaden 20 % för kommande år, medan aluminiumförpackningen kommer att få en tillväxt på 5 %, och bleckplåtburken kommer att stå stilla eller till och med gå ned. Detta återspeglar det faktum att efterfrågan på enportionsstorleken växer snabbt och att bleckplåt här spelar en mycket liten roll.

(112) Påsarna innehåller dessutom en halvflytande produkt, nämligen bitar i sås, medan de heldragna formarna innehåller en geléartad eller pastejliknande produkt. Geléartade och pastejliknande produkter kan inte förpackas i påsar. En omställning till påsar skulle därför förutsätta att produkten omformulerades. Alla kunder ser därför inte påsar som ett alternativ till heldragna formar. Dessutom skulle en omställning till påsar också förutsätta nya fyllningslinjer och en annonskampanj. En kund har uppskattat att dessa omställningskostnader kan uppgå till så mycket som 10 miljoner euro. Det finns därför bara en begränsad utbytbarhet på efterfrågesidan mellan halvstyva belagda aluminiumförpackningar och påsar.

(113) Parterna hävdade att många livsmedelsprodukter förpackas i både plastförpackningar och halvstyva heldragna formar. Dessa produkter innefattar sylt, marmelad, gräddersättning till kaffe och bredbar ost i enportionsförpackningar. De steriliseras dock inte när de förpackas i aluminium och de har inte samma hållbarhet. Färdiga måltider med flygplansmat förpackas också i heldragna aluminiumformar men den steriliseras inte. För dessa produkter och tillämpningar finns det därför utbytbarhet på efterfrågesidan. Som nämns ovan står dessa tillämpningar för mindre än en tredjedel av efterfrågan på heldragna formar.

(114) Av ovan nämnda skäl förefaller utbytbarheten på efterfrågesidan mellan heldragna aluminiumformar och förpackningar av flerskiktsplast, stålförpackningar och påsar mycket begränsad när det gäller paketering av steriliserade livsmedelsprodukter.

Utbytbarhet på tillgångssidan

(115) Parterna hävdar att det finns en hög grad av utbytbarhet på tillgångssidan mellan tillverkare av veckade förpackningar och tillverkare av heldragna formar. Heldragna formar tillverkas av laminerad aluminiumfolie, som kallas laminerat band. Bandet pressas till en förpackning, som försluts med ett lock. Bandet är en standardförpackningsfolie på vilken ett polypropylenband läggs till i en lamineringsmaskin. Parterna hävdar att kunnandet är begränsat och att inga immaterialrättigheter krävs för produktion av det laminerade bandet. Den enda utrustning som krävs är en laminator för att limma polypropylenbandet på en valsad produkt av aluminium. Enligt parterna ligger kostnaden för en sådan maskin på runt [euro]*.

(116) En tillverkare av veckade förpackningar kan tillverka heldragna formar i samma förpackningspress, om kapacitet finns. En ny förpackningspress med en produktionskapacitet på 100 miljoner förpackningar (5 % av marknaden) kostar mellan 160000 och 350000 euro. För att kunna tillverka heldragna formar måste en tillverkare av veckade förpackningar byta ut verktygsuppsättningen i maskinen. Ett sådant formningsverktyg för heldragna formar kostar enligt marknadsundersökningen upp till 125000 euro. Eftersom kunderna vanligtvis beställer olika former och storlekar krävs det olika verktyg för att efterfrågan skall kunna bemötas. Dessutom behövs det pressar för lock och de kostar runt 150000 euro med verktyg. En tillverkare av veckade förpackningar skulle därför vara tvungen att investera mellan 1 och 2 miljoner euro i nya maskiner. Den sammanlagda investering som behövs för att omvandla aluminiumfolie till laminerat band och för att börja tillverka heldragna formar skulle kunna uppgå till så mycket som 12 miljoner euro. Kommissionen anser därför att veckade förpackningar och heldragna formar tillhör olika marknader.

Slutsats

(117) Av ovan nämnda anledningar drar kommissionen slutsatsen att det finns en separat marknad för förpackningar av halvstyv belagd aluminium (heldragna formar) för paketering av steriliserade produkter, vilket omnämns i kommissionens beslut av den 14 april 1993 i ärendet IV/M.322 - Alcan/Inespal(9).

Relevant geografisk marknad

(118) Parterna anser att halvstyva aluminiumförpackningar kan fraktas i hela Europa till en låg kostnad och att priserna i stort sett är desamma i hela Europa. Därför anser parterna att den relevanta geografiska marknaden utgörs av minst EES. Av marknadsundersökningen framgår det att importen till Europa är marginell och att logistiska aspekter, såsom "just-in-time"-leveranser, är mycket viktiga. Den relevanta geografiska marknaden begränsas därför när det gäller detta beslut till EES.

Konkurrensbedömning

(119) Parternas marknadsandelar när det gäller heldragna formar uppgår till [50 %-60 %]*. Alusuisse skulle stå för [%]* utöver Alcans [%]*. Andra konkurrenter är deSter ([10 %-20 %]*), Alupack ([5 %-15 %]*), Pluspack ([< 10 %]*) och Teich ([< 10 %]*).

>Plats för tabell>

(120) Endast en konkurrent, Teich, är vertikalt integrerad. Teich är en del av Teich/Constantia-gruppen, som har intressen i AMAG, ett varm- och kallvalsverk i Österrike, och som även tillverkar det laminerade bandet. Alla övriga konkurrenter är avhängiga av leveranser av laminerat band från tredje part. Det enda som sådana icke-integrerade tillverkare som Pluspack egentligen gör är, enligt aktörer på marknaden, att stansa ut och pressa aluminium till förpackningar, medan tekniken utarbetas av leverantören av aluminiumfolie och laminerat band. Enligt parterna avgörs [ > 70 %]* av det slutliga priset på en heldragen form av kostnaden för aluminiumfolie och laminering.

(121) Parterna har en mycket stark ställning när det gäller detta material, men de hävdar att det finns många oberoende leverantörer av laminerat band. Bortsett från VAW är emellertid dessa företag, exempelvis Feron och Omial, små företag med liten kapacitet. Parterna hävdar att Feron enkelt skulle kunna höja sin kapacitet med [mellan 2000 och 8000 ton]* genom att öka antalet skift eller ändringar av produktmixen. Detta påstående tillbakavisades dock av Feron. När det gäller Omial, ansåg kunderna att företaget inte tillverkar den höga kvalitet som krävs. I ett brev som parterna har inlämnat efterfrågar till och med Omial tekniskt samarbete med parterna. Dessa företag är dessutom rena bearbetare som måste köpa aluminiumfolie från integrerade företag såsom VAW, eller från de parter som är direkta konkurrenter på marknaden i efterföljande led för det laminerade bandet.

(122) Men i ett fall stod även det integrerade företaget Teich inför allvarliga problem. För några år sedan försköts efterfrågan mot förpackningslock som belades genom strängsprutning. Teich förfogade inte självt över denna strängsprutningskapacitet. Parterna i fusionen vägrade att leverera denna typ av lock till Teich, vilket ledde till en mycket svår situation för Teich.

(123) Enligt parterna är efterfrågesidan mycket koncentrerad. Men även den största köparen av heldragna formar, Mars, står för 25 % av den totala marknaden i motsats till parternas marknadsandelar på [%]*. Ingen enskild kund hos Alcan står för mer än [%]* av dess försäljning, medan den största kunden till Alusuisse står för endast [%]* av dess försäljning. När det gäller marknadsledaren Alcan står de tre största kunderna för [ >50 %]* av dess försäljning och motsvarande siffra för Alusuisse är [ >50 %]*. De främsta kunderna, exempelvis Mars, Nestlé eller Saturn anskaffar mellan 90 och 100 % från de samgående parterna. Det finns således en obalans i förhandligsmakt mellan de samgående parterna och köpare av belagda halvstyva aluminiumförpackningar för mat för sällskapsdjur.

(124) Parterna hävdar att priserna på heldragna formar har gått ned med 10-20 % under de senaste åren. Detta återspeglar dock en marknadssituation där de två ledande företagen konkurrerar. Fusionen kommer att förena de två främsta leverantörerna av heldragna formar, vilka blir sex gånger större än närmsta konkurrent. Även om det verkar stämma att kunderna skulle kunna byta till en annan leverantör inom ett år, blir det svårt att hitta en leverantör som har en reservkapacitet som räcker till för att uppfylla denna efterfrågan. Om ett företag som Mars i händelse av en prishöjning efter fusionen skulle flytta över en stor del av sin efterfrågan till de två mindre leverantörerna av förpackningar för mat för sällskapsdjur, Teich och Alupack, skulle dessa bli tvungna att investera. Alla investeringar i ny kapacitet innebär dock en risk för att parterna kommer att tillämpa en strategi för prisbegränsning så att det skulle bli mer lönsamt för små tillverkare att följa de samgående parterna om de höjer priserna.

(125) En sådan prishöjning skulle kunna överföras till den slutliga kunden av Mars, som är den obestridda marknadsledaren när det gäller mat för sällskapsdjur, med en marknadsandel på nästan 50 % och ingen efter sig på god andraplats. Mars har den största samlingen av märkesvaror. Det finns bara en tillverkare av mat för sällskapsdjur med liknande märkesvaror, men den är mycket mindre, Nestlé. Priset på heldragna formar utgör 30 % av det slutliga försäljningspriset på mat för sällskapsdjur. En höjning med 5 % skulle leda till en höjning med 1,5 % av priset på den slutliga produkten, som Mars utan svårigheter skulle kunna överföra till den slutliga kunden. Andra leverantörer av mat för sällskapsdjur, exempelvis Saturn och Arovit, tillverkar egna varumärken. De skulle med största sannolikhet följa de andra eftersom prisklyftan mellan varumärken och egna märken skulle vara den samma.

Slutsats

(126) På grundval av det som sägs ovan drar kommissionen slutsatsen att den anmälda åtgärden kommer att leda till att en dominerande ställning skapas på EES-marknaden för halvstyva belagda aluminiumförpackningar.

4. ÅTAGANDEN SOM FÖRESLAGITS AV DEN ANMÄLANDE PARTEN

(127) Den 22 februari 2000 erbjöd sig den anmälande parten att göra vissa åtaganden för att undanröja de konkurrensproblem som kommissionen identifierar i sitt meddelande om invändningar av den 14 januari 2000. Åtagandena sammanfattas och utvärderas i följande punkter, som följer samma ordning som för de relevanta marknader på vilka kommissionen meddelade sina invändningar enligt ovan i utvärderingsdelen av detta beslut.

(128) Hela ordalydelsen för åtagandena är bifogad detta beslut, som det är en integrerad del av.

4.1.1.1 ALUMINIUMTRIHYDRAT (ATH)

(129) ATH Business är enligt parterna den ATH-fabrik som Algroup driver i Martinswerk i Tyskland och alla relaterade mänskliga resurser samt materiella och immateriella tillgångar.

(130) Alcan förbinder sig att avyttra ATH Business inom nio månader efter datumet för kommissionens beslut om att koncentrationen är oförenlig med den gemensamma marknaden (nedan kallat beslutsdatumet). Om Alcan inte klarar detta före utgången av den nionde månaden efter beslutsdatumet, kan företaget begära att kommissionen förlänger niomånadersperioden med ytterligare tre månader. Om Alcan inte klarar det före utgången av den nionde månaden eller den tolfte månaden efter beslutsdatumet, allteftersom det faller sig, skall Alcan dessutom ge en förvaltare slutgiltigt mandat att genomföra avyttringen av ATH Business inom tre månader, utan något angivet lägsta pris.

(131) I syfte att förbättra ATH Business lönsamhet för eventuella köpare skall affären inbegripa överlåtelse till köparen av alla de befintliga kontrakt, och alla de kontrakt som slutits mellan datumet för dessa åtaganden (22 februari 2000) och datumet för avyttringen av ATH Business, som förknippas med ATH Business, och tillräcklig försäljnings- och produktionspersonal samt administrativ personal som kan driva ATH Business som ett inarbetat företag.

(132) Alcan skall anses ha uppfyllt åtagandet om företaget senast den nionde, tolfte eller den femtonde månaden, allteftersom det faller sig, har slutit ett bindande kontrakt om försäljning av ATH Business med en köpare som godkänts av kommissionen.

Bedömning

(133) Genom det föreslagna åtagandet förhindrar man att de samgående parternas verksamheter överlappar varandra. Av den marknadsundersökning som kommissionen har utfört framgår det att den föreslagna ATH-fabriken kan anses som bärkraftig. Genom modaliteterna för genomförandet av det föreslagna åtagandet, i synnerhet överlåtelsen av företaget som ett inarbetat företag, bestämmelserna om separat drift och avyttringsperioden, skall det dessutom garanteras att ATH Business inte kommer att lida någon skada under avyttringsperioden och att den effektiva konkurrensen skall återupprättas på ATH-marknaden efter avyttringen. Om dessa villkor uppfylls kommer ursprungsläget före koncentrationen att återupprättas så att koncentrationen, om det föreslagna åtagandet uppfylls, inte kommer att leda till att en dominerande ställning skapas på EES-marknaden för ATH.

4.1.1.2 LITOGRAFISK PLÅT

(134) Litho Business utgörs enligt parterna av den litografiska verksamhet som för närvarande utförs av Algroup på Stars anläggning i Bridgenorth i Förenade kungariket, inbegripet gjuthus, varmvalsverk, alla kallvalsverk och ytbehandlingslinje för litografiska produkter.

(135) Alcan förbinder sig att avyttra Litho Business inom nio månader efter beslutsdatumet. Om Alcan inte klarar detta före utgången av den nionde månaden efter beslutsdatumet, kan företaget begära att kommissionen förlänger niomånadersperioden med ytterligare tre månader. Om Alcan inte klarar det före utgången av den nionde månaden eller den tolfte månaden efter beslutsdatumet, allteftersom det faller sig, skall Alcan dessutom ge en förvaltare slutgiltigt mandat att genomföra avyttringen av Litho Business inom tre månader, utan något angivet lägsta pris.

(136) I syfte att förbättra Litho Business lönsamhet för eventuella köpare skall affären inbegripa överlåtelse till köparen av alla de befintliga kontrakt, och alla de kontrakt som slutits mellan datumet för dessa åtaganden (22 februari 2000) och datumet för avyttringen av Litho Business, som förknippas med Litho Business, och tillräcklig försäljnings- och produktionspersonal samt administrativ personal som kan driva Litho Business som ett inarbetat företag.

(137) Alcan förbinder sig att erbjuda köparen av Litho Business tekniskt stöd så att denne kan fortsätta att använda den befintliga Algroup-teknik som för närvarande används av Litho Business, i tre år efter datumet för avyttringen av Litho Business.

(138) Alcan skall anses ha fullgjort åtagandet om företaget senast den nionde, tolfte eller den femtonde månaden, allteftersom det faller sig, har slutit ett bindande kontrakt om försäljning av Litho Business med en köpare som godkänts av kommissionen.

Bedömning

(139) Genom det föreslagna åtagandet förhindras överlappningen på marknaden för litografisk plåt. De samgående företagens litografiska produktion organiseras för Alcan på Norf-fabriken (bandrullar av varmvalsat band) och på en av Norfs satellitfabriker (ytbehandling), och för Alusuisse på Bridgenorth-fabriken (bandrullar av varmvalsat band och slutbehandling). Parterna föreslår att de skall avyttra varmvalsverket med gjuthus, och alla kallvalsverk på Star. Vid ett av dessa kallvalsverk tillverkas för närvarande främst råmaterial för folie och annat råmaterial för litografisk plåt. Kommissionen bekräftade för utomstående aktörer på marknaden att köparen, om han erbjuds varmvalsverken, kommer att bli en autonom tillverkare och leverantör av litografisk plåt, och att han kommer att kontrollera metallkvaliteten genom hela leveranskedjan. I syfte att göra avyttringspaketet mer attraktivt för eventuella kunder föreslog den anmälande parten dessutom att den skulle avyttra ett kallvalsverk där det för närvarande tillverkas råmaterial till folie. Denna tilläggsåtgärd föreslogs för att dämpa den oro som uttrycktes vid marknadsundersökningen över att man vid det avyttrade varmvalsverket skulle tillverka mer varmvalsade förvalsband än vad som kan tas upp av kallvalsverket för litografisk plåt. Detta skulle kunna motverka en lönsam drift av varmvalsverket, eftersom köparen skulle vara tvungen att hitta någonstans att avsätta denna extra kapacitet. Genom att förvärva kallvalsverket för råmaterial till folie utöver valsverket för litografisk plåt kommer köparen av de avyttrade tillgångarna att kunna kallvalsa överskottsproduktionen från varmvalsverket och sälja råmaterial för folie, som är en valsad produkt av handelskvalitet, på marknaden, och således göra driften av i synnerhet varmvalsverket och i allmänhet Litho Business lönsam. Under dessa omständigheter kommer en varaktig och effektiv konkurrens i sektom för litografisk plåt att återupprättas till följd av det åtagande som den anmälande parten föreslår. Dessutom kommer genomförandet och de åtföljande åtgärderna, i synnerhet överföringen av företaget som ett inarbetat företag, bestämmelserna om åtskillnad, avyttringsperioden och erbjudandet om tekniskt stöd till köparen, att garantera att Litho Business inte kommer att ta skada under avyttringsperioden och att köparen efter avyttringen kan konkurrera effektivt på marknaden för litografisk plåt. Om dessa villkor uppfylls, kommer ursprungsläget före koncentrationen att återupprättas så att koncentrationen, om det föreslagna åtagandet fullgörs, inte kommer att leda till att en dominerande ställning skapas på EES-marknaden för litografisk plåt.

4.1.1.3 HALVSTYVA ALUMINIUMFÖRPACKNINGAR

(140) Alcan förbinder sig att till en tredje part som godkänns av kommissionen sälja stansmaskiner med en sammanlagd årlig kapacitet av minst 3200 ton för tillverkning av halvstyva heldragna formar och tillhörande lock (nedan kallad den överlåtna verksamheten med halvstyva aluminiumförpackningar). Om den tredje part som är köpare begär det skall Alcan dessutom förbinda sig att bevilja en licens på sedvanliga handelsvillkor med avseende på Alcans befintliga teknik (och allt kunnande som förknippas med denna teknik) som används vid laminering av aluminiumfolie för tillverkning av halvstyva förpackningar med jämn yta och tillhörande lock.

(141) Alcan förbinder sig att verkställa överlåtelsen av verksamheten med halvstyva aluminiumförpackningar inom nio månader efter beslutsdatumet till en tredje köpande part som kommissionen godkänner. Om Alcan inte kan verkställa överlåtelsen före utgången av den nionde månaden efter beslutsdatumet, kan företaget begära att kommissionen förlänger niomånadersperioden med ytterligare tre månader. Om Alcan inte kan verkställa avyttringen före utgången av den nionde eller tolfte månaden efter beslutsdatumet, allteftersom det faller sig, skall Alcan ge en förvaltare slutgiltigt mandat att genomföra avyttringen av ATH Business inom tre månader, utan något angivet lägsta pris.

(142) I syfte att förbättra lönsamheten hos den överlåtna verksamheten med halvstyva aluminiumförpackningar för den eventuella köparen, skall affären inbegripa överlåtelse till köparen av alla de kundkontrakt som förknippas med den överlåtna verksamheten med halvstyva aluminiumförpackningar. Överlåtelsen av kundkontrakten skall inbegripa relevanta kundspecifika gjutformar och övrig utrustning förknippade med dessa kontrakt.

(143) Alcan skall erbjuda köparen en klausul om icke-konkurrens och icke-värvning med en varaktighet på tre år (som kan förlängas med ytterligare två år om köparen begär det hos kommissionen). Enligt denna klausul får Alcan eller det samgående företaget inte kontakta eller försöka värva de kunder till den överlåtna verksamheten med halvstyva aluminiumförpackningar som har godtagit tilldelningen av sina kontrakt till köparen, om inte kontrakten har avslutats av köparen.

Bedömning

(144) Genom den föreslagna åtgärden avser man att återinsätta en ny tillverkare och leverantör av halvstyva heldragna aluminiumformar. Åtgärden rör avyttring av en årlig kapacitet som motsvarar konkurrensöverlappningen. Enligt resultaten från marknadsundersökningen skulle verksamheten avyttras som ett inarbetat företag om köparen får tillgång till stansmaskiner, kundkontrakt och relevanta kontraktspecifika gjutformar, annan utrustning samt till Alcans lamineringsteknik. Överlåtelsen av kundkontrakten blir effektiv om den åtföljs av klausuler om icke-konkurrens och icke-värvning. Alcan har uppfyllt alla dessa krav. Om dessa villkor uppfylls kommer en ny konkurrerande enhet att återupprättas på den marknaden så att koncentrationen, om det föreslagna åtagandet fullgörs, inte kommer att leda till att en dominerande ställning skapas på EES-marknaden för halvstyva heldragna formar.

Slutsats om de föreslagna åtagandena

(145) På grundval av bedömningen ovan om de föreslagna åtagandena, drar kommissionen slutsatsen att de är tillräckliga för att undranröja de konkurrensproblem som identifierats på marknaderna för ATH, litografisk plåt och halvstyva heldragna aluminiumformar.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

På villkor att de åtaganden som sammanfattas i skälen 127-145 och som beskrivs i detalj i bilagan uppfyllts full ut, förklaras den koncentration i vilken Alcan Aluminium Limited (Alcan) i