SV Europeiska unionens officiella tidning L 347/608

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) nr 1307/2013

av den 17 december 2013

om regler för direktstöd för jordbrukare inom de stödordningar som ingår i den gemensamma jordbrukspolitiken och om upphävande av rådets förordning (EG) nr 637/2008 och rådets förordning (EG) 73/2009

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 42 och 43.2,

med beaktande av 1979 års anslutningsakt, särskilt punkt 6 i protokoll nr 4 om bomull,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av revisionsrättens yttrande (1),

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2),

med beaktande av Regionkommitténs yttrande (3),

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (4), och

av följande skäl:

(1) I kommissionens meddelande till Europaparlamentet, rådet, Europeiska ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén med titeln Den gemensamma jordbrukspolitiken mot 2020: Att klara framtidens utmaningar i fråga om livsmedel, naturresurser och territoriell balans, anges vilka utmaningar som den gemensamma jordbrukspolitiken kan komma att ställas inför efter 2013 och det fastställs mål och riktlinjer för denna. Mot bakgrund av diskussionerna om det meddelandet bör den gemensamma jordbrukspolitiken reformeras med verkan från och med den 1 januari 2014. Den reformen bör omfatta alla centrala instrument i den gemensamma jordbrukspolitiken, inbegripet rådets förordning (EG) nr 73/2009 (5). Med tanke på reformens omfattning bör förordning (EG) nr 73/2009 upphävas och ersättas med en ny text. Reformen bör också harmonisera och förenkla de relevanta bestämmelserna.

(2) Ett av de centrala målen och ett av de viktigaste kraven för reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken är en minskning av den administrativa bördan. Detta bör man noggrant beakta när man utformar bestämmelserna för systemet för direktstöd.

(3) Denna förordning bör innehålla alla de grundläggande delar som rör utbetalningen av unionsstöd till jordbrukare och fastställa de kriterier och villkor för berättigande till dessa stöd som ofrånkomligen är kopplade till dessa grundläggande delar.

(4) Det är nödvändigt att klargöra att Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 av den (6) och de bestämmelser som antas i enlighet med denna ska gälla för de åtgärder som fastställs i den här förordningen. För att uppnå förenlighet med andra rättsliga instrument som rör den gemensamma jordbrukspolitiken fastställs vissa regler som för närvarande föreskrivs i förordning (EG) nr 73/2009 nu i förordning (EU) nr 1306/2013, särskilt reglerna för att garantera fullgörande av de skyldigheter som föreskrivs genom bestämmelser om direktstöd, inbegripet kontroller och tillämpning av administrativa åtgärder och administrativa sanktioner om skyldigheterna inte fullgörs, reglerna som rör tvärvillkor, t.ex. föreskrivna verksamhetskrav, god jordbrukshävd och goda miljöförhållanden, övervakning och utvärdering av relevanta åtgärder samt reglerna som rör utbetalning av förskott och återvinning av felaktigt utbetalda belopp.

(5) I syfte att komplettera eller ändra vissa icke-väsentliga delar av denna förordning bör befogenheten att anta akter i enlighet med artikel 290 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (EUF-fördraget) delegeras till kommissionen. Det är av särskild betydelse att kommissionen genomför lämpliga samråd under sitt förberedande arbete, inklusive på expertnivå. Kommissionen bör, då den förbereder och utarbetar delegerade akter, se till att relevanta handlingar översänds samtidigt till Europaparlamentet och rådet och att detta sker så snabbt som möjligt och på lämpligt sätt.

(6) Denna förordning bör innehålla en förteckning över de stödordningar för direktstöd som den omfattar. I syfte att ta hänsyn till ny lagstiftning om stödordningar vilken kan antas efter det att denna förordning har trätt i kraft bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på ändringar av den förteckningen.

(7) I syfte att säkerställa rättssäkerheten bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på fastställande av de ramar inom vilka medlemsstaterna måste bestämma vilka kriterier som jordbrukarna ska uppfylla för att fullgöra skyldigheten att hålla jordbruksarealen i ett skick som lämpar sig för bete eller odling och vilken minimiverksamhet som ska bedrivas på arealer som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling, kriterier för att fastställa förekomsten av en övervägande andel gräs och annat örtartat foder samt för att fastställa etablerade lokala sedvänjor vad avser permanent gräsmark och permanent betesmark (nedan kallad permanent gräsmark).

(8) För att säkerställa att de belopp som ska finansiera den gemensamma jordbrukspolitiken är förenliga med de årliga tak som avses i artikel 16.1 i förordning (EU) nr 1306/2013 bör en anpassning av direktstödsnivån under varje enskilt kalenderår ske i enlighet med artikel 25 i den förordningen. Anpassningen av direktstöd bör, för att se till att den bidrar till uppnåendet av målet om en mer välbalanserad fördelning av stödet mellan små och stora stödmottagare, endast tillämpas på stöd över 2 000 EUR som ska beviljas en jordbrukare under det motsvarande kalenderåret. Med beaktande av direktstödsnivåerna i Bulgarien, Kroatien och Rumänien inom ramen för den infasningsmekanism som tillämpas på alla direktstöd som beviljas jordbrukare i dessa medlemsstater bör instrumentet för finansiell disciplin inte tillämpas i Bulgarien och Rumänien förrän från och med den 1 januari 2016 och i Kroatien förrän från och med den 1 januari 2022. I fråga om det instrumentet för finansiell disciplin och vissa andra bestämmelser bör det fastställas särskilda regler med avseende på antingen juridiska personer eller en grupp fysiska eller juridiska personer i de fall där nationell rätt tillerkänner de enskilda medlemmarna rättigheter och skyldigheter som är jämförbara med dem som tillerkänns enskilda jordbrukare med ställning som driftsledare i syfte att stärka jordbruksstrukturen och främja etableringen av de ifrågavarande juridiska personerna eller grupperna.

(9) För att säkerställa ett korrekt genomförande av anpassningen av direktstödet när det gäller finansiell disciplin bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på bestämmelser om den beräkningsgrund för minskningar som medlemsstaterna ska tillämpa på jordbrukarna vid tillämpningen av den finansiella disciplinen.

(10) Erfarenheterna av tillämpningen av de olika stödordningarna för jordbrukare visar att stödet i ett antal fall beviljats fysiska eller juridiska personer vilkas yrkesmässiga verksamhet inte alls eller endast marginellt utgjordes av jordbruksverksamhet. För att se till att stödet riktas bättre bör medlemsstaterna avstå från att bevilja direktstöd till vissa fysiska och juridiska personer om inte dessa personer kan visa att deras jordbruksverksamhet inte är marginell. Medlemsstaterna bör dessutom ha möjlighet att inte bevilja direktstöd till andra fysiska eller juridiska personer vars jordbruksverksamhet är marginell. Medlemsstaterna bör emellertid tillåtas att bevilja direktstöd till mindre deltidsjordbruk, eftersom de jordbrukarna direkt bidrar till landsbygdsområdenas livskraft. Medlemsstaterna bör också avstå från att bevilja direktstöd till fysiska eller juridiska personer vilkas jordbruksarealer huvudsakligen naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling men som inte bedriver en viss minimiverksamhet.

(11) I syfte att garantera skydd av jordbrukarnas rättigheter bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på kriterier för fastställande av i vilka fall en jordbrukares jordbruksareal ska anses vara huvudsakligen en areal som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling, kriterier för särskiljande av intäkter från jordbruksverksamhet respektive annan verksamhet och det direktstödsbelopp som ska vara relevant vid bedömningen av huruvida en verksamhet är marginell samt kriterier som jordbrukare ska uppfylla för att styrka att deras jordbruksverksamhet inte är marginell.

(12) För att undvika den alltför tunga administrativa börda som orsakas av handläggningen av små stödbelopp bör medlemsstaterna i regel avstå från att bevilja direktstöd när beloppet skulle bli lägre än 100 EUR eller när den stödberättigande arealen hos det jordbruksföretag som stödansökan gäller omfattar mindre än en hektar. Eftersom medlemsstaternas jordbruksstrukturer varierar avsevärt och kan skilja sig väsentligt från den genomsnittliga jordbruksstrukturen i unionen bör det dock vara möjligt för medlemsstaterna att tillämpa minimitrösklar som återspeglar deras särskilda situation. På grund av den mycket specifika jordbruksstrukturen i de yttersta randområdena och på de mindre Egeiska öarna bör medlemsstaterna kunna bestämma om en minimitröskel bör tillämpas i dessa regioner. Medlemsstaterna bör dessutom välja att genomföra en av de två typer av minimitrösklar med beaktande av strukturella särdrag inom deras jordbrukssektorer. Eftersom stöd skulle kunna beviljas jordbrukare med så kallade jordbruksföretag utan mark skulle det inte vara verkningsfullt att tillämpa den hektarbaserade tröskeln. Det stödrelaterade minimibeloppet bör därför tillämpas för sådana jordbrukare. För att säkerställa likabehandling för jordbrukare i Bulgarien, Kroatien och Rumänien, vilkas direktstöd omfattas av infasning, bör minimitröskeln i de medlemsstaterna grundas på de slutliga belopp som ska beviljas i slutet av infasningsprocessen.

(13) Fördelningen av direkt inkomststöd mellan jordbrukare kännetecknas av att oproportionerligt stora stödbelopp tilldelas ett ganska litet antal större stödmottagare. På grund av sin möjlighet att utnyttja stordriftsfördelar behöver större stödmottagare inte få lika stort stöd per enhet för att målet om inkomststöd faktiskt ska uppnås. Förmågan att anpassa sig gör det dessutom lättare för större stödmottagare att bedriva verksamhet med lägre stöd per enhet. Medlemsstaterna bör därför minska den del av grundstödet som ska beviljas jordbrukare som överstiger 150 000 EUR med minst 5 %. Medlemsstater får besluta att vid tillämpningen av mekanismen ta hänsyn till intensiteten av avlönad arbetskraft i syfte att undvika snedvridningseffekter för större jordbruksföretag med många anställda. För att en sådan minskning ska bli effektiv bör det inte ges några fördelar till jordbrukare som på ett konstlat sätt skapar förutsättningar för att undgå dess effekter. Intäkterna från minskningarna av stödet till större stödmottagare bör stanna i de medlemsstater där de genererades och bör göras tillgängligt som unionsstöd för åtgäder som finansieras genom Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu).

(14) Det bör fastställas nettotak för varje medlemsstat för att begränsa det stöd som betalas ut till jordbrukarna till följd av tillämpningen av minskningen av stödnivån. För att ta hänsyn till särdragen hos det stöd från den gemensamma jordbrukspolitiken som beviljas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 228/2013 (7) och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 229/2013 (8), samt till det faktum att dessa direktstöd inte omfattas av någon minskning av stödet, bör nettotaket för de berörda medlemsstaterna inte inkludera dessa direktstöd.

(15) För att ta hänsyn till utvecklingen när det gäller de maximala direktstödsbelopp som får beviljas totalt, inklusive de belopp som följer av beslut som ska fattas av medlemsstaterna avseende överföringar mellan första och andra pelarna och tillämpningen av minskningen av och, i förekommande fall, tak för stödet och de belopp som följer av Kroatiens anmälningar om mark som minröjts och som åter utnyttjas för jordbruksverksamhet bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på anpassning av de nationella tak och de nettotak som fastställs i denna förordning.

(16) Det bör anges att de bestämmelser i denna förordning som skulle kunna föranleda medlemsstaterna att vidta åtgärder som kan jämställas med statligt stöd är undantagna från tillämpningen av reglerna för statligt stöd, under förutsättning att bestämmelserna i fråga innehåller lämpliga villkor för stödbeviljande, eller föreskriver att kommissionen ska fastställa sådana villkor, i syfte att förhindra all otillbörlig konkurrensstörning.

(17) För att kunna stärka sin landsbygdsutvecklingspolitik bör medlemsstaterna ges möjlighet att överföra medel från sitt tak för direktstöd till sitt stöd avsett för landsbygdsutveckling. Medlemsstaterna bör även ges möjlighet att överföra medel från sitt stöd avsett för landsbygdsutveckling till sitt tak för direktstöd. För att se till att detta verktyg är effektivt bör medlemsstaterna ges möjlighet att efter det att deras ursprungliga beslut fått verkan se över det från och med ansökningsåret 2018, under förutsättning att varje beslut som bygger på en sådan översyn inte medför någon minskning av de belopp som är avsedda för landsbygdsutveckling.

(18) För att den gemensamma jordbrukspolitikens mål ska kunna uppnås kan stödordningarna komma att behöva anpassas till ändrade omständigheter, om nödvändigt på kort tid. Därför är det nödvändigt att föreskriva en möjlig översyn av stödordningarna, särskilt med hänsyn till den ekonomiska utvecklingen eller budgetläget, med resultatet att stödmottagarna inte kan förutsätta att stödvillkoren förblir oförändrade.

(19) Jordbrukarna i de medlemsstater som anslöt sig till unionen den 1 maj 2004 eller senare fick direktstöd i enlighet med en infasningsmekanism som föreskrivs i deras respektive anslutningsakter. För Bulgarien och Rumänien kommer en sådan mekanism fortfarande att vara i kraft under 2015 och för Kroatien till och med 2021. Dessutom tilläts dessa medlemsstater att bevilja kompletterande nationellt direktstöd. Möjligheten att bevilja sådant stöd bör bibehållas för Kroatien och, som ett komplement till ordningen för grundstöd, för Bulgarien och Rumänien tills de helt har fasats in. När det gäller godkännande av att Kroatien beviljar kompletterande nationellt direktstöd, bör kommissionen ges befogenhet att anta genomförandeakter utan tillämpning av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (9).

(20) I förordning (EG) nr 73/2009, ändrad genom 2011 års anslutningsakt, fastställs en särskild nationell minröjningsreserv för Kroatien, vars uppgift är att under en period på tio år från dess anslutning till unionen årligen finansiera tilldelningen av stödrätter för mark som minröjs och åter tas i bruk för jordbruksändamål. Det är lämpligt att ange regler för fastställandet av de belopp som avdelas för att finansiera stödet till sådan mark inom ramen för de stödordningar som föreskrivs i denna förordning och reglerna för förvaltningen av minröjningsreserven. I syfte att beakta de belopp som följer av Kroatiens anmälningar om mark som minröjts och som åter utnyttjas för jordbruksverksamhet bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på översyn av vissa finansiella bestämmelser som gäller för Kroatien.

(21) För att säkerställa en bättre fördelning av stödet över jordbruksmarken i unionen, inklusive i de medlemsstater som tillämpade det system för enhetlig arealersättning som upprättades i enlighet med förordning (EG) nr 73/2009, bör en ny ordning för grundstöd ersätta det system med samlat gårdsstöd som upprättades i enlighet med rådets förordning (EG) nr 1782/2003 (10) och som fortsatte att gälla inom ramen för förordning (EG) nr 73/2009, som sammanförde förutvarande befintliga stödmekanismer till en samlad ordning med frikopplade direktstöd. Ett sådant steg bör i princip medföra att de stödrätter som erhållits i enlighet med dessa förordningar utgår och att nya sådana tilldelas. Denna tilldelning av nya stödrätter bör generellt grundas på det antal stödberättigande hektar som jordbrukare förfogar över under det första år som ordningen tillämpas. Medlemsstater som för närvarande tillämpar systemet med samlat gårdsstöd på regional basis eller på basis av olika regionala kombinationer bör dock ha möjlighet att behålla sina befintliga stödrätter. För att undvika att en ökning av den stödberättigande arealen i en viss medlemsstat medför en oproportionerlig minskning av direktstödsbeloppet per hektar och därigenom inverkar på den interna konvergensprocessen bör medlemsstaterna tillåtas att vid den första tilldelningen av stödrätter tillämpa vissa begränsningar för att fastställa antalet stödrätter.

(22) Till följd av det successiva införlivandet av olika sektorer i systemet med samlat gårdsstöd och den efterföljande anpassningsperiod som beviljats jordbrukarna har det blivit allt svårare att motivera förekomsten av avsevärda individuella skillnader i stödnivå per hektar med hänvisning till tidigare förhållanden. Därför bör det direkta inkomststödet fördelas mer rättvist mellan medlemsstaterna, genom att kopplingen till tidigare förhållanden minskas och unionsbudgetens övergripande sammanhang beaktas. För att garantera en jämnare fördelning av direktstödet samtidigt som hänsyn tas till de löneskillnader och skillnader i kostnader för insatsvaror som fortfarande finns bör direktstödnivåerna per hektar justeras progressivt. Medlemsstater med direktstöd som ligger under 90 % av unionsgenomsnittet bör minska skillnaden mellan sin nuvarande nivå och denna nivå med en tredjedel varvid alla medlemsstater når miniminivån senast budgetåret 2020. Denna konvergens bör finansieras proportionellt av alla medlemsstater med direktstödsnivåer som ligger över unionens genomsnittsnivå.

(23) Dessutom bör alla stödrätter som aktiveras under 2019 i en medlemsstat eller i en region generellt ha ett enhetligt enhetsvärde. För att undvika drastiska negativa ekonomiska följdverkningar för jordbrukarna bör dock medlemsstaterna tillåtas att ta hänsyn till tidigare faktorer när de beräknar värdet på de stödrätter som jordbrukarna bör ha under 2019 under förutsättning att inga stödrätter under 2019 har ett värde som understiger 60 % av genomsnittet. Medlemsstaterna bör finansiera denna konvergens genom att minska, utifrån objektiva och icke-diskriminerande kriterier som ska fastställas av dem, värdet på stödrätterna som överstiger genomsnittet för 2019. Mot bakgrund av detta får medlemsstaterna för att undvika oacceptabelt drastiska förluster för vissa jordbrukare begränsa denna minskning till 30 % av de berörda stödrätternas ingångsvärde, även om en sådan begränsning inte möjliggör att samtliga stödrätter når 60 % av medelvärdet för 2019. Denna konvergens bör ske i lika stora steg, med undantag för de medlemsstater som väljer alternativet med ett enhetligt enhetsvärde från och med det första år som ordningen tillämpas. Vid konvergensen av de stödrätter som har ett värde som överstiger genomsnittet bör man även beakta de resurser som beräknats vara tillgängliga för stödrätter. För de medlemsstater som behåller sina befintliga stödrätter och som redan har valt successiva konvergensändringar i enlighet med artikel 63.3 i förordning (EG) nr 1782/2003, bör emellertid dessa konvergensändringar genomföras, i tillämpliga fall, och värdet för alla stödrätter anpassas för att ta hänsyn till de resurser som beräknas vara tillgängliga för stödrätter.

(24) Erfarenheterna av tillämpningen av systemet med samlat gårdsstöd har visat att vissa av dess viktigaste delar bör behållas, däribland fastställandet av nationella tak för att säkerställa att den totala stödnivån inte överstiger rådande budgetmässiga begränsningar. Medlemsstaterna bör också ha en nationell reserv även i fortsättningen eller bör tillåtas att inrätta regionala reserver. Sådana nationella eller regionala reserver bör framför allt användas för att underlätta för unga jordbrukare och jordbrukare som etablerar jordbruksverksamhet att delta i ordningen, och det bör vara möjligt att använda dem för att ta hänsyn till vissa andra särskilda situationer. Bestämmelserna om överföring och användning av stödrätter bör behållas.

(25) Erfarenheterna av tillämpningen av förordning (EG) nr 73/2009 visar att medlemsstaterna inte fullt ut utnyttjade de tillgängliga medlen inom ramarna för de nationella tak som angavs i den förordningen. Även om risken för outnyttjade medel blir mindre i den här förordningen i jämförelse med systemet inom ramen för den förordningen bör medlemsstaterna ändå ha möjlighet att dela ut stödrätter till ett högre värde än det belopp som finns tillgängligt för deras ordning för grundstöd, i syfte att främja ett effektivare utnyttjande av medlen. Det bör därför vara tillåtet för medlemsstaterna att, inom vissa gemensamma gränser och utan att överskrida nettotaken för direktstöd, beräkna det nödvändiga belopp som deras tak för grundstöd kan höjas med.

(26) All jordbruksareal i jordbruksföretaget, inklusive arealer som inte hölls i enlighet med god jordbrukshävd den 30 juni 2003 i medlemsstater som anslöt sig till unionen den 1 maj 2004 och som då valde att tillämpa systemet för enhetlig arealersättning, som används för jordbruksverksamhet är generellt berättigande för mottagande av grundstöd. Eftersom annan verksamhet än jordbruksverksamhet kan bidra till en diversifiering av jordbruksföretags inkomster och till landsbygdsområdenas livskraft ska ett jordbruksföretags jordbruksareal som även används för annan verksamhet än jordbruksverksamhet anses vara stödberättigande under förutsättning att den huvudsakligen används för jordbruksverksamhet. Gemensamma kriterier för samtliga medlemsstater bör fastställas för bedömning av sådan huvudsaklig användning. I detta sammanhang får medlemsstaterna i rättssäkerhetens och den rättsliga klarhetens intresse och för att se till att direktstödet riktas bättre, upprätta en förteckning över arealer som huvudsakligen används för annan verksamhet än jordbruksverksamhet och därmed inte är stödberättigande. Dessutom bör det, för att mark som innan kravet på arealuttag avskaffades var stödberättigande för ändamålet att aktivera arealuttagsrättigheter ska fortsätta att vara stödberättigande, föreskrivas att vissa beskogade arealer, inbegripet sådana som beskogats i enlighet med nationella system som uppfyller de relevanta bestämmelserna i rådets förordning (EG) nr 1698/2005 (11) eller Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1305/2013 (12), eller arealer som omfattas av vissa miljöåtaganden är berättigande för mottagande av grundstöd.

(27) För att undvika att en ökning av den stödberättigande arealen i en viss medlemsstat medför en oproportionerlig minskning av direktstödsbeloppet per hektar och därigenom inverkar på den interna konvergensprocessen bör medlemsstaterna tillåtas att tillämpa en nedsättningskoefficient för fastställande av den stödberättigande arealen permanent gräsmark där gräs eller annat örtartat foder traditionellt inte utgör den dominerande växtligheten på betesmarken men ingår i etablerade lokala sedvänjor.

(28) Särskilda åtgärder bör behållas för hampa, för att se till att illegala grödor inte kan gömmas bland grödor som berättigar till grundstöd och därigenom negativt påverka marknaden för hampa. Stöd bör därför även i fortsättningen endast beviljas för arealer som har besåtts med hampsorter som ger vissa garantier med avseende på halten av psykotropa ämnen.

(29) I syfte att säkerställa rättssäkerheten och för att bringa klarhet i specifika situationer som kan uppstå vid tillämpningen av ordningen för grundstöd, bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på regler om stödberättigande och tillträde när det gäller ordningen för grundstöd för jordbrukare vid arv och förtida arv, arv i samband med arrende, ändrad rättslig ställning eller laglig benämning, överföring av stödrätter, sammanslagning eller uppdelning av jordbruksföretaget samt vid en avtalsklausul om rätten att erhålla stödrätter under det första året för tilldelning av stödrätter. Denna delegering av befogenhet bör även omfatta regler om beräkning av stödrätternas värde och antal eller om ändring av värdet på stödrätter i samband med tilldelningen av stödrätter, inbegripet regler om möjligheten till ett provisoriskt värde och antal eller till en provisorisk ökning av stödrätter som tilldelas på grundval av ansökan från jordbrukaren, regler om villkor för fastställande av stödrätternas provisoriska och definitiva värde och antal samt regler för situationer där ett försäljnings- eller arrendeavtal skulle kunna påverka tilldelningen av stödrätter. Delegeringen av befogenhet bör vidare omfatta regler för fastställande och beräkning av värdet på och antalet stödrätter som mottagits från den nationella reserven eller regionala reserverna, regler om ändring av stödrätternas enhetsvärde när det gäller delrättigheter och överföringen av stödrätter utan mark. Delegeringen av befogenhet bör dessutom omfatta kriterier för tilldelningen av stödrätter till jordbrukare som inte erhöll direktstöd under 2013 eller i enlighet med utnyttjandet av den nationella eller regionala reserven, kriterier för tillämpning av begränsningar av antalet stödrätter som ska tilldelas samt kriterier för fastställande av nedsättningskoefficienten för omställning av viss permanent gräsmark till stödberättigande hektar.

(30) I syfte att säkerställa en god förvaltning av stödrätterna bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på regler om anmälans innehåll och villkoren för aktivering av stödrätter.

(31) I syfte att bevara folkhälsan bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på att fastställa regler enligt vilka stöd endast kan beviljas för certifierat utsäde av vissa hampsorter och som fastställer förfarandet för bestämning av hampsorter och verifiering av deras tetrahydrokannabinolhalt.

(32) Med tanke på de betydande administrativa, tekniska och logistiska svårigheter som övergången till ordningen för grundstöd innebär för de medlemsstater som tillämpar systemet för enhetlig arealersättning inom ramen för förordning (EG) nr 73/2009 bör de få tillämpa systemet för enhetlig arealersättning för ändamålet att bevilja grundstödet under en ytterligare övergångsperiod, dock som längst fram till utgången av 2020. Om medlemsstaten beslutar att senast 2018 införa ordningen för grundstöd får den välja att differentiera stödet inom ramen för systemet för enhetlig arealersättning efter nivån på visst stöd som under 2014 beviljats inom ramen för ordningarna för särskilt stöd och separat stöd som föreskrivs i förordning (EG) nr 73/2009 eller, i Cyperns fall, inom ramen förden sektorsspecifika finansieringsramen för nationellt övergångsstöd.

(33) I syfte att garantera skyddet av stödmottagarnas rättigheter och för att bringa klarhet i specifika situationer som kan uppstå vid tillämpningen av systemet för enhetlig arealersättning bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på att fastställa regler om stödberättigande och tillträde för jordbrukare när det gäller systemet för enhetlig arealersättning.

(34) I medlemsstater som tillämpar systemet för enhetlig arealersättning och tilläts att bevilja nationellt övergångsstöd har sådant stöd spelat en viktig roll i fråga om inkomststöd till jordbrukare inom vissa sektorer. Därför bör man, för att undvika en plötslig och avsevärd minskning av stödet från och med 2015 i de sektorer som fram till och med 2014 omfattades av nationellt övergångsstöd, i de medlemsstaterna ge möjlighet att bevilja det stödet som ett komplement till systemet för enhetlig arealersättning. För att säkerställa kontinuiteten mellan stödet och det nationella övergångsstöd som hittills beviljats bör man inskränka villkoren till de som år 2013 gällde för det stödet eller, i Bulgarens och Rumäniens fall, till kompletterande nationellt direktstöd, i enlighet med vad kommissionen godkänt efter en begäran från medlemsstaterna. Man bör också begränsa stödets maximibelopp per sektor i förhållande till beloppen för 2013 för att säkerställa att stödnivåerna stadigt minskar och att de är förenliga med konvergensmekanismen.

(35) Specifika bestämmelser bör fastställas för den första tilldelningen av och för beräkningen av värdet på stödrätter när medlemsstater som har tillämpat systemet för enhetlig arealersättning i enlighet med denna förordning inför ordningen för grundstöd. I syfte att säkerställa en smidig övergång mellan de ordningarna bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på ytterligare bestämmelser om införandet av ordningen för grundstöd i medlemsstater som har tillämpat systemet för enhetlig arealersättning.

(36) Med hänsyn till att det stöd per enhet som utgår till jordbrukare med mindre jordbruksföretag måste vara tillräckligt för att faktiskt uppnå målet om inkomststöd bör medlemsstaterna kunna få möjlighet att omfördela direktstöd mellan jordbrukarna genom att bevilja dem ett extra stöd för de första hektaren.

(37) Ett av den nya gemensamma jordbrukspolitikens syften är att förbättra miljöprestandan genom obligatoriska miljövillkor för direktstödet som kommer att stödja jordbruksmetoder med gynnsam inverkan på klimatet och miljön och som är tillämplig i hela unionen. I detta syfte bör medlemsstaterna använda en del av sitt nationella tak för direktstöd till att utöver grundstödet bevilja ett årligt stöd, varvid hänsyn får tas till intern konvergens i medlemsstaten eller regionen, för obligatoriska metoder som ska följas av jordbrukare, som har som prioritet att möta både klimat- och miljöpolitiska mål. Dessa metoder bör utgöras av enkla, allmänna, icke-avtalsmässiga och årliga åtgärder som går längre än tvärvillkor och är kopplade till jordbruk, t.ex. diversifiering av grödor och bibehållandet av permanent gräsmark, inbegripet traditionella fruktodlingar där fruktträd odlas glest på gräsmark, och inrättandet av arealer med ekologiskt fokus. För att bidra till uppnåendet av målen för miljöanpassning och för att möjliggöra en effektiv förvaltning och kontroll, bör dessa metoder gälla för jordbruksföretagets hela stödberättigande areal. Dessa metoder bör också vara obligatoriska för jordbrukare vilkas jordbruksföretag helt eller delvis är belägna i Natura 2000-områden som omfattas av rådets direktiv 92/43/EEG (13) och av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/147/EG (14) eller i områden som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG (15), i den mån de metoderna är förenliga med dessa direktivs syften.

(38) Med tanke på de erkända miljöfördelarna med ekologiska jordbrukssystem bör jordbrukare, för de enheter i jordbruksföretaget på vilka de uppfyller de villkor som fastställs i rådets förordning (EG) nr 834/2007 (16) dra nytta av miljövillkor för direktstödet utan att de behöver uppfylla några ytterligare skyldigheter,.

(39) Vid underlåtelse att beakta miljövillkor för direktstödet bör det utdömas sanktioner i enlighet med förordning (EU) nr 1306/2013.

(40) För att ta hänsyn till mångfalden jordbrukssystem och de olikartade miljösituationerna runtom i unionen är det motiverat att, utöver de tre miljöanpassningsåtgärder som fastställs i denna förordning, erkänna metoder som omfattas av åtgärder för miljö- och klimatvänligt jordbruk eller certifieringssystem, liknar miljöanpassning och har en lika stor eller större gynnsam inverkan på klimatet och miljön. Av skäl som hänför sig till rättslig klarhet bör dessa metoder anges i en bilaga till denna förordning. Medlemsstaterna bör besluta huruvida de ska ge jordbrukare möjlighet att använda sig av likvärdiga metoder och de miljöanpassningsmetoder som fastställs i denna förordning för att ålägga jordbrukaren att använda sig av de metoder som är bäst lämpade att säkerställa målen för åtgärden, och de bör anmäla sina beslut till kommissionen. Av rättssäkerhetsskäl bör kommissionen bedöma huruvida de metoder som omfattas av de anmälda motsvarande åtgärderna omfattas av bilagan. Om kommissionen bedömer att så inte är fallet, bör den underrätta medlemsstaterna om detta genom en genomförandeakt utan tillämpning av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011. För att möjliggöra en mindre komplicerad tillämpning av begreppet motsvarighet och för att kontroller ska kunna göras bör bestämmelser fastställas i fråga om motsvarande åtgärders geografiska utsträckning, med hänsyn tagen till särdragen hos åtgärder för miljö- och klimatvänligt jordbruk och hos certifieringssystem. I syfte att se till att likvärdiga metoder tillämpas korrekt och att dubbelfinansiering undviks bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på tillägg av metoder i förteckningen över likvärdiga metoder, fastställande av villkor för de nationella eller regionala certifieringssystemen och, vid behov, fastställande av närmare bestämmelser om beräkning av därmed sammanhängande belopp.

(41) Skyldigheterna som rör diversifiering av grödor bör tillämpas på ett sätt som tar hänsyn till svårigheten för mindre jordbruksföretag att diversifiera, samtidigt som de fortsätter att göra framsteg mot ökade miljövinster, i synnerhet bättre markkvalitet. Undantag bör medges för jordbruksföretag som redan uppfyller målen om diversifiering av grödor genom att de i avsevärd utsträckning är täckta av gräsmark eller av mark i träda, för specialiserade jordbruk med årlig rotation mellan skiftena eller för jordbruksföretag som på grund av sitt geografiska läge skulle ha orimliga svårigheter att införa en tredje gröda. I syfte att säkerställa att skyldigheterna när det gäller åtgärden för diversifiering av grödor tillämpas på ett proportionerligt och icke-diskriminerande sätt och leder till ett ökat skydd av miljön bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på erkännande av ytterligare släkten och arter och fastställande av regler för tillämpningen av den exakta beräkningen av andelen olika grödor.

(42) För miljövinsterna för permanent gräsmark, i synnerhet koldioxidbindning, bör bestämmelser fastställas om bibehållande av permanent gräsmark. Detta skydd bör bestå i ett förbud mot plöjning och omställning av de miljömässigt känsligaste områdena inom de Natura 2000-områden som omfattas av direktiven 92/43/EEG och 2009/147/EG och i en mer generell skyddsmekanism, baserad på andelen permanent gräsmark, mot omställning till annan användning. Medlemsstaterna bör ges befogenhet att avgränsa ytterligare miljömässigt känsliga områden som inte omfattas av de direktiven. De bör också välja den territoriella nivå som andelen ska tillämpas på. I syfte att säkerställa ett effektivt skydd av permanent gräsmark bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på fastställande av ramen för medlemsstaternas avgränsande av permanent gräsmark som inte omfattas av direktiven 92/43/EEG eller 2009/147/EG.

(43) I syfte att säkerställa att andelen permanent gräsmark av den totala jordbruksarealen fastställs och bibehålls korrekt bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på fastställande av närmare metoder för att fastställa den andelen, närmare regler om bibehållande av permanent gräsmark och den tidsperiod inom vilken enskilda jordbrukare är skyldiga att ställa om mark.

(44) Arealer med ekologiskt fokus bör inrättas, särskilt för att bevara och öka jordbruksföretagens biologiska mångfald. Arealer med ekologiskt fokus bör därför bestå av arealer med direkt inverkan på den biologiska mångfalden, t.ex. mark i träda, landskapselement, terrasser, buffertzoner, beskogade arealer och trädjordbruksområden, eller indirekt inverkan på den biologiska mångfalden beroende på minskad användning av insatsvaror inom jordbruksföretaget, t.ex. arealer som täcks av fånggrödor och vinterväxttäcke. Vid tillämpningen av skyldigheterna i samband med arealer med ekologiskt fokus bör man undvika att ålägga mindre jordbruksföretag oproportionella administrativa bördor i förhållande till de ökade miljövinsterna. Undantag bör medges för jordbruksföretag som redan uppfyller målen om arealer med ekologiskt fokus genom att de i avsevärd utsträckning är täckta av gräsmark eller av mark i träda. Undantag bör även medges, i huvudsakligen skogstäckta medlemsstater, för jordbrukare som bedriver jordbruksverksamhet i områden med naturliga begränsningar i vissa huvudsakligen skogstäckta områden där det finns en betydande risk för att mark överges. I syfte att erhålla sammanhängande arealer med ekologiskt fokus som är gynnsammare för miljön bör man dessutom föreskriva en möjlighet för medlemsstater och jordbruksföretag att genomföra skyldigheten på regional nivå eller gemensamt. Av förenklingsskäl bör medlemsstater kunna välja att standardisera mätningen av arealerna med ekologiskt fokus.

(45) I syfte att säkerställa att arealer med ekologiskt fokus upprättas ändamålsenligt och konsekvent, med beaktande av medlemsstaternas särdrag, bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på fastställande av ytterligare kriterier för att beteckna arealer som arealer med ekologiskt fokus, erkännande av andra typer av arealer med ekologiskt fokus, fastställande av omräknings- och vägningsfaktorer för vissa typer av arealer med ekologiskt fokus, fastställande av bestämmelser för medlemsstaternas genomförande av en del av arealen med ekologiskt fokus på regional nivå, fastställande av bestämmelser för att närliggande jordbruksföretag genom gemensamt genomförande ska kunna fullgöra skyldigheten att hålla sig med arealer med ekologiskt fokus, fastställande av ramen för de av medlemsstaterna fastställda kriterierna för att anses ligga nära varandra samt fastställande av metoderna för att fastställa förhållandet skog kontra jordbruksareal. När kommissionen lägger till andra typer av arealer med ekologiskt fokus bör den se till att de syftar till att förbättra jordbruksföretagets allmänna miljöprestanda, särskilt vad gäller den biologiska mångfalden, förbättrad mark- och vattenkvalitet, bevarandet av landskapet samt uppfyllande av målen när det gäller begränsning av och anpassning till klimatförändringar.

(46) I syfte att främja en hållbar utveckling för jordbruket i områden med särskilda naturliga begränsningar bör medlemsstaterna, i de fall där de beslutar om det, kunna använda en del av sina tak för direktstöd till att utöver grundstödet bevilja ett årligt arealbaserat stöd till alla jordbrukare som bedriver verksamhet i samtliga eller vissa av de områdena. Detta stöd bör inte ersätta det stöd som ges inom ramen för landsbygdsprogram och bör inte beviljas jordbrukare i områden som utsågs i enlighet med förordning (EU) nr 1698/2005 men som inte har utsetts i enlighet med förordning (EU) nr 1305/2013

(47) Unga jordbrukares etablering och utveckling av ny ekonomisk verksamhet inom jordbrukssektorn innebär en ekonomisk utmaning och är en aspekt som bör beaktas vid fördelning och riktande av direktstöd. Denna utveckling är väsentlig för unionens jordbrukssektors konkurrenskraft och av detta skäl bör ett inkomststöd till unga jordbrukare som etablerar jordbruksverksamhet inrättas för att göra det lättare för unga jordbrukare att starta sin verksamhet och efter starten genomföra en strukturanpassning i sina jordbruksföretag. Medlemsstaterna bör för det ändamålet använda en del av sina nationella tak för direktstöd till att utöver grundstödet bevilja årliga stöd till unga jordbrukare. Medlemsstaterna bör kunna besluta om en metod för beräkning av det stödet, och om den metoden innebär en skyldighet att fastställa en gräns för det stöd en enskild jordbrukare kan få ska en sådan gräns fastställas under iakttagande av de allmänna principerna i unionsrätten. Detta stöd bör betalas ut under en period på högst fem år, eftersom det endast bör täcka den inledande perioden för affärsverksamheten och inte bli ett driftsstöd. Det bör vara tillgängligt för unga jordbrukare som etablerar jordbruksverksamhet och som är högst 40 år det år som den första ansökan inom ramen förordningen för grundstöd eller systemet för enhetlig arealersättning lämnas in.

(48) I syfte att garantera skydd av stödmottagarnas rättigheter och för att undvika diskriminering dem emellan bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på fastställande av villkoren för när en juridisk person kan anses vara berättigad till stöd till unga jordbrukare.

(49) Medlemsstaterna bör tillåtas att använda en del av sina nationella tak för direktstöd till att bevilja kopplat stöd i vissa sektorer eller regioner, i tydligt avgränsade fall. De resurser som kan användas till kopplat stöd bör begränsas till en lämplig nivå, men man bör tillåta att sådant stöd beviljas i medlemsstater i vissa sektorer eller regioner i dessa som befinner sig i särskilda situationer där vissa typer av jordbruk eller vissa jordbrukssektorer är särskilt viktiga av ekonomiska, miljömässiga och/eller sociala skäl. Det bör vara tillåtet för medlemsstaterna att använda upp till 8 % av sitt nationella tak till detta stöd, eller 13 % i det fall deras nivå för kopplat stöd överstiger 5 % under minst ett av åren under perioden 2010–2014, eller om de tillämpar systemet för enhetlig arealersättning, till och med den 31 december 2014. För att bevara djuruppfödningssektorns proteinbaserade självförsörjning bör de medlemsstater som beslutar att använda minst 2 % av sina nationella tak till att stödja produktion av proteingrödor dessutom få höja dessa procentsatser med upp till två procentenheter. I vederbörligen motiverade fall där vissa känsliga behov påvisas i en sektor eller region bör medlemsstaterna efter kommissionens godkännande tillåtas att använda mer än 13 % av sitt nationella tak. Som ett alternativ till dessa procentsatser får medlemsstaterna välja att använda upp till 3 miljoner EUR per år till finansiering av det kopplade stödet. Kopplat stöd bör endast beviljas i den utsträckning som är nödvändig för att skapa ett incitament till att behålla aktuella produktionsnivåer i de berörda sektorerna eller regionerna. Det stödet bör också vara tillgängligt för jordbrukare som den 31 december 2013 innehar särskilda stödrätter tilldelade enligt förordning (EG) nr 1782/2003 och förordning (EG) nr 73/2009 och som inte har stödberättigande hektar för aktivering av stödrätter. När det gäller godkännande av frivilligt kopplat stöd som överstiger 13 % av det årliga nationella tak som fastställs per medlemsstat bör kommissionen vidare ha befogenhet att anta genomförandeakter utan tillämpning av förordning (EU) nr 182/2011.

(50) I syfte att säkerställa ett ändamålsenligt och målinriktat utnyttjande av unionens medel och undvika dubbelfinansiering genom andra liknande stödinstrument, bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på fastställande av villkoren för beviljande av frivilligt kopplat stöd och regler om stödets förenlighet med andra unionsåtgärder samt om kumulering av stöd.

(51) En del av stödet till bomullssektorn i enlighet med förordning (EG) nr 73/2009 fortsatte att vara kopplat till bomullsodling genom ett grödspecifikt stöd per stödberättigande hektar i syfte att försäkra sig mot varje risk för produktionsstörning i bomullsproducerande regioner, med hänsyn tagen till alla relevanta faktorer. Denna situation bör bibehållas i enlighet med målen i protokoll nr 4 om bomull, fogat till 1979 års anslutningsakt.

(52) I syfte att säkerställa en ändamålsenlig tillämpning och förvaltning av det grödspecifika stödet för bomull bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på fastställande av regler och villkor som ska gälla för tillståndsgivning för mark och sorter vid tillämpning av det grödspecifika stödet för bomull, bestämmelser om villkoren för att bevilja det stödet, regler för stödberättigande och jordbruksmetoder, kriterier för godkännande av branschorganisationer, producenters skyldigheter och regler för en situation där de godkända branschorganisationerna inte uppfyller dessa kriterier.

(53) I kapitel 2 i rådets förordning (EG) nr 637/2008 (17) föreskrivs att varje bomullsodlande medlemsstat vart fjärde år och första gången senast den 1 januari 2009 ska förelägga kommissionen antingen ett förslag till ett fyraårigt omstruktureringsprogram eller senast den 31 december 2009 ett enda förslag till ändrat åttaårigt omstruktureringsprogram. Erfarenheten har visat att omstruktureringen av bomullssektorn skulle vara mer betjänt av andra åtgärder, däribland dem inom ramen för programplaneringen för landsbygdsutveckling som finansieras i enlighet med förordning (EU) nr 1305/2013. Sådana åtgärder skulle även möjliggöra bättre samordning med åtgärder i andra sektorer. De förvärvade rättigheterna och berättigade förväntningarna hos företag som redan omfattas av omstruktureringsprogram bör emellertid respekteras. Därför bör de pågående programmen på fyra eller åtta år få fortsätta hela perioden ut utan någon möjlighet till förlängning. De medel som finns tillgängliga från fyraårsprogrammen skulle sedan kunna införlivas i de tillgängliga unionsmedlen för åtgärder inom ramen för landsbygdsutveckling från och med 2014. Med tanke på programperioden skulle de medel som finns tillgängliga efter det att åttaårsprogrammen avslutats inte vara användbara inom landsbygdsprogrammen under 2018 och skulle därför göra mer nytta om de överfördes till stödordningar inom ramen för denna förordning, såsom redan fastställs i förordning (EG) nr 637/2008. Förordning (EG) nr 637/2008 kommer därför att ha blivit obsolet från och med den 1 januari 2014 eller den 1 januari 2018 vad gäller medlemsstater som har fyraåriga respektive åttaåriga program och bör därför upphöra att gälla.

(54) Medlemsstater bör få inrätta en enkel och särskild ordning för småbrukare så att de administrativa kostnaderna i samband med förvaltning och kontroll av direktstöd kan minskas. I detta syfte bör medlemsstaterna få inrätta antingen ett stöd i form av en klumpsumma som ersätter alla direktstöd eller ett stöd som baseras på det belopp som ska betalas till jordbrukarna varje år. Det bör införas bestämmelser som förenklar formaliteterna genom att bland annat minska skyldigheterna för småbrukare, till exempel i samband med ansökan om stöd, jordbruksmetoder med gynnsam inverkan på klimatet och miljön, tvärvillkor och kontroller enligt förordning (EU) nr 1306/2013, utan att uppnåendet av reformens övergripande syften äventyras, med tanke på att den unionslagstiftning som avses i bilaga II till förordning (EU) nr 1306/2013 är tillämplig på småbrukare. Målet för ordningen bör vara att stödja den redan existerande jordbruksstrukturen för småbruk i unionen utan att motverka utvecklingen mot mer konkurrenskraftiga strukturer. Av detta skäl bör tillträdet till ordningen i princip begränsas till redan existerande jordbruksföretag. Det bör inte vara obligatoriskt för jordbrukarna att omfattas av ordningen. För att ytterligare stärka ordningens effekter i form av förenkling bör medlemsstaterna dock få ansluta vissa jordbrukare till ordningen automatiskt, med möjlighet för dem att välja att lämna den.

(55) I syfte att säkerställa rättssäkerheten bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på att fastställa villkor för deltagande i stödordningen för småbrukare om den deltagande jordbrukarens situation ändras.

(56) För enkelhetens skull och för att ta hänsyn till de yttersta randområdenas särskilda läge bör direktstöden i dessa regioner hanteras inom de stödprogram som upprättas genom förordning (EU) nr 228/2013. Därav följer att bestämmelser i den här förordningen som rör ordningen för grundstöd och relaterade stöd samt kopplade stöd och ordningen för småbrukare inte bör tillämpas på de regionerna.

(57) För tillämpning av denna förordning samt för övervakning, analys och förvaltning av direktstöd krävs anmälningar från medlemsstaterna. I syfte att säkerställa en korrekt tillämpning av de regler som anges i denna förordning och för att göra sådana anmälningar snabba, effektiva, korrekta, kostnadseffektiva och förenliga med skyddet av personuppgifter bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på att fastställa de åtgärder som krävs med avseende på de anmälningar till kommissionen som ska göras av medlemsstaterna eller i syfte att kontrollera, övervaka, utvärdera och granska direktstöd och fullgöra skyldigheter som anges i internationella överenskommelser, däribland anmälningskrav enligt dessa överenskommelser samt med avseende på ytterligare regler om vilken typ av information som ska anmälas, om de uppgiftskategorier som ska behandlas och längsta tillåtna lagringsperiod och om rätten till åtkomst till informationen och informationssystemen samt villkoren för offentliggörande av informationen.

(58) Personuppgifter som insamlas för tillämpningen av direktstöd bör behandlas på ett sätt som är förenligt med det ändamålet. De bör även avidentifieras, aggregeras vid behandling i övervaknings- eller utvärderingssyfte och skyddas i överensstämmelse med unionsrätten rörande skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter, särskilt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG (18) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (19). De registrerade bör underrättas om sådan behandling och om sina rättigheter vad gäller uppgiftsskydd.

(59) Europeiska datatillsynsmannen har hörts och avgav ett yttrande den 14 december 2011 (20).

(60) I syfte att säkerställa en smidig övergång från de system som föreskrivs i förordning (EG) nr 73/2009 till dem som fastställs i den här förordningen bör befogenheten att anta vissa akter delegeras till kommissionen med avseende på att fastställa de åtgärder som är nödvändiga för att skydda jordbrukarnas förvärvade rättigheter och berättigade förväntningar.

(61) För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning och undvika illojal konkurrens eller diskriminering mellan jordbrukare, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter när det gäller att fastställa det belopp som ska ingå i den särskilda nationella minröjningsreserven för Kroatien, att fastställa det årliga nationella taket för systemet med grundstöd, att anta regler om ansökningar om tilldelning av stödrätter, att anta bestämmelser som rör återföring av stödrätter som inte aktiverats till den nationella reserven, att fastställa närmare bestämmelser om anmälan av överföring av stödrätter till de nationella myndigheterna och tidsfristerna för sådan anmälan, att fastställa det årliga nationella taket för systemet för enhetlig arealersättning, att anta regler om ansökningar om tilldelning av stödrätter som inlämnats under det år för tilldelning av stödrätter när medlemsstaterna går över till ordningen för grundstöd, att fastställa årliga tak för omfördelningsstödet. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med förordning (EU) nr 182/2011.

(62) För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning och undvika illojal konkurrens eller diskriminering mellan jordbrukare, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter när det gäller att anta närmare bestämmelser om förfarandet, inklusive tidsfrister, för medlemsstaternas anmälningar och kommissionens bedömning av likvärdiga metoder, att anta vissa gränser inom vilka skyldigheten att bibehålla permanent gräsmark anses vara fullgjord, att fastställa det årliga taket för stöd vid tillämpning av jordbruksmetoder med gynnsam inverkan på klimatet och miljön, att fastställa det årliga taket för stödet till områden med naturliga begränsningar och att fastställa det årliga taket för stödet till unga jordbrukare. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med förordning (EU) nr 182/2011.

(63) För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning och undvika illojal konkurrens eller diskriminering mellan jordbrukare, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter när det gäller att att fastställa de årliga taken för det frivilligt kopplade stödet, att anta regler om förfarandet för bedömning och godkännande av beslut inom ramen för det frivilligt kopplade stödet, att anta regler om det förfarande för godkännande och de anmälningar till producenterna som är kopplat till tillståndsgivningen för mark och sorter i samband med det grödspecifika stödet för bomull, att fastställa regler för beräkningen av minskningen av beloppet för grödspecifikt stöd för bomull, att anta regler som rör allmänna anmälningskrav och anmälningsmetoder samt att anta nödvändiga och motiverade åtgärder för att lösa specifika problem i nödsituationer. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med förordning (EU) nr 182/2011.

(64) I syfte att lösa akuta problem i en eller flera medlemsstater och samtidigt säkerställa kontinuitet i systemet för direktstöd, bör kommissionen anta genomförandeakter med omedelbar verkan om det, i vederbörligen motiverade fall, föreligger exceptionella omständigheter som påverkar beviljandet av stöd och äventyrar det effektiva genomförandet av utbetalningarna inom ramen för de stödordningar som förtecknas i denna förordning.

(65) Eftersom målen för denna förordning inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av de enskilda medlemsstaterna utan snarare, på grund av kopplingarna mellan denna förordning och de andra instrumenten för den gemensamma jordbrukspolitiken, skillnaderna mellan olika landsbygdsområden och medlemsstaternas begränsade finansiella resurser i den utvidgade unionen, kan uppnås bättre på unionsnivå, genom den garanterade fleråriga unionsfinansieringen och genom fokusering på tydligt identifierade prioriteringar, kan unionen anta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget). I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

(66) Eftersom förordning (EG) nr 73/2009 kommer att fortsätta att gälla under 2014, bör den här förordningen generellt gälla från och med den 1 januari 2015. Bestämmelserna i den här förordningen om flexibilitet mellan pelare ger emellertid medlemsstaterna möjlighet att fatta beslut och anmäla dem till kommissionen senast den 31 december 2013. Dessutom kräver vissa bestämmelser i den här förordningen att åtgärder vidtas under 2014. De bestämmelserna bör därför tillämpas från och med förordningens ikraftträdande.

(67) På grund av tvingande skäl till skyndsamhet när det gäller att förbereda ett smidigt genomförande av de åtgärder som planeras, bör denna förordning träda i kraft samma dag som den offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I

TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER

Artikel 1

Tillämpningsområde

I denna förordning fastställs följande:

a) Gemensamma regler om stöd som beviljas direkt till jordbrukare inom ramen för de stödordningar som förtecknas i bilaga I (nedan kallat direktstöd).

b) Särskilda regler rörande följande: i) Ett grundstöd för jordbrukare (nedan kallat ordningen för grundstöd) och en förenklad övergångsordning (nedan kallad systemet för enhetlig arealersättning). ii) Ett frivilligt nationellt övergångsstöd till jordbrukare. iii) Ett frivilligt omfördelningsstöd. iv) Ett stöd till jordbrukare som tillämpar jordbruksmetoder med gynnsam inverkan på klimatet och miljön. v) Ett frivilligt stöd till jordbrukare i områden med naturliga begränsningar. vi) Ett stöd till unga jordbrukare som etablerar jordbruksverksamhet. vii) Ett system med frivilligt kopplat stöd. viii) Ett grödspecifikt stöd för bomull. ix) En frivillig förenklad ordning för småbrukare. x) Ramar inom vilka Bulgarien, Kroatien och Rumänien får komplettera direktstöden.

Artikel 2

Ändring av bilaga I

För att säkerställa rättssäkerheten ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 70 med avseende på ändring av förteckningen över stödordningar i bilaga I i den utsträckning det är nödvändigt för att ta hänsyn till de nya lagstiftningsakter om stödordningar som kan antas efter det att denna förordning har antagits.

Artikel 3

Tillämpning på de yttersta randområdena och de mindre Egeiska öarna

Artikel 11 ska inte tillämpas på de regioner i unionen som avses i artikel 349 i EUF-fördraget (nedan kallade de yttersta randområdena) eller på de direktstöd som beviljas på de mindre Egeiska öarna i enlighet med förordning (EU) nr 229/2013.

Avdelningarna III, IV och V i den här förordningen ska inte tillämpas på de yttersta randområdena.

Artikel 4

Definitioner och därtill hörande bestämmelser

1. I denna förordning gäller följande definitioner:

a) jordbrukare: en fysisk eller juridisk person eller en grupp av fysiska eller juridiska personer, oavsett gruppens eller dess medlemmars rättsliga ställning enligt nationell lagstiftning, vars jordbruksföretag ligger inom det territoriella tillämpningsområdet för fördragen enligt artikel 52 i EU-fördraget jämförd med artiklarna 349 och 355 i EUF-fördraget och som bedriver jordbruksverksamhet,

b) jordbruksföretag: samtliga enheter som används för jordbruksverksamhet och drivs av en jordbrukare och som är belägna i en och samma medlemsstat,

c) jordbruksverksamhet:

i) att producera, föda upp eller odla jordbruksprodukter, inbegripet skörd, mjölkning, djuruppfödning och djurhållning för animalieproduktion, eller

ii) att hålla en jordbruksareal i ett skick som gör den lämplig för bete eller odling utan några särskilda förberedande åtgärder utöver sedvanliga jordbruksmetoder och jordbruksmaskiner, på grundval av kriterier som ska fastställas av medlemsstaterna på grundval av en ram som fastställts av kommissionen, eller

iii) att på jordbruksarealer som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling bedriva en minimiverksamhet som definieras av medlemsstaterna,

d) jordbruksprodukter: produkter, med undantag av fiskeriprodukter, förtecknade i bilaga I till fördragen, samt bomull,

e) jordbruksareal: den totala areal som upptas av åkermark, permanent gräsmark och permanent betesmark eller permanenta grödor,

f) åkermark: mark som utnyttjas för vegetabilieproduktion eller areal som är tillgänglig för vegetabilieproduktion men som ligger i träda, inbegripet areal uttagen i enlighet med artiklarna 22, 23 och 24 i förordning (EG) nr 1257/1999, artikel 39 i förordning (EG) nr 1698/2005 och artikel 28 i förordning (EU) nr 1305/2013, oavsett om marken används för växthusproduktion eller produktion under annat fast eller rörligt skydd,

g) permanenta grödor: grödor som inte ingår i växtföljden, utom permanent gräsmark och permanent betesmark, och som odlas i fem år eller mer och ger upprepade skördar, inbegripet plantskolor, samt skottskog med kort omloppstid,

h) permanent gräsmark och permanent betesmark (nedan gemensamt kallade permanent gräsmark) : mark som utnyttjas till att odla gräs eller annat örtartat foder naturligt (självsådd) eller genom odling (insådd) och som inte har ingått i växtföljden på jordbruksföretaget under fem år eller mer; andra arter, t.ex. buskar och/eller träd, som kan betas får ingå, under förutsättning att den övervägande andelen utgörs av gräs och annat örtartat foder; samt, när medlemsstaterna så beslutar, mark som kan betas, där enligt etablerade lokala sedvänjor gräs och annat örtartat foder traditionellt inte utgör den dominerande växtligheten på betesmarken,

i) gräs eller annat örtartat foder: alla örtartade växter som är vanliga i naturlig betesmark eller brukar ingå i fröblandningar för betes- eller ängsmark i medlemsstaten, oavsett om marken används för betesdjur eller inte,

j) plantskolor: arealer med unga vedartade växter som odlas utomhus för senare utplantering, nämligen

— plantskolor för vinstockar och grundstammar,

— plantskolor för fruktträd och bär,

— plantskolor för prydnadsväxter,

— kommersiella plantskolor för skogsträd, utom sådana som odlas för jordbruksföretagets eget behov på skogsmark,

— plantskolor för träd och buskar för utplantering i trädgårdar, parker, utmed gator och vattendrag (t.ex. häckplantor, rosenbuskar och andra prydnadsbuskar, prydnadsbarrträd), i samtliga fall inbegripet grundstammar och unga plantor,

k) skottskog med kort omloppstid: arealer som har planterats med trädarter enligt KN-nummer 0602 90 41, vilka ska definieras av medlemsstaterna, och som består av vedartade, fleråriga skogsgrödor, vars rotskott eller stubbskott lämnats kvar i marken efter skörd, med nya skott som växer upp följande säsong och med ett maximalt avverkningsintervall som ska fastställas av medlemsstaterna,

l) försäljning: försäljning eller annan definitiv överföring av äganderätten till mark eller stödrätter, vilket inte innefattar försäljning av mark som överförs till offentliga myndigheter eller för användning av allmänintresse, där överföringen sker i annat syfte än för jordbruk.

m) arrende: avtal om hyresförhållande eller liknande tillfällig transaktion,

n) överlåtelse: arrende, försäljning, faktiskt eller förtida arv av mark eller stödrätter, eller någon annan form av definitiv överlåtelse av mark eller stödrätter; det omfattar inte återföring av stödrätter när ett arrende löper ut.

2. Medlemsstaterna ska

a) fastställa kriterier som jordbrukarna ska uppfylla för att fullgöra skyldigheten att hålla en jordbruksareal i ett skick som lämpar sig för bete eller odling i enlighet med punkt 1 c ii,

b) när det är tillämpligt i en medlemsstat, fastställa den minimiverksamhet som ska bedrivas på jordbruksarealer som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling, i enlighet med punkt 1 c iii,

c) fastställa de trädarter som uppfyller kraven för skottskog med kort omloppstid och det maximala avverkningsintervallet för de trädarterna i enlighet med punkt 1 k.

Medlemsstaterna får besluta att mark som kan betas, där enligt etablerade lokala sedvänjor gräs och annat örtartat foder traditionellt inte utgör den dominerande växtligheten på betesmarken, ska anses utgöra permanent gräsmark i enlighet med punkt 1 h.

3. För att garantera rättssäkerheten ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 70 med avseende på fastställande av

a) de ramar inom vilka medlemsstaterna ska fastställa vilka kriterier som jordbrukarna ska uppfylla för att fullgöra skyldigheten att hålla en jordbruksareal i ett sådant skick som lämpar sig för bete eller odling som avses i punkt 1 c ii,

b) de ramar inom vilka medlemsstaterna ska definiera den minimiverksamhet som ska bedrivas på jordbruksarealer som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling, i enlighet med punkt 1 c iii,

c) kriterierna för att bestämma om den övervägande andelen utgörs av gräs och annat örtartat foder samt kriterier för att avgöra vad som utgör de etablerade lokala sedvänjor som avses i punkt 1 h.

AVDELNING II

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER OM DIREKTSTÖD

KAPITEL 1

Gemensamma regler för direktstöd

Artikel 5

Allmänna bestämmelser för den gemensamma jordbrukspolitiken

Förordning (EU) nr 1306/2013 och de bestämmelser som antas i enlighet därmed ska vara tillämpliga på de ordningar som föreskrivs i den här förordningen.

Artikel 6

Nationella tak

1. För varje medlemsstat och för varje år ska det nationella taket, som innefattar det sammanlagda värdet av alla tilldelade stödrätter, av den nationella reserven eller de regionala reserverna och av de tak som fastställs i enlighet med artiklarna 42, 47, 49, 51 och 53, vara det som fastställs i bilaga II.

I de fall där en medlemsstat använder sig av det alternativ som föreskrivs i artikel 22.2 får det nationella tak som anges i bilaga II för den medlemsstaten för respektive år överskridas med det belopp som beräknats i enlighet med det stycket.

2. Genom undantag från punkt 1 ska det nationella taket, som innefattar de tak som fastställts i enlighet med artiklarna 36, 42, 47, 49, 51 och 53, för varje medlemsstat som tillämpar systemet för enhetlig arealersättning och för varje år vara det som fastställs i bilaga II.

3. Kommissionen ska ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 70 med avseende på anpassning av de nationella tak som fastställs i bilaga II, för att ta hänsyn till utvecklingen av de totala maximibeloppen för de direktstöd som får beviljas, inklusive till följd av beslut som fattas av medlemsstaterna i enlighet med artikel 14 och till följd av tillämpningen av artikel 20.2.

Artikel 7

Nettotak

1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 8 ska det totala direktstödsbelopp som i enlighet med avdelningarna III, IV och V får beviljas i en medlemsstat för ett kalenderår, efter tillämpning av artikel 11, inte överstiga det motsvarande tak som fastställs i bilaga III.

Om det totala direktstödsbelopp som ska beviljas i en medlemsstat överstiger det tak som anges i bilaga III ska den medlemsstaten göra en linjär minskning av alla direktstöd utom de direktstöd som beviljas i enlighet med förordning (EU) nr 228/2013 och förordning (EU) nr 229/2013.

2. För varje medlemsstat och för varje kalenderår ska det beräknade resultatet av den minskning av stöd som avses i artikel 11 (vilken avspeglas i skillnaden mellan det nationella tak som fastställs i bilaga II, till vilket adderas det tillgängliga beloppet i enlighet med artikel 58, och det nettotak som anges i bilaga III) göras tillgängligt som unionsstöd för åtgärder inom landsbygdsprogram som finansieras av Europeiska jordbruksfonden för landsbygdsutveckling (Ejflu) som fastställs i förordning (EU) nr 1305/2013.

3. För att ta hänsyn till utvecklingen av de totala maximibeloppen för de direktstöd som får beviljas, inklusive till följd av beslut som fattas av medlemsstaterna i enlighet med artikel 14, ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 70 med avseende på anpassning av de tak som fastställs i bilaga III.

Artikel 8

Finansiell disciplin

1. Den justeringsgrad som fastställts i enlighet med artikel 26 i förordning (EU) nr 1306/2013 ska endast tillämpas på direktstöd som under det motsvarande kalenderåret ska beviljas en jordbrukare och som överstiger 2 000 EUR.

2. Till följd av det gradvisa införandet av direktstöd enligt artikel 16 ska punkt 1 i den här artikeln gälla för Bulgarien och Rumänien från och med den 1 januari 2016.

Till följd av det gradvisa införandet av direktstöd enligt artikel 17 ska punkt 1 i den här artikeln gälla för Kroatien från och med den 1 januari 2022.

3. För att säkerställa ett korrekt genomförande av anpassningen av direktstödet när det gäller finansiell disciplin ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 70 med avseende på fastställande av bestämmelser om den beräkningsgrund för minskningar som medlemsstaterna ska tillämpa på jordbrukarna i enlighet med punkt 1 i den här artikeln.

4. I fråga om juridiska personer eller en grupp fysiska eller juridiska personer får medlemsstaterna tillämpa den justeringsgrad som avses i punkt 1 på medlemmarna i dessa juridiska personer eller grupper i de fall där nationell lagstiftning föreskriver att de enskilda medlemmarna kan ta på sig rättigheter och skyldigheter som är jämförbara med de som tillerkänns enskilda jordbrukare med ställning som driftsledare, i synnerhet vad gäller deras ekonomiska, sociala och skattemässiga situation, under förutsättning att de har bidragit till att stärka de berörda juridiska personernas eller gruppernas jordbruksstruktur.

Artikel 9

Aktiva jordbrukare

1. Direktstöd ska inte beviljas fysiska eller juridiska personer, eller grupper av fysiska eller juridiska personer, vars jordbruksarealer huvudsakligen utgörs av arealer som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling och som inte bedriver den minimiverksamhet som definieras av medlemsstaterna i enlighet med artikel 4.2 b på dessa arealer.

2. Inget direktstöd ska beviljas fysiska eller juridiska personer eller grupper av fysiska eller juridiska personer som driver flygplatser, tillhandahåller järnvägstjänster eller driver vattenverk, fastighetsföretag eller permanenta sport- och rekreationsanläggningar.

I tillämpliga fall får medlemsstaterna, på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier, besluta att lägga till andra liknande företag eller verksamheter som inte är jordbruksföretag och jordbruksverksamheter till de företag och verksamheter som förtecknas i första stycket och får därefter dra tillbaka sådana tillägg.

En sådan person eller grupp av personer som omfattas av första eller andra stycket ska emellertid betraktas som aktiv jordbrukare om de lägger fram kontrollerbara bevis, i den form som krävs av medlemsstaterna, för något av följande:

a) Att det årliga direktstödsbeloppet uppgår till minst 5 % av deras totala intäkter från annan verksamhet än jordbruksverksamhet under det senaste räkenskapsår för vilket sådana uppgifter föreligger.

b) Att deras jordbruksverksamhet inte är obetydlig.

c) Att det huvudsakliga målet med deras verksamhet eller företag är att utöva jordbruksverksamhet.

3. Utöver punkterna 1 och 2 får medlemsstaterna, på grundval av objektiva och icke-diskriminerande kriterier, besluta att inget direktstöd ska beviljas fysiska eller juridiska personer eller grupper av fysiska eller juridiska personer

a) vars jordbruksverksamhet endast utgör en obetydlig del av deras samlade ekonomiska verksamhet och/eller

b) vars huvudsakliga mål med verksamheten eller företaget inte är att utöva jordbruksverksamhet.

4. Punkterna 2 och 3 ska inte gälla för jordbrukare som för det föregående året endast tagit emot direktstöd som inte överstiger ett visst belopp. Detta belopp ska fastställas av medlemsstaterna på grundval av objektiva kriterier som nationella eller regionala särdrag och ska inte vara högre än 5 000 EUR.

5. Kommissionen ska, för att garantera skyddet av jordbrukarnas rättigheter, ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 70 med avseende på fastställande av

a) kriterier för fastställande av de fall där en jordbrukares jordbruksareal ska anses huvudsakligen utgöras av en areal som naturligt hålls i ett skick som lämpar sig för bete eller odling,

b) kriterier för särskiljande av intäkter från jordbruksverksamhet respektive annan verksamhet,

c) kriterier för fastställande av de direktstödsbelopp som avses i punkterna 2 och 4, särskilt beträffande direktstöd under första året för tilldelning av stödrätter om stödrätternas värde ännu inte har fastställts definitivt, samt beträffande direktstöd för nya jordbrukare,

d) kriterier som jordbrukare ska uppfylla för att vid tillämpning av punkterna 2 och 3 bevisa att deras jordbruksverksamhet inte är obetydlig och att deras huvudsakliga mål med verksamheten eller företaget är att utöva jordbruksverksamhet.

6. Medlemsstaterna ska till kommissionen senast den 1 augusti 2014 anmäla beslut som avses i punkterna 2, 3 eller 4 och, i händelse av ändringar av dessa, inom två veckor från den dag ettbeslut att ändra fattades.

Artikel 10

Minimikrav för erhållande av direktstöd

1. Medlemsstaterna ska besluta i vilket av följande fall direktstöd inte ska beviljas till en jordbrukare:

a) När det totala direktstödsbelopp som begärts eller som ska beviljas innan artikel 63 i förordning (EU) nr 1306/2013 har tillämpats under ett visst kalenderår understiger 100 EUR.

b) När jordbruksföretagets stödberättigande areal för vilken direktstöd begärts eller ska beviljas innan artikel 63 i förordning (EU) nr 1306/2013 har tillämpats är mindre än en hektar.

2. För att ta hänsyn till strukturerna i sina jordbruksekonomier får medlemsstaterna anpassa de trösklar som fastställs i punkt 1 a och b inom de gränser som anges i bilaga IV.

3. Om en medlemsstat har valt att tillämpa en arealtröskel enligt punkt 1 b ska den ändå tillämpa punkt 1 a på de jordbrukare som mottar det djurrelaterade kopplade stöd som avses i avdelning IV och som innehar färre hektar än arealtröskeln.

4. De berörda medlemsstaterna får besluta att inte tillämpa punkt 1 på de yttersta randområdena och de mindre Egeiska öarna.

5. I Bulgarien och Rumänien ska det belopp som begärts eller ska beviljas och som avses i punkt 1 a för år 2015 beräknas på grundval av det relevanta belopp som anges i del A i bilaga V.

I Kroatien ska det belopp som begärts eller ska beviljas och som avses i punkt 1 a för åren 2015–2021 beräknas på grundval av det belopp som anges i del A i bilaga VI.

Artikel 11

Minskning av stöden

1. Medlemsstaterna ska minska det direktstödsbelopp som ska beviljas en jordbrukare i enlighet med avdelning III kapitel 1 under ett visst kalenderår med minst 5 % av den del av beloppet som överstiger 150 000 EUR.

2. Innan medlemsstaterna tillämpar punkt 1 får de dra av de löner som har koppling till jordbruksverksamhet och som faktiskt betalats och redovisats av jordbrukaren under det föregående kalenderåret, inbegripet skatter och sociala avgifter relaterade till anställning, från det direktstöd som ska beviljas jordbrukaren enligt avdelning III kapitel 1 under ett visst kalenderår. I de fall där inga uppgifter finns tillgängliga om de löner som verkligen betalats och redovisats av jordbrukaren under det föregående kalenderåret ska de senaste tillgängliga uppgifterna användas.

3. När en medlemsstat beslutar att bevilja jordbrukare ett omfördelningsstöd i enlighet med avdelning III kapitel 2 och att använda mer än 5 % av det årliga nationella tak som anges i bilaga II för det ändamålet, får den besluta att inte tillämpa denna artikel.

När en medlemsstat beslutar att bevilja jordbrukare ett omfördelningsstöd i enlighet med avtelning III kapitel 2 och tillämpningen av de högsta gränser som anges i artikel 41.4 förhindrar den från att använda mer än 5 % av det årliga nationella tak som anges i bilaga II för det ändamålet, får den medlemsstaten besluta att inte tillämpa denna artikel.

4. Inga förmåner som består i att undgå minskningar av stödet ska beviljas jordbrukare för vilka det har fastställts att de på ett konstlat sätt, efter den 18 oktober 2011, har skapat förutsättningar för att undgå verkningarna av denna artikel.

5. I fråga om juridiska personer eller en grupp fysiska eller juridiska personer får medlemsstaterna tillämpa den minskning som avses i punkt 1 på medlemmarna i dessa juridiska personer eller grupper i de fall där nationell lagstiftning föreskriver att de enskilda medlemmarna kan ta på sig rättigheter och skyldigheter som är jämförbara med de som tillerkänns enskilda jordbrukare med ställning som driftsledare, i synnerhet vad gäller deras ekonomiska, sociala och skattemässiga situation, under förutsättning att de har bidragit till att stärka de berörda juridiska personernas eller gruppernas jordbruksstruktur.

6. Medlemsstaterna ska senast den 1 augusti 2014 till kommissionen anmäla de beslut som fattats i enlighet med denna artikel och uppskattningen av eventuella resultat av minskningar för åren 2015–2019.

Artikel 12

Flera ansökningar

Den areal som motsvarar antalet stödberättigande hektar för vilken en ansökan om grundstöd har lämnats in av en jordbrukare i enlighet med avdelning III kapitel 1 får omfattas av en ansökan om annat direktstöd samt annat stöd som inte omfattas av denna förordning, såvida inte annat uttryckligen föreskrivs i denna förordning.

Artikel 13

Statligt stöd

Genom undantag från artikel 211.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1308/2013 (21) ska artiklarna 107, 108 och 109 i EUF-fördraget inte tillämpas på stöd som utbetalas av medlemsstaterna i överensstämmelse med denna förordning.

Artikel 14

Flexibilitet mellan pelare

1. Senast den 31 december 2013 får medlemsstaterna besluta att högst 15 % av deras årliga nationella tak för kalenderåret 2014 som anges i bilaga VIII till förordning (EG) nr 73/2009, och av deras årliga nationella tak för kalenderåren 2015–2019 som anges i bilaga II till den här förordningen ska göras tillgängligt som extrastöd för åtgärder inom program för landsbygdsutveckling som finansieras genom Ejflu och som anges i förordning (EU) nr 1305/2013. Därefter ska det motsvarande beloppet inte längre vara tillgängligt för beviljande av direktstöd.

De beslut som avses i första stycket ska anmälas till kommissionen senast den 31 december 2013. I det beslutet ska den procentsats anges som avses i det stycket vilken får skilja sig åt mellan olika kalenderår.

Medlemsstater som inte fattar det beslut som avses i första stycket med avseende på kalenderåret 2014, får senast den 1 augusti 2014 fatta det beslutet med avseende på kalenderåren 2015–2019. De ska senast den dagen anmäla alla sådana beslut till kommissionen.

Medlemsstaterna får besluta att se över de beslut som avses i denna punkt med verkan från och med kalenderåret 2018. Beslut som grundar sig på ensådan översyn ska inte leda till att den procentsats som anmälts till kommissionen i enlighet med första, andra och tredje styckena sänks. Medlemsstaterna ska senast den 1 augusti 2017 anmäla alla beslut om en sådan översyn till kommissionen.

2. Senast den 31 december 2013 får medlemsstater som inte fattar det beslut som avses i punkt 1 besluta att högst 15 %, eller när det gäller Bulgarien, Estland, Spanien, Lettland, Litauen, Polen, Portugal, Rumänien, Slovakien, Finland, Sverige och Förenade kungariket högst 25 %, av det belopp som avsätts för stöd till åtgärder inom program för landsbygdsutveckling som under perioden 2015–2020 finansieras genom Ejflu och som anges i förordning (EU) nr 1305/2013 ska göras tillgängligt som direktstöd. Därefter ska det motsvarande beloppet inte längre vara tillgängligt för stödåtgärder inom landsbygdsprogram.

Det beslut som avses i första stycket ska anmälas till kommissionen senast den 31 december 2013. I det beslutet ska den procentsats anges som avses i det stycket och som får skilja sig åt mellan olika kalenderår.

Medlemsstater som inte fattar det beslut som avses i första stycket med avseende på räkenskapsåret 2015 får senast den 1 augusti 2014 fatta det beslutet med avseende på perioden 2016–2020. De ska senast den dagen anmäla alla sådana beslut till kommissionen.

Medlemsstaterna får besluta att se över de beslut som avses i denna punkt med verkan från och med räkenskapsåren 2019 och 2020. Alla beslut som grundar sig på en sådan översyn ska inte leda till att den procentsats som anmälts till kommissionen i enlighet med första, andra och tredje styckena höjs. Medlemsstaterna ska senast den 1 augusti 2017 anmälaalla beslut som grundar sig på en sådan översyn till kommissionen.

Artikel 15

Översyn

De stödordningar som förtecknas i bilaga I ska tillämpas utan att det påverkar en eventuell översyn, som när som helst kan komma att göras mot bakgrund av den ekonomiska utvecklingen och budgetläget. Den översynen kan leda till antagande av lagstiftningsakter, delegerade akter enligt artikel 290 i EUF-fördraget eller genomförandeakter enligt artikel 291 i EUF-fördaget.

KAPITEL 2

Bestämmelser för Bulgarien, Kroatien och Rumänien

Artikel 16

Gradvist införande av direktstöd i Bulgarien och Rumänien

För Bulgarien och Rumänien ska de tak som fastställts i enlighet med artiklarna 42, 47, 49, 51, 53 och 65 för 2015 fastställas utifrån det belopp som anges i del A i bilaga V.

Artikel 17

Gradvist införande av direktstöd i Kroatien

I Kroatien ska direktstöd införas i enlighet med följande tabell för ökning av direktstödsnivåerna, uttryckta som en procentandel av den direktstödsnivå som ska tillämpas från och med 2022:

2013: 25 %.

2014: 30 %.

2015: 35 %.

2016: 40 %.

2017: 50 %.

2018: 60 %.

2019: 70 %.

2020: 80 %.

2021: 90 %.

Från och med 2022: 100 %.

Artikel 18

Kompletterande nationella direktstöd och direktstöd i Bulgarien och Rumänien

1. Under 2015 får Bulgarien och Rumänien använda nationella direktstöd för att komplettera stöd som beviljats inom ramen för den ordning för grundstöd som avses i avsnitt 1, 2 och 3 i kapitel 1 i avdelning III. Det totala stödbeloppetfår inte överskrida det relevanta belopp som anges i del B i bilaga V.

2. Under 2015 får Bulgarien använda nationella direktstöd för att komplettera stöd som beviljats inom ramen för det grödspecifika stöd för bomull som avses i avdelning IV kapitel 2. Det totala stödbeloppet får inte överskrida det belopp som anges i del C i bilaga V.

3. Kompletterande nationella direktstöd ska beviljas i enlighet med objektiva kriterier och på ett sådant sätt att likabehandling av jordbrukarna säkerställs och snedvridning av marknaden och konkurrensen undviks.

Artikel 19

Kompletterande nationella direktstöd i Kroatien

1. Kroatien får, med förbehåll för tillstånd från kommissionen, i tillämpliga fall komplettera vilken som helst av de stödordningar som förtecknas i bilaga I.

2. Det kompletterande nationella direktstödsbelopp som får beviljas under ett visst år och avseende en viss stödordning får inte överskrida ett särskilt rambelopp. Detta rambelopp ska vara lika med skillnaden mellan

a) det direktstödsbelopp som är tillgängligt per berörd stödordning efter det att direktstöd har införts fullt ut i enlighet med artikel 17 för kalenderåret 2022 och

b) det direktstödsbelopp som är tillgängligt per berörd stödordning för det aktuella kalenderåret efter tillämpning av tabellen för ökningar i enlighet med artikel 17.

3. Det totala kompletterande nationella direktstödsbelopp som beviljas får inte överstiga det tak som anges i del B av bilaga VI för det motsvarande kalenderåret.

4. Kroatien får på grundval av objektiva kriterier och efter tillstånd från kommissionen besluta vilka belopp som ska beviljas som kompletterande nationellt direktstöd.

5. Kommissionen ska anta genomförandeakter som bemyndigar betalningar enligt denna artikel, och som anger vilken eller vilka stödordningar som berörs och vilken den högsta tillåtna stödnivån för det kompletterande nationella stödet är.

När det gäller nationellt direktstöd som är avsett som komplement till det frivilligt kopplade stöd som avses i avdelning IV kapitel 1 ska genomförandeakterna också ange vilken sådan typ av jordbruk eller vilken sådan särskild jordbrukssektor som avses i artikel 52.3 som det kompletterande nationella direktstödet får avse.

Dessa genomförandeakter ska antas utan tillämpning av det förfarande som avses i artikel 71.2 eller 71.3.

6. Stödvillkoren för kompletterande nationellt direktstöd för Kroatien ska vara identiska med de som gäller för stöd inom motsvarande stödordningar enligt denna förordning.

7. Kompletterande nationellt direktstöd för Kroatien ska vid behov justeras till följd av utvecklingen inom den gemensamma jordbrukspolitiken. Det ska beviljas i enlighet med objektiva kriterier och på ett sådant sätt att likabehandling av jordbrukarna säkerställs och snedvridning av marknaden och konkurrensen undviks.

8. Kroatien ska lämna en rapport med uppgift om de åtgärder som vidtagits för genomförandet av det kompletterande nationella direktstödet senastden 30 juni året efter genomförandet. Rapporten ska åtminstone omfatta följande:

a) Eventuella förändringar i situationen som påverkar det kompletterande nationella direktstödet.

b) För varje kompletterande nationellt direktstöd antalet stödmottagare det totala beviljade kompletterande nationella direktstödsbeloppet samt antalet hektar och antalet djur eller andra enheter för vilka det kompletterande nationella direktstödet beviljats.

c) En rapport om de kontrollåtgärder som vidtagits avseende beviljat kompletterande nationellt direktstöd.

Artikel 20

Särskild nationell minröjningsreserv för Kroatien

1. Från och med 2015 ska Kroatien senast den 31 januari varje år till kommissionen anmäla vilka arealer som har fastställts i enlighet med artikel 57a.10 i förordning (EG) nr 73/2009 och som återgått till att användas för jordbruksverksamhet under det föregående kalenderåret.

Kroatien ska också anmäla till kommissionen det antal stödrätter som stod till jordbrukarnas förfogande den 31 december det föregående kalenderåret och vilket belopp som fanns kvar att utnyttja i den särskilda nationella minröjningsreserven det datumet.

När så är tillämpligt ska de anmälningar som föreskrivs i första och andra styckena göras per region som utsetts i enlighet med artikel 23.1 i denna förordning.

2. Vid anpassning av bilaga II enligt artikel 6.3 ska kommissionen årligen beräkna det belopp som ska läggas till de belopp som anges för Kroatien i den bilagan och som ska användas för att finansiera det stöd som ska beviljas inom de ordningar som förtecknas i bilaga I för de arealer som avses i punkt 1 i den här artikeln. Detta belopp ska beräknas på grundval av de uppgifter som Kroatien anmäler i enlighet med punkt 1 i den här artikeln och det uppskattade genomsnittliga direktstödet per hektar i Kroatien för det berörda året.

Det maximala belopp som i enlighet med första stycket ska läggas till på grundval av alla de arealer som Kroatien i enlighet med punkt 1 i denna artikel anmäler fram till 2022 ska vara 9 600 000 EUR och ska följa tabellen för ökning av direktstödsnivåerna i artikel 17. De resulterande årliga maximibeloppen anges i bilaga VII.

3. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att fastställa vilken andel av det belopp som ska läggas till i enlighet med punkt 2 som Kroatien ska föra upp i den särskilda nationella minröjningsreserven för tilldelning av stödrätter för de arealer som avses i punkt 1. Andelen ska beräknas på grundval av förhållandet mellan taket inom ordningen för grundstöd och det nationella tak som anges i bilaga II före det nationella takets ökning i enlighet med punkt 2. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 71.2.

4. Under perioden 2015–2022 ska Kroatien använda den särskilda nationella minröjningsreserven för att tilldela jordbrukarna stödrätter för minröjd mark som jordbrukarna deklarerar under det aktuella året när

a) marken består av stödberättigande hektar i den mening som avses i artikel 32.2 till 32.5,

b) marken i fråga ska ha återgått till att användas för jordbruksverksamhet under det föregående kalenderåret, och

c) marken ska ha anmälts till kommissionen i enlighet med punkt 1 i denna artikel.

5. Värdet på de stödrätter som fastställs inom ramen för denna artikel ska motsvara det nationella eller regionala genomsnittsvärdet på stödrätter under tilldelningsåret och ligga inom ramen för det belopp som är tillgängligt inom den särskilda nationella minröjningsreserven.

6. För att ta hänsyn till konsekvenserna av att minröjd mark återgått till att användas för jordbruksverksamhet enligt Kroatiens anmälan i överensstämmelse med denna artikel ska kommissionen ges befogenhet att anta delegerade akter enligt artikel 70 med avseende på anpassning av de belopp som anges i bilaga VI.

AVDELNING III

ORDNINGEN FÖR GRUNDSTÖD, SYSTEMET FÖR ENHETLIG AREALERSÄTTNING OCH RELATERADE STÖD

KAPITEL 1

Ordningen för grundstöd och systemet för enhetlig arealersättning

Avsnitt 1

Inrättande av ordningen för grundstöd

Artikel 21

Stödrättigheter

1. Jordbrukarna ska kunna få stöd inom ramen för ordningen för grundstöd om de

a) erhåller stödrätter inom ramen för denna förordning genom tilldelning i enlighet med artikel 20.4, genom en första tilldelning i enlighet med artikel 24 eller 39, genom tilldelning ur den nationella reserven eller regionala reserverna i enlighet med artikel 30 eller genom överlåtelse i enlighet med artikel 34, eller

b) uppfyller kriterierna i artikel 9 och innehar ägda eller hyrda stödrätter i en medlemsstat som i enlighet med punkt 3 har beslutat att behålla sina befintliga stödrätter.

2. Stödrättigheter som erhållits inom ramen för systemet med samlat gårdsstöd i enlighet med förordning (EG) nr 1782/2003 och med förordning (EG) nr 73/2009 ska upphöra att gälla den 31 december 2014.

3. Medlemsstater som infört systemet med samlat gårdsstöd i enlighet med avdelning III kapitel 5 avsnitt I eller avdelning III kapitel 6 i förordning (EG) nr 1782/2003 eller avdelning III kapitel 3 i förordning (EG) nr 73/2009 får senast den 1 augusti 2014, genom undantag från punkt 2, besluta att behålla de befintliga stödrätterna. De ska senast den dagen anmäla alla sådana beslut till kommissionen.

4. Om det antal ägda eller hyrdastödrätter som fastställts i enlighet med förordning (EG) nr 1782/2003 och förordning (EG) nr 73/2009 och som en jordbrukare innehar vid det sista datumet för inlämnande av ansökan som ska fastställas i enlighet med artikel 78 b första stycket i förordning (EU) nr 1306/2013 överstiger det antal stödberättigande hektar som jordbrukaren i enlighet med artikel 72.1 första stycket a i förordning (EU) nr 1306/2013 deklarerar i sin stödansökan och som denne förfogar över vid ett datum som fastställts av medlemsstaten, dock senast det datum som i medlemsstaten fastställts för ändring av en sådan stödansökan, ska, vad gäller de medlemsstater som fattar det beslut som avses punkt 3, det antal stödrätter som överstiger antalet stödberättigande hektar upphöra att gälla det senare datumet.

Artikel 22

Tak inom ordningen för grundstöd

1. Kommissionen ska anta genomförandeakter för att för varje medlemsstat fastställa det årliga nationella taket för ordningen för grundstöd genom att dra av de tak som fastställs i enlighet med artiklarna 42, 47, 49, 51 och 53 från det årliga nationella tak som anges i bilaga II. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 71.2.

2. För varje medlemsstat får det belopp som beräknas i enlighet med punkt 1 i den här artikeln ökas med maximalt 3 % av det relevanta årliga nationella tak som anges i bilaga II efter avdrag av det belopp som räknats fram genom tillämpning av artikel 47.1 för det relevanta året. Om en medlemsstat tillämpar en sådan ökning ska kommissionen beakta den ökningen vid fastställandet av det årliga nationella taket inom ordningen för grundstöd enligt punkt 1 i den här artikeln. I detta syfte ska medlemsstaterna senast den 1 augusti 2014 till kommissionen anmäla de årliga procentsatser med vilka det belopp som beräknas i enlighet med punkt 1 i den här artikeln ska ökas.

3. Medlemsstaterna får varje år se över sitt beslut som avses i punkt 2 och ska till kommissionen anmäla eventuella beslut grundat på sådan översyn senast den 1 augusti året före tillämpningsåret.

4. För varje medlemsstat och år ska det sammanlagda värdet av alla stödrätter och den nationella reserven eller de regionala reserverna motsvara respektive årliga nationella tak som fastställs av kommissionen enligt punkt 1.

5. Om det tak som gäller för en medlemsstat fastställs av kommissionen enligt punkt 1 avviker från taket för det föregående året till följd av beslut som fattats av den medlemsstaten i enlighet med punkt 3 i denna artikel, artikel 14.1 tredje och fjärde styckena, artikel 14.2 tredje och fjärde styckena, artiklarna 42.1, 49.1 andra stycket, 51.1 andra stycket eller artikel 53 ska den medlemsstaten linjärt minska eller öka värdet på alla stödrätter för att säkerställa förenlighet med punkt 4 i den här artikeln.

Artikel 23

Regional fördelning av de nationella taken

1. Medlemsstaterna får senast den 1 augusti 2014 besluta att tillämpa ordningen för grundstöd på regional nivå. I sådant fall ska de fastställa regionerna i enlighet med objektiva och icke-diskriminerande kriterier, t.ex. särdrag vad gäller jordbruk och socioekonomiska frågor samt regional jordbrukspotential eller institutionell eller administrativ struktur.

Medlemsstater som tillämpar artikel 36 får senast den 1 augusti året som föregår det första tillämpningsåret för ordningen för grundstöd, fatta det beslut som avses i första stycket.

2. Medlemsstaterna ska fördela de årliga nationella tak inom ordningen för grundstöd som avses i artikel 22.1 mellan regionerna i enlighet med objektiva och icke-diskriminerande kriterier.

Medlemsstater som inte tillämpar artikel 30.3 ska göra denna fördelning efter att ha tillämpat den linjära minskning som föreskrivs i artikel 30.1.

3. Medlemsstaterna får besluta att årligen successivt ändra dessa regionala tak i på förhand fastställda årliga etapper och i enlighet med objektiva och icke-diskriminerande kriterier, såsom jordbrukspotential eller miljömässiga kriterier.

4. Medlemsstaterna ska göra en linjär minskning eller ökning av värdet på stödrätterna i varje relevant region i den utsträckning som är nödvändig för att iaktta de tillämpliga regionala tak som fastställts i enlighet med punkt 2 eller 3.

5. Medlemsstater som tillämpar punkt 1 får besluta att inte längre tillämpa ordningen för grundstöd på regional nivå från och med en tidpunkt som de själva ska fastställa.

6. Medlemsstater som tillämpar punkt 1 första stycket ska till kommissionen anmäla det beslut som avses i det stycket och de åtgärder som vidtagits för tillämpningen av punkterna 2 och 3 senast den 1 augusti 2014.

Medlemsstater som tillämpar punkt 1 andra stycket ska till kommissionen anmäla det beslut som avses i det stycket och de åtgärder som vidtagits för tillämpningen av punkterna 2 och 3 senast den 1 augusti det relevanta året.

Medlemsstater som tillämpar punkt 1 ska till kommissionen anmäla alla beslut som avses i punkt 5 senast den 1 augusti året som föregår det första tillämpningsåret för det beslutet.

Artikel 24

Första tilldelning av stödrätter

1. Stödrättigheter ska tilldelas jordbrukare som är berättigade till att beviljas direktstöd i enlighet med artikel 9 i denna förordning, under förutsättning att

a) de ansöker om tilldelning av stödrätter inom ramen för ordningen för grundstöd senast den sista dagen för inlämnande av ansökningar under 2015 som ska fastställas i enlighet med artikel 78 första stycket b i förordning (EU) nr 1306/2013, utom vid force majeure eller exceptionella omständigheter, och

b) de var berättigade att erhålla stöd, före eventuella minskningar av eller uteslutning från stöd som föreskrivs i avdelning II kapitel 4 i förordning (EG) nr 73/2009, för 2013 med avseende på en stödansökan om direktstöd, nationellt övergångsstöd eller kompletterande nationellt direktstöd i enlighet med förordning (EG) nr 73/2009.

Första stycket ska inte tillämpas på medlemsstater som tillämpar artikel 21.3 i den här förordningen.

Medlemsstaterna får tilldela stödrätter till jordbrukare som är berättigade att erhålla direktstöd i enlighet med artikel 9 i den här förordningen, som uppfyller kravet som anges i led a i första stycket och som

a) inte erhöll stöd för 2013 med avseende på en sådan stödansökan som avses i första stycket i denna punkt och vilka, på det datum som den berörda medlemsstaten i enlighet med artikel 11.2 i kommissionens förordning (EG) nr 1122/2009 (22) fastställt för ansökningsåret 2013, i) i medlemsstater som tillämpar systemet för samlat gårdsstöd — producerade frukt, grönsaker, matpotatis, utsädespotatis eller prydnadsväxter, och gjorde detta på en minimiareal uttryckt i hektar om den berörda medlemsstaten beslutar att införa ett sådant krav, eller, — odlade vin, eller ii) i medlemsstater som tillämpar systemet för enhetlig arealersättning, endast hade jordbruksmark som den 30 juni 2003 inte hölls i enlighet med god jordbrukshävd enligt artikel 124.1 i förordning (EG) nr 73/2009

b) under 2014 tilldelas stödrätter från den nationella reserven inom ramen för systemet med samlat gårdsstöd i enlighet med artikel 41 eller 57 i förordning (EG) nr 73/2009 eller

c) aldrig innehaft, ägt eller hyrt stödrätter som fastställts inom ramen för förordning (EG) nr 73/2009 eller förordning (EG) nr 1782/2003 och som lämnar kontrollerbara uppgifter om att de på det datum som medlemsstaten i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EG) nr 1122/2009 fastställt för ansökningsåret 2013 producerade, födde upp eller odlade jordbruksprodukter, inbegripet genom skörd, mjölkning, djuruppfödning och djurhållning för animalieproduktion. Medlemsstaterna får fastställa sina egna kompletterande objektiva och icke-diskriminerande kriterier för stödberättigande för denna kategori jordbrukare med avseende på lämplig kompetens, erfarenhet eller utbildningsnivå.

2. Utom i fall av force majeure eller exceptionella omständigheter ska antalet stödrätter som tilldelats per jordbrukare under 2015 motsvara det antal stödberättigande hektar som jordbrukaren deklarerade i sin stödansökan för 2015 i enlighet med artikel […] 72.1 första stycket a i förordning (EU) nr 1306/2013 och som denne förfogar över vid ett datum som fastställts av medlemsstaten. Detta datum ska senast vara det datum som fastställts i den medlemsstaten för ändring av en sådan stödansökan.

3. Medlemsstaterna får tillämpa en eller flera av begränsningarna, i enlighet med punkterna 4-7, på det antal stödrätter som ska tilldelas enligt punkt 2.

4. Medlemsstaterna får besluta att antalet stödrätter som ska tilldelas ska motsvara antingen det antal stödberättigande hektar som jordbrukaren 2013 deklarerade i enlighet med artikel 34.2 i förordning (EG) nr 73/2009 eller det antal stödberättigande hektar som avses i punkt 2 i den här artikeln, beroende på vilket som är lägst. För Kroatien ska tillämpningen av detta alternativ vara tillämpligt utan att det påverkar tilldelningen av stödrätter för minröjda hektar i enlighet med artikel 20.4 i den här förordningen.

5. Om det totala antal stödberättigande hektar som avses i punkt 2 i den här artikeln och som deklarerats i en medlemsstat, skulle innebära en ökning på mer än 35 % av det totala antal stödberättigande hektar som deklarerades under 2009, eller i Kroatiens fall under 2013, i enlighet med artikel 35 i förordning (EG) nr 73/2009 får medlemsstaterna begränsa antalet stödrätter som ska tilldelas under 2015 till som lägst antingen 135 % eller 145 % av det totala antal stödberättigande hektar som deklarerades under 2009, eller i Kroatiens fall det totala antal stödberättigande hektar som deklarerades under 2013, i enlighet med artikel 35 i förordning (EU) nr 73/2009.

Vid tillämpningen av detta alternativ ska medlemsstaterna tilldela jordbrukarna ett reducerat antal stödrätter. Detta antal ska beräknas genom en proportionell minskning av det ytterligare antal stödberättigande hektar som respektive jordbrukare år 2015 deklarerat i förhållande till det antal stödberättigande hektar i den mening som avses i artikel 34.2 i förordning (EG) nr 73/2009 som den jordbrukaren deklarerat i sin stödansökan år 2011, eller i Kroatiens fall år 2013, utan att detta påverkar de minröjda hektar för vilka stödrätter ska tilldelas i enlighet med artikel 20.4 i den här förordningen.

6. Medlemsstaterna får, vid fastställandet av det antal stödrätter som ska tilldelas en jordbrukare, besluta att tillämpa en nedsättningskoefficient på de stödberättigande hektar som avses i punkt 2 och som utgörs av permanent gräsmark belägen i områden med svåra klimatförhållanden, framför allt på grund av deras höjd eller andra sådana naturliga begränsningar som dålig markkvalitet, lutning och vattentillgång.

7. Medlemsstaterna får besluta att det antal stödrätter som ska tilldelas en jordbrukare ska motsvara det antal stödberättigande hektar som avses i punkt 2 i den här artikeln och som inte utgjordes av hektar vinrankor på det datum som medlemsstaten i enlighet med artikel 11.2 i förordning (EG) nr 1122/2009 fastställt för ansökningsåret 2013 eller hektar åkermark som permanent används för växthusproduktion.

8. Vid försäljning eller arrende av hela eller delar av jordbruksföretaget får fysiska eller juridiska personer som uppfyller kraven i pu