SV Europeiska unionens officiella tidning L 150/1

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 30 juni 2004

om en serie skatteåtgärder som Belgien har för avsikt att genomföra till förmån för sjötransportsektorn

[delgivet med nr K(2004) 2040]

(Endast de franska och nederländska texterna är giltiga)

(Text av betydelse för EES)

(2005/417/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om upprättandet av Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med nämnda artiklar (1) ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDE

1.1 Översikt över förfarandet

(1) I en skrivelse av den 14 juni 2002 från Belgiens ständiga representation har den belgiska regeringen i enlighet med artikel 88.3 i fördraget anmält en rad skatteåtgärder till förmån för handelsflottan. Dessa åtgärder ingår i ett förslag till en lag om stödprogram. Åtgärderna har tillsammans registrerats i förteckningen över anmälda stöd, med referensnummer N 433/02. Innan kommissionen hade hunnit yttra sig infördes de planerade åtgärderna i lagen om stödprogram av den 2 augusti 2002.

(2) Den 19 mars 2003 beslöt kommissionen (2) att inleda ett formellt granskningsförfarande avseende vissa aspekter av lagen om stödprogram av den 2 augusti 2002 enligt artikel 6 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (3) (ärendet diariefördes under det nya numret C 20/03). Man beslöt dessutom att de övriga bestämmelserna till förmån för sjötransportsektorn i lagen om stödprogram skulle godtas.

(3) Genom en kunglig förordning (arrêté royal) av den 7 maj 2003 har de belgiska myndigheterna genomfört samtliga bestämmelser i lagen om stödprogram till förmån för sjöfartssektorn (artiklarna 115–127 i lagen om stödprogram). I inledningen till den kungliga förordningen fastställs det att denna under inga omständigheter skall utgöra någon rättslig grund för den skattskyldige att inför skattemyndigheten eller de nationella domstolarna kräva tillämpning av skattestöd vars förenlighet med gemenskapslagstiftningen granskas av kommissionen, i enlighet med kommissionens beslut av den 19 mars 2003.

(4) I en skrivelse av den 7 maj 2003 delger de belgiska myndigheterna kommissionen sina synpunkter på kommissionens förslag av den 19 mars 2003.

(5) I en skrivelse av den 26 juni 2003 framför kommissionen en rad kompletterande frågor till de belgiska myndigheterna. Efter en påminnelse från kommissionen av den 18 augusti 2003 svarade de belgiska myndigheterna i en skrivelse av den 12 september 2003.

(6) Den 17 januari 2004 offentliggjordes nya riktlinjer om statligt stöd till sjötransport i Europeiska unionens officiella tidning (4). Dessa trädde i kraft samma dag.

1.2 Stödets benämning

(7) Detta beslut avser skatteåtgärder till förmån för sjötransportsektorn som ingår i lagen om stödprogram av den 2 augusti 2002, DEL V – finanser, AVSNITT I – Sjöfart

1.3 Stödmottagare

(8) De olika stödordningarna riktar sig till företag som är etablerade i Belgien och som är verksamma inom sjöfartssektorn, utvinner råvaror till havs eller sysslar med bogsering.

1.4 Stödets syfte:

(9) Det främsta syftet med de planerade skatteåtgärderna är att se till att fartyg som kontrolleras av belgiska företag genomför en omflaggning till Belgien, vars flagg helt övergivits av dess handelsflotta.

2. DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDET

(10) Enligt lagförslaget skall följande skatteåtgärder vidtas till förmån för den belgiska sjöfarten: — Ett system med en fast, tonnagebaserad skattesats för rederier. — Ett antal åtgärder till förmån för rederier som väljer att stå utanför systemet med en fast, tonnagebaserad skattesats. Dessa åtgärder omfattar bl.a. snabb avskrivning för fartyg, skattelättnader avseende vinst från fartygsförsäljning, på vissa villkor vad gäller återinvestering. — Avskaffande av registreringsavgiften då inteckningar görs i fartyg. — Ett system med fast, tonnagebaserad skattesats tillämpligt på förvaltning av fartyg för tredje parts räkning om den tredje parten är tjänsteleverantör åt rederiet.

(11) Schablonbeskattning på grundval av tonnage (5) är avsedd att för de rederier som valt detta system ersätta det beskattningsunderlag som tillämpas vid beräkningen av företagsskatten med ett fast schablonbelopp som bestäms med utgångspunkt från den berörda flottans sammanlagda tonnage. Det nuvarande systemet omfattar inga villkor som berör fartygens flagg.

(12) En liknande mekanism som leder till att ett ännu fördelaktigare schablonbelopp fastställs är avsett för dem som förvaltar fartyg åt tredje part, men då gäller villkoret att minst tre fjärdedelar av den förvaltade flottan måste vara under belgisk flagg.

2.1 Systemet med fast skattesats

(13) Följande verksamheter kan komma i fråga för systemet med fast skattesats: — Internationell sjötransport av gods eller personer samt sökning efter och exploatering av råvaror i havet. — Användning av ett fartyg med registreringsbevis för bogsering, service och andra verksamheter till havs. — All verksamhet som direkt hänger samman med ovan nämnda verksamheter.

(14) I en skrivelse av den 5 september 2002 angav de belgiska myndigheterna att fiskerisektorn inte kunde anses omfattas av systemet.

(15) Företagsskattebeloppet för rederier (6) som valt detta system fastställs schablonmässigt på grundval av deras flottas nettotonnage. Beskattningsunderlaget för företagsskatt motsvarar summan av de belopp som erhålls från alla fartyg som omfattas av sådan skatt (7) enligt de satser som anges nedan och som fastställs för enheter på 100 nettoton (NT) för varje påbörjad 24-timmarsperiod, oberoende av huruvida fartyget är i tjänst. (euro per 100 NT) Upp till 1 000 nettoton 1,00 Mellan 1 001 och 10 000 nettoton 0,60 Mellan 10 001 och 20 000 nettoton 0,40 Mellan 20 001 och 40 000 nettoton 0,20 Över 40 001 nettoton 0,05

(16) Om ett rederi en gång har valt detta system med fast skattesats omfattas det av systemet i tio år. Därefter förlängs denna period automatiskt med ytterligare en tioårsperiod om det berörda företaget inte i förväg anmäler att det vill lämna systemet med fast skattesats.

(17) Systemet omfattar också ytterligare lättnader för de nyaste fartygen. I artikel 119.2 i lagen om stödprogram fastställs det att de beskattningsbara vinster som fastställs schablonmässigt i enlighet med ovanstående tariffer skall minskas enligt följande: — Till 50 % av den fasta skattesatsen per dag för fartyg som är yngre än fem år, räknat från leveransdagen. — Till 75 % av den fasta skattesatsen per dag för fartyg som är äldre än fem år, men yngre än tio år, räknat från leveransdagen.

(18) Ett fartygs ålder fastställs utgående från det leveransdatum som fastställts av registreringsbyrån för hypotek för havsgående fartyg och fartyg på inre vattenvägar eller av de behöriga registreringsmyndigheterna.

(19) I enlighet med artikel 120.2 i lagen om stödprogram kan inga avdrag göras för förluster under tidigare räkenskapsår från det beskattningsunderlag som fastställts schablonmässigt. De delar av förluster i samband med sjöfart som eventuellt inte dragits av och som kvarstår när beskattningsunderlaget för sjöfart för första gången fastställs på grundval av tonnage kan dras av från framtida vinster när den period löpt ut under vilken beskattningsunderlaget fastställs schablonmässigt. I undantagsfall kan emellertid avdrag från det schablonmässigt fastställda beskattningsunderlaget tillåtas för yrkesmässiga förluster som uppkommit i en annan del av företaget under samma beskattningsperiod, om, och i den mån som, dessa yrkesmässiga förluster inte har kunnat dras av från vinsterna för någon annan del av företaget som inte omfattas av den schablonmässiga beskattningen.

2.2 Skatteåtgärder till förmån för rederier som inte valt systemet med fast, tonnagebaserad skatt

(20) För alla beskattningsperioder under vilka ett rederi inte omfattas av schablonmässig beskattning kan rederiet utnyttja tre typer av skatteförmåner som utgör undantag från den belgiska lagen om inkomstskatt från 1992.

2.2.1 Snabb avskrivning (8)

(21) Fartyg som köps i nytt tillstånd eller begagnade och som för första gången kommer i en belgisk skattskyldigs ägo, liksom andelar i sådana fartyg och kostnaderna för stora reparationer och ombyggnader som genomförs i samband med inköp av begagnade fartyg kan omfattas av följande avskrivningar: — 20 % för det räkenskapsår då fartyget tas i bruk. — 15 % för vart och ett av de båda därpå följande räkenskapsåren. — 10 % för varje därefter följande räkenskapsår, fram till dess att avskrivningen fullbordats.

(22) Otillräckliga avskrivningar under de tre första räkenskapsåren räknat från det räkenskapsår under vilket fartyget tas i bruk kan kompletteras under de beskattningsperioder som följer den period under vilken otillräcklig avskrivning gjordes, även utöver den normala avskrivningsperioden, under förutsättning att den årliga avskrivningsandelen per fartyg inte överskrider 20 % av investeringsvärdet.

(23) Fartyg som avskrivits på detta sätt kan inte utnyttja det system med avtagande avskrivning som avses i artikel 64 i 1992 års belgiska lag om inkomstskatt.

(24) Fartyg som köps begagnade och som inte för första gången övergår i en belgisk skattebetalares ägo kan i stället avskrivas linjärt över deras normala användningsperiod.

(25) Genom det särskilda avskrivningssystem som ingår i lagen om stödprogram kommer en förvaltningsåtgärd som redan tillämpats i några årtionden i Belgien till uttryck i lagstiftningen. Denna åtgärd har tagits med i lagen för att förbättra rättssäkerheten och garantera systemets kontinuitet.

2.2.2 Skattelättnader avseende vinst från försäljning av fartyg

(26) I artikel 122 (9) fastställs det att vinst från försäljning av fartyg skall undantas från skatt om det sålda fartyget eller de sålda fartygen har hört till företagets fasta egendom i minst fem år vid försäljningstillfället, och att ett belopp motsvarande minst försäljningsvärdet inom fem år återanvänds för köp av fartyg, delägandeskap i fartyg, andelar eller aktier eller delägandeskap i rederier som är etablerade i gemenskapen och som uteslutande ägnar sig åt stödberättigande verksamhet (10).

(27) Om medlen inte återanvänds i enlighet med de angivna villkoren skall vinsten ses som en intäkt under den skatteperiod under vilken återanvändningsfristen löper ut.

(28) Den investering som anses ha gjorts med de återanvända medlen skall behållas som aktuell tillgång under minst fem år. Den kan emellertid ersättas inom tre månader vid avyttring. Om den investering som anses ha gjorts med de återanvända medlen ersätts på detta sätt gäller samma bestämmelser om vinst för avyttringen av den aktuella tillgång som införskaffats som ersättning.

(29) Vid försäljning efter den period under vilken beskattningsunderlaget fastställs på grundval av tonnaget skall det skattemässiga nettovärdet vid beräkning av vinsten fastställas enligt de normala avskrivningsreglerna, även för den period under vilken sjöfartsintäkterna beräknats på grundval av tonnaget.

2.2.3 Skatteavdrag för köp av fartyg (11)

(30) Inhemska företag eller utländska företags belgiska filialer, som uteslutande ägnar sig åt stödberättigande verksamhet (12) kan vid köp av nya eller begagnade fartyg som för första gången kommer i en belgisk skattskyldigs ägo utnyttja ett avdrag för investering motsvarande 30 % av köpepriset.

(31) Skatteavdrag som inte har kunnat göras på grund av att intäkterna under budgetåret uteblivit eller varit för små kan överföras till intäkterna under de följande beskattningsperioderna. I enlighet med bestämmelserna om överföring av förluster vid inträdet av systemet med fast skattesats kan den del av avdraget för investeringar som eventuellt inte gjorts när systemet med beskattning av intäkter från sjöfartsverksamhet grundat på tonnage träder i kraft på nytt dras av när perioden med fast skattesats har löpt ut.

2.2.4 Minskade registreringsavgifter för inteckningar i fartyg

(32) Den belgiska lagen om avgifter för registrering, inteckningar och registratorer ändras så att inteckningar i fartyg inte längre beläggs med proportionerlig avgift, oberoende av om fartyget omfattas av ett system med fast skattesats eller ej. Denna minskning av registreringsavgiften gäller för inteckningar både i havsgående fartyg och för trafik på inre vattenvägar.

(33) Enligt nuvarande belgisk lag beräknas för en inteckning (utöver ett mycket begränsat antal fasta avgifter) dels ett arvode för registratorn, motsvarande 0,052 %, dels en registreringsavgift på 0,5 % av inteckningsbeloppet. Enligt de belgiska myndigheterna är det denna registreringsavgift som gör registrering under belgisk flagg relativt ogynnsam. Enligt den nya lagen begränsas registreringsavgiften vid inteckning till en allmän, fast avgift på 25 euro, enligt artikel 11.2 och 11.3 i den belgiska lagen om avgifter för registrering, inteckningar och registratorer.

(34) Även överförandet av en inteckning i ett fartyg till följd av överlåtelse av fordran mot ersättning, subrogation eller andra avtal mot ersättning omfattas av en registreringsavgift på 0,5 % enligt artikel 92.2 (13) i samma lag. I enlighet med artikel 93 i samma lag tas denna avgift ut på garantisummorna för inteckningen, med undantag för räntor eller livräntor under tre år som garanteras enligt artikel 87 i lagen om inteckningar av den 16 december 1951.

2.2.5 Ett system med fast, tonnagebaserad skattesats tillämpligt på förvaltning av fartyg för tredje parts räkning (14)

(35) Enligt artikel 124 i lagen om stödprogram åtnjuter även de som förvaltar fartyg för tredje parts räkning fast skattesats, men med tio gånger fördelaktigare tariffer än i systemet för rederier, eftersom samma tariffer för förvaltade fartyg gäller steg på 1 000 nettoton, i stället för 100 nettoton. (euro per 1000 NT) Upp till 1 000 nettoton 1,00 Mellan 1 001 och 10 000 nettoton 0,60 Mellan 10 001 och 20 000 nettoton 0,40 Mellan 20 001 och 40 000 nettoton 0,20 Över 40 001 nettoton 0,05

(36) För att komma i åtnjutande av detta system måste emellertid 75 % av de berörda fartygen vara registrerade under belgisk flagg.

(37) Förvaltare för tredje parts räkning är oftast tjänsteföretag som förbereder fartygen, utrustar dem med den utrustning som begärts och tillhandahåller besättningen åt redaren. I artikel 115.4 i lagen om stödprogram definieras i sin tur en förvaltare av fartyg åt tredje part som den ”skattskyldige som har åtagit sig den tekniska förvaltningen eller utrustningen av ett fartyg åt en tredje part”. Sådana förvaltare åt tredje part utgör i sig inga transportföretag. I sin skrivelse av den 5 december 2002 bekräftade de belgiska myndigheterna att förvaltning av fartyg åt tredje part utgör en tjänst som levereras till redare och att sådana förvaltare inte säljer transporttjänster, vare sig avseende gods eller personer.

2.3 Andra stöd till sjötransportsektorn

(38) Sjötransportsektorn i Belgien kan även utnyttja följande stödmöjligheter: — Ett system med undantag från betalning av arbetsgivarens socialförsäkringsavgifter och ett tak för arbetstagarnas betalningar (godkänt av kommissionen genom beslutet av den 24 februari 1998 (15) och den 23 juni 1999 (16)). — Ett system med undantag från betalning av löntagarnas socialförsäkringsavgifter (godkänt av kommissionen genom ett beslut av den 27 juni 2000 (17)).

2.4 Angivande av skälen till att förfarandet inleddes

(39) Genom sitt beslut av den 19 mars 2003 godkände kommissionen de stödåtgärder som ingår i lagen om stödprogram, med undantag av sju särskilda punkter i lagen, som kommissionen misstänkte kunde vara oförenliga med den inre marknaden. Fyra av dessa sju punkter berör systemet med fast skattesats, och tre berör andra stödåtgärder i lagen.

2.4.1 System med fast skattesats för redare

2.4.1.1 Tariffer för fartyg på över 40 000 ton

(40) Även om gemenskapsriktlinjerna i princip tillåter sådana tariffer frågade sig kommissionen om införandet av en skattetariff på 0,05 euro per 200 ton över 40 000 ton skulle kunna leda till snedvridning av konkurrensen inom gemenskapen, eftersom inga av de skattesystem som kommissionen tidigare godkänt hade omfattat så fördelaktiga tariffer för fartyg som överskrider det tonnaget.

(41) I nedanstående tabell visas tarifferna för fastställande av beskattningsunderlaget i de system med fast skatt som kommissionen redan godkänt. Beskattningsunderlaget omfattas i sin tur av företagsskatt. Tabell 1 Tariffer för fastställande av beskattningsunderlaget i olika medlemsstaters system för fast beskattning Tariffer i euro per 100 ton och dag NL DE DK UK ES IE FI FR 0–1 000 NT 0,91 0,92 0,94 0,97 0,9 1 1,38 0,93 Upp till 10 000 nettoton 0,67 0,69 0,67 0,73 0,7 0,75 1,03 0,71 Upp till 25 000 nettoton 0,46 0,46 0,4 0,48 0,4 0,5 0,69 0,47 Över 25 000 nettoton 0,23 0,23 0,27 0,24 0,2 0,25 0,57 0,24 Källa : Kommissionen.

(42) Därför uppmanade kommissionen i en skrivelse av den 30 oktober 2002 Belgien att lämna de uppgifter och argument som motiverar en tariff på 0,05 euro för fartyg över 40 000 ton, med tanke på att de tariffer som kommissionen tidigare godkänt för nyligen införda system för fast beskattning i andra medlemsstater varierar mellan 0,20 och 0,25 euro för de högsta tonnagen.

(43) I sin skrivelse av den 5 december 2002 framförde de belgiska myndigheterna följande argument för att motivera införandet av en särskild tariff for fartyg på 40 000 ton eller mer. Enligt de belgiska myndigheternas siffror uppgick det totala antalet fartyg på över 40 000 nettoton i världen till 1 257 i november 2002, vilket skall ses mot en världsflotta på 28 155 enheter. Även om denna typ av fartyg endast utgör 4,5 % av världsflottan uttryckt i enheter, utgör den hela 34,17 % i vikt (18).

(44) Endast 143 av dessa fartyg, eller 0,5 % av världsflottan uttryckt i fartygsenheter, och 3,5 % i kapacitet, är registrerade i en medlemsstat, som man kan se i nedanstående tabell som tillhandahållits av de belgiska myndigheterna. Tabell 2 Antal fartyg på över 40 000 ton i medlemsstaterna Land Antal fartyg Anmärkningar Grekland 108 av den grekiska flottan på 3 261 fartyg, varav 2 476 (75 %) går under utländsk flagg enligt UNCTAD 36 fartyg > 60 000 NT varav 17 > 100 000 NT Spanien 7 6 oljetankfartyg < 48 933 NT + 1 oljetankfartyg på 60 120 NT Italien 6 2 oljetankfartyg på 45 740 NT + 4 bulkfartyg eller mineraltransportfartyg < 47 584 NT + 1 bulkfartyg på 56 579 NT Förenade kungariekt 6 4 containerlastfartyg < 48 880 NT + 1 oljetankfartyg på 41 316 NT + 1 oljetankfartyg på 105 889 NT Frankrike 4 1 bulkfartyg på 56 709 NT + 2 oljetankfartyg <100 000 NT + 1 oljetankfartyg på 108 708 NT Tyskland 4 4 containerfartyg < 42 233 NT Nederländerna 4 2 containerfartyg på 46 660 NT + 2 containerfartyg på 48 880 NT Luxemburg 3 3 oljetankfartyg på mellan 84 545 NT och 95 323 NT Portugal 1 1 bulkfartyg på 49 344 NT Källa: Belgiska myndigheter.

(45) De belgiska myndigheterna anser att ovanstående siffror visar att även om de andra systemen med fast skattesats har avtagande tariffer för stigande fartygstonnage så tar de ändå inte tillräcklig hänsyn till stora fartyg. Särskilt tankfartyg (53 % av alla fartyg över 40 000 ton) och bulkfartyg (41,7 % av alla fartyg över 40 000 ton) utgör en viktig del av de belgiska rederiernas flotta. Med stöd av dessa siffror bekräftar de belgiska myndigheterna att de allra största fartygen i belgisk ägo skulle förbli under utländsk flagg om man inte inför en attraktiv tariff över 40 000 ton.

(46) I sitt beslut av den 19 mars 2003 uttryckte kommissionen emellertid sina farhågor att införandet av en så låg tariff skulle uppmuntra vissa icke-belgiska rederier att överföra sina fartyg från andra gemenskapsregister till det belgiska fartygsregistret. Kommissionen anser att den berörda tariffen på så sätt kan snedvrida konkurrensen inom gemenskapen. Därför har kommissionen inlett det formella granskningsförfarandet avseende tariffen på 0,05 euro per 100 nettoton över 40 000 ton-gränsen.

2.4.1.2 Tillhörande verksamhet som inte direkt är förknippad med transportverksamheten

(47) Hittills har kommissionen inte gått med på att låta verksamhet som inte direkt är kopplad till sjötransport omfattas av systemen med fast skattesats på grundval av tonnage. I sin skrivelse av den 5 december 2002 hänvisar de belgiska myndigheterna emellertid till en förteckning över stödberättigande verksamheter; kommissionen har starka tvivel beträffande flera stycken av dessa, som inte tycks ha någon direkt koppling till transportverksamheten, bland annat följande: — Tillhörande verksamhet och tillfällig verksamhet som företaget utför för att maximalt utnyttja sin personal och de tillgångar som anslagits för företagets huvudsakliga verksamhet, förutsatt att tillhörande verksamheten och den tillfälliga verksamheten är minimal jämfört med denna huvudsakliga verksamhet. — Försäljning av produkter som inte är avsedda att förtäras ombord, exempelvis lyxartiklar, och leverans av tjänster utan direkt anknytning till sjötransporten, som vadslagning, spel- och casinoverksamhet och utflykter för passagerarna. — Reklam och marknadsföring. — Intäkter från investeringar på kort sikt av driftskapitalet. Däremot undantas intäkter från finansiella anläggningstillgångar. — Fartygsmäklarverksamhet för de egna fartygens räkning. — Avyttring av rörelsetillgångar som förvaltningsbyggnader och de anläggningar som används för lastning och lossning av fartygen.

(48) Kommissionen anser att sådan tillhörande verksamhet inte direkt är kopplad till sjötransportverksamheten och inte direkt har något med tillhandahållandet av en transporttjänst att göra.

(49) Därför har kommissionen i det föreliggande fallet i sitt beslut av den 19 mars 2003 uttryckt tvivel om huruvida det är förenligt med den gemensamma marknaden att låta ovan nämnda verksamheter omfattas av systemet med fast skattesats.

2.4.1.3 Avdrag från den fasta skattesatsen av förluster från andra företagsavdelningar som inte omfattas av systemet med fast skattesats

(50) De system med fast skattesats som kommissionen godkänt i andra medlemsstater omfattar, enligt de upplysningar som kommissionen i dag förfogar över, inte några mekanismer av den typ som avses i artikel 120.1 i lagen om stödprogram (19). I den lagen ges företag som samtidigt utför stödberättigande verksamhet och icke-stödberättigande verksamhet möjlighet att från den schablonmässigt fastställda skattesatsen på grundval av tonnage dra av förluster från andra delar av företaget om dessa förluster inte har kunnat dras av från intäkter i någon annan avdelning under den berörda beskattningsperioden.

(51) Kommissionen ansåg att denna bestämmelse var oförenlig med den allmänna principen om täta skott mellan stödberättigande verksamhet och icke-stödberättigande verksamhet när det gäller fastställandet av skatt. Denna princip respekteras i de övriga system med fast skattesats som kommissionen godkänt.

(52) Därför har kommission uttryckt tvivel beträffande de fördelar som ges åt rederier som omfattas av det belgiska skattesystemet, och har begärt de övriga medlemsstaternas och andra berörda parters ställningstagande beträffande eventuella konsekvenser av denna bestämmelse för konkurrensen. Därför har kommissionen också beslutat att låta bestämmelserna i artikel 120.1 i lagen om stödprogram omfattas av det formella granskningsförfarandet.

2.4.1.4 Avdrag för de nyaste fartygen

(53) Inget av de system med fast skattesats som kommissionen tidigare godkänt omfattar minskningar av beskattningsunderlaget på grundval av fartygets ålder.

(54) I sitt beslut av den 19 mars 2003 frågar sig kommissionen om denna ytterligare fördel verkligen uppmuntrar till registrering av de nyaste fartygen under belgisk flagg, eftersom dessa normalt sett i större utsträckning uppfyller de säkerhetsbestämmelser som föreskrivs under belgisk flagg än de äldre fartygen. Kommissionen noterar nämligen att äldre fartyg i större utsträckning registreras under utländsk bekvämlighetsflagg. Dessutom skulle bestämmelsen leda till en mycket lägre schablonbeskattning av fartyg som är yngre än tio år än vad som skulle ha varit fallet om fartyget i stället beskattats i någon av de andra medlemsstaterna som infört system med fast skattesats som godkänts av kommissionen.

(55) Därför har kommissionen inlett ett formellt granskningsförfarande av de avdrag som avses i artikel 119.2 i lagen om stödprogram för fartyg som är yngre än tio år.

2.4.2 Åtgärder utanför systemet med fast skattesats till förmån för redare

2.4.2.1 Snabb avskrivning utanför sjötransportsektorn

(56) Systemet för snabb avskrivning är inte kopplat till stödberättigad verksamhet, vilket strider mot kraven i gemenskapsriktlinjerna. Därför uttryckte kommissionen i sitt beslut av den 19 mars 2003 tvivel om huruvida avskrivningssystemet är förenligt med gemenskapsrätten när det tillämpas på fartyg som inte är avsedda för sjötransporter eller används för stödberättigande verksamheter.

2.4.2.2 Minskad registreringsavgift då inteckningar görs i fartyg

(57) Minskade registreringsavgifter för inteckningar berör endast inteckningar i fartyg, både för sjötransporter och transporter på inre vattenvägar, och avser inte inteckningar i andra tillgångar som fastigheter. Vid en första granskning ansåg kommissionen att denna avgiftsminskning föreföll selektiv, eftersom den endast rörde vissa typer av tillgångar som kan bli föremål för en inteckning, och därmed till en viss grad gynnar fartygsverksamhet. Kommissionen uttryckte därför tvivel om huruvida en sådan avgiftsminskning kan ses som en allmän åtgärd eller utgör statligt stöd.

(58) Om åtgärden måste ses som statligt stöd i fördragets mening tvivlar kommissionen starkt på att den skulle vara förenlig med den inre marknaden, eftersom stödåtgärden inte bara främjar all sjöfartsverksamhet, inbegripet sådan som inte har med sjötransporter att göra, utan dessutom gynnar verksamhet som har med trafik på inre vattenvägar att göra. Sådan verksamhet omfattas inte av de ovan nämnda gemenskapsriktlinjerna utan i stället av rådets förordning (EEG) nr 1107/70 av den 4 juni 1970 om stöd till transporter på järnväg, väg och inre vattenvägar (20). I den förordningen tillåts inte den typen av stöd.

(59) Därför uttryckte kommissionen i sitt beslut av den 19 mars 2003 sina tvivel om huruvida minskningen av registreringsavgiften för andra fartyg än sådana som används för sjötransporter är förenlig med den inre marknaden.

2.4.2.3 System med fast skattesats tillämpligt på förvaltning av fartyg för tredje parts räkning

(60) När det gäller förvaltning av fartyg för tredje parts räkning noterar kommissionen i sitt beslut av den 19 mars 2003 att dessa förvaltares verksamhet inte kan definieras som rederiverksamhet i Belgien, åtminstone inte organisatoriskt sett. Det är emellertid endast rederier som omfattas av gemenskapsriktlinjerna (21). Belgien tycks vara det första landet som vill tillämpa ett system med fast skattesats på underleverantörer till rederier.

(61) Sedan har kommissionen tagit hänsyn till att ett och samma fartyg kan ge både sin redare och sin förvaltare rätt till den fasta skattesatsen samtidigt, varvid man måste tänka på att förvaltaren kommer i åtnjutande av en skattesats som är tio gånger lägre än vad som gäller för redaren när beskattningsunderlaget fastställs schablonmässigt.

(62) För det tredje har Belgien inte lämnat in några underlag som visar att systemet för förvaltare åt tredje part skulle främja konkurrenskraften för den fartygsflotta som seglar under gemenskapsflagg. I synnerhet har det inte visats att systemet indirekt skulle främja belgiska redare genom att sänka priset på de tjänster som förvaltarna tillhandahåller åt dessa.

(63) För det fjärde är det inte säkert att alla marktjänster som har med fartygsförvaltningen att göra genomförs inom gemenskapen, även om förvaltaren befinner sig i Belgien och den verksamhet som denne erbjuder utövas från Belgien. Exempelvis kan den del av tjänsterna, t.ex. ekonomisk och strategisk förvaltning, som inte tillhandahålls av förvaltare åt tredje part, tillhandahållas från länder utanför gemenskapen.

(64) För det femte hade Belgien innan förfarandet inleddes inte lämnat in några ekonomiska uppgifter som motiverar att skattesatsen för förvaltare av fartyg åt tredje part skulle vara tio gånger lägre än rederiernas skattesats.

(65) Slutligen frågar kommissionen sig om förvaltare åt tredje part verkligen uteslutande arbetar för rederier i Belgien eller i gemenskapen. Det föreslagna systemet kräver endast att tre fjärdedelar av de förvaltade fartygen är upptagna i det belgiska registret. Om förvaltarna kan erbjuda sina tjänster till rederier som inte betalar skatt i gemenskapen, med upp till en fjärdedel av sin förvaltade flotta, finns det risk för att ekonomiska fördelar erbjuds rederier utanför gemenskapen.

(66) Av alla dessa skäl uttryckte kommissionen i sitt beslut av den 19 mars 2003 sina tvivel på huruvida systemet för förvaltare av fartyg åt tredje part är förenligt med gemenskapslagstiftningen (22).

3. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

3.1 Synpunkter från Union Royale des Armateurs Belges (Kungliga belgiska redarförbundet)

(67) I en skrivelse av den 26 augusti 2003 skickade Union Royale des Armateurs Belges (Union royale), en förening för de belgiska rederierna utan vinstsyfte, sina sypunkter på alla de punkter som behandlas i det formella granskningsförfarandet till kommissionen.

(68) Först och främst betonar Union royale att den låga tariff som tillämpas på varje steg på över 40 000 ton syftar till att locka fartyg över denna tonnagegräns att återvända till gemenskapsflagg, men påminner om att dessa fartygs antal endast utgör 4,5 % av världsflottan (1 257 enheter på ett sammanlagt antal över hela världen på 28 155 enheter), men däremot kommer upp i 34,17 % av världsflottan räknat i vikt (253 430 610 ton på sammanlagt 741 600 000 ton).

(69) När det gäller avgiftsminskningen för nya fartyg (50 % för fartyg som är yngre än 5 år och 25 % för fartyg mellan 5 och 10 år) påpekar Union royale att denna främst syftar till att främja unga flottor med säkrare och miljövänligare fartyg. Union royale framhåller också att dessa avgiftsminskningar kan bidra till att bevara attraktiva arbetsplatser av hög kvalitet inom sjöfartssektorn och på land, och till att bibehålla sjöfartskunskap i Europa.

(70) Union royale anser också att ett förbud mot möjligheten för ett rederi att dra av förluster från andra företagsavdelningar från den fasta skatten skulle leda till diskriminering mellan belgiska företag, eftersom de företag som inte har någon sjöfartsavdelning kan kompensera förluster som de gjort inom någon avdelning under året med intäkter från andra avdelningar, medan sådana förluster inte skulle få dras av från intäkter som beräknas på grundval av tonnage.

(71) När det gäller förteckningen över tillhörande verksamheter som kommissionen ifrågasatt påpekar Union royale att den belgiska regeringen utgått från OECD:s anmärkningar och tonnagebaserade skattesystem i Nederländerna och Förenade kungariket. Särskilt påpekar man att fartygsmäklarverksamhet för de egna fartygens räkning är helt förenligt med andemeningen i gemenskapsriktlinjerna.

(72) Union royale framhåller att det är de själva som har bett den belgiska regeringen att genom lagstiftning bekräfta skattesystemet med snabb avskrivning för fartyg som, enligt dem, redan existerade innan fördraget trädde i kraft, för att på så sätt öka rättssäkerheten.

(73) Angående minskningen av registreringsavgiften för inteckningar i andra fartyg än sådana som är avsedda för sjötransport påpekar Union royale att de flesta andra medlemsstater inte har någon sådan beskattning. Om man inte godtar denna minskning anser Union royale att de belgiska redarna hamnar i ett ogynnsamt konkurrensläge. Dessutom påpekar Union royale att åtgärden bidrar till att stärka konkurrensläget för trafiken på de inre vattenvägarna.

(74) Union royale framhåller att det föreslagna systemet för förvaltning av fartyg för tredje part omfattar kravet att minst 75 % av de förvaltade fartygen skall gå under belgisk flagg. Union royale anser att det är naturligt att förvaltare har rätt till en annan fast skattesats än rederierna, eftersom förvaltarna inte utövar samma yrke och inte löper samma risker som redarna.

3.2 Synpunkter från Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe

(75) I en skrivelse av den 3 juli 2003 framför de tyska hamnföretagens förbund (Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe) sina synpunkter till kommissionen. Förbundet anser att stöd till sjötransporten inte får leda till snedvridning av konkurrensen inom gemenskapens bogseringssektor. Det påpekas att de olika europeiska hamnarnas konkurrensposition till en stor del beror på bogseringskostnaderna. Förbundet betonar att det är viktigt att det utvecklas konkurrens mellan bogseringsföretag inom en och samma hamn och mellan olika hamnar, eftersom detta bidrar till att upprätthålla de olika hamnarnas konkurrenskraft. Men även om sådan konkurrens alltså är positiv bör den omfattas av jämförbara konkurrensvillkor i alla hamnar.

(76) Förbundet beklagar att systemet med fast skattesats även omfattar belgiska bogseringsföretag. Allmänt sett anser man att system med lättnad av lönekostnaderna för bogseringsföretag inte är förenliga med gemenskapens riktlinjer. Sammanfattningsvis begär förbundet att alla stödsystem till förmån för bogsersektorn förklaras oförenliga med den inre marknaden.

3.3 Synpunkter från Handelskammer Hamburg

(77) I en skrivelse av den 18 juli 2003 framförde Hamburgs handelskammare (Handelskammer Hamburg) sina synpunkter till kommissionen, i egenskap av företrädare för Hamburgs näringsliv och företag.

(78) Handelskammaren yttrar sina farhågor om att det belgiska systemet med fast skattesats på grundval av tonnage snedvrider konkurrensen både mellan bogseringsföretag och mellan hamnar i Nordeuropa. Handelskammaren anser att gemenskapsriktlinjerna inte bör gälla för transporter på inre vattenvägar eller inom och kring kusthamnar. Därför begär handelskammaren att det formella granskningsförfarandet utvidgas till att även omfatta systemets tillämpning på bogsersektorn.

3.4 Synpunkter från företaget Bugsier

(79) I en skrivelse av den 2 juni 2003 delger företaget Bugsier Rederei- und Bergungs- Gesellschaft mbH kommissionen sina synpunkter i egenskap av berörd part, och begär att hela dess skriftväxling med kommissionen mellan 2000 och 2003 tas i beaktande. I synnerhet anser företaget att de villkor för bogsering som avses i lagen om stödprogram, och särskilt kriteriet ”till havs med registreringsbevis”, inte räcker för att undvika illojal konkurrens inom gemenskapen mellan hamnbogserare. Därför ber man kommissionen att utvidga det formella granskningsförfarandet till att även omfatta denna aspekt av lagen om stödprogram.

4. KOMMENTARER FRÅN BELGIEN

(80) Kommissionen har skickat följande dokument till de belgiska myndigheterna med begäran om ställningstagande, i enlighet med artikel 6.2 i förordning (EG) nr 659/1999: — Synpunkter från Zentralverband der Deutschen Seehafenbetriebe i en skrivelse av den 7 augusti 2003. — Synpunkter från Handelskammer Hamburg i en skrivelse av den 7 augusti 2003. — Synpunkter från företaget Bugsier Rederei- und Bergungs- Gesellschaft mbH i en skrivelse av den 7 augusti 2003. — Synpunkter från Union Royale des Armateurs Belges i en skrivelse av den 17 september 2003.

(81) Kommissionen har inte fått in några ställningstaganden till dessa synpunkter från de belgiska myndigheterna.

(82) I en skrivelse av den 7 maj 2003 överlämnade de belgiska myndigheterna sina synpunkter på kommissionens beslut av den 19 mars 2003 om att inleda ett formellt granskningsförfarande beträffande vissa aspekter av de beskattningsåtgärder som planeras till förmån för sjötransportsektorn.

4.1 System med fast skattesats för redare

4.1.1 Låga tariffer över 40 000 ton för systemet med fast skattesats (23)

(83) I sitt beslut av den 19 mars 2003 frågade sig kommissionen om införandet av en skattesats på 0,05 euro per steg på 100 ton över 40 000 ton skulle kunna snedvrida konkurrensen inom gemenskapen, även om gemenskapens riktlinjer om statligt stöd till sjötransport (24) i princip inte förbjuder en sådan skattesats. Inte i något annat av de schablonmässiga skattesystem som kommissionen tidigare godkänt förekommer så gynnsamma regler för fartyg över 40 000 ton. Kommissionen har dessutom försökt hålla skattesatserna i de olika tidigare godkända systemen inom relativt smala gränser (se tabell 1), för att se till att gemenskapens olika skattesystem blir så samstämmiga som möjligt.

(84) Belgien betonar att denna tariff inte i sig strider mot gemenskapens riktlinjer. Dessutom framhåller de belgiska myndigheterna att åtgärden inte syftar till att snedvrida konkurrensen i gemenskapen utan att uppmuntra fartyg på över 40 000 ton under belgisk kontroll att återgå till belgisk flagg.

(85) De belgiska myndigheterna påminner om att fartyg över 40 000 ton endast utgör 4,5 % av världsflottan, eller 1 257 enheter. Av dessa är endast 143 fartyg registrerade i gemenskapen, dvs. 11,38 %. De flesta av dessa (108 fartyg, eller 75,52 av den ”europeiska” flottan på över 40 000 ton) är registrerade i Grekland. Med tanke på hur få fartyg det rör sig om antar de belgiska myndigheterna att de övriga medlemsstaterna hittills inte har vidtagit några särskilda åtgärder för den här typen av fartyg.

(86) Men Belgien har velat få fartyg med stor kapacitet att återvända under belgisk flagg genom att tillämpa en tariff som bland annat är anpassad till dessa fartygs särskilda egenskaper. De belgiska myndigheterna påpekar att skatten, även efter införande av det system med fast skattesats som Belgien planerar, fortfarande är 2–2,5 gånger högre än skatten i länder utanför gemenskapen med bekvämlighetsflagg, eller i länder som Cypern och Malta. Det framhålls att det snarare är dessa länders anslutning till Europeiska unionen som leder till konkurrenssnedvridning än Belgiens införande av en särskild skattesats för fartyg med stort tonnage.

(87) Enligt de belgiska myndigheterna skulle det faktum att de andra medlemsstaterna inte har visat något större intresse för stora fartyg, förmodligen på grund av att de inte har så många eller inte har några alls i sin flotta, inte hindra Belgien att föra en annan politik i denna fråga.

(88) Slutligen hänvisar de belgiska myndigheterna till gemenskapens riktlinjer, där det i punkt 3.1 andra stycket fastställs att den bästa lösningen vore att upprätthålla förhållanden som tillåter rättvis konkurrens med fartyg med bekvämlighetsflagg.

4.1.2 Hur systemet med fast beskattning täcker intäkter från vissa verksamheter som inte direkt är kopplade till transportverksamheten

(89) Belgien har utgått från följande punkter när man sammanställde den förteckning över stödberättigande verksamhet som tagits med i svaret till kommissionen av den 5 december 2002: — OECD:s kommentarer till modellen för skatteavtal för inkomst- och förmögenhetsskatt, och i synnerhet kommentaren till artikel 8, ”sjöfart och lufttrafik”. — De system för tonnagebaserad beskattning som införts i Nederländerna och Förenade kungariket, och som godkänts av kommissionen genom beslut av den 20 mars 1996 respektive den 2 augusti 2000.

(90) Eftersom förteckningen över stödberättigande verksamheter utgår från vissa befintliga system kräver de belgiska myndigheterna samma behandling som kommissionen har givit andra medlemsstater.

(91) De belgiska myndigheterna hävdar framför allt att deras lagtext utgår från Förenade kungarikets system för fast skattesats (25) på tonnagegrundval när det gäller tillhörande verksamhet och tillfällig verksamhet som ett företag utför för att utnyttja den personal och de tillgångar som är avsatta för företagets huvudverksamhet så effektivt som möjligt, och som är minimala i förhållande till denna huvudverksamhet.

(92) De belgiska myndigheterna hävdar också att de har utgått från det brittiska systemet för fast skattesats på grundval av tonnage när det handlar om försäljning av produkter som inte är avsedda att konsumeras ombord, som lyxartiklar, och tjänster som inte direkt är knutna till sjötransportverksamheten, som vadslagning, spel- och casinoverksamhet och utflykter för passagerarna.

(93) De belgiska myndigheterna påpekar att reklam och marknadsföring ingår i den förteckning över tillhörande verksamhet som är knuten till den direkta driften av fartyg som ingår i punkterna 7 och 8 i kommentaren till OECD:s modell för skatteavtal (26).

(94) När det gäller intäkter från investeringar på kort sikt av driftskapitalet, fartygsmäklarverksamhet (27) för de egna fartygen och avyttring av rörelsetillgångar som förvaltningsbyggnader och de anläggningar som används för lastning och lossning av fartygen grundar sig de belgiska myndigheterna på motiveringen (28) till det nederländska systemet för schablonmässig beskattning på grundval av tonnage (29).

4.1.3 Bestämmelser som skall göra det möjligt att göra avdrag från den fasta, tonnagebaserade skattesatsen för förluster från andra kategorier, som inte skulle ha varit avdragsgilla från vinsterna från någon annan del av företaget

(95) Enligt belgisk lag om företagsbeskattning skall företagen betala skatt på alla intäkter. Detta innebär att intäkter och förluster under en och samma beskattningsperiod kan kompensera varandra mellan ett företags olika avdelningar eller anläggningar.

(96) De belgiska myndigheterna påminner om att schablonsystemet inte bestämmer den fasta skattesatsen på grundval av tonnage, utan de skattepliktiga intäkterna från sjöfartsverksamhet.

(97) Dessutom anser de belgiska myndigheterna att kommissionens ståndpunkt skulle leda till diskriminering mellan belgiska företag, eftersom företag utan sjöfartsavdelning kan kompensera förluster som gjorts i någon avdelning under året med intäkter i andra avdelningar, medan förluster inte får dras av från de intäkter som fastställs på grundval av tonnage.

4.1.4 Minskning med 50 % för fartyg som är yngre än 5 år, och med 25 % för fartyg mellan 5 och 10 år

(98) De belgiska myndigheterna påpekar att gemenskapsriktlinjerna inte innehåller några bestämmelser om tillämpliga tariffer som medlemsstaterna har rätt att införa i sina schablonmässiga skattesystem, och inte heller om möjligheten att införa incitament för nya fartyg. Att de andra system som nämns ovan inte omfattar någon sådan minskning kan enligt de belgiska myndigheterna inte utgöra något hinder för att Belgien skulle kunna införa sådana incitament.

(99) I sitt beslut av den 19 mars 2003 anger kommissionen att äldre fartyg traditionellt oftare registreras under bekvämlighetsflagg. De belgiska myndigheterna anser att dessa argument är orealistiska och ogrundade, och hänvisar till ett utdrag ur rapporten Review of Maritime Transport från 2002 (30), som medföljer som bilaga till deras skrivelse av den 7 maj 2003.

4.2 Åtgärder utanför systemet med fast skattesats till förmån för redare

4.2.1 System för snabb avskrivning

(100) Enligt de belgiska myndigheterna infördes systemet med snabb avskrivning under 1951 och har redan ändrats flera gånger, senast 1996. Systemet fanns alltså redan innan fördraget undertecknades. Det har omsatts i en lagtext genom lagen om stödprogram av den 2 augusti 2002, i syfte att öka rättssäkerheten.

(101) De belgiska myndigheterna har inför kommissionen lagt fram bevis för att systemet existerade innan fördraget trädde i kraft den 1 januari 1958. Som bilaga till sin skrivelse av den 7 maj 2003 har de belgiska myndigheterna mycket riktigt skickat med en intern not från finansministeriet av den 24 augusti 1951 om tillämpningsföreskrifterna för det särskilda avskrivningssystemet för fartyg, och ett brev från finansministeriet till redarförbundet Syndicat général des armateurs av den 13 januari 1967 som visar att systemet då fortfarande var i bruk.

4.2.2 Minskade registreringsavgifter för inteckningar i fartyg som inte är avsedda för sjötransport

(102) Skatteincitamenten kan allmänt sett godtas om de är begränsade till sjötransportverksamhet. De belgiska myndigheterna anser att minskningen av registreringsavgiften för fartyg som används för sjötransport skulle vara förenligt med punkt 3.1 i gemenskapens riktlinjer, om åtgärden skulle visa sig vara ett stöd enligt fördragets definition.

(103) De belgiska myndigheterna har angivit att de i första hand har infört åtgärden på grund av att det inte finns några liknande registreringsavgifter för inteckningar i fartyg i Nederländerna eller Luxemburg. De hävdar att frånvaron av sådana avgifter i två länder som gränsar till Belgien ger den belgiska flottan en ogynnsam konkurrenssituation.

4.2.3 System för förvaltare åt tredje part (31)

(104) Som svar på de synpunkter som kommissionen uttryckt i sitt beslut av den 19 mars 2003 anger de belgiska myndigheterna, med hänvisning till den motivering som medföljer utkastet till lagen om stödprogram, att systemet med fast skattesats infördes för att göra den tekniska förvaltningen av fartyg mer konkurrenskraftig och för att tillhandahålla besättningar för fartygen på grundval av ett förvaltningskontrakt. Myndigheterna menar att det finns en enorm marknad för sådan verksamhet, och att Belgien hittills endast spelar en extremt begränsad roll på denna.

(105) De belgiska myndigheterna hävdar att gemenskapsriktlinjerna uttryckligen nämner en överflyttning av tillhörande verksamhet (t.ex. fartygsledning) till länder utanför gemenskapen (punkt 1.2 femte stycket), vilket lett till att ännu flera arbetstillfällen gått förlorade, både till sjöss och på land. I lagen om stödprogram föreskrivs att minst 75 % av de förvaltade fartygen skall vara inskrivna i det belgiska fartygsregistret. De belgiska myndigheterna påpekar att det inte finns några sådana bestämmelser för systemet med fast skattesats för rederier. För att kunna dra nytta av systemet får förvaltarna inte utöva någon annan verksamhet än fartygsförvaltning.

(106) Däremot erkänner de belgiska myndigheterna att ett och samma fartyg kan komma att beräknas två gånger när den fasta skattesatsen bestäms, en gång för rederiet och en gång för förvaltaren. Eftersom det rör sig om skilda juridiska personer som utövar olika verksamhet anser de belgiska myndigheterna att det är helt naturligt att man i sådana fall fastställer och beskattar de enskilda intäkterna. Myndigheterna anser att tillämpningen av olika tariffer motiveras av att olika verksamhet ger rätt till olika ersättning.

5. BEDÖMNING AV STÖDET

5.1 Förekomst av stöd enligt EG-fördraget

(107) Enligt artikel 87.1 i fördraget är ett stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel oförenligt med den gemensamma marknaden om det påverkar handeln mellan medlemsstaterna, om det snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion.

(108) Genom den fasta skattesatsen på grundval av tonnage vill de belgiska myndigheterna ge vissa företag förmåner med hjälp av statliga medel. Dessa subventioner kan snedvrida konkurrensen och skulle kunna påverka handeln mellan medlemsstaterna. Av dessa skäl måste de olika åtgärderna som genomgått det formella granskningsförfarandet anses vara statligt stöd i enlighet med artikel 87.1 i fördraget.

(109) Systemet med snabb avskrivning för fartyg, som erbjuder ännu fördelaktigare avskrivningsvillkor än vad som anges i artiklarna 61–64 i 1992 års belgiska lag om inkomstskatt, är specifikt, eftersom det är begränsat till en liten grupp av tillgångar. Åtgärden utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.

(110) Nu gäller det att kontrollera huruvida registreringsavgiften för inteckningar i fartyg utgör ett stöd. De belgiska myndigheterna har inte lämnat in uppgifter som visar att denna registreringsavgift är unik i gemenskapen eller att de andra medlemsstaterna inte har motsvarande avgifter för registrering av inteckningar i fartyg.

(111) Dessutom noterar kommissionen att denna registreringsavgift betalas för inteckningar i fastigheter och att systemet inte är begränsat till fartyg, vare sig för sjötransport eller för trafik på inre vattenvägar. Kommissionen noterar att det är logiskt att systemet för beskattning av inteckningar medför registreringsavgifter som är proportionerliga till inteckningsbeloppet, oberoende av vilken typ av tillgångar inteckningarna gäller.

(112) Därför anser kommissionen att avskaffande eller kraftig sänkning av dessa avgifter för vissa enskilda näringslivssektorer utgör statligt stöd i enlighet med artikel 87.1 i fördraget, eftersom systemet fortsätter att gälla för de övriga sektorerna som omfattas av inteckningsregistret. Dessutom gäller åtgärden bara en kategori av tillgångar, eftersom inga andra tillgångar än fartyg kan dra nytta av en sådan minskning. Denna åtgärd kan därför inte tas med i en allmän åtgärd.

(113) Slutligen är den schablonmässiga beskattningen till förmån för förvaltare åt tredje part specifik, på samma sätt som schablonbeskattningen för rederier. Den utgör därför stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget

(114) Kommissionen vill dessutom påminna om att man redan i beslutet av den 19 mars 2003 har visat att det rör sig om ett statligt stöd i enlighet med artikel 87.1 i fördraget. De belgiska myndigheterna har inte heller bestritt denna bedömning i de ställningstaganden de har lämnat till detta beslut.

(115) Allmänt sett anser kommissionen att de stöd som genomgått det formella granskningsförfarandet är olagliga eftersom det efter ikraftträdandet av den kungliga förordningen av den 7 maj 2003 inte längre finns något rättsligt eller administrativt hinder för att tillämpa dem, även om inget konkret stöd i praktiken ännu har betalats ut. Kommissionen beklagar att Belgien har infört dessa åtgärder utan att på förhand inhämta kommissionens godkännande.

5.2 Rättslig grund

(116) Enligt artikel 87.3 c kan stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset anses som förenligt med den gemensamma marknaden. Kommissionen anser att artikel 87.3 c är den lämpligaste rättsliga grunden för detta fall.

(117) Stöd till sjöfartssektorn bör bland annat bedömas i ljuset av gemenskapens riktlinjer om statligt stöd till sjötransport. I dessa riktlinjer fastställs vilka stödsystem som kan införas för att främja gemenskapens sjöfartssektors intressen i strävan efter allmänna mål som att — trygga sysselsättningen inom EG (både till sjöss och på land), — förbättra säkerheten, — bevara den know-how i fråga om sjöfart som finns i gemenskapen och utveckla sjöfartskunskaperna.

(118) Eftersom de åtgärder som genomgått det formella granskningsförfarandet redan har införts måste man utgå från den lagtext som gällde när de olika åtgärderna trädde i kraft. Detta innebär att kommissionen kommer att grunda sin analys av alla granskade skatteåtgärders förenlighet med gemenskapsrätten på de gällande gemenskapsriktlinjerna, som offentliggjordes den 17 januari 2004 (32). De nya riktlinjerna skiljer sig emellertid inte avsevärt från de gamla när det gäller stöd till företags skattskyldighet (33), utom i fråga om förvaltning av fartyg åt tredje part. Där andra sektorer än sjöfartssektorn skulle kunna beröras av de granskade åtgärderna har kommissionen tagit hänsyn till den gemenskapslagstiftning som gäller för statligt stöd inom dessa sektorer.

5.3 Analys av åtgärderna inom systemet med fast skattesats

(119) Inledningsvis noterar kommissionen de olika synpunkter som inkommit från berörda parter om behovet av att utvidga den formella granskningen till att även omfatta tillämpningen av skatteåtgärderna inom muddersektorn. Kommissionen påminner om att denna aspekt av lagen om stödprogram inte kan omfattas av detta beslut, eftersom den inte avsågs i beslutet att inleda det formella granskningsförfarandet. I sitt beslut om att inleda det formella granskningsförfarandet hade kommissionen bedömt att de villkor som ingår i lagen om stödprogram var tillräckliga för att utesluta all bogserverksamhet som inte omfattas av definitionen av sjötransport från skatteförmånerna. Detta har ifrågasatts av olika berörda parter, även om de i beslutet av den 19 mars 2003 inte uppmanats att ta ställning till denna aspekt av lagen om stödprogram. Kommissionen har för avsikt att ta upp denna aspekt av lagen om stödprogram i ett annat beslut inom ramen för en mer omfattande undersökning av lagens inverkan på bogsersektorn i Belgien.

(120) I ljuset av de synpunkter som de olika berörda parterna har lämnat in och de ställningstaganden som kommit från de belgiska myndigheterna granskar kommissionen stegvis de sju punkter som skulle vara föremål för det formella granskningsförfarande som inleddes den 19 mars 2003.

5.3.1 Tariffer för fartyg på över 40 000 ton

(121) Till att börja med noterar kommissionen att de belgiska myndigheterna har åtagit sig att inte tillämpa tariffen på 0,05 euro innan kommissionen efter genomförande av det formella granskningsförfarandet hunnit besluta om den är förenlig med den inre marknaden. Denna åtgärd har följaktligen inte genomförts i praktiken.

(122) För övrigt ser kommissionen att inget annat av de system med fast skattesats på grundval av tonnage som tidigare godkänts av kommissionen omfattar någon särbehandling för fartyg med stor kapacitet, och att gemenskapsriktlinjerna ger utrymme för egen bedömning när det gäller vilka tariffer som är acceptabla i fasta skattesystem. Kommissionen har inte tillräckliga erfarenheter från dessa system för att veta om tarifferna har varit tillräckligt attraktiva för att uppmuntra rederierna att återföra sådana bekvämlighetsflaggade fartyg med stor kapacitet som avses med tariffen på 0,05 euro till gemenskapsflagg.

(123) Kommissionen anser inte att de belgiska myndigheternas plan att även tillämpa den särskilda tariffen på 0,05 euro för fartyg över 40 000 ton på fartyg som redan går under en medlemsstats flagg är förenlig med den inre marknaden. Riktlinjerna går i första hand ut på att förstärka gemenskapsflottan och därigenom skapa arbetstillfällen i gemenskapen och samtidigt bland annat se till att fartygen omfattas av gemenskapens säkerhetsbestämmelser. Detta syfte är naturligtvis redan uppnått om fartyget går under en annan medlemsstats flagg.

(124) Man måste också undvika att rederierna försöker dra nytta av tariffen på 0,05 euro när de överför sina fartyg från en annan medlemsstats flagg till belgisk flagg genom att tillfälligt flagga ut dem till ett land utanför gemenskapen. För att se till att införandet av tariffen på 0,05 euro inte leder till omflaggning inom gemenskapen anser kommissionen det därför nödvändigt att för fartyg som varit upptagna i register i länder utanför gemenskapen införa en minimitidsgräns på fem år under vilka fartyget skall ha varit registrerat under icke-gemenskapsflagg innan det överförs under belgisk flagg. Detta villkor skulle göra det möjligt att uppnå det mål som fastställs i gemenskapsriktlinjerna, nämligen att överföra fartyg som kontrolleras av gemenskapsrederier men är flaggade i tredje land till gemenskapens fartygsregister, och samtidigt undvika risken för negativa effekter på handeln inom gemenskapen.

(125) Sålunda anser kommissionen att införandet av en tariff på 0,05 euro per steg på 100 ton över 40 000 ton, enligt artikel 119.1 i lagen om stödprogram av den 2 augusti 2002, är förenligt med den inre marknaden under förutsättning att de berörda fartygen är nya eller annars under de senaste fem åren har varit registrerade under ett tredje lands flagg. Om detta villkor inte är uppfyllt anser kommissionen att åtgärden är oförenlig med den inre marknaden. Utan sådana garantier är risken nämligen mycket stor att tariffen på 0,05 euro medför konkurrenssnedvridningar i handeln mellan medlemsstaterna.

5.3.2 Hur systemet med fast beskattning täcker intäkter från vissa verksamheter

(126) Först och främst noterar kommissionen att de verksamheter som har föranlett inledandet av det formella granskningsförfarandet ingår i en förteckning som de belgiska myndigheterna bifogat sitt svar till kommissionen av den 5 december 2002. I sin skrivelse av den 7 maj 2003 påpekar de belgiska myndigheterna att Belgien har utarbetat denna preliminära förteckning utgående från OECD:s modell för skatteavtal för inkomst- och förmögenhetsskatt och från Nederländernas och Förenade kungarikets tonnageskattesystem.

(127) Kommissionen noterar att det i den förteckning över verksamheter som omfattas av förfarandet ingår både verksamhet som genererar intäkter (och för vilka frågan om huruvida de är stödberättigande är ytterst relevant) och verksamhet som endast medför avgifter för redarna (för vilka denna fråga inte tycks vara relevant). Dessa senare verksamheter är i själva verket nära knutna till sjötransportverksamhet, och därför ligger det i systemets logik att ta med de avgifter som de medför i den bokföring som ligger till grund för beräkningen av de intäkter som omfattas av det fasta skattesystemet. Bland annat är detta viktigt för att se till att sådana avgifter inte används för att dra av intäkter för eventuell icke-stödberättigande verksamhet.

5.3.2.1 Tillhörande verksamhet och tillfällig verksamhet

(128) Vad gäller tillhörande verksamhet och tillfällig verksamhet som företaget utför för att maximalt utnyttja sin personal och de tillgångar som anslagits för företagets huvudsakliga verksamhet, förutsatt att tillhörande verksamheten och den tillfälliga verksamheten är minimal jämfört med denna huvudsakliga verksamhet, noterar kommissionen att de belgiska myndigheterna inte har visat att sådan verksamhet är omistlig eller fast knuten till sjötransportverksamheten. Inte heller har de angivit inom vilka gränser och på vilka villkor vissa verksamheter som till sin natur inte är stödberättigande kan tas med i den schablonmässiga beskattningen.

(129) Kommissionen anser därför att sådan verksamhet, om den inte omfattas av någon av kategorierna för stödberättigande verksamhet, skall anses vara icke-stödberättigande. Kommissionen påminner om att den i sina senaste beslut alltid har tillämpat samma tillvägagångssätt för icke-stödberättigande verksamhet i syfte att undvika missbruk av skattesystemen till förmån för sjötransporten.

(130) Kommissionen anser slutligen att frånvaron av tydliga ramar och regler för hanteringen av sådan tillhörande verksamhet och tillfällig verksamhet kan utgöra en viktig potentiell källa till snedvridning av systemets ursprungliga syften.

(131) Av alla ovannämnda skäl anser kommissionen att det inte är förenligt med den inre marknaden att låta sådan verksamhet omfattas av systemet med fast skattesats.

5.3.2.2 Försäljning av produkter och tjänster som inte är avsedda att konsumeras ombord

(132) Det bör undersökas huruvida försäljning av produkter som inte är avsedda att förtäras ombord, exempelvis lyxartiklar, och leverans av tjänster utan direkt anknytning till sjötransporten, som vadslagning, spel- och casinoverksamhet och utflykter för passagerarna, kan anses vara stödberättigande.

(133) I sina tidigare beslut har kommissionen alltid sett till att systemen med fast skattesats inte omfattade försäljning av artiklar eller tjänsteleveranser som inte direkt är kopplade till passagerartrafik till sjöss. Anledningen är att man vill bevara en rättvis konkurrenssituation inom gemenskapen, i enlighet med målen i gemenskapens riktlinjer. Kommissionen ansåg därvid att lyxartiklar och vadslagning, spel- och casinoverksamhet ombord på stödberättigade fartyg inte kunde anses vara direkt kopplade till passagerartrafik till sjöss, och därför inte kunde anses vara stödberättigande. Enligt samma logik har sådan verksamhet uttryckligen undantagits från systemen med fast beskattning i Irland (34), Finland (35) och Frankrike (36).

(134) Kommissionen anser inte att de belgiska myndigheterna kan stödja sig på tillämpningsbestämmelser inom en annan medlemsstats skattesystem om dessa bestämmelser inte har anmälts till kommissionen och inte har nämnts i kommissionens beslut om godkännande av systemet i fråga. Med andra ord kan en medlemsstat inte åberopa förekomsten av påstådda eller faktiska olagliga stöd i en annan medlemsstat som argument för att liknande stöd i det egna landet skulle vara förenliga med den inre marknaden.

(135) Med tanke på detta anser kommissionen att det inte är förenligt med den inre marknaden att låta systemet med fast beskattning omfatta försäljning av produkter och tjänster som inte är avsedda att konsumeras ombord.

5.3.2.3 Reklam och marknadsföring

(136) Man måste skilja mellan reklam och marknadsföring som medför utgifter för rederiet (om tjänsten levereras av tredje part) och sådan reklam och marknadsföring som utgör en inkomstkälla (om redaren levererar tjänsten).

(137) Om det handlar om utgifter som har med sjötransporten att göra (utgifter för reklam och marknadsföring för rederiets egen verksamhet) bör reklam och marknadsföring omfattas av systemet med fast beskattning. Reklam och marknadsföring skulle alltså i sådana fall vara stödberättigande, eftersom de inte genererar intäkter för rederiet.

(138) Om reklam och marknadsföring är inkomstkällor för rederiet bör det kontrolleras om de är direkt knutna till sjötransportverksamheten. Kommissionen anser exempelvis att utgående från gemenskapsriktlinjerna endast sådan verksamhet som är direkt knuten till sjötransporten kan komma i fråga för systemen med fast beskattning, och att verksamhet som inte har med sjötransport att göra inte bör få tas med i systemen. Försäljning av reklamytor på passagerarfartyg är en normal verksamhet för ett företag som bedriver passagerartrafik till sjöss. I sådana fall kan det anses vara förenligt med den inre marknaden att ta med denna verksamhet i systemet med fast skattesats. Däremot anser kommissionen inte att reklam och marknadsföring som tillhörande verksamhet för rederiet, dvs. inte direkt knutna till själva sjötransporten, kan anses vara stödberättigande.

5.3.2.4 Intäkter från investeringar på kort sikt av likvida medel för den löpande verksamheten

(139) På samma sätt som i andra företag är intäkter från investeringar på kort sikt av likvida medel för den löpande verksamheten i ett rederi resultatet av gängse finansförvaltning. Sådana intäkter kan dessutom vara av viss betydelse för rederier med mycket säsongsbetonad verksamhet.

(140) Investering av likvida medel för den löpande verksamheten på kort sikt är en normal åtgärd som är direkt kopplad till rederiets huvudsyssla. Kommissionen anser därför att sådana intäkter är stödberättigande försåvitt de motsvarar de finansiella produkterna från rederiets normala likvida medel för den stödberättigande löpande verksamheten. Om finansiella produkter uppkommer ur exceptionella tillgångar till likvida medel för rederiet, eller om det rör sig om långsiktiga placeringar, eller om intäkterna motsvarar likvida medel för den icke-stödberättigande löpande verksamheten, anser kommissionen att de inte får omfattas av systemet med fast skattesats.

(141) Kommissionen anser följaktligen att det är förenligt med den inre marknaden att ta med investeringar på kort sikt av likvida medel för den löpande verksamheten, om intäkterna motsvarar rederiets finansiella produkter från normala likvida medel för den löpande verksamheten, uppkomna genom genomförandet av stödberättigande verksamhet.

5.3.2.5 Fartygsmäklarverksamhet för de egna fartygens räkning

(142) Fartygsmäkleri innebär att man skaffar fram last i en hamn åt ett rederi och företräder detta rederis intressen. Fartygsmäkleri för egen räkning innebär att man i en hamn hämtar extra last för att fylla upp de egna fartygens lastutrymmen.

(143) De belgiska myndigheterna hävdar att de utgår från motiveringen till den nederländska lagen om tonnagebaserad fast skatt (37). Kommissionen påminner om att den inte kan acceptera detta argument för att åtgärden skulle vara stödberättigande.

(144) Däremot noterar kommissionen att åtgärden inte är inkomstgenererande för rederiet, eftersom det rör sig om en normal åtgärd för en redare som försöker utnyttja sina fartygs lastförmåga maximalt. Verksamheten tillför inget mervärde som påverkar affärssiffrorna för rederiets befintliga kunder och kan inte leda till särskild ersättning från nya kunder som vunnits för att fylla upp lastutrymmet. Det är en normal åtgärd för ett rederi som vill dra största möjliga nytta av sina tillgångar.

(145) Därför anser kommissionen att det är förenligt med den inre marknaden att ta med fartygsmäkleri för egen del i systemet för fast beskattning.

5.3.2.6 Avyttring av rörelsetillgångar

(146) Avyttring av rörelsetillgångar som utrustning som används för eget bruk vid lastning och lossning av fartygen kan anses vara verksamhet som direkt är knuten till sjöfartsverksamheten, på samma sätt som vinst från ett fartyg av hävd omfattas av system för fast beskattning om den tas med andelsberäknat mot den tid som förflutit under systemet för fast beskattning.

(147) Däremot gäller detta inte för vinst från kontorsfastigheter som inte direkt är kopplade till sjöfartsverksamheten. Sådana tillgångar kan användas av alla andra typer av företag. Om avyttringen inte gäller en tillgång som direkt är avsedd för sjötransportverksamheten kan vinsten från denna försäljning inte tas med i systemet för fast beskattning.

(148) Att ta med vinst som uteslutande härrör från tillgångar som är direkt knutna till sjötransportverksamheten i systemet för fast beskattning kan sålunda anses vara förenligt med den inre marknaden.

5.3.2.7 Slutsatser om huruvida de olika undersökta verksamheterna är förenliga med den inre marknaden

(149) Som slutsats kan det fastställas att kommissionen anser att det är oförenligt med den inre marknaden att ta med följande verksamhet i systemet för fast beskattning på grundval av tonnage: — Tillhörande verksamhet och tillfällig verksamhet. — Försäljning av produkter som inte är avsedda att förtäras ombord, exempelvis lyxartiklar, och leverans av tjänster utan direkt anknytning till sjötransporten, som vadslagning, spel- och casinoverksamhet och utflykter för passagerarna. — Intäkter från investeringar utom sådana som görs med företagets likvida medel för den löpande verksamheten. — Reklam och marknadsföring utom försäljning av reklamplats ombord på stödberättigade fartyg. — Fartygsmäklarverksamhet, utom för de egna fartygens räkning. — Försäljning av rörelsetillgångar om de inte är direkt knutna till sjöfartsverksamheten.

(150) Däremot kan det fastställas att kommissionen anser att det är förenligt med den inre marknaden att ta med följande verksamhet i systemet för fast beskattning på grundval av tonnage: — Intäkter från investeringar på kort sikt av företagets normala likvida medel för den löpande verksamheten. — Reklam och marknadsföring såvida det handlar om försäljning av reklamplats ombord på stödberättigade fartyg. — Fartygsmäklarverksamhet för de egna fartygens räkning. — Försäljning av rörelsetillgångar om de är direkt knutna till sjöfartsverksamheten.

5.3.3 Avdrag av förluster från andra företagsavdelningar från den schablonmässiga skatten

(151) Kommissionen påminner om att den i sina tidigare beslut har krävt åtgärder mot missbruk för att undvika att icke-stödberättigande verksamhet får fördelar som ursprungligen endast är avsedda för sjöfarten. Sådana begränsande åtgärder är viktiga för att undvika att de skyddsåtgärder som gemenskapens sjötransportsektor har att ta till inte förlorar sin trovärdighet, och därigenom sitt existensberättigande inom gemenskapslagstiftningen, genom att utvidgas till verksamhet som inte utsätts för samma internationella konkurrenstryck som sjöfartssektorn.

(152) Därför anser kommissionen att det är av största vikt att ha absolut separata bokföringar för stödberättigande verksamhet och icke-stödberättigande verksamhet för fastställandet av hur de skall beskattas. Denna princip har kontrollerats i de övriga system med fast beskattning som kommissionen har godkänt.

(153) De belgiska myndigheterna har inte kunnat övertyga vare sig sjöfartssektorn eller de övriga berörda sektorerna om att absolut åtskillnad mellan sjöfartsavdelningarna är nödvändig för beräkningen av den beskattningsbara vinsten.

(154) Kommissionen förstår inte heller det argument som det belgiska redarförbundet Union Royale des Armateurs Belges framfört, nämligen att företag som inte infört sträng åtskillnad mellan räkenskaperna skulle hamna i underläge (38). I sin skrivelse av den 5 september 2002 har de belgiska myndigheterna åtagit sig att se till att företag som samtidigt bedriver stödberättigande och icke-stödberättigande verksamhet inför separat bokföring. Detta åtagande innebär för kommissionen en garanti för att principen om separata bokföringar mellan stödberättigande och icke-stödberättigande verksamhet respekteras. Det fall som Union royale hänvisar till skulle alltså inte få förekomma.

(155) Kommissionen anser att det är nödvändigt att ha strikt åtskillnad mellan bokföringarna för stödberättigande och icke-stödberättigande verksamhet, och att de bestämmelser som ingår i artikel 120.2 i lagen om stödprogram därför inte är förenliga med den inre marknaden. Dessa bestämmelser gör det nämligen möjligt att dra av eventuella förluster från andra, normalt beskattade avdelningar från den schablonmässigt fastställda tonnageskatten.

5.3.4 Minskade avgifter för fartyg som är yngre än tio år

(156) Kommissionen noterar att de belgiska myndigheterna vill främja nya fartyg för att utveckla en säkrare och mer miljövänlig flotta. Kommissionen noterar emellertid också att inget av de system för tonnagebeskattning som införts av andra medlemsstater och godkänts av kommissionen omfattar särskilda avgifter beroende på fartygens ålder.

(157) Dessutom påpekar kommissionen att även om de tariffer som Belgien vill införa gör det möjligt att jämföra skattenivån med de andra system som kommissionen tidigare har godkänt i andra medlemsstater, skulle tillämpningen av de avgiftsminskningar på 25 % eller 50 % som planeras för de nyaste fartygen omöjliggöra sådana jämförelser. Om sådana minskningar tillämpas skulle skattenivån i Belgien bli fördelaktigare än de system som redan tillämpas i andra medlemsstater.

(158) I sina tidigare beslut har kommissionen försökt se till att systemen med fast skattesats får jämförbara regler och mycket liknande skattenivåer, så som visas i tabell 1. Visserligen framgår det inte av gemenskapsriktlinjerna om positiv diskriminering av nya fartyg är tillåten, men det ändrar inte att kommissionen har rätt att avgöra vilka åtgärder som kan leda till snedvridningar som strider mot gemenskapens intressen. Kommissionen anser att införandet av avgiftsminskningar för fartyg mellan 0 och 10 år kan hota den jämvikt som hittills uppnåtts mellan de medlemsstater som infört system med fast skattesats. Kommissionen anser därför att det är i gemenskapens intresse att inte låta vissa system med fast skattesats avvika för mycket från reglerna i de tidigare godkända systemen, och exempelvis gynna nya fartyg.

(159) Kommissionen anser inte heller att det behövs extra fördelar för nya fartyg för att uppnå målen i gemenskapsriktlinjerna.

(160) Med tanke på det ovan sagda anser kommissionen att de minskningar som avses i artikel 119.2 i lagen om stödprogram inte är förenliga med den inre marknaden.

5.4 Analys av åtgärder som inte omfattas av systemet med fast skattesats för sjöfartssektorn

5.4.1 System med snabb avskrivning för fartyg som inte är avsedda för sjötransport

(161) Först och främst vill kommissionen påminna om att åtgärden utgör stöd enligt artikel 87.1 i fördraget, eftersom den är ett undantag från artiklarna 61–64 i 1992 års belgiska lag om inkomstskatt, som handlar om snabb avskrivning, och eftersom den erbjuder ännu fördelaktigare avskrivningsvillkor än vad som anges i dessa artiklar.

(162) Kommissionen noterar att snabba avskrivningar till förmån för sjötransportsektorn inte är förbjudna enligt gemenskapsriktlinjerna. Däremot anser den att detta system utgör befintligt stöd enligt artikel 1 b i förordning (EG) nr 659/1999.

(163) Kommissionen fastställer att inga av de olika gemenskapsbestämmelser för andra sektorer än sjötransportsektorn som skulle kunna beröras av en sådan minskning av registreringsavgiften, t.ex. fiskesektorn (39) eller transport på inre vattenvägar (40), tillåter sådana stöd.

(164) Kommissionen anser att beslutet av den 19 mars 2003 om att inleda ett formellt granskningsförfarande också innebär att Belgien ombetts inkomma med synpunkter i enlighet med artikel 17.2 i förordning (EG) nr 659/1999.

(165) Med tanke på den obefogade fördel som detta system ger fartyg som inte utför stödberättigande verksamhet anser kommissionen att det är nödvändigt att föreslå Belgien lämpliga åtgärder i detta fall, i enlighet med artikel 18 i förordning (EG) nr 659/1999. Därför uppmanar kommissionen genom detta beslut Belgien att vidta följande åtgärder: att Belgien senast den 30 juni 2005 avskaffar det särskilda systemet för avskrivning enligt artikel 121 i lagen om stödprogram för alla fartyg som inte genomför stödberättigande verksamheter. Belgien skall senast den 31 december 2004 informera kommissionen om sitt beslut att vidta dessa åtgärder.

5.4.2 Minskade registreringsavgifter för inteckningar i fartyg som inte är avsedda för sjötransport

(166) Liksom för den åtgärd som behandlats ovan fastställer kommissionen att inga av de olika gemenskapsbestämmelser för andra sektorer än sjötransportsektorn som skulle kunna beröras av en sådan minskning av registreringsavgiften, t.ex. fiskesektorn (41) eller transport på inre vattenvägar, tillåter sådana stöd.

(167) Även om sådana investeringsstöd kan godtas enligt gemenskapsriktlinjerna (detta påpekas i kommissionens beslut av den 19 mars 2003) gäller detta inte för fartyg som till sin art inte är avsedda för sjötransport (bogseringsfartyg, mudderfartyg, fartyg för trafik på inre vattenvägar osv.). Därför anser kommissionen att en minskning av eller ett undantag från registreringsavgiften för inteckningar i fartyg som inte är avsedda för sjötransport utgör statligt stöd som inte är förenligt med den inre marknaden.

5.4.3 System med fast skattesats tillämpligt på förvaltning av fartyg för tredje parts räkning

(168) Kommissionen noterar att ingen berörd part med undantag för Union royale des Armateurs Belges har kommenterat systemet för fartygsförvaltare, trots att detta omfattas av det formella granskningsförfarande som inleddes den 19 mars 2003.

(169) Kommissionen frågar sig om förvaltare åt tredje part utövar sjöfartsverksamhet. Förvaltning av fartyg åt tredje part, som ofta kallas för ship-management i vissa länder, innebär i Belgien att man tillhandahåller en besättning till ett fartyg, och i förekommande fall förser fartyget med den utrustning som behövs för de planerade sjöfartsverksamheterna. Förvaltaren åt tredje part tillhandahåller en tjänst åt rederiet eller redaren. Det sluts alltså i praktiken inget transportavtal med en speditör. Förvaltarens verksamhet kan därför inte beskrivas som transporttjänst.

(170) I de nya gemenskapsriktlinjer som offentliggjordes den 17 januari 2004 om stöd till sjötransport fastställs det att företag som förvaltar fartyg hädanefter kan få stöd för de fartyg för vilka de tillhandahåller hela besättningen och står för all teknisk förvaltning (42). Sådana företag är endast stödberättigade om de övertar hela ansvaret för driften av ett fartyg och alla uppgifter och skyldigheter som föreskrivs i ISM-koden (43). Kommissionen kan därför endast godkänna stöd till fartygsförvaltare som uppfyller de villkor som ingår i gemenskapens nya riktlinjer.

(171) När det gäller skattenivån för förvaltare av fartyg åt tredje part noterar kommissionen på grundval av siffror som de belgiska myndigheterna har lämnat in att en fartygsförvaltare med samma tonnage i sin flotta som en redare har mycket lägre affärssiffror, bland annat på grund av att redaren har kapitalkostnader som förvaltaren slipper. Enligt det exempel som de belgiska myndigheterna anför är förhållandet ungefär ett till hundra mellan en förvaltares och en redares affärssiffror för ett fartyg av typen Very Large Crude Carrier (VLCC). Samma exempel visar också att om förvaltaren omfattas av systemet med tonnagebaserad skatt, med samma satser som gäller för ett rederi, blir förvaltarens fasta skattesats betydligt högre än vad som skulle ha varit fallet om den normala företagsskattesatsen hade tillämpats. Kommissionen anser att om denna iakttagelse skulle kunna grundas på en mer omfattande undersökning av förhållandet mellan de båda yrkeskategoriernas respektive affärssiffror för jämförbara fartyg skulle det eventuellt kunna motivera en lägre skattesats för förvaltare än för redare. Men i brist på en sådan undersökning och utgående från de uppgifter som man förfogar över i dag anser kommissionen inte att den kan acceptera ett förhållande på ett till tio mellan de tonnagebaserade skattesatserna för redare och fartygsförvaltare.

(172) Med tanke på det ovan anförda och de uppgifter som är tillgängliga i dag anser kommissionen att ett system med fast skattesats för förvaltare av fartyg åt tredje part, grundat på den förvaltade flottans tonnage, är förenligt med den inre marknaden om samma skattesatser tillämpas som för rederier, och om de berörda förvaltarna samtidigt förvaltar besättning och fartygsteknik, i enlighet med kraven i gemenskapens riktlinjer av den 17 januari 2004 om statligt stöd till sjötransport.

6. SLUTSATS

(173) Sammanfattningsvis anser kommissionen i fråga om systemet med fast skattesats till förmån för rederier, så som det fastställs i lagen om stödprogram av den 2 augusti 2002 att a) införandet av en tariff på 0,05 euro per steg på 100 ton över 40 000 ton (artikel 119.1 i lagen om stödprogram) är förenligt med den inre marknaden under förutsättning att de berörda fartygen är nya eller annars under de senaste fem åren har varit registrerade under ett tredje lands flagg, b) det är oförenligt med den inre marknaden att ta med följande verksamhet i systemet för fast beskattning på grundval av tonnage (artikel 115.2 i lagen om stödprogram): — Tillhörande verksamhet och tillfällig verksamhet. — Försäljning av produkter som inte är avsedda att förtäras ombord, exempelvis lyxartiklar, och leverans av tjänster utan direkt anknytning till sjötransporten, som vadslagning, spel- och casinoverksamhet och utflykter för passagerarna. — Intäkter från investeringar på kort sikt utom sådana som görs med företagets likvida medel för den löpande stödberättigande verksamheten (44). — Reklam och marknadsföring utom försäljning av reklamplats ombord på stödberättigade fartyg. — Fartygsmäklarverksamhet, utom för de egna fartygens räkning. — Försäljning av rörelsetillgångar om de inte är direkt knutna till sjöfartsverksamheten. c) det är förenligt med den inre marknaden att ta med följande verksamhet i systemet för fast beskattning på grundval av tonnage (artikel 115.2 i lagen om stödprogram): — Intäkter från investeringar på kort sikt, förutsatt att de görs med företagets likvida medel för den löpande stödberättigande verksamheten (45). — Reklam och marknadsföring såvida det handlar om försäljning av reklamplats ombord på stödberättigade fartyg. — Fartygsmäklarverksamhet för de egna fartygens räkning. — Försäljning av rörelsetillgångar om de är direkt knutna till sjöfartsverksamheten. d) det inte är förenligt med den inre marknaden att göra avdrag från den fasta, tonnagebaserade skattesatsen för förluster från andra kategorier, som inte skulle ha varit avdragsgilla från vinsterna från någon annan del av företaget för det berörda budgetåret (artikel 120.1 i lagen om stödprogram), e) de tariffer som tillämpas för beräkning av den fasta skatten för fartyg yngre än tio år (artikel 119.2 i lagen om stödprogram) är oförenliga med den inre marknaden,

(174) När det gäller skatteåtgärder som inte omfattas av systemet med fast, tonnagebaserad skattesats för rederier, anser kommissionen att följande åtgärder är oförenliga med den inre marknaden: — De särskilda avskrivningsregler som anges i artikel 121 i lagen om stödprogram för alla fartyg som inte används för stödberättigande verksamhet. — Minskningar av registreringsavgifter för inteckning i fartyg för sådana fartyg som inte används för sjötransport.

(175) Utgående endast från de uppgifter som finns tillgängliga kan kommissionen inte anse att systemet med fast skattesats för förvaltare av fartyg åt tredje part, så som det föreskrivs i artikel 124 i lagen om stödprogram, är förenligt med den inre marknaden. Detta skulle eventuellt kunna revideras i ett framtida kommissionsbeslut utgående från en ny anmälan med mer kompletta och entydiga uppgifter.

(176) Däremot anser kommissionen att systemet med fast skattesats för förvaltare av fartyg åt tredje part är förenligt med den inre marknaden om samma tonnagebaserade satser tillämpas som för rederier, och om de berörda förvaltarna samtidigt har hand om förvaltningen av besättningen och den tekniska fartygsförvaltningen, i enlighet med kraven i de gemenskapsriktlinjer om stöd till sjötransport som offentliggjordes den 17 januari 2004.

(177) Detta beslut träder i kraft omedelbart, inbegripet bestämmelserna om återkrav av eventuella enskilda stöd som betalats ut olagligen, utan att detta påverkar möjligheten att sådana stöd eventuellt kan undgå att klassas som statligt stöd på grund av att de inte uppfyller samtliga fyra kriterier som anges i artikel 87.1 i fördraget eller att de på grund av sina egenskaper anses vara förenliga med den inre marknaden.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

De skatteåtgärder som omfattas av den belgiska lagen om stödprogram av en 2 augusti 2002, och som har blivit föremål för ett formellt granskningsförfarande genom kommissionens beslut av den 19 mars 2003 utgör statligt stöd enligt artikel 87.1 i fördraget.

Artikel 2

Införandet av ett system för fast beskattning till förmån för rederier med en minskad skattesats på 0,05 euro per 100 ton för alla tonnageavsnitt över 40 000 ton är förenligt med den inre marknaden under förutsättning att de fartyg på 40 000 ton eller mer som berörs av denna tariff är nya eller har varit registrerade under tredje lands flagg under de senaste fem åren före det att det fasta, tonnagebaserade skattesystemet tillämpas på dem.

Artikel 3

1. Intäkter från följande verksamheter får inte beskattas inom ramen för systemet med fast skatt till förmån för rederierna:

a) Tillhörande verksamhet och tillfällig verksamhet.

b) Försäljning av produkter som inte är avsedda att förtäras ombord, exempelvis lyxartiklar, och leverans av tjänster utan direkt anknytning till sjötransporten, som vadslagning, spel- och casinoverksamhet och utflykter för passagerarna.

c) Intäkter från investeringar på kort sikt utom sådana som görs med företagets likvida medel för den löpande stödberättigande verksamheten.

d) Reklam och marknadsföring utom försäljning av reklamplats ombord på stödberättigade fartyg.

e) Fartygsmäklarverksamhet, utom för de egna fartygens räkning.

f) Försäljning av rörelsetillgångar om de inte är direkt knutna till sjöfartsverksamheten.

Det är inte förenligt med den inre marknaden att låta dessa verksamheter omfattas av systemet med fast skattesats till förmån för rederierna.

2. Intäkter från följande verksamheter får beskattas inom ramen för systemet med fast skatt till förmån för rederierna:

a) Intäkter från investeringar på kort sikt som görs med företagets likvida medel för den löpande stödberättigande verksamheten.

b) Reklam och marknadsföring såvida det handlar om försäljning av reklamplats ombord på stödberättigade fartyg.

c) Fartygsmäklarverksamhet för de egna fartygens räkning.

d) Försäljning av rörelsetillgångar om de är direkt knutna till sjöfartsverksamheten.

Det är förenligt med den inre marknaden att låta dessa verksamheter omfattas av systemet med fast skattesats till förmån för rederierna, förutsatt att de kriterier som anges i detta stycke uppfylls.

Artikel 4

Avdrag från den fasta, tonnagebaserade skattesatsen, för förluster från andra avdelningar i det beskattade företaget som inte omfattas av den fasta skattesatsen är oförenliga med den inre marknaden.

Artikel 5

Minskade skattesatser för fartyg som är yngre än tio år, inom ramen för systemet med fasta skattesatser till förmån för rederierna, är oförenliga med den inre marknaden.

Artikel 6

Tillämpningen av systemet med snabb avskrivning för fartyg på fartyg som inte är avsedda att användas för sjötransport är oförenlig med den inre marknaden.

Som en lämplig åtgärd föreslås det att Belgien senast den 30 juni 2005 stryker möjligheten att tillämpa särskilda avskrivningsvillkor för alla fartyg som inte är avsedda för sjötransport.

Belgien skall senast den 31 december 2004 informera kommissionen om sitt beslut att vidta dessa åtgärder.

Artikel 7

Minskning av eller undantag från registreringsavgiften för inteckningar i fartyg som inte är avsedda för sjötransport är inte förenligt med den inre marknaden.

Artikel 8

Systemet med fast skattesats på grundval av tonnage för förvaltare av fartyg åt tredje part är förenligt med den inre marknaden under förutsättning att förvaltarna samtidigt har hand om förvaltningen av besättningen och den tekniska fartygsförvaltningen, i enlighet med kraven i de gällande gemenskapsriktlinjerna om stöd till sjötransport, och att samma tonnagebaserade tariffer tillämpas som för rederier.

Artikel 9

Belgien skall inom två månader från och med det att detta beslut delgivits informera kommissionen om vilka åtgärder som vidtagits för att anpassa lagen om stödprogram av den 2 augusti 2002 till detta beslut och för att i förekommande fall kräva tillbaka de stöd som inte är förenliga med den inre marknaden och som olagligen betalats ut genom tillämpning av den lagen om stödprogram. Ränta skall beräknas i enlighet med bestämmelserna i kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 (46), särskilt artiklarna 9–11 i denna.

Artikel 10

Detta beslut riktar sig till Konungariket Belgien.

Utfärdat i Bryssel den 30 juni 2004. På kommissionens vägnar Loyola DE PALACIO Vice ordförande

(1) EUT C 145, 21.6.2003, s. 4.

(2) Se fotnot 1.

(3) EGT L 83, 27.3.1999, s. 1. Förordningen ändrad genom 2003 års anslutningsakt.

(4) EUT C 13, 17.1.2004, s. 3.

(5) Även kallad tonnageskatt.

(6) Se avsnitt 2.8 i kommissionens beslut av den 19 mars 2003.

(7) Se fotnot 6.

(8) Åtgärder som fastställs i artikel 121 i lagen om stödprogram av den 2 augusti 2002:

”Artikel 121 1. Utan att det påverkar de undantag som anges i detta avsnitt fastställs avskrivningar på nya och begagnade fartyg i enlighet med artiklarna 61–64 i 1992 års lag om inkomstskatt. 2. Följande procentsatser för avskrivning medges för nya fartyg, för samägoandelar av nya fartyg och andelar i nya fartyg: för räkenskapsåret under vilket fartyget tas i bruk 20 %, och för vart och ett av de båda därpå följande räkenskapsåren 15 %. Därefter och fram till fullständig avskrivning 10 % per räkenskapsår. 3. Otillräckliga avskrivningar under de tre första räkenskapsåren räknat från det räkenskapsår under vilket fartyget tas i bruk kan kompletteras under de beskattningsperioder som följer den period under vilken otillräcklig avskrivning gjordes, även utanför den normala avskrivningsperioden enligt punkt 2, under förutsättning att den årliga avskrivningsandelen per fartyg inte överskrider 20 % av investeringsvärdet eller kostnaderna för fartyget. 4. Fartyg som avskrivs i enlighet med denna artikel kan inte tillämpa det system med avtagande avskrivning som avses i artikel 64 i 1992 års lag om inkomstskatt. 5. Fartyg, samägoandelar av fartyg och andelar i fartyg som inte köpts i nytt skick kan omfattas av avskrivningsreglerna i punkterna 1–4 om de för första gången övergår i en belgisk skattebetalares ägo. Fartyg som inte köpts in i nytt skick och som i enlighet med punkt 1 inte kan komma i åtnjutande av den avskrivning som avses i punkterna 1–4 kan skrivas av linjärt under den normala bruksperioden. Avskrivningarna i punkterna 1–4 gäller även för kostnader för stora reparationer och ombyggnader som genomförts i samband med inköp av begagnade fartyg. 6. Bestämmelserna i denna artikel gäller inte för den period under vilken vinsterna från sjöfarten bestäms utgående från tonnaget. 7. Om fartyget avyttras efter den period under vilken vinsten från sjöfartsverksamhet fastställs på grundval av tonnaget skall det skattepliktiga nettovärdet för de beräkningar som avses i artikel 122 fastställas utgående från normala avskrivningsregler i skattesammanhang, inbegripet för den period under vilken vinsten från sjöfartsverksamhet beräknats utgående från tonnaget.”

(9) Åtgärder som fastställs i artikel 122 i lagen om stödprogram av den 2 augusti 2002:

”Artikel 122 1. Utan att det påverkar de undantag som avses i detta avsnitt gäller bestämmelserna i artikel 190 i 1992 års lag om inkomstskatt för vinst från försäljning av fartyg utförd av inhemska företag eller utländska företags belgiska filialer, som uteslutande ägnar sig åt sådan verksamhet som avses i artikel 115.2. 2. Om ett belopp som motsvarar försäljningsbeloppet inom nedan angivna tidsfrist används på ett sätt som avses nedan undantas den vinst som görs vid försäljningen av fartyg, förutsatt att de sålda fartygen vid försäljningstillfället i över fem år varit anläggningstillgångar. 3. Beloppet skall omsättas i form av fartyg, delägandeskap av fartyg, delar av fartyg eller aktier eller andelar i ett rederi med säte i Europeiska unionen. 4. Återanvändningen av försäljningsbeloppet skall senast göras när yrkesverksamheten avslutas och inom fem år från den första dagen i den beskattningsperiod under vilken vinsten görs, eller första dagen i den näst sista beskattningsperioden före den period då vinsten gjordes. 5. För att komma i åtnjutande av det beskattningssystem som avses i punkt 1 skall den skattskyldige i sin inkomstskattedeklaration för den skatteperiod som avser vinsten och för varje därpå följande skatteår fram till dess att försäljningssumman återanvänts enligt punkterna 244 bifoga en förklaring i enlighet med den mall som finansministern eller dennes representant antagit. 6. Om medlen inte återanvänds i enlighet med bestämmelserna i punkterna 1–4 skall vinsten ses som en intäkt under den skatteperiod under vilken återanvändningsfristen löper ut. 7. Den investering som anses ha gjorts med de återanvända medlen skall behållas som aktuell tillgång under minst fem år. Den kan emellertid ersättas inom tre månader vid avyttring. Om den investering som anses ha gjorts med de återanvända medlen ersätts på detta sätt gäller bestämmelserna i denna artikel för avyttringen av den aktuella tillgång som införskaffats som ersättning. 8. Bestämmelserna i denna artikel gäller inte för den period under vilken vinsterna från sjöfartsverksamheten bestäms utgående från tonnaget.”

(10) Se avsnitt 2.8.2 i kommissionens beslut av den 19 mars 2003.

(11) Åtgärder som fastställs i artikel 123 i lagen om stödprogram av den 2 augusti 2002:

”Artikel 123 1. Genom undantag från artiklarna 68 och 201 i 1992 års lag om inkomstskatt kan inhemska företag eller utländska företags belgiska filialer, som uteslutande ägnar sig åt sådan verksamhet som avses i artikel 115 komma i åtnjutande av en skatteminskning för sina investeringar motsvarande 30 % av inköpspriset för nya fartyg eller begagnade fartyg som för första gången kommer i en belgisk skattskyldigs ägo. 2. Bestämmelserna i denna artikel gäller inte för den period under vilken vinsterna från sjöfartsverksamheten bestäms utgående från tonnaget. 3. Om det under den skatteperiod under vilken skattelättnaden för investeringar kan tillämpas saknas intäkter eller intäkterna är för låga kan det avdrag som inte kunnat tillerkännas för den berörda skatteperioden överföras till intäkterna under följande skatteperioder. 4. Den del av skatteavdraget för investeringar som eventuellt inte utnyttjats och som kvarstår när sjöfartsintäkterna för första gången fastställs på grundval av tonnaget kan på nytt dras av från intäkterna när den period under vilken intäkterna fastställs på detta sätt har löpt ut.”

(12) Se fotnot 10.

(13) Ändrad genom artikel 17 i den kungliga förordningen nr 12 av den 18 april 1967 och genom artikel 64 i lagen av den 22 december 1998.

(14) Artikel 124 i lagen om stödprogram av den 2 augusti 2002.

(15) Skrivelse SG(98) D/1660. Ärende NN 98/97.

(16) Skrivelse SG(99) D/4583. Ärende NN 35/99.

(17) Skrivelse SG(2000) D/105460. Ärende N 142/2000.

(18) 253 430 610 NT av världsflottans sammanlagda 741 600 000 NT.

19

”Artikel 120 1. Från vinster som fastställts schablonmässigt under en beskattningsperiod enligt artikel 119 kan yrkesmässiga förluster som gjorts under samma beskattningsperiod i en annan avdelning av företaget dras av om och i den mån som dessa yrkesmässiga förluster inte har kunnat dras av från vinsten i någon annan avdelning av företaget.”

(20) EGT L 130, 15.6.1970, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 543/97 (EGT L 84, 26.3.1997, s. 6).

(21) I punkt 3.1 om beskattning av rederier hänvisas det i riktlinjerna till skattesystem till förmån för ”redare” och ”rederier”.

22

”Artikel 124 1. På den skattskyldiges begäran skall de beskattningsbara intäkterna från förvaltning av fartyg åt tredje part genom undantag från artiklarna 183, 185, 189–207, artikel 233.1 och artiklarna 235–240 i 1992 års lag om inkomstskatt fastställas schablonmässigt på grundval av tonnaget hos de fartyg som förvaltas. 2. En sådan begäran som avses i första stycket lämnas in av den skattskyldige till skattemyndigheten, som beslutar om detta inom tre månader från och med den dag då den tagit emot begäran. Denna tidsfrist kan förlängas genom överenskommelse mellan den skattskyldige och skattemyndigheten. Myndigheten skall ta ställning till begäran i ett beslut som kan överklagas. 3. Om en sådan begäran som avses i första stycket godtas skall systemet med schablonmässig bestämning av inkomsterna från sjöfartsverksamhet på grundval av tonnage i enlighet med denna artikel träda i kraft från och med den skatteperiod som följer på den period under vilken begäran gjorts. Den skattskyldige kan avstå från ovan nämnda system senast tre månader innan den skatteperiod som avslutas under det tionde kalenderåret (eller under sista året i någon därpå följande tioårsperiod) efter det att begäran gjordes. 4. Intäkterna från förvaltning av fartyg åt tredje part per fartyg, per dag och per 1 000 nettoton under den berörda skatteperioden bestäms enligt de belopp som anges i tabellen nedan: 1,00 euro för de första 1 000 nettotonnen. 0,60 euro för varje del på 1 000 ton mellan 1 000 och 10 000 nettoton. 0,40 euro för varje del på 1 000 ton mellan 10 000 och 20 000 nettoton. 0,20 euro för varje del på 1 000 ton mellan 20 000 och 40 000 nettoton. 0,05 euro för varje del på 1 000 ton över 40 000 nettoton. 5. Den del av förluster genom förvaltning av fartyg åt tredje part som eventuellt inte utnyttjats och som kvarstår när intäkterna för första gången fastställs på grundval av tonnaget kan på nytt dras av från intäkterna när den period under vilken intäkterna fastställs på detta sätt har löpt ut. 6. Det system som anges i denna artikel är förbehållet skattskyldiga som förvaltar fartyg åt tredje part och vars flotta av förvaltade fartyg till minst 75 % är registrerade i det belgiska fartygsregistret. Företag som önskar utnyttja det system som avses i denna artikel får inte utöva någon ytterligare verksamhet utöver förvaltningen av fartyg.”

(23) Artikel 119.1 i lagen om stödprogram.

(24) Gamla versionen (EGT C 205, 5.7.1997, s. 5).

(25) Kommissionens beslut av den 2 augusti 2000, mål N 790/99.

(26)

”7. [Inofficiell svensk översättning] Rederier […] sysslar ofta med tillhörande verksamhet som mer eller mindre direkt är knuten till den direkta driften av fartyg […]. Det är inte möjligt att här ange alla former av tillhörande verksamhet som kan omfattas av bestämmelsen, men det kan vara lämpligt att ge några exempel:

”7. [Inofficiell svensk översättning] Rederier […] sysslar ofta med tillhörande verksamhet som mer eller mindre direkt är knuten till den direkta driften av fartyg […]. Det är inte möjligt att här ange alla former av tillhörande verksamhet som kan omfattas av bestämmelsen, men det kan vara lämpligt att ge några exempel:

8. Bestämmelsen gäller bland annat för följande verksamheter: […] c) Reklam och marknadsföring. […]”

26

”7. [Inofficiell svensk översättning] Rederier […] sysslar ofta med tillhörande verksamhet som mer eller mindre direkt är knuten till den direkta driften av fartyg […]. Det är inte möjligt att här ange alla former av tillhörande verksamhet som kan omfattas av bestämmelsen, men det kan vara lämpligt att ge några exempel:

8. Bestämmelsen gäller bland annat för följande verksamheter: […] c) Reklam och marknadsföring. […]”

(27) Även kallat cargadoor på nederländska.

(28) Tweede Kamer der Staten-Generaal, sammanträdesår 1995 och 1996, 24 482, nr. 3. Inofficiell svensk översättning av den inofficiella översättning som den belgiska förvaltningen gjort av den nederländska motiveringen: ”För denna artikels syften omfattar intäkter från sjöfartsverksamhet intäkter som direkt är kopplade till driften av de fartyg som avses ovan. Till sådan verksamhet hör lastning och lossning utförd av rederiet för egen räkning, samt fartygsmäklarverksamhet för eget bruk. Sådan verksamhet som är direkt kopplad till sjöfartsverksamheten omfattas endast av systemet om de utförs för fartyg som drivs av den skattskyldige. Dessutom anses försäljning av tillgångar ha en direkt koppling, om tillgångarna används i samband med drift utförd av den skattskyldige. Dessa gäller inte bara de fartyg som drivs av den skattskyldige, utan även fastigheter i vilka företagets förvaltning och tillgångar befinner sig och som används för lastning och lossning av fartygen.”

(29) Kommissionens beslut av den 20 mars 1996, mål N 738/1995.

(30) Rapport från UNCTAD:s sekretariat, UNCTAD/RMT/2002 UNITED NATIONS PUBLICATION Sales n° E.02.II.D.23 ISBN 92-1-112571-5 ISSN 0566-7682.

(31) Artikel 124 i lagen om stödprogram.

(32) Se fotnot 4.

(33) Se punkt 3.1 i gemenskapsriktlinjerna.

(34) Kommissionens beslut av den 11 december 2002, mål N 504/02. Se särskilt punkt 29.

(35) Kommissionens beslut av den 16 oktober 2002, mål N 195/02. Se särskilt avsnitt 2.8.2.

(36) Kommissionens beslut av den 13 maj 2003, mål N 737/02. Se särskilt punkt 26.

(37) Se fotnot 29.

(38) Se avsnitt 3.1 punkt 70.

(39) Se riktlinjerna för granskning av statligt stöd inom sektorn för fiske och vattenbruk (EGT C 19, 20.1.2001, s. 7).

(40) Se fotnot 20.

(41) Se fotnot 39.

(42) Se bland annat punkt 3.1 i gemenskapens riktlinjer: ”Det är också viktigt att precisera att även om ovannämnda skatteordning främst avser rederier med säte i gemenskapen kan även vissa fartygsförvaltare, som är etablerade i gemenskapen, omfattas av samma bestämmelser. Fartygsförvaltare är företag som tillhandahåller redarna olika slags tjänster, exempelvis teknisk besiktning, rekrytering och utbildning av besättningen, besättningsadministration och fartygsdrift. Ibland får fartygsförvaltarna ansvar både för fartygens tekniska förvaltning och för fartygens bemanning. I fråga om transportverksamheten uppträder de i så fall som klassiska ’redare’. Inom denna sektor, liksom inom sjöfartsindustrin, råder det dessutom a