SV Europeiska unionens officiella tidning C 273/1

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS ÅRSREDOVISNING

RÄKENSKAPSÅRET 2008

KONSOLIDERADE ÅRSREDOVISNINGAR OCH KONSOLIDERADE RAPPORTER OM GENOMFÖRANDET AV BUDGETEN

(2009/C 273/01)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Anmärkning till de konsoliderade årsredovisningarna

Genomförande och redovisning av EU:s budget

DEL I – Europeiska gemenskapernas konsoliderade årsredovisningar och förklarande anmärkningar

A. Balansräkning

B. Resultaträkning

C. Kassaflödesanalys

D. Förändringar i nettotillgångarna

E. Anmärkningar till årsredovisningen

DEL II – Konsoliderade rapporter om genomförandet av Europeiska gemenskapernas budget och förklarande anmärkningar

ABSCHNITT A – Konsoliderade rapporter om genomförandet av budgeten*

ABSCHNITT B – Förklaringar till de konsoliderade rapporterna om budgetgenomförandet

ANMÄRKNING TILL DE KONSOLIDERADE ÅRSREDOVISNINGARNA

Europeiska gemenskapernas konsoliderade årsredovisning 2008 har utarbetats på grundval av de uppgifter som övriga institutioner och byråer lämnat enligt artikel 129.2 i budgetförordningen för Europeiska gemenskapernas allmänna budget. Härmed intygas att räkenskaperna utformats i överensstämmelse med avdelning VII i denna budgetförordning och de redovisningsprinciper, bestämmelser och metoder som anges i bilagorna till årsredovisningen.

Räkenskapsförarna vid institutionerna och byråerna har intygat räkenskapernas tillförlitlighet och lämnat all information som är nödvändig för att utarbeta de räkenskaper som visar Europeiska gemenskapernas tillgångar och skulder samt budgetgenomförandet.

Härmed intygas att jag med utgångspunkt i dessa upplysningar och de kontroller jag ansett befogade för att kunna godkänna Europeiska kommissionens räkenskaper har fått rimliga garantier för att de i allt väsentligt ger en rättvisande bild av Europeiska gemenskapernas ekonomiska situation.

Ph. TAVERNE Räkenskapsförare vid Europeiska kommissionen

GENOMFÖRANDE OCH REDOVISNING AV EU:S BUDGET

1. ÅRLIGA BUDGETFÖRBEREDELSER

Via EU:s budget finansieras en rad politiska åtgärder och program inom hela Europeiska unionen. I enlighet med de prioriteringar som fastställs av medlemsstaterna genomför kommissionen särskilda program, verksamheter och projekt. Dessa kan omfatta allt ifrån stöd till utbildningsprojekt för studenters och lärares rörlighet till projekt för en bättre arbetsmiljö för arbetstagare i EU eller för bättre kontroller vid de yttre gränserna.

Nära 94 % av EU:s budget ägnas åt att finansiera EU-politik och verksamhet som har godkänts av alla medlemsstater. Den verksamhetsbaserade budgeteringen borgar för att det finns en direkt koppling mellan den årliga budgeten och EU:s politik. Den verksamhetsbaserade kontoplanen, som infördes i samband med 2004 års budget, innehåller en klar och tydlig indelning av EU:s olika politikområden och av de sammanlagda medel som avsätts för varje politikområde.

De 31 politikområdena indelas vidare i omkring 200 verksamheter. Av dessa är drygt 110 operativa verksamheter, som alltså tas upp i kontoplanen som kapitel. Politikområdena är huvudsakligen inriktade på den operativa verksamheten, eftersom kärnverksamheten inom varje område avser tredje man. Andra politikområden är övergripande och avser hur kommissionen fungerar, till exempel ”samordning och rättslig rådgivning” och ”budget”. Verksamheterna ger en gemensam ram för prioritering, planering, budgetering, övervakning och rapportering och bidrar därmed till en effektiv och ekonomisk resursanvändning.

Det interna förfarandet för att anta budgeten inleds med att kommissionen utarbetar ett preliminärt budgetförslag som överlämnas till rådet, som kan göra ändringar i förslaget när det anser detta vara påkallat. Därefter går det omarbetade förslaget vidare till Europaparlamentet som i sin tur kan föreslå ändringar, godta eller förkasta förslaget. När alla ändringar och uppdateringar godkänts (och vid behov ett helt nytt förslag lagts fram av kommissionen) antas budgeten i mitten av december av Europaparlamentet. När parlamentets ordförande förklarat budgeten antagen kan den börja genomföras.

2. HUR FINANSIERAS EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS BUDGET?

Europeiska gemenskapens inkomster kommer från två huvudsakliga källor: Intäkter av egna medel och övriga intäkter.

2.1 Inkomster från egna medel och fordringar

Egna medel kan definieras som inkomster som ackumuleras automatiskt av EU för att dess budget ska kunna finansieras utan att det krävs ytterligare beslut av de nationella myndigheterna (år 2008 utgjorde de egna medlen 92 % av de sammanlagda inkomsterna). De samlade egna medel som behövs för att finansiera budgeten är alltså lika med de totala utgifterna minus övriga inkomster. De egna medlen får inte överskrida 1,24 % av medlemsstaternas totala BNI. Egna medel kan delas in i följande kategorier:

(1) Traditionella egna medel som består av tullar, jordbruks- och sockeravgifter. Dessa egna medel tas ut av ekonomiska aktörer och uppbärs av medlemsstaterna för EU:s räkning. Medlemsstaterna har rätt att behålla 25 % som ersättning för uppbördskostnaderna. Tullar och jordbruksavgifter tas ut på import av varor från tredjeland, enligt de satser som fastställs i gemensamma tulltaxan. Sockeravgifter betalas av sockerproducenter för att finansiera exportbidrag för socker. De traditionella egna medlen utgör vanligen 15 % av de sammanlagda egna medlen.

(2) Egna medel från mervärdesskatt (moms) tas ut från medlemsstaternas momsunderlag, som är harmoniserade för detta ändamål i enlighet med gemenskapsreglerna. Samma procentuella andel tas ut från varje medlemsstats harmoniserade underlag. Momsunderlaget får uppgå till högst 50 % av respektive medlemsstats BNI. De momsbaserade egna medlen utgör vanligen cirka 15 % av de egna medlen.

(3) Den inkomstkälla som baserar sig på BNI ska balansera budgetinkomsterna och -utgifterna, dvs. finansiera den del av budgeten som inte täcks av andra inkomster. Samma procentandel tas ut från alla medlemsstaters BNI, som fastställs i enlighet med gemenskapsreglerna. BNI-inkomsterna står vanligen för cirka 70 % av de egna medlen.

De särskilda räkenskaperna omfattar egna medel som i enlighet med artikel 6.3 b i förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 har fastställts av medlemsstaterna men inte ställts till gemenskapernas förfogande eftersom de ännu inte har uppburits, inga säkerheter har ställts eller för att invändningar rests mot dem. Alla medlemsstater ska förse kommissionen med en kvartalsrapport för dessa räkenskaper, där de ska ange

— det belopp som återstod att uppbära föregående kvartal,

— de belopp som återkrävts under kvartalet,

— rättelser av beräkningsunderlaget (korrigeringar/annulleringar) under kvartalet,

— avskrivna belopp,

— det saldo som ska återkrävas vid kvartalets slut.

När de traditionella egna medlen i de särskilda räkenskaperna återvunnits måste de ställas till kommissionens förfogande senast den första arbetsdagen efter den nittonde dagen i den andra månaden efter det att medlen uppburits.

En nedskrivning av fordringarna i de särskilda räkenskaperna ska göras när det inte är troligt att medlen kan uppbäras. Nedskrivningen bygger på medlemsstaternas egna beräkningar enligt artikel 6.4 b i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 där det anges att ”[m]edlemsstaterna skall varje år tillsammans med den sista kvartalsrapporten översända en beräkning av de totala anspråksbelopp som kommer att tas upp i de särskilda räkenskaperna per den 31 december det året och för vilka det bedöms vara osäkert om de går att uppbära”.

Med utgångspunkt i medlemsstaternas beräkningar görs en nedskrivning av fordringarna på medlemsstaterna på balansräkningens tillgångssida. Detta innebär dock inte att kommissionen avstår från att återkräva de belopp som täcks av värdekorrigeringen. Även om återkrav verkar vara föga sannolikt eller näst intill omöjligt, innebär detta inte i sig att beloppen för gemenskapsbudgetens del har gått förlorade som traditionella egna medel. Gemenskapen förlorar nämligen bara medlen i de fall det kan styrkas att medlemsstaten uttömt alla möjligheter som det är skyldigt att försöka för att säkra återkravet. Om medlemsstaten har brustit i detta avseende kommer dess ekonomiska ansvar att utkrävas, och medlemsstaten ska då betala in beloppet till gemenskapsbudgeten enligt artikel 17.2 i förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000.

2.2 Övriga intäkter

Övriga intäkter från Europeiska gemenskapernas verksamhet utgör cirka 8 % av de sammanlagda intäkterna. Det rör sig bland annat om böter som utdömts i konkurrensärenden, betalningskrav på privata och offentliga gäldenärer med avseende på förvaltningen av gemenskapsprojekt (som i exemplet ovan). Straffavgifter som EG-domstolen ådömt medlemsstater som inte rättat sig efter någon av domstolens domar ingår också i denna kategori. Kommissionen förvaltar hundratusentals projekt varje år och upprättar kring 12 000 betalningskrav per år. Skulder som inte regleras före förfallodatum ger rätt till dröjsmålsränta. När gemenskapens fordringar på andra än medlemsstaterna inte regleras blir beslut från kommissionen (och rådet) som utgör exekutionstitlar direkt verkställbara enligt gällande civilprocessrättsliga bestämmelser på det lands territorium där kravet ska verkställas. Rättstjänsten sätter med hjälp av externa advokater igång indrivningsförfaranden mot försumliga gäldenärer.

3. HUR GEMENSKAPENS BUDGET FÖRVALTAS

3.1 Primära driftskostnader

Europeiska gemenskapernas driftskostnader är fördelade på de olika rubrikerna i budgetplanen och kan ta olika former beroende på hur de förvaltas och betalas ut. I enlighet med budgetförordningen förvaltar kommissionen den allmänna budgeten med hjälp av följande metoder:

Direkt central förvaltning: Då budgetanslagen förvaltas direkt av kommissionens avdelningar.

Indirekt central förvaltning: Detta avser när kommissionen tilldelar gemenskapsrättsliga byråer eller organ som lyder under nationell rätt uppgifter i samband med genomförandet av budgeten, exempelvis gemenskapens byråer med offentligrättslig status eller med allmännyttiga uppdrag.

Decentraliserad förvaltning: Detta innebär at kommissionen delegerar vissa uppgifter kopplade till förvaltningen av anslagen till tredjeländer.

Förvaltning tillsammans med medlemsstaterna (”delad förvaltning”): Vid denna typ av förvaltning delegeras uppgiften att genomföra budgeten till medlemsstaterna. Merparten av utgifterna faller inom den s.k. delade förvaltningen, dvs. där vissa uppgifter delegeras till medlemsstaterna (82 miljarder euro år 2008 – 2007: 90 miljarder euro). Detta gäller t.ex. jordbruksutgifter och strukturåtgärderna.

Gemensam förvaltning med internationella organisationer: Kommissionen delegerar vissa uppgifter kopplade till förvaltningen av anslagen till en internationell organisation.

3.2 Aktörer som deltar i budgetförvaltningen

Kollegiet av kommissionsledamöter tar kollektivt det politiska ansvaret men, i praktiken utövar det inte själv de befogenheter att genomföra budgeten som tilldelats det. Kollegiet delegerar dessa uppgifter till enskilda tjänstemän som är ansvariga inför kollegiet och som lyder under budgetförordningen och tjänsteföreskrifterna för tjänstemännen i Europeiska gemenskaperna. De berörda tjänstemännen – vanligen på generaldirektörsnivå – är så kallade delegerade utanordnare. De kan i sin tur delegera uppgifter som rör budgetgenomförandet till utanordnare som utsetts med vidaredelegering.

Utanordnarna ansvarar för hela förvaltningen och beslutar om vad som ska göras, ansvarar för att institutionens politiska mål uppfylls, förvaltar verksamheten både operativt och budgetmässigt, undertecknar rättsliga åtaganden, kontrollerar resultaten, verkställer utbetalningar och återkräver medel vid behov. Utanordnarna ska också se till att utvärderingar görs för att analysera om förslagen är genomförbara (förhandsutvärdering) och för att kontrollera om pågående program leder till resultat och är kostnadseffektiva (utvärdering under arbetets gång och i efterhand). Utvärderingsresultaten används för att förbättra beslutsprocessen samt insynen, ansvarsfördelningen och kostnadseffektiviteten i gemenskapens åtgärder.

Sund ekonomisk förvaltning och korrekt redovisning säkras inom varje generaldirektorat genom att styrningen av de ekonomiska besluten (som sköts av utanordnarna) skiljs från internrevisionen och kontrollen av efterlevnaden genom tydliga normer för internkontroll (som inspirerats av COSO international standards), förhands- och efterhandskontroller och oberoende internrevision utifrån riskanalyser. Slutligen ska generaldirektoraten lämna regelbundna rapporter om verksamheten till de enskilda kommissionsledamöterna.

Räkenskapsföraren verkställer betalningsorder och betalningskrav som upprättats av utanordnarna och har ansvar för att sköta kassan, fastställa regler och metoder för redovisning, validera redovisningssystem, sköta bokföringen och utarbeta institutionens årsredovisningar samt att konsolidera dem med övriga institutioner och byråer som omfattas av de konsoliderade räkenskaperna. Räkenskapsföraren ska också intyga att det finns rimliga garantier för att räkenskaperna i allt väsentligt ger en rättvisande bild av den ekonomiska situationen.

Internrevisorn, som i strikt bemärkelse inte är någon aktör i budgetgenomförandet, utses av en institution eller en byrå för att kontrollera systemen och rutinerna för budgetgenomförandet och bistå med råd om riskhantering. Internrevisorn avger självständiga yttranden om kvaliteten på förvaltnings- och kontrollsystemen och lämnar rekommendationer om hur arbetsrutinerna kan förbättras för att främja en sund ekonomisk förvaltning.

3.3 Åtaganden om utbetalning

Så snart budgeten antagits ställer GD Budget via kommissionens bokföringssystem medel till förfogande för kommissionens generaldirektorat samt övriga EU-institutioner och byråer i enlighet med deras politiska ansvar inom ramen för systemet med verksamhetsbaserad budgetering. Exempelvis delegerar kommissionen ansvaret för att förvalta budgetposter som rör miljö till chefen – dvs. generaldirektören – för GD Miljö (som därmed blir delegerad utanordnare för dessa budgetposter).

Innan några rättsligt bindande åtaganden kan göras gentemot tredje man (t.ex. innan avtal sluts eller bidragsavtal undertecknas) måste det finnas en budgetpost för verksamheten i det årets budget. Budgetposten måste vidare innehålla tillräckliga medel för att täcka utgiften. Om dessa villkor är uppfyllda kan medlen i budgeten avsättas genom att man gör ett budgetåtagande i bokföringssystemet.

När den projektansvarige (som kallas initiativtagaren) väl gjort budgetåtagandet går det vidare genom ekonomihanteringsprocessen – den så kallade betalningsgången– som innebär att åtagandet behandlas elektroniskt och på papper av minst två personer (ett arbetssätt som ibland hänvisas till med uttrycket fyra-ögon-principen). Åtagandet granskas av både initiativtagaren och ”kontrollanten”. Enligt den gällande betalningsgången ska både finansiella kontroller och kontroller av verksamheten göras innan åtagandet godkänns av den ansvariga utanordnaren.

För att utbetalning ska kunna göras krävs ett skriftligt rättsligt åtagande mellan kommissionen eller något annat EU-organ och den potentiella mottagaren av EU-medlen. Vid direkt central förvaltning görs sådana åtaganden i form av ett avtal med en kontraktspart eller ett bidragsavtal med en stödmottagare.

När det budgetmässiga åtagandet godkänts bokförs det i budgeträkenskaperna och motsvarande anslag avsätts. Detta påverkar dock inte de allmänna räkenskaperna (huvudboken) eftersom inga kostnader ännu uppkommit. Europeiska gemenskapernas räkenskapssystem omfattar nämligen två separata men inbördes beroende delar:

(a) budgeträkenskaperna, som ger en detaljerad översikt av budgetgenomförandet, och

(b) de allmänna räkenskaperna, som används för att utarbeta balans- och resultaträkningarna.

I budgeträkenskaperna för man upp åtaganden och betalningar under de cirka 1 150 olika budgetposterna dag för dag. Dessa räkenskaper förs med hjälp av en modifierad kassabaserad redovisning, vilket innebär att kostnader eller intäkter bokförs först när ett åtagande görs avseende likvida medel, eller när pengar betalas ut eller in. Denna typ av redovisning är typisk för den offentliga sektorn, som traditionellt brukar fokusera på budgeten och dess genomförande. Varje månad offentliggör kommissionen uppgifter om budgetgenomförandet (utgifter) på webbplatsen Europa. Siffrorna ställs upp per rubrik i budgetplanen och per politikområde.

De allmänna räkenskaperna (den s.k. huvudboken) förs med dubbel bokföring och används för att registrera alla inkomster och utgifter under loppet av ett räkenskapsår (och det därav följande budgetresultatet) samt för att fastställa gemenskapens ekonomiska situation med hjälp av en balansräkning över tillgångar och skulder per den 31 december varje givet år.

3.4 Utbetalning

3.4.1 Allmänna regler

Inga utbetalningar kan göras om inte ett motsvarande budgetmässigt åtagande godkänts av den utanordnare som ansvarar för transaktionen. Utbetalningar verkställs enligt en obligatorisk rutin som liknar den som gäller för budgetmässiga åtaganden. Detta registreras i räkenskapssystemet, samtidigt som det förs upp på papper eller elektroniskt. Förfarandet inleds av initiativtagaren och godkänns slutligt av den vidaredelegerade utanordnaren. När betalningen godkänts uppdateras både budgeten och de allmänna räkenskaperna automatiskt.

När en betalning godkänts i räkenskapssystemet görs sedan en överföring till mottagarens konto. Kommissionen gör nästan alla sina utbetalningar via banköverföring med hjälp av enheten för likviditetsförvaltning på GD Budget. Kommissionen har konton vid medlemsstaternas finansförvaltningar samt vid centralbanker och affärsbanker.

Kommissionen verkställer över en miljon betalningar varje år. Kommissionen använder Swift-systemet (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication). Varje dag ser enheten för likviditetshantering vid GD Budget till att betalningsorder utfärdas för betalningar som godkänts i betalningssystemet. Dessa sänds sedan automatiskt till kommissionens bankkonton, för vidare befordran till de slutliga mottagarna.

3.4.2 Förfinansiering

Syftet med förfinansiering är att förse stödmottagarna med ett förskott, dvs. en fixkassa. Den kan delas upp på ett antal betalningar över en period som fastställs i ett särskilt förfinansieringsavtal. Fixkassan eller förskottet ska användas för det ändamål som det var avsett för under den period som anges i avtalet eller betalas tillbaka, dvs. om mottagaren inte har några stödberättigande utgifter ska denne betala tillbaka förskottet till Europeiska gemenskaperna. Utbetalad förfinansiering betraktas inte som en definitiv utgift förrän avtalsvillkoren är uppfyllda och den redovisas därför som en tillgång i balansräkningen när den första betalningen har gjorts. Värdet på denna tillgång minskas (helt eller delvis) genom godkännande av berättigade kostnader och återbetalda belopp. När ett förfinansierat belopp – efter kontroll av huruvida ett mottaget ersättningsanspråk är berättigat – helt eller delvis har godkänts av gemenskaperna tas den berättigade utgiften bort från balansräkningen och registreras som en kostnad i resultaträkningen. Detta kan helt eller delvis reglera det förfinansierade beloppet.

Förfinansiering värderas till det belopp som man beräknar kan återkrävas, med hänsyn till om en säkerhet ställts för förfinansieringen eller ej. Den förfinansiering som inte förväntas vara möjlig att återkräva redovisas som en kostnad i resultaträkningen och som en minskning av det bokförda förhandsfinansierade beloppet i balansräkningen. Ränta utgår i allmänhet på all utbetald förfinansiering (vanligen med undantag för belopp som betalats ut till medlemsstaterna eller som stöd inför anslutningen. Om räntan tillfaller Europeiska gemenskaperna eller tredje part beror på vilken form av förfinansiering som används. Skillnaden mellan de två kategorierna är att den ränta som utgår på belopp som förhandsfinansierats av Europeiska gemenskaperna tillfaller gemenskapen och alltså måste återbetalas till gemenskaperna, medan den ränta som tjänats in på förfinansiering genom tredje part tillfaller mottagaren.

3.4.3 Ersättningskrav och stödberättigande kostnader

En tid efter det att förfinansieringen betalats ut får gemenskapen in ett ersättningskrav som visar att mottagaren använt förfinansieringen i enlighet med avtalet. Ersättningskraven kommer in olika snabbt under året, beroende på vilken typ av åtgärd som finansieras och på avtalsvillkoren, och inte nödvändigtvis före årsskiftet.

Mottagna ersättningskrav bör redovisas direkt i bokföringen som kortfristiga skulder under posten ”stödberättigande ej bekräftat” och som en ”steg 1-faktura”. I detta skede har några utgifter ännu inte bokförts. Utgifter tas upp i de allmänna räkenskaperna först när den underliggande händelsen har inträffat – dvs. när ersättningskravet godkänts. Tidsfristen för att betala den mottagna fakturan inleds från och med den dag den registreras av den inkomna godtagbara ansökan om utbetalning: När ersättningskravet kontrollerats förs det in i räkenskaperna varpå de stödberättigande beloppen tas upp i resultaträkningen som en kostnad (”steg 2-faktura”). Motsvarande belopp dras då av från saldot för förfinansiering och krav från fordringsägare. Budgeträkenskaperna påverkas inte eftersom den ursprungliga betalningen redan bokförts.

3.4.4 Utbetalning av ytterligare belopp

En ny betalningsorder görs enligt samma regler, om det godkända ersättningskravet avser belopp som överstiger den ursprungliga betalningen eller om en andra utbetalning eller en slutlig utbetalning krävs enligt avtalet. Det är den delegerade utanordnaren som ska ge sitt slutliga godkännande innan utbetalningen får ske. Kriterierna för stödberättigande definieras i den rättsliga grunden, i anbudsinfordran, i annan information till stödmottagarna eller i avtalsklausuler i bidragsavtalen. Efter analysen tas de stödberättigande kostnaderna upp som kostnader och mottagaren informeras om eventuella belopp som inte berättigar till stöd. Beloppen under rubriken ”stödberättigande ej bekräftat” utgör således mottagna ersättningskrav som man ännu inte har kontrollerat om de är stödberättigande eller inte och för vilka den händelse som skulle ge upphov till utgiften ännu inte har inträffat.

3.4.5 Bokföring vid årsskiftet (periodavgränsning)

Vid årets slut värderas utestående förfinansierade belopp till de belopp som betalats ut från början med avdrag för återbetalda belopp, reglerade stödberättigande belopp, beräknade berättigande belopp som ännu inte reglerats vid årets slut samt värdeminskningar.

Ersättningskrav som ännu inte tagits emot vid årsskiftet beaktas vid periodavgränsningen vid årsskiftet. I synnerhet måste man titta på stödberättigande kostnader som mottagare av gemenskapsfinansiering ådragit sig, men ännu inte rapporterat till gemenskaperna. Olika metoder används beroende på verksamhetens art och de tillgängliga uppgifterna, för att få en så tillförlitlig uppskattning som möjligt av beloppen. Efter dessa avgränsningar har de beräknade stödberättigande beloppen följaktligen redovisats som upplupna kostnader, medan de icke-berättigande delarna fortfarande ligger öppna på kontot ”stödberättigande ej bekräftat”. Beloppen tas upp som kortfristiga skulder för att inte tillgångar och skulder ska överskattas.

3.5 Återkrav av felaktiga utbetalningar

Kommissionens avdelningar – eller vid delad förvaltning medlemsstaternas myndigheter – har i uppgift att kontrollera om de utgifter som ersätts genom gemenskapsbudgeten faktiskt är stödberättigande. Bedömningen sker på grundval av de styrkande handlingar som krävs enligt de regler och villkor som fastställts för varje bidrag. För att få ut så stora fördelar som möjligt av kontrollsystemen i förhållande till de kostnader de medför brukar kontrollerna av styrkande handlingar vara mer ingående vid begäran om slutbetalningar än vid mellanliggande betalningar, och eventuella fel som begåtts i samband med dessa mellanliggande betalningar kan på så sätt regleras i slutskedet. Kommissionen eller medlemsstaterna får också försäkra sig om de styrkande handlingarnas äkthet genom kontroller i de ansökandes lokaler, såväl under det att åtgärden genomförs som i efterhand. Felaktigheter under själva genomförandet kan regleras genom justering av påföljande utbetalningar. Om felaktigheter däremot upptäcks efter att samtliga betalningar skett måste betalningskrav utfärdas i efterhand. Se även anmärkning 6 för ytterligare upplysningar.

4. RAPPORTERING VID ÅRSSKIFTET

4.1 Årsredovisningar

Det är räkenskapsföraren som har ansvaret för att utarbeta årsredovisningarna och intyga att det finns rimliga garantier för att räkenskaperna i allt väsentligt ger en rättvisande bild av EU:s ekonomiska situation. Årsredovisningarna omfattar räkenskaperna och rapporterna om hur budgeten genomförts. De antas av kommissionen och läggs fram för kontroll av revisionsrätten och därefter till rådet och Europaparlamentet, som beviljar ansvarsfrihet.

4.2 Årliga verksamhetsrapporter

Varje utanordnare ska utarbeta en årlig verksamhetsrapport om det arbete han eller hon ansvarar för. Varje utanordnare redogör i sin årliga verksamhetsrapport för resultaten av åtgärderna inom sin respektive avdelning. I rapporten avges dessutom en rimlig försäkran om att de resurser som avdelats för de i rapporten redovisade åtgärderna har använts för det avsedda ändamålet och enligt principen om sund ekonomisk förvaltning, samt att de kontrollrutiner som används är tillräckliga för att garantera de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet.

5. REVISION OCH BEVILJANDE AV ANSVARSFRIHET

5.1 Revision

EU:s årsredovisning granskas av ett externt revisionsorgan, dvs. Europeiska revisionsrätten, som utarbetar en årsrapport om årsredovisningen till Europaparlamentet och Europeiska unionens råd. Revisionsrättens huvuduppgift är just att göra en extern och oberoende revision av EU:s årsredovisning. Som ett led i verksamheten utarbetar revisionsrätten följande dokument:

(1) En årsrapport om den verksamhet som finansieras via den allmänna budgeten, med revisionsrättens anmärkningar till årsredovisningen och de underliggande transaktionerna.

(2) Ett yttrande som bygger på revisionsrättens granskningar och som fogas till årsrapporten i form av en revisionsförklaring om i) räkenskapernas tillförlitlighet och ii) de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet med avseende både på inkomster och på utgifter.

(3) Särskilda rapporter om granskningsresultaten inom vissa förvaltningsområden.

Revisionsrätten har rätt att få tillgång till alla handlingar som krävs för revision. Revisionsrätten utför revision på alla gemenskapens verksamhetsområden, och kontrollerar även lagligheten och korrektheten i enskilda transaktioner och utbetalningar. Revisionsrätten kontrollerar också räkenskaperna, ser vid behov över balans- och resultaträkningarna och den allmänna presentationen av årsredovisningarna. På så sätt kan revisionsrätten yttra sig inte bara om siffrorna utan även om systemet och de kontroller som utförs.

5.2 Beviljande av ansvarsfrihet

Vid den slutliga kontrollen beviljas ansvarsfrihet för budgetgenomförandet för ett visst år. Europaparlamentet är den myndighet som beviljar ansvarsfrihet för gemenskapen. Detta innebär att rådet efter kontroll och slutversion av årsredovisningarna lämnar en rekommendation medan parlamentet beslutar om att bevilja kommissionen och övriga EU-organ ansvarsfrihet för hur gemenskapens budget genomförts under föregående räkenskapsår. Beslutet grundas på en genomgång av räkenskaperna och revisionsrättens årsrapport (som även omfattar en revisionsförklaring), kommissionens svar, samt ytterligare frågor och uppgifter till eller från kommissionen.

Ansvarsfriheten är den politiska delen av de externa kontrollerna av budgetgenomförandet varmed Europaparlamentet på rådets rekommendation ”befriar” kommissionen från dess ansvar för förvaltningen av budgeten genom att avsluta det årets räkenskaper. Arbetet kan leda till att ansvarsfrihet beviljas, senareläggs eller nekas. Ansvarsfriheten kan förenas med anmärkningar från parlamentet och rekommendationer till åtgärder som kommissionen bör vidta på vissa punkter. Kommissionen redovisar vilka åtgärder som vidtas i en uppföljningsrapport och i en handlingsplan som skickas både till Europarlamentet och till rådet.

DEL I

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KONSOLIDERADE ÅRSREDOVISNINGAR OCH FÖRKLARANDE ANMÄRKNINGAR

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

A. Balansräkning

B. Resultaträkning

C. Kassaflöde

D. Förändringar i nettotillgångarna

E. Anmärkningar till boksluten

1. Viktiga redovisningsprinciper

2. Anmärkningar till balansräkningen

3. Anmärkningar till resultaträkningen

4. Anmärkningar till tabellen över kassaflödet

5. Uppgifter utanför balansräkningen

6. Återkrav av felaktigt utbetalda belopp

7. Hantering av finansiella risker

8. Redovisning av transaktioner med närstående

9. Händelser efter balansdagen

10. Enheter som ingår i de konsoliderade räkenskaperna

11. Enheter som inte ingår i de konsoliderade räkenskaperna

A. BALANSRÄKNING

(miljoner euro) Anm. 31.12.2008 31.12.2007 ANLÄGGNINGSTILLGÅNGAR Immateriella tillgångar 2.1 56 44 Fastigheter, maskiner och utrustning 2.2 4 881 4 523 Långfristiga investeringar 2.3 2 078 1 973 Lån 2.4 3 565 1 806 Långfristig förfinansiering 2.5 29 023 14 015 Långfristiga fordringar 2.6 45 127 39 648 22 488 OMSÄTTNINGSTILLGÅNGAR: Varulager 2.7 85 88 Kortfristiga investeringar 2.8 1 553 1 420 Kortfristig förfinansiering 2.9 10 262 20 583 Kortfristiga fordringar 2.10 11 920 12 051 Likvida medel och motsvarigheter till likvida medel 2.11 23 724 18 756 47 544 52 898 Tillgångar totalt 87 192 75 386 LÅNGFRISTIGA SKULDER Ersättningar till anställda 2.12 (37 556) (33 480) Långfristiga avsättningar 2.13 (1 341) (1 079) Långfristiga finansiella skulder 2.14 (3 349) (1 574) Övriga långfristiga skulder 2.15 (2 226) (1 989) (44 472) (38 122) KORTFRISTIGA SKULDER: Kortfristiga avsättningar 2.16 (348) (369) Kortfristiga finansiella skulder 2.17 (119) (135) Skulder till leverantörer och stödmottagare 2.18 (89 677) (95 380) (90 144) (95 884) Skulder totalt (134 616) (134 006) TILLGÅNGAR NETTO (47 424) (58 620) Reserver 2.19 3 115 2 806 Fordringar på medlemsstaterna 2.20 Ersättningar till anställda (1) (37 556) (33 480) Övriga belopp (2) (12 983) (27 946) TILLGÅNGAR NETTO (47 424) (58 620)

B. RESULTATRÄKNING

(miljoner euro) Anm. 2008 2007 DRIFTSINTÄKTER Egna medel och andra intäkter 3.1 112 713 112 084 Övriga intäkter kopplade till driften 3.2 9 731 9 080 122 444 121 164 DRIFTSKOSTNADER Administrationskostnader 3.3 (7 720) (7 120) Driftskostnader 3.4 (97 214) (104 682) (104 934) (111 802) ÖVERSKOTT FRÅN LÖPANDE VERKSAMHET 17 510 9 362 Finansiella intäkter 3.5 698 674 Finansiella kostnader 3.6 (467) (354) Kontorörelser vad gäller skulder i form av ersättningar till anställda 2.12 (5 009) (2 207) Netto(underskott) från andelar i intresseföretag och gemensamma företag 3.7 (46) (13) EKONOMISKT RESULTAT FÖR ÅRET 12 686 7 462

C. KASSAFLÖDESANALYS

(miljoner euro) Anm. 2008 2007 Ekonomiskt resultat för året 12 686 7 462 Löpande verksamhet 4.2 Amorteringar 19 11 Avskrivningar 302 329 (Återföring) nedskrivningar av investeringar 3 (3) (Ökning)/minskning av lån (1 759) 217 (Ökning)/minskning av långfristig förfinansiering (15 008) 8 410 (Ökning)/minskning av långfristiga fordringar 82 201 (Ökning)/minskning av varulager 3 27 (Ökning)/minskning av kortfristig förfinansiering 10 321 (12 528) (Ökning)/minskning av kortfristiga fordringar 131 (2 255) Ökning/(minskning) av långfristiga avsättningar 262 90 Ökning/(minskning) av långfristiga finansiella skulder 1 775 (288) Ökning/(minskning) av övriga långfristiga skulder 237 (31) Ökning/(minskning) av kortfristiga avsättningar (21) (10) Ökning/(minskning) av kortfristiga finansiella skulder (16) 115 Ökning (minskning) av skulder till leverantörer och stödmottagare (5 703) 1 300 Överskott från föregående års budget redovisat som intäktsposter som inte påverkar likvida medel (1 529) (1 848) Övriga intäktsposter som inte påverkar likvida medel 37 (15) Ökning/(minskning) av skulder i form av ersättningar till anställda 4 076 1 280 Investeringsverksamheten 4.3 (Ökning)/minskning av immateriella anläggningstillgångar samt fastigheter, maskiner och utrustning (689) (284) (Ökning)/minskning av långfristiga investeringar (152) (5) (Ökning)/minskning av kortfristiga investeringar (133) 6 KASSAFLÖDE NETTO 4 924 2 181 NETTOÖKNING AV LIKVIDA MEDEL OCH MOTSVARIGHETER TILL LIKVIDA MEDEL (3) 4 924 2 181 LIKVIDA MEDEL OCH MOTSVARIGHETER TILL LIKVIDA MEDEL VID ÅRETS BÖRJAN (3) 2.11 19 005 16 824 LIKVIDA MEDEL OCH MOTSVARIGHETER TILL LIKVIDA MEDEL VID ÅRETS SLUT (3) 2.11 23 929 19 005

D. FÖRÄNDRINGAR I NETTOTILLGÅNGARNA

(miljoner euro) Reserver (A) Fordringar på medlemsstaterna (B) Nettotillgångar = (A) + (B) Reserv för verkligt värde Övriga reserver Ackumulerat överskott/(underskott) Ekonomiskt resultat för året UTGÅENDE BALANS PER DEN 31 DECEMBER 2006 4 2 851 (67 270) 197 (64 218) Kontorörelser avseende reserven för garantifonden (135) 135 0 Förändringar i verkligt värde 3 (26) (23) Övrigt 60 (53) 7 Fördelning av resultat 2006 23 174 (197) 0 Budgetutfall 2006 som krediterats medlemsstaterna (1 848) (1 848) Ekonomiskt resultat för året 7 462 7 462 UTGÅENDE BALANS per den 31 DECEMBER 2007 7 2 799 (68 888) 7 462 (58 620) Kontorörelser avseende reserven för garantifonden 158 (158) 0 Förändringar i verkligt värde 34 34 Övrigt 113 (108) 5 Fördelning av resultat 2007 4 7 458 (7 462) 0 Budgetutfall 2007 som krediterats medlemsstaterna (1 529) (1 529) Ekonomiskt resultat för året 12 686 12 686 UTGÅENDE BALANS 31 DECEMBER 2008 41 3 074 (63 225) 12 686 (47 424)

E. ANMÄRKNINGAR TILL ÅRSREDOVISNINGEN

1. VIKTIGA REDOVISNINGSPRINCIPER

1.1 LAGBESTÄMMELSER SAMT BUDGETFÖRORDNINGEN

Redovisningen följer bestämmelserna i rådets förordning (EG, Euratom) nr 1605/2002 av den 25 juni med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT L 248, 16.9.2002, s. 1, senast ändrad genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 1525/2007 av den 17 december 2007, EUT L 343, 27.12.2007) och kommissionens förordning (EG, Euratom) nr 2342/2002 av den 23 december 2002 om genomförandebestämmelser för budgetförordningen, senast ändrad den 23 april 2007.

Enligt artikel 133 i budgetförordningen ska kommissionens räkenskapsförare fastställa de redovisningsmetoder som ska tillämpas av alla institutioner och byråer. Principerna för den periodiserade redovisningen bygger på de internationella redovisningsstandarder för den offentliga sektorn (IPSAS) som utfärdas av International Public Sector Accounting Standards Board (IPSASB) eller internationella redovisningsrekommendationer (IFRS) som utfärdas av International Accounting Standards Board (IASB). Bestämmelserna har anpassats av kommissionens räkenskapsförare efter yttrande från en kommitté för harmonisering av god redovisningssed som lämnat professionell rådgivning. De ses över regelbundet och uppdateras vid behov.

De redovisningsmetoder som kommissionens räkenskapsförare godkänt tillämpas på alla EU-institutioner och byråer som omfattas av den konsoliderade redovisningen, för att se till att reglerna för redovisning, värdering och framläggande av räkenskaperna används på ett enhetligt sätt och för att samordna metoderna för utarbetande av årsredovisningar och konsolidering.

Kommissionens räkenskapsförare ska lämna in de preliminära konsoliderade årsredovisningarna till revisionsrätten för kontroll före den 31 mars efter det budgetår som löpt ut. Kommissionen ska före den 31 juli utarbeta de slutliga konsoliderade räkenskaperna, som ska offentliggöras i EUT senast den 15 november tillsammans med revisionsrättens revisionsförklaring.

1.2 REDOVISNINGSPRINCIPER

En årsredovisning ska ge information om den ekonomiska ställningen, resultat och betalningsflöden. Informationen ska vara av ett sådant slag att den kan användas av ett stort antal aktörer. För enheter inom offentliga institutioner som Europeiska kommissionen är syftet med årsredovisningen mer specifikt att ge information som kan ligga till grund för olika beslut och att visa att enheten förvaltar de medel den anförtrotts på ett korrekt sätt.

Redovisningen ska vara informativ och ge en tillförlitlig och rättvisande bild av institutionernas och byråernas verksamhetsområden, förklara hur de finansieras samt innehålla slutgiltiga uppgifter om insatserna. Den ska dessutom vara tydlig, förståelig, koncis och jämförbar från ett budgetår till ett annat. Det är riktlinjerna för detta dokument.

EU-institutionernas och -byråernas räkenskaper delas upp i allmänna räkenskaper och budgeträkenskaper. Räkenskaperna förs per kalenderår och uttrycks i euro. Budgeträkenskaperna visar hur budgeten genomförts i detalj. De grundas på en modifierad kassabaserad redovisning. De allmänna räkenskaperna ligger till grund för utarbetandet av årsredovisningen eftersom de ger en översikt av budgetårets samlade kostnader och intäkter enligt principen om den periodiserade redovisningen. De används som underlag för att fastställa den ekonomiska ställningen i en balansräkning som upprättas på balansdagen den 31 december.

I artikel 124 i budgetförordningen anges att redovisningen ska upprättas på grundval av följande allmänt vedertagna redovisningsprinciper:

— Principen om kontinuerlig verksamhet

— Försiktighetsprincipen

— Principen om beständiga redovisningsmetoder

— Principen om uppgifters jämförbarhet

— Väsentlighetsprincipen

— Principen om att inte tillämpa kvittning

— Principen att substans går före form

— Principen om periodiserad redovisning

1.3 KONSOLIDERING

Europeiska gemenskapernas konsoliderade årsredovisning omfattar 39 kontrollerade enheter, ett intresseföretag och tre gemensamma företag. En fullständig företeckning över konsoliderade enheter finns i anmärkning 10. I förhållande till 2007 har ytterligare tre byråer tagits in i de konsoliderade räkenskaperna. Detta påverkar dock inte den konsoliderade årsredovisningen nämnbart. I slutet av 2008 likviderades ett gemenskapbyrå. Europeiska kommissionen har övertagit verksamheterna i denna byrå. Byråns intäkter och kostnader utgör en del av den konsoliderade resultaträkningen.

Kontrollerade enheter

Kontrollerade enheter är sådana enheter där Europeiska gemenskaperna har, direkt eller indirekt, ett bestämmande inflytande över ekonomin och ledning och därmed kan dra nytta av enheternas verksamhet. Inflytandet måste kunna utövas utan dröjsmål. Kontrollerade enheter tas upp i konsolideringen fullt ut. Konsolideringen inleds den första dagen då kontroll föreligger och upphör när någon sådan kontroll inte längre finns. Den vanligaste indikatorn på bestämmande inflytande, majoritet av rösträtterna, är i de flesta fall inte tillämpliga på Europeiska gemenskaperna.

De EU-institutioner som omfattas av den konsoliderade årsredovisningen har inrättats genom grundfördragen. De utgör grunden för Europeiska gemenskapernas organisationsstruktur och lämnar väsentliga bidrag i arbetet för Europeiska gemenskapernas mål. Därför kan EU-institutionerna anses stå under exklusiv kontroll av Europeiska gemenskaperna.

På samma sätt kan alla gemenskapsbyråer och genomförandeorgan som inrättats genom sekundärlagstiftning anses stå under exklusiv kontroll av Europeiska gemenskaperna, och tas därför med i de konsoliderade årsredovisningarna. Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (Alicante) och Gemenskapens växtsortsmyndighet (Angers) får inga anslag från Europeiska gemenskapernas allmänna budget. Två byråer som arbetar inom ramen för den tredje pelaren av EU-fördraget får anslag från Europeiska gemenskapernas allmänna budget och omfattas därför av den konsoliderade årsredovisningen (se även anmärkning 10). Även Europeiska kol- och stålgemenskapen under avveckling (EKSG) betraktas som en kontrollerad enhet. Vid avvecklingen av byrån för fusionsenergi, som planeras till 2041, ska eventuellt över- eller underskott delas mellan de kvarvarande medlemmarna.

Alla transaktioner inom enheterna och mellan Europeiska gemenskapernas kontrollerade enheter har eliminerats i redovisningen. Orealiserade vinster och förluster på transaktioner mellan enheterna är oväsentliga och har därför eliminerats.

Intresseföretag

Intresseföretagen är alla enheter där Europeiska gemenskaperna direkt eller indirekt har ett betydande inflytande men ingen kontroll över beslut som rör ekonomi och ledning. Det förutsätts att Europeiska kommissionen får ett betydande inflytande vid direkt eller indirekt innehav av 20 % eller mer av rösterna.

Investeringar i intresseföretag redovisas enligt kapitalandelsmetoden och tas upp till anskaffningsvärdet vid första redovisningstillfället. Europeiska gemenskapernas andel av intresseföretagens vinst eller förlust efter förvärvet tas upp i resultaträkningen, liksom andelen av förändringar i reserven efter förvärvet tas upp i reserverna. De kumulerade förändringarna efter förvärvet justeras mot det redovisade värdet av investeringen. Erhållna utdelningar från intresseföretaget minskar investeringens redovisade värde. Orealiserade vinster och förluster på transaktioner mellan Europeiska gemenskapernas och intresseföretagen är oväsentliga och har därför eliminerats.

Intresseföretagens redovisningsprinciper kan skilja sig från dem som Europeiska gemenskaperna använder för liknande transaktioner och konteringshändelser under liknande omständigheter. Av praktiska skäl har inga justeringar gjorts i de årsredovisningar från intresseföretagen som upprättats enligt kapitalandelsmetoden.

När Europeiska gemenskaperna äger 20 % eller mer av en riskkapitalfond försöker gemenskaperna inte utöva betydande inflytande. Sådana fonder behandlas därför som säljbara finansiella instrument, och kapitalandelsmetoden tillämpas inte.

Gemensamma företag

Ett gemensamt företag är ett avtalsförhållande mellan Europeiska gemenskaperna och en eller flera parter (samägarna) om att inleda en gemensamt kontrollerad ekonomisk verksamhet. Gemensam kontroll innebär en avtalsfäst överenskommelse att dela kontrollen, direkt eller indirekt, över en ekonomisk verksamhet.

Investeringar i gemensamma företag redovisas enligt kapitalandelsmetoden och tas vid första redovisningstillfället upp till anskaffningsvärdet. Europeiska gemenskapernas andel av de gemensamt kontrollerade enheternas resultat tas upp i resultaträkningen, liksom andelen av förändringar i reserven tas upp i reserverna. De kumulerade förändringarna justeras mot det redovisade värdet av investeringen.

Orealiserade vinster och förluster på transaktioner mellan Europeiska gemenskaperna och de gemensamt kontrollerade företagen är oväsentliga och har därför eliminerats.

De gemensamma företagens redovisningsprinciper kan skilja sig från dem som Europeiska gemenskaperna använder för liknande transaktioner och konteringshändelser under liknande omständigheter.

Enheter som inte ingår i de konsoliderade räkenskaperna

De medel som gemenskaperna förvaltar för sjukförsäkringssystemet för gemenskapernas anställda samt för Europeiska utvecklingsfonden omfattas inte av Europeiska gemenskapernas konsoliderade räkenskaper. Den 31 december 2008 uppgick fondernas sammanlagda tillgångar till 288 miljoner euro respektive 1 219 miljoner euro – se anmärkning 11.

1.4 GRUNDLÄGGANDE PRINCIPER

1.4.1 Valuta och omräkningsunderlag

Funktionell valuta och rapporteringsvaluta

De konsoliderade årsredovisningarna är uppställda i euro, som är Europeiska gemenskapernas funktionella valuta och rapporteringsvaluta.

Transaktioner och saldon

Transaktioner i utländsk valuta redovisas i euro enligt de omräkningskurser som gäller vid dagen för de underliggande transaktionerna.

Resultaträkningen visar även växelkursvinster eller –förluster på transaktioner i utländsk valuta och efter omräkning av monetära tillgångar och skulder i utländsk valuta till den vid årsskiftet gällande växelkursen.

Följande rubriker räknas om enligt andra metoder:

— fastigheter, maskiner och utrustning samt immateriella anläggningstillgångar: värdering till inköpspris omräknat i euro till den kurs som gällde på dagen för förvärvet, och

— förfinansiering som betalats via garantisektionen vid EGFJ: dessa räknas om enligt omräkningskursen den tionde dagen i månaden efter den månad då den beviljats.

Saldon vid årets slut för monetära tillgångar och skulder i utländsk valuta redovisas i euro enligt gällande växelkurser per den 31 december.

Omräkningskurs för euro

Valuta 31.12.2008 31.12.2007 BGN 1,9558 1,9558 CZK 26,8750 26,6280 DKK 7,4506 7,4583 EEK 15,6466 15,6466 GBP 0,9525 0,7333 HUF 266,7000 253,7300 LVL 0,7083 0,6964 LTL 3,4528 3,4528 PLN 4,1535 3,5935 RON 4,0225 3,6077 SKK 30,1260 33,5830 SEK 10,8700 9,4415 JPY 126,1400 164,9300 USD 1,3917 1,4721

Omräkningsdifferenser som beror på förändringar i det verkliga värdet av sådana monetära värdepapper som är utställda i utländsk valuta och som kan säljas, tas upp i resultaträkningen. Omräkningsdifferenser för icke-monetära finansiella tillgångar och skulder värderade till verkligt värde via resultaträkningen redovisas i resultaträkningen. Omräkningsdifferenser avseende säljbara icke-monetära finansiella tillgångar tas upp i reserven för verkligt värde.

1.4.2 Användning av uppskattningar och bedömningar

Enligt allmänt vedertagna redovisningsprinciper innehåller årsredovisningar med nödvändighet vissa belopp som bygger på ledningens uppskattningar och antagen utifrån de mest tillförlitliga uppgifterna. Viktiga uppskattningar omfattar, men begränsas inte till skulder i form av ersättningar till anställda, avsättningar för oförutsedda utgifter, finansiella risker avseende varulager och fordringar, upplupna intäkter och kostnader, eventualtillgångar och –skulder, samt nedskrivningar på fastigheter, maskiner och utrustning. Faktiska resultat kan avvika från dessa beräkningar. Förändringar i beräkningar visas för den period under vilken man fick kännedom om dem.

1.5 BALANSRÄKNING

1.5.1 Immateriella tillgångar

Förvärvade licenser för programvara kapitaliseras med utgångspunkt i anskaffningsvärdet efter avdrag för avskrivningar och nedskrivningar. Avskrivningar görs linjärt under den beräknade nyttjandetiden på fyra år. Internt utvecklade immateriella tillgångar kostnadsförs för närvarande i resultaträkningen. Kostnader för att utveckla eller underhålla programvara tas upp när kostnaden uppstår, liksom kostnader för forskning och utveckling.

1.5.2 Fastigheter, maskiner och utrustning

Alla fastigheter, maskiner och utrustning tas upp till anskaffningsvärdet minus av- och nedskrivningar. Anskaffningsvärdet omfattar alla kostnader som direkt kan hänföras till förvärvet.

Efterföljande kostnader tas upp i bokföringsvärdet av tillgången eller som en separat tillgång, beroende på vad som lämpar sig bäst, om det är troligt att posten kommer att ge Europeiska gemenskaperna ett inflöde av framtida ekonomiska fördelar eller tjänstekapacitet och att man kan beräkna kostnaderna för posten på ett tillförlitligt sätt. Övriga kostnader för reparationer och underhåll tas up i resultaträkningen under den sista period då de uppstod. Eftersom Europeiska gemenskaperna inte tar upp lån för att finansiera förvärv av installationer, maskiner och verktyg förekommer inga lånekostnader för dessa förvärv.

Inga avskrivningar görs för mark eller konstverk eftersom dessa tillgångar anses ha en obegränsad ekonomisk livslängd. Inga avskrivningar görs för anläggningar under uppförande eftersom dessa tillgångar ännu inte kan användas i verksamheten. Avskrivningar av övriga tillgångar görs linjärt, så att kostnaden följer restvärdet under den beräknade nyttjandetiden enligt följande:

Avskrivningstakt

Typ av tillgång Linjär avskrivning Byggnader 4 % Maskiner, andra tekniska anläggningar och utrustning 10 %–25 % Inventarier 10 %–25 % Fast inredning 10 %–33 % Fordon 25 % Datorhårdvara 25 % Övriga materiella anläggningstillgångar 10 %–33 %

Försäljningsvinster eller -förluster räknas fram genom att intäkterna efter avdrag för försäljningskostnader jämförs med bokföringsvärdet. Dessa tas upp i resultaträkningen.

Leasingavtal

Leasing av sådana materiella tillgångar där praktiskt taget alla ekonomiska risker och fördelar som är förknippade med ägandet ligger hos Europeiska gemenskaperna tas upp som finansiella leasingavtal. Finansiell leasing beräknas då avtalet ingås till det lägsta verkliga värdet på leasingobjektet och nuvärdet av minimileaseavgiften. Leaseavgiften fördelas mellan själva skulden och finansieringsavgifter, för att få en fast procentsats på det utestående saldot. Hyresavgifterna netto, efter avdrag av finansieringsavgifter, tas upp under övriga (lång- och kortfristiga) skulder. Räntedelen av finansieringskostnaderna tas upp i resultaträkningen under leasingperioden så att varje redovisningsperiod belastas med ett belopp som motsvarar en fast räntesats för den under respektive period redovisade skulden. Tillgångar som förvärvats enligt finansiell leasing skrivs antingen av under tillgångens nyttjandeperiod eller leasingperioden, beroende på vilken av dem som är kortast.

Leasingförhållanden där leasegivaren behåller en väsentlig andel av de ekonomiska risker och fördelar som är förknippade med ägandet behandlas som löpande leasingavtal. Betalningar för operationella leasingavtal tas upp i resultaträkningen enligt den linjära metoden över leasingavtalets löptid.

1.5.3 Nedskrivningar av icke-finansiella tillgångar

För tillgångar med obegränsad nyttjandeperiod görs inga avskrivningar och man prövar årligen om nedskrivning behövs. Tillgångar för vilka värdet behöver skrivas ner prövas så snart händelser eller förändringar i de yttre omständigheterna ger anledning att tro att det redovisade värdet överstiger återkravsvärdet. Ett nedskrivningsbehov är det belopp med vilket en tillgångs redovisade värde överstiger dess återkravsvärde. Återkravsvärdet utgörs av det högsta värdet av endera tillgångens verkliga värde efter avdrag för försäljningskostnader eller nyttjandevärdet.

Restvärden och nyttjandeperioder för immateriella tillgångar samt fastigheter, maskiner och utrustning ses över och justeras vid behov vid varje balansdag. Bokföringsvärdet av en tillgång skrivs omedelbart ned till återkravsvärdet om det bokförda värdet av tillgången överstiger det beräknade återkravsvärdet.

1.5.4 Investeringar

Investeringar i intresseföretag och andelar i gemensamma företag

Investeringar i intresseföretag och andelar i samriskföretag redovisas enligt kapitalandelsmetoden. Då sådana tecken föreligger görs prövning om investeringarna behöver skrivas ned, och vid behov görs denna nedskrivning till det lägre återkravsvärdet. Återkravsvärdet bestäms enligt det sätt som beskrivs i 1.5.3.

Investeringar i riskkapitalfonder

Klassificering och värdering

Investeringar i riskkapitalfonder behandlas som säljbara tillgångar och ska därför redovisas till verkligt värde, medan vinster och förluster som beror på fluktuationer i det verkliga värdet (även valutakursdifferenser) tas upp i reserven för verkligt värde.

Beräkning av verkligt värde

Eftersom de inte har något börsnoterat marknadsvärde på en aktiv marknad, och i avsaknad av tillförlitliga värderingsmetoder, anges värdet på investeringar i riskkapitalfonder post för post till det lägsta värdet av antingen kostnaden eller nettovärdet enligt fondförvaltarens rapport på balansdagen, vilket därmed utesluter eventuella orealiserade vinster som kan kvarstå i den investeringsportfölj som ligger till grund för beräkningen. Investeringar i riskkapitalfonder som på balansdagen funnits i högst två år värderas enligt samma principer, utom orealiserade förluster som endast beror på administrativa kostnader och därför inte tas med i beräkningen, eftersom investeringsportföljen är så ny.

Enligt den nya metoden beräknas det verkliga värdet på investeringar i riskkapitalfonder med hjälp av det ackumulerade nettovärdet, som underförstått bygger på antagandet att om fondernas nettovärde överensstämmer med IAS 39, kommer även det ackumulerade nettovärdet av alla fonder att överensstämma med IAS 39.

Enligt metoden klassificeras fonderna i tre olika kategorier:

— Kategori I – fonder som använder normerna för verkligt värde enligt IAS 39.

— Kategori II – fonder som använder andra värderingsmetoder (t.ex. riktlinjer för värdering från Association française des investisseurs en capital, British Venture Capital Association & European Private Equity och Venture Capital Association) eller normer som kan anses ligga i linje med IAS 39.

— Kategori III – fonder som inte använder normerna för verkligt värde enligt IAS 39 eller några andra riktlinjer för värderingen som är förenliga med IAS 39.

I kategori I och II tas orealiserade vinster ur beräkningen av verkligt värde upp i reserven och för orealiserade förluster görs en bedömning av värdeminskningen för att avgöra om de ska tas upp som nedskrivningar av investeringar i resultaträkningen eller som justeringar av reserven för verkligt värde. Det verkliga värdet av hänförbart ackumulerat nettovärde fastställs antingen såsom Europeiska gemenskapernas procentuella ägarandel i fonden till ackumulerat nettovärde enligt den senaste rapporten eller genom aktievärdet samma dag, om detta finns tillgängligt, enligt uppgift från respektive fondförvaltare.

Värdet av investeringar i kategori III anges som kostnaden efter nedskrivning (inga sådana investeringar finns för närvarande).

Finansiella instrument

Finansiella instrument är avtal som ger upphov till en finansiell tillgång i ett företag och en finansiell skuld eller ett egetkapitalinstrument i ett annat företag.

Klassificering

Europeiska gemenskaperna klassificerar sina finansiella tillgångar i någon av följande kategorier: finansiella tillgångar värderade till verkligt värde via resultaträkningen, utlåning och fordringar, investeringar som hålls till förfall, och säljbara finansiella tillgångar. Hur finansiella instrument klassificeras bestäms när de redovisas för första gången, och omprövas på balansdagen.

i) Finansiella tillgångar värderade till verkligt värde via resultaträkningen

Ett finansiellt instrument klassificeras i den sistnämnda kategorin om den huvudsakligen förvärvats för att säljas på kort sikt eller om den identifieras som tillhörande denna kategori av Europeiska gemenskaperna. Derivat förs också till denna kategori. Tillgångar i kategorin klassificeras som omsättningstillgångar om de förväntas bli realiserade inom tolv månader räknat från balansdagen.

ii) Utlåning och fordringar

Utlåning och fordringar är finansiella tillgångar som inte är derivat, som har fastställda eller fastställbara betalningar som inte noteras på en aktiv marknad. De uppstår när gemenskaperna tillhandahåller pengar, varor eller tjänster direkt till en gäldenär utan avsikt att handla med fordringen. De tas upp som anläggningstillgångar, med undantag för dem som förfaller inom ett år från balansdagen.

iii) Investeringar som hålls till förfall

Investeringar som hålls till förfall är finansiella tillgångar som inte är derivat och som kännetecknas av fastställda eller fastställbara betalningar och fastställd löptid som Europeiska gemenskaperna har för avsikt och förmåga att hålla till förfall. Under budgetåret innehade Europeiska gemenskaperna inga investeringar i denna kategori.

iv) Säljbara finansiella tillgångar

Säljbara finansiella tillgångar är tillgångar förutom derivat som antingen hänförs till denna kategori eller som inte kan hänföras till någon av de andra kategorierna. De klassificeras antingen som omsättnings- eller icke-omsättningstillgångar, beroende på efter hur lång tid gemenskaperna avser att avyttra eller utrangera dem. Investeringar i enheter som inte ingår i de konsoliderade räkenskaperna och andra kapitalinvesteringar som inte redovisas med kapitalandelsmetoden klassificeras också som säljbara finansiella tillgångar.

Första redovisningstillfälle och värdering

Köp och försäljning av finansiella tillgångar värderade till verkligt värde via resultaträkningen, investeringar som hålls till förfall eller säljbara investeringar redovisas på affärsdagen – dvs. den dag Europeiska gemenskaperna köper eller säljer tillgången. Lån tas upp när likvida medel betalas ut till låntagarna. Finansiella instrument redovisas första gången med verkligt värde plus transaktionskostnader. Det gäller alla finansiella tillgångar som inte identifierats som värderade till verkligt värde via resultaträkningen. Finansiella tillgångar som identifierats som värderade till verkligt värde via resultaträkningen redovisas första gången till verkligt värde och transaktionskostnaderna kostnadsförs i resultaträkningen.

Det verkliga värdet av en finansiell tillgång vid anskaffningstillfället är vanligen transaktionspriset (det vill säga det verkliga värdet av den ersättning som erhållits). Däremot uppskattas värdet på ett räntefritt långfristigt lån eller ett lån som beviljas med en ränta som ligger under marknadsräntan som nuvärdet av alla framtida kontantbetalningar diskonterade till rådande marknadsränta för ett likartat instrument med ett likartat kreditbetyg.

Finansiella instrument tas bort ur balansräkningen när rätten till ingående kassaflöden från investeringen upphört eller överlåtits och Europeiska gemenskaperna överlåtit i stort sett alla risker och fördelar som är förknippade med ägandet.

Efterföljande värdering

Finansiella tillgångar värderade till verkligt värde via resultaträkningen redovisas därefter till verkligt värde. Vinster och förluster som beror på förändringar i det verkliga värdet av finansiella instrument i kategorin ”värderade till verkligt värde via resultaträkningen” tas upp i resultaträkningen för den period då de uppkom.

Utlåning och fordringar samt kategorin investeringar som hålles till förfall och som redovisas till upplupet anskaffningsvärde tas upp till anskaffningsvärdet med hjälp av effektivräntemetoden. När gemenskapen beviljar lån ur upplånade medel får effektivräntemetoden inte användas separat på det upptagna och det beviljade lånet. Skälet till detta är att dessa lån har karaktären av direkt hopkopplad transaktioner och skillnaderna mellan ut- och upplåningsvillkoren och beloppen är inte alls stora. Därför saknas inte någon relevant information som skulle kunna inverka på läsarens förståelse av de bakomliggande transaktionerna. Gemenskapernas transaktionskostnader som belastar den slutliga låntagaren tas upp direkt i resultaträkningen.

Säljbara finansiella tillgångar redovisas därefter till verkligt värde. Vinster och förluster som beror på fluktuationer i det verkliga värdet på säljbara tillgångar redovisas i reserven för verkligt värde. När säljbara tillgångar antingen avyttras eller skrivs ned ska justeringarna av det kumulerade verkliga värdet som tidigare först upp i reserven för verkligt värde då istället tas upp i resultaträkningen. Ränta på säljbara finansiella tillgångar som har räknats fram enligt effektivräntemetoden tas upp i resultaträkningen. Utdelning på säljbara egetkapitalinstrument tas upp när gemenskapernas rätt till utbetalning är fastställd.

Det verkliga värdet av investeringar med ett noterat marknadspris på aktiva marknader bygger på aktuell köpkurs. Om marknaden för ett finansiellt instrument inte är aktiv (eller om det gäller värdepapper på OTC-marknaden) tar Europeiska gemenskaperna fram det verkliga värdet genom att använda en värderingsteknik. Metoderna omfattar bland annat analys av transaktioner mellan oberoende parter på senare tid, andra liknande instrument, analys av diskonterade kassaflöden, optionsvärderingsmodeller och andra värderingsmetoder som vanligen används av marknadsaktörerna.

När det verkliga värdet av innehav i egetkapitalinstrument utan noterat marknadspris på en aktiv marknad inte kan beräknas på ett tillförlitligt sätt, tas investeringarna upp till anskaffningsvärde efter avdrag för nedskrivning.

Nedskrivning av finansiella tillgångar

Europeiska gemenskaperna ska per varje balansdag bedöma huruvida det finns objektiva belägg som tyder på att en finansiell tillgång eller en grupp av finansiella tillgångar har ett nedskrivningsbehov. En finansiell tillgång har ett nedskrivningsbehov och skrivs ned endast om det finns objektiva belägg för en nedskrivning till följd av att en eller flera händelser inträffat efter det att tillgången redovisats första gången (en ”förlusthändelse”) och att denna händelse (eller händelser) har en inverkan på de uppskattade framtida kassaflödena för den finansiella tillgången som kan uppskattas på ett tillförlitligt sätt.

i) Tillgångar bokförda till upplupet anskaffningsvärde

Om det finns objektiva belägg som visar att det uppkommit ett nedskrivningsbehov för kategorin utlåning och fordringar eller kategorin investeringar som hålles till förfall som redovisas till upplupet anskaffningsvärde, beräknas nedskrivningen som skillnaden mellan tillgångens redovisade värde och nuvärdet av uppskattade framtida kassaflöden (exklusive framtida kreditförluster som inte har inträffat) diskonterade till den finansiella tillgångens ursprungliga effektiva ränta. Tillgångens bokförda belopp sätts ned och förlusten tas upp i resultaträkningen. Om ett lån eller en investering som hålles till förfall har rörlig ränta är diskonteringsfaktorn för beräkning av värdeminskning den löpande effektiva räntan som anges i avtalet. Beräkningen av nuvärdet för de uppskattade framtida kassaflödena för en finansiell tillgång som används som säkerhet återspeglar de kassaflöden som skulle bli följden vid legalt ianspråktagande av tillgången minus kostnader för att anskaffa och sälja säkerheten, oavsett om legalt ianspråktagande av tillgången är sannolikt eller ej. Om värdeminskningen senare kan återföras och detta objektivt kan kopplas till en händelse som inträffade efter nedskrivningen bokförs detta som en minskad nedskrivningen i resultaträkningen.

ii) Tillgångar bokförda till verkligt värde

När det gäller säljbara kapitalinvesteringar tar man hänsyn till om det verkliga värdet sjunkit väsentligt under anskaffningskostnaden eller sjunker permanent (under lång tid). Om så är fallet för säljbara finansiella tillgångar förs den kumulerade förlusten av från reserverna och tas istället upp i resultaträkningen. Den kumulerade förlusten beräknas på skillnaden mellan anskaffningskostnaden och det aktuella verkliga värdet, med avdrag för tidigare nedskrivningar av den finansiella tillgången i resultaträkningen. Värdeminskning av egetkapitalinstrument som tagits upp i resultaträkningen återförs inte via resultaträkningen. Om det verkliga värdet på ett skuldinstrument som klassificeras som säljbar finansiell tillgång senare ökar, och ökningen objektivt kan hänföras till en händelse som inträffade efter att nedskrivningen redovisades i resultaträkningen, ska nedskrivningen återföras och det återförda beloppet redovisas i resultaträkningen.

1.5.5 Varulager

Varulager värderas till det lägsta av anskaffningsvärdet och nettoförsäljningsvärdet. Anskaffningsvärdet bygger på först-in-först-ut-principen. Kostnader för färdiga varor och pågående arbete omfattar kostnader för råvaror, direkta arbetskostnader, övriga direkta kostnader och därmed sammanhängande produktionsomkostnader (vid normalkapacitet). Nettoförsäljningsvärde är det uppskattade försäljningspriset i den löpande verksamheten efter avdrag för kostnader för färdigställande och försäljningskostnader.

Varulager som hålls för kostnadsfri distribution eller distribution med nominellt påslag värderas till det lägre av anskaffningsvärde och beräknat återanskaffningsvärde. Det beräknade anskaffningsvärdet motsvarar den kostnad Europeiska gemenskaperna skulle ådra sig för att förvärva tillgången på balansdagen.

1.5.6 Förfinansiering

Förfinansiering är en betalning som avser att förse stödmottagarna med ett förskott, dvs. en fixkassa. Den kan delas upp på ett antal betalningar över en period som fastställs i ett särskilt förfinansieringsavtal. Fixkassan eller förskottet betalas tillbaka eller används för det ändamål som det ställdes till förfogande under den period som är fastställd i avtalet. Om mottagaren inte har några bidragsberättigande utgifter ska förfinansieringen återbetalas till Europeiska gemenskaperna. Beloppet för förfinansieringen sätts (helt eller delvis) ned beroende på vilka kostnader som godkänts som stödberättigande och vilka belopp som ska återkrävas.

Vid årets slut värderas utestående förhandsfinansierade belopp till de belopp som betalats ut från början med avdrag för återbetalda belopp, reglerade stödberättigande belopp, beräknade stödberättigande belopp som ännu inte reglerats vid årets slut samt värdeminskningar.

Ränta på förfinansiering redovisas när den betalas ut, enligt bestämmelserna i det tillämpliga förfinansieringsavtalet. En beräkning av den upplupna ränteinkomsten, på basis av de mest tillförlitliga uppgifterna, görs vid årets slut och inkluderas i balansräkningen.

1.5.7 Fordringar

Fordringar tas upp till ursprungligt belopp minus nedskrivning på grund av värdeminskning. Nedskrivning av fordringar på grund av värdeminskning görs när det finns objektiva tecken på att Europeiska gemenskaperna inte kommer att kunna återfå hela fordran enligt de ursprungliga lånevillkoren. Nedskrivning görs med ett belopp som motsvarar skillnaden mellan tillgångens bokföringsvärde och det belopp som kan återfås, dvs. nuvärdet av framtida beräknade kassaflöden efter diskontering med den marknadsränta som gäller för liknande lån. Nedskrivningen förs upp i resultaträkningen. Varje år görs även en allmän nedskrivning med 20 % av värdet av utestående fordringar för vilka särskild nedskrivning inte redan gjorts. Se anmärkning 1.5.13 nedan angående behandlingen av upplupna intäkter vid årsskiftet.

1.5.8 Likvida medel och motsvarigheter till likvida medel

”Likvida medel och motsvarigheter till likvida medel” är finansiella instrument och tas upp under kortfristiga tillgångar. De innefattar kontanter, avistakonton i bank, andra kortfristiga likvida placeringar med en löptid på högst tre månader samt checkräkningskrediter. Checkräkningskrediter redovisas som en finansiell skuld under kortfristiga skulder på balansräkningen.

1.5.9 Ersättningar till anställda

Pensionsförpliktelser

Europeiska gemenskaperna erbjuder förmånsbestämda pensionsplaner. En förmånsbestämd pensionsplan anger vanligen vilket belopp en anställd kommer att få ut i pension, vilket brukar bero på olika faktorer som t.ex. ålder, tjänsteår och lönenivå. En tredjedel av de beräknade pensionskostnaderna finansieras via avdrag på de anställdas löner, men inga övriga avsättningar görs förrän skulden realiseras.

Skulden i balansräkningen avseende förmånsbestämda pensionsplaner tas upp till nuvärdet av den förmånsbestämda förpliktelsen på balansdagen. Den förmånsbestämda förpliktelsen beräknas av aktuarier enligt den så kallade projected unit credit-metoden. Nuvärdet på den förmånsbestämda förpliktelsen räknas fram genom diskontering av beräknade framtida utbetalningar utifrån räntan på statsobligationer som är utställda i samma valuta som den i vilken pensionsförmånen kommer att betalas ut, och som har ungefär samma löptid som pensionsskulden.

Försäkringsmatematiska vinster och förluster efter justeringar och förändringar av de försäkringsmatematiska antagandena förs direkt in i resultaträkningen. Kostnader avseende tjänstgöring under tidigare perioder tas omedelbart upp på tillgångssidan, om inte förändringar i pensionsplanen bara får göras på villkor att den anställda kvarstår i tjänst under viss tid (intjänandeperioden). I så fall avskrivs kostnaderna för tjänstgöring under tidigare perioder linjärt under intjänandeperioden.

Sjukförsäkringsersättningar efter avslutad tjänst

Europeiska gemenskaperna erbjuder sina anställda sjukförsäkringsförmåner i from av ersatta sjukvårdskostnader. En särskild fond (RCAM) har inrättats för den löpande administrationen. Såväl anställda i aktiv tjänst, pensionärer, änkor och änklingar som övriga förmånstagare kan få ersättning från systemet.

Ersättningar till personer som inte är i aktiv tjänst (pensionärer, efterlevande o.dyl.) tas upp som sjukförsäkringsersättningar efter avslutad tjänst. Förmånernas karaktär kräver en försäkringsmatematisk beräkning. Posten på skuldsidan i balansräkningen har räknats fram på ungefär samma sätt som posten för pensionsförpliktelserna (se ovan).

1.5.10 Avsättningar

Avsättningar tas upp när Europeiska gemenskaperna har en gällande rättslig eller informell förpliktelse gentemot tredje man på grund av tidigare händelser, när det är troligt att ett utflöde av resurser kommer att krävas för att reglera förpliktelsen och beloppet kan beräknas på ett tillförlitligt sätt. Avsättningar får inte göras för framtida rörelseförluster. En avsättning ska göras med det belopp som är den bästa uppskattningen på avstämningsdagen av det som beräknas krävas för att reglera den befintliga förpliktelsen. Där avsättningen avser en stor mängd transaktioner uppskattas förpliktelsen genom att alla tänkbara utfall vägs samman med deras sannolikheter (”väntevärdesprincipen”).

Där effekten av när i tiden betalning sker är väsentlig ska avsättningen utgöras av nuvärdet av de utbetalningar som förväntas krävas för att reglera förpliktelsen. Diskonteringsfaktorn ska återspegla aktuella marknadsbedömningar av pengars tidsvärde och förpliktelsens särskilda risker, men inte risker för vilka justeringar gjorts i förväntade framtida kassaflöden.

1.5.11 Finansiella skulder

Finansiella skulder klassificeras som finansiella skulder värderades till verkligt värde via resultaträkningen eller som finansiella skulder som bokförs till upplupet anskaffningsvärde (upptagna lån). Upptagna lån består av lån från kreditinstitut och förpliktelser för vilka skuldebrev utfärdats. De redovisas initialt till verkligt värde, baserat på det utbetalda beloppet (det verkliga värdet av vad som erhållits) netto – dvs. utan beaktande av transaktionskostnaderna, och detta värde bokförs sedan med upplupet anskaffningsvärde med användning av effektivräntemetoden. Alla skillnader mellan det utbetalda nettobeloppet, med avdrag för transaktionskostnader, och inlösenvärdet redovisas i resultaträkningen under lånets löptid enligt effektivräntemetoden. De klassificeras som långfristiga skulder, med undantag för dem som förfaller inom ett år från balansdagen. Av väsentlighetsskäl får effektivräntemetoden inte användas separat på det upptagna och det beviljade lånet när gemenskapen beviljar lån ur upplånade medel. Europeiska gemenskapernas transaktionskostnader som belastar den slutliga låntagaren tas upp direkt i resultaträkningen. Nedskrivning av finansiella tillgångar

Finansiella skulder värderade till verkligt värde via resultaträkningen innefattar derivat när dessas värde är negativt. De behandlas redovisningsmässigt på samma sätt som finansiella tillgångar som värderas till verkligt värde via resultaträkningen, se anmärkning 1.5.4.

1.5.12 Skulder till leverantörer och stödmottagare

En stor andel av gemenskapernas skulder till leverantörer och stödmottagare avser inte inköp av varor eller tjänster, utan obetalda ersättningskrav från mottagare av stöd eller annan gemenskapsfinansiering. De bokförs som skulder till leverantörer och stödmottagare med det belopp som ersättningskravet gäller när det mottagits och efter kontroll godkänts som stödberättigande av de behöriga finansiella mellanhänderna. De värderas då till det belopp som godkänts som stödberättigande.

Skulder till leverantörer och stödmottagare som avser inköp av varor och tjänster bokförs till det ursprungliga beloppet när fakturan kommer in och de motsvarande kostnaderna förs upp i räkenskaperna när varorna eller tjänsterna levererats och godkänts av Europeiska gemenskaperna.

1.5.13 Upplupna eller förutbetalda intäkter och kostnader

Ett viktigt inslag i övergången till periodiserad redovisning är det arbete som ägnas åt så kallad periodavgränsning, som går ut på att se till att transaktioner som ägt rum under året bokförs på rätt redovisningsår. I synnerhet måste man titta på stödberättigande kostnader som mottagare av gemenskapsfinansiering ådragit sig, men ännu inte rapporterat till gemenskaperna (upplupna kostnader). Olika metoder används beroende på verksamhetens art och de tillgängliga uppgifterna, för att få en så tillförlitlig uppskattning som möjligt av beloppen. Å andra sidan uppkommer och bokförs vissa utgifter under det pågående budgetåret trots att de avser en senare period (förutbetalda kostnader) och de måste identifieras och tas upp under rätt bokföringsår.

Enligt Europeiska gemenskapernas redovisningsregler ska transaktioner och andra händelser tas upp i redovisningen för den period som de hänför sig till. Vid räkenskapsårets slut kostnadsförs upplupna kostnader med det belopp som överföringsskyldigheten beräknas uppgå till under perioden. De upplupna kostnaderna beräknas enligt de detaljerade operativa och praktiska riktlinjer som kommissionen utfärdat för att se till att det finns rimliga garantier för att räkenskaperna i allt väsentligt ger en rättvisande bild av institutionens ekonomiska situation.

Intäkter tas också upp under den period de avser. Upplupna intäkter tas upp i räkenskaperna vid årsskiftet avseende tjänster som utförts men ännu inte fakturerats, varor som levererats av gemenskaperna och för sådana händelser som omfattas av avtal (t.ex. med hänvisning till ett fördrag).

Intäkter tas vid årsskiftet upp som förutbetalda intäkter för påföljande räkenskapsår om faktura utställts men tjänsterna ännu inte utförts eller varorna ännu inte levererats.

1.6 RESULTATRÄKNING

1.6.1 Intäkter

Intäkter som inte är kopplade till utbyte av varor och tjänster

Gemenskapens intäkter faller huvudsakligen inom denna kategori, som främst omfattar direkt och indirekt beskattning samt egna medel. Utöver skatter kan även andra typer av inbetalningar göras till Europeiska gemenskaperna, t.ex. tullar, böter och donationer.

Egna medel från BNI och mervärdesskatt

Fordringar och därmed sammanhängande intäkter redovisas för den period när Europeiska gemenskaperna sänder ut en begäran till medlemsstaterna om inbetalning av egna medel. De värderas till det belopp som betalningsanmodan avser. Eftersom egna medel från mervärdesskatt och BNI bygger på beräkningar av uppgifterna för budgetåret kan de fluktuera efter omständigheterna fram till dess att medlemsstaternas slutliga uppgifter är tillgängliga. Effekterna av att beräkningarna förändrats tas med vid framräkningen av nettoöverskott eller underskott under den period då förändringarna skedde.

Traditionella egna medel

Fordringar och därmed sammanhängande intäkter redovisas när medlemsstaterna lämnar in sina månatliga A-räkenskaper (inklusive uppgifter om uppburna tullar och ostridiga utestående belopp för vilka säkerhet ställts). På rapporteringsdagen uppskattas och redovisas vilka inkomster medlemsstaterna haft under perioden men ännu inte ställt till Europeiska gemenskapernas förfogande. Medlemsstaterna lämnar B-räkenskaper kvartalsvis (som även omfattar utestående tullbelopp för vilka ingen säkerhet ställts, samt belopp för vilka säkerhet ställts men som bestrids av gäldenären). Dessa tas upp som intäkter, med avdrag för de uppbördskostnader medlemsstaterna har rätt att ta ut (25 %). Dessutom skrivs värdet i resultaträkningen ner med det belopp som man inte beräknar kommer att uppbäras.

Böter

Fordringar och därmed sammanhängande intäkter redovisas när gemenskapernas beslut om att utdöma böter har fattats och vederbörligen delgivits den eller de som beslutet riktar sig till. Om företagets solvens kan ifrågasättas skrivs värdet på fordran ner. Efter beslutet att utdöma böter kan gäldenären inom två månader efter delgivningen antingen

— acceptera beslutet och följaktligen inom fastställd tid betala bötesbeloppet, vilket då definitivt inkasseras av gemenskaperna,

— invända mot beslutet och överklaga till EG-domstolen.

Oberoende av detta ska huvuddelen av bötesbeloppet betalas inom tremånadersfristen, eftersom talan inte ska hindra verkställighet (artikel 242 i EG-fördraget). Gäldenären måste preliminärt betala böterna men kan under vissa omständigheter och efter överenskommelse med kommissionens räkenskapsförare, i stället lämna bankgaranti för beloppet.

Om företaget överklagar beslutet och redan preliminärt har betalat in bötesbeloppet, förs det upp som en eventualförpliktelse. Men eftersom ett överklagande av gemenskapernas beslut inte hindrar verkställighet används de mottagna beloppen till att reglera fordran. Om en banksäkerhet ställs ut istället för en inbetalning, fortfar böterna att vara en fordran.

Om det förefaller sannolikt att förstainstansrätten inte kommer att döma till förmån för gemenskaperna görs en avsättning för denna risk om bötessumman redan betalats in preliminärt. Om en bankgaranti ställts ut görs en nedskrivning av den utestående fordran på lämpligt sätt. Kumulerad ränta till Europeiska gemenskaperna för bankkonton där gjorda inbetalningar deponerats tas upp som inkomster, och eventualförpliktelsen ökas med motsvarande belopp.

Återkrav av kostnader

I transaktioner där slutmottagaren, ett tredjeland eller en medlemsstat blir skyldig att återbetala medel till kommissionen upprättas och bokförs betalningskrav för detta ändamål och avdrag från påföljande utbetalningar på följande sätt:

— Återkrav av utgifter: denna typ av återkrav ska enligt bokföringsreglerna tas upp som en fordran på stödmottagaren och utgifterna minskas med motsvarande belopp om betalningskravet upprättats samma år som den ursprungliga utbetalningen. Om betalningskravet utfärdats ett annat år ska det tas upp som en fordran medan motsvarande belopp tas upp som en intäkt i resultaträkningen för det året (under rubriken ”återkrav av kostnader”) eller

— återkrav av förfinansiering: beloppet tas upp under rubriken förfinansiering.

Intäkter från utbytes av varor och tjänster

Intäkter från försäljning av varor redovisas när de väsentliga risker och fördelar som är förknippade med ägandet övergår på köparen. Intäkter från en transaktion som avser tillhandahållande av tjänster redovisas i förhållande till hur långt transaktionen färdigställts på balansdagen.

Ränteintäkter och räntekostnader

Ränteintäkter och räntekostnader redovisas i resultaträkningen enligt effektivräntemetoden. Det är en metod för att beräkna det upplupna anskaffningsvärdet av en finansiell tillgång eller finansiell skuld och för fördelning över relevant period. Effektiv ränta är den ränta som exakt diskonterar de uppskattade framtida in- och utbetalningarna under det finansiella instrumentets förväntade löptid (eller i tillämpliga fall, en kortare period) till den finansiella tillgångens eller finansiella skuldens redovisade nettovärde. Vid beräkning av den effektiva räntan ska Europeiska gemenskaperna vid uppskattningen av betalningar beakta samtliga avtalsvillkor för det finansiella instrumentet (exempelvis förskottsbetalningar) men ska inte beakta framtida kreditförluster. Beräkningen innefattar alla avgifter som erlagts eller erhållits av avtalsparterna och som är en del av effektivräntan, transaktionskostnader samt alla andra överkurser och underkurser.

Av väsentlighetsskäl får effektivräntemetoden inte användas separat på det upptagna och det beviljade lånet när gemenskapen beviljar lån ur upplånade medel. Europeiska gemenskapernas transaktionskostnader som belastar den slutliga låntagaren tas upp direkt i resultaträkningen.

När en finansiell tillgång eller grupp av likartade finansiella tillgångar har skrivits ned till följd av en värdeminskning, redovisas ränteintäkten med hjälp av den räntesats som använts för att diskontera de framtida kassaflödena i syfte att värdera nedskrivningen.

Intäkter från utdelning

Intäkter från utdelning bokförs när rätten till utdelning fastställts.

1.6.2 Kostnader

Kostnader för inköp av varor och tjänster redovisas när varorna eller tjänsterna levererats och godkänts av Europeiska gemenskaperna. De värderas till det ursprungliga fakturabeloppet.

Kostnader för annat än inköp står emellertid för huvuddelen av Europeiska gemenskapernas utgifter. De består av överföringar till mottagare och kan vara av tre olika slag: återbetalningspliktiga belopp, överföringar enligt avtal samt skönsmässigt beviljade stöd, bidrag eller donationer.

En överföring tas upp som kostnad under den period då de händelser som givit anledning till den inträffat, förutsatt att överföringen är tillåten enligt bestämmelserna (budgetförordningen, tjänsteföreskrifterna eller andra bestämmelser) och förutsatt att den godkänts i avtal, eventuella kriterier för godkännande är uppfyllda av mottagaren samt att en rimlig beräkning kan göras av det utestående beloppet.

Begäran om utbetalning eller ersättningskrav som inkommer och uppfyller kraven godkänns som kostnader motsvarande det stödberättigande beloppet. Vid årsskiftet beräknas beloppet för de stödberättigande kostnader som mottagarna ådragit sig och ännu inte fått ersättning för, och det redovisas som upplupna kostnader.

1.7 EVENTUALTILLGÅNGAR OCH EVENTUALFÖRPLIKTELSER

Eventualtillgångar

En eventualtillgång är en potentiell tillgång som uppkommit på grund av tidigare händelser, men som bara kan bekräftas utifrån eventuella framtida händelser som för närvarande är osäkra och inte helt ligger inom Europeiska gemenskapernas kontroll. Upplysning om en eventualtillgång lämnas i de fall ett inflöde av resurser eller tjänster är troligt.

Storleken på eventualtillgångarna bedöms på balansdagen för att se till att förändringar återges på ett korrekt sätt i årsredovisningen. Om det har blivit så gott som säkert att ett inflöde av resurser eller tjänster kommer att uppstå, och tillgångens värde kan beräknas på ett tillförlitligt sätt, redovisas tillgången och den därmed sammanhängande resultateffekten i årsredovisningen för den period då ändringen inträffar.

Eventualförpliktelser

En eventualförpliktelse är en potentiell förpliktelse som uppkommit på grund av tidigare händelser och som kan bekräftas utifrån eventuella framtida händelser som för närvarande är osäkra och inte helt ligger inom Europeiska gemenskapernas kontroll. Det kan också vara en befintlig förpliktelse som härrör från händelser som redan inträffat, men som inte redovisas som skuld eller avsättning eftersom det inte är troligt att ett utflöde av resurser eller tjänster kommer att krävas för att reglera förpliktelsen, eller under de mycket sällsynta omständigheter då en tillräckligt tillförlitlig uppskattning av beloppet inte kan göras.

Upplysningar ska lämnas om eventualförpliktelser, såvida inte sannolikheten för ett utflöde av resurser eller tjänster är ytterst liten. Det löpande arbetet med att genomföra och tillämpa EU:s lagstiftning och regler medför vissa risker på grund av sin natur. Liksom hos många andra offentliga aktörer internaliseras dessa risker, men upplysningar om eventualförpliktelser lämnas först när en viss händelse inträffat, eftersom sannolikheten för ett utflöde av resurser innan dess är ytterst liten.

Storleken på eventualförpliktelserna bedöms på balansdagen för att se till att förändringar återges på ett korrekt sätt i årsredovisningen. Om ett utflöde av sådana resurser blir troligt för en post som tidigare behandlats som en eventualförpliktelse, görs en avsättning i årsredovisningen för den period då sannolikheten ändrades.

Åtagande om framtida finansiering

Ett åtagande om framtida finansiering är ett rättsligt eller informellt åtagande som gemenskaperna gjort, vanligen i ett avtal, och som kan komma att kräva ett utflöde av resurser i framtiden.

Garantier

Garantier är möjliga tillgångar eller skulder som härrör från tidigare händelser och vars förekomst kommer att bekräftas endast av att en eller flera av de osäkra framtida händelser för vilka garantin utställts inträffar eller uteblir. Därför kan alltså garantier betecknas som eventualtillgångar eller eventualförpliktelser. En garanti avvecklas när det förhållande den gäller inte längre föreligger. Den tas i anspråk när villkoren är uppfyllda för att kräva betalning från den som ställt ut säkerheten.

2. ANMÄRKNINGAR TILL BALANSRÄKNINGEN

ANLÄGGNINGSTILLGÅNGAR

2.1 IMMATERIELLA TILLGÅNGAR

(miljoner euro) Belopp Bruttoanskaffningsvärde per den 31 december 2007 105 Tillskott 30 Utrangeringar och avyttringar (3) Överföring mellan kategorier 0 Övriga ändringar 2 Bruttoanskaffningsvärde per den 31 december 2008 134 Ackumulerad avskrivning per den 31 december 2007 61 Planerade avskrivningar under året 19 Utrangeringar och avyttringar (2) Överföring mellan kategorier 0 Övriga ändringar 0 Ackumulerad avskrivning per den 31 december 2008 78 NETTOANSKAFFNINGSVÄRDE PER DEN 31 DECEMBER 2008 56 Nettoanskaffningsvärde per den 31 december 2007 44

Beloppen avser huvudsakligen programvara.

2.2 FASTIGHETER, MASKINER OCH UTRUSTNING

Det är i vissa länder omöjligt att särskilja markvärdet från fastighetsvärdet eftersom de förvärvats tillsammans. Markvärdet kan inte skrivas ned och det värderas separat bara när det krävs p.g.a. efterföljande utgifter, t.ex. för uppförande av nya fastigheter eller därför att mark styckas av och säljs.

FASTIGHETER, MASKINER OCH UTRUSTNING

(miljoner euro) Mark och byggnader Maskiner och utrustning Inventarier och fordon Dator- utrustning Övriga materiella tillgångar Finansiella leasingavtal Tillgångar under uppförande Totalt Bruttoanskaffningsvärde per den 31 december 2007 3 860 350 194 446 115 1 943 332 7 240 Tillskott 38 24 16 59 23 368 115 643 Utrangeringar och avyttringar (16) (30) (14) (54) (9) 0 0 (123) Överföring mellan kategorier 3 3 1 0 13 310 (330) 0 Övriga ändringar 17 21 8 15 9 0 5 75 Bruttoanskaffningsvärde per den 31 december 2008 3 902 368 205 466 151 2 621 122 7 835 Total avskrivning per den 31 december 2007 1 506 281 142 333 81 374 2 717 Avskrivningskostnad under året 122 29 16 62 13 77 319 Återförda avskrivningar (15) 0 (1) (1) 0 0 (17) Utrangeringar och avyttringar (5) (30) (10) (50) (9) 0 (104) Överföring mellan kategorier 89 (1) 0 0 0 (88) 0 Övriga ändringar (81) 21 2 5 7 85 39 Total avskrivning per den 31 december 2008 1 616 300 149 349 92 448 2 954 NETTOANSKAFFNINGSVÄRDE PER DEN 31 december 2008 2 286 68 56 117 59 2 173 122 4 881 Nettoanskaffningsvärde per den 31 december 2007 2 354 69 52 113 34 1 569 332 4 523

Utestående avgifter för finansiell leasing och liknande rättigheter tas upp som lång- eller kortfristiga skulder i balansräkningen (se även anmärkning 2.15 och 2.18.1). De fördelas som följer:

FINANSIELLA LEASINGAVTAL

(miljoner euro) Beskrivning Ackumulerade avgifter (A) Framtida belopp som ska betalas Totalt värde Påföljande kostnader för tillgångar Tillgångarnas värde Avskrivningar Netto-anskaff-ningsvärde < 1 år > 1 år > 5 år Sammanlagd skuld (B) A + B (C) A + B + C (E) A + B + C + E Mark och byggnader 732 47 239 1 520 1 806 2 538 61 2 599 (442) 2 157 Övriga materiella anläggningstillgångar 6 5 11 0 16 22 0 22 (6) 16 Totalt per den 31.12.2008 738 52 250 1 520 1 822 2 560 61 2 621 (448) 2 173 Totalt per den 31.12.2007 331 32 170 1 349 1 551 1 882 61 1 943 (374) 1 569

2.3 LÅNGFRISTIGA INVESTERINGAR

(miljoner euro) Anm. Saldo per den 31.12.2008 Saldo per den 31.12.2007 Investering i intresseföretag 2.3.1 278 246 Andelar i gemensamma företag 2.3.2 145 32 Garantifond 2.3.3 1 091 1 149 Säljbara tillgångar 2.3.4 564 533 Tillgångar som innehas för handel 2.3.4 0 13 Investeringar totalt 2 078 1 973

Rubriken omfattar investeringar för att upprätta fasta förbindelser och stöd för Europeiska gemenskapernas verksamhet. Den innefattar även garantifondens nettotillgångar.

2.3.1 Investeringar i intresseföretag: Europeiska investeringsfonden (EIF)

(miljoner euro) Belopp Belopp per den 31.12.2007 246 Förvärv 33 Delning av vinst / (förlust) netto 10 Andra förändringar i aktiekapital (utdelningar) (11) Belopp per den 31.12.2008 278

Europeiska investeringsfonden (EIF) är EU:s finansiella institution som är specialiserad på riskkapital och garantier till små och medelstora företag. I enlighet med rådets beslut av den 6 juni 1994 tecknade sig Europeiska gemenskaperna ursprungligen, företrädda av kommissionen, för ett belopp på 600 miljoner ecu i EIF:s kapital, dvs. 600 andelar eller 30 % av fondens kapital. Efter en kapitalökning under 2007 tecknade sig kommissionen för ytterligare andelar, vilket innebär att den per den 31 december 2008 har tecknat sig för ett sammanlagt belopp på 786 miljoner euro (av 2 865 miljoner euro) av EIF:s aktiekapital. Detta motsvarar 27,43 % av EIF:s sammanlagda kapital. Kommissionen har betalat in 20 %, och den återstående icke inlösta delen uppgick till 629 miljoner euro – se även anmärkning 5.13.2.

Enligt en överenskommelse som kommissionen och Europeiska investeringsbanken (EIB) undertecknade den 30 juni 2005 har kommissionen rätt att när som helst sälja sina andelar till EIB till det pris som motsvarar EIF:s värdering delat med det totala antalet emitterade andelar. Värdet av säljoptionen är nära noll eftersom den metod som används för att bestämma andelarnas försäljningspris liknar den som används för att beräkna EIF:s nettokapital.

Gemenskapernas investering i EIF redovisas enligt kapitalandelsmetoden, i enlighet med gemenskapens bokföringsregler. Andelsinnehavet värderas sålunda till 27,43 % av EIF:s nettotillgångar, som per den 31 december 2008 belöpte sig till 278 miljoner euro (år 2007 till 246 miljoner euro), varav 10 miljoner euro avser resultatet för 2008. En utdelning på 6 miljoner euro för räkenskapsåret 2007 erhölls 2008.

2.3.2 Andelar i gemensamma företag

(miljoner euro) Galileo SESAR ITER Totalt Belopp per den 31.12.2007 0 10 22 32 Förvärv 0 100 69 169 Delning av vinst/(förlust) 0 (7) (49) (56) Belopp per den 31.12.2008 0 103 42 145

Galileoprogrammet

Ett gemensamt företag bildades i enlighet med artikel 171 i EG-fördraget för en fyraårsperiod (2002–2006) genom rådets förordning (EG) nr 876/2002 för genomförandet av den fas inom Galileoprogrammet som avser validering i omloppsbana (IOV). Syftet med det gemensamma företaget var att säkra enhetlig förvaltning och finansiell kontroll i utvecklingen av Galileoprogrammet och att mobilisera de medel som avsatts för programmet. De grundande medlemmarna är Europeiska gemenskaperna, som företräds av kommissionen, och Europeiska rymdorganisationen. Genom anslag från budgeten för transeuropeiska nät ställde kommissionen resurser till förfogande för det gemensamma företaget Galileo för att samfinansiera verksamheten i IOV-fasen.

Det gemensamma företaget Galileo började avvecklas i slutet av 2006 och den processen pågår fortfarande. Det gemensamma företaget Galileo under avveckling hade vid årsskiftet nettotillgångar på 0 euro. Företaget redovisas i enlighet med kapitalandelsmetoden. Eftersom företaget inte var verksamt och fortfarande höll på att avvecklas 2008, uppstod inte några intäkter eller utgifter. Investeringsvärdet uppgick den 31 december 2008 till 0 euro, vilket motsvarar investeringen på 585 miljoner euro med avdrag för den sammanlagda andelen av förlusterna, som uppgick till 585 miljoner euro.

Tillsynsmyndigheten för det europeiska GNSS-systemet, ett gemenskapsbyrå inrättat 2004 och konsoliderat i gemenskapens räkenskaper, tog officiellt över ansvaret från det gemensamma företaget Galileo den 1 januari 2007 då det gemensamma företaget avvecklades. Tillsynsmyndigheten var ursprungligen avsedd att driva det offentlig-privata partnerskapet men Galileoprogrammet ska nu helt finansieras via EU:s budget, enligt beslut i rådet i november 2007. I och med förordning nr 638/2008 av den 25 juli 2008 är det vidare nu kommissionen som förvaltar programmet på Europeiska gemenskapens vägnar. Ett avtal mellan kommissionen och ESA förväntas bli undertecknat 2009, vilket kommer att förtydliga en del praktiska frågor, bl.a. överföringen av skapade tillgångar till kommissionen i slutet av IOV-fasen (som förväntas i slutet av 2010).

Noteras bör att kommissionen fram till slutet av 2008, inklusive ovanstående investering i det gemensamma företaget Galileo, har betalat 795 miljoner euro för Galileoprogrammets IOV-fas. Eftersom detta program fortfarande befinner sig i forskningsfasen har i enlighet med gemenskapens redovisningsregler de medel som använts kostnadsförts och inga immateriella tillgångar har redovisats. Först sedan projektet övergått till utvecklingsskedet kommer det att vara möjligt att kapitalisera dessa utgifter. Det sammanlagda (vägledande) planerade bidraget från kommissionen för nästa fas i Galileoprogrammet (från 2008 till 2013) är 2 645 miljoner euro.

SESAR

Syftet med detta gemensamma företag är att medverka till moderniseringen av den europeiska flygledningstjänsten och till ett snabbt genomförande av generalplanen för flygledningstjänst genom att samordna och koncentrera allt forsknings- och utvecklingsarbete i gemenskaperna. Det inledde sin verksamhet i mitten av 2007 och kommer att upphöra åtta år efter det att rådet godkänt generalplanen för flygledningstjänst. Europeiska gemenskaperna, företrädda av kommissionen, och Europeiska organisationen för säkrare flygtrafiktjänst (Eurocontrol), företrädd av dess verkställande organ, är ursprungliga medlemmar i det gemensamma företaget Sesar. Medlemmarna ska inneha röster i enlighet med sina respektive bidrag, men de båda ursprungliga medlemmarna ska ha minst en rösträtt på 25 %. Den 31 december 2008 hade kommissionen bidragit med 91,73 % av det totala bidraget av alla samägare i Sesar. Det sammanlagda (vägledande) bidraget från kommissionen till Sesar (2007–2016) planeras bli 700 miljoner euro. Europeiska gemenskapernas kapitalinvestering i detta gemensamma företag bygger på Sesars årsredovisning som täcker perioden från den 10 augusti 2007 (då verksamheten inleddes) till den 31 december 2008, i enlighet med artikel 5 i Sesars budgetförordning.

Internationell fusionsenergiorganisation för gemensamt genomförande av Iterprojektet (Iter)

Deltagarna i Iter är Europeiska gemenskaperna och sex andra samägare från Kina, Indien, Ryssland, Korea, Japan och USA. Iter skapades för att handha Iteranläggningarna, att uppmuntra laboratorier, andra institutioner och personal som deltar i medlemmarnas fusionsenergiforsknings- och utvecklingsprogram att utnyttja Iteranläggningarna, att främja allmänhetens kunskap om och acceptans för fusionsenergin och att vidta eventuella övriga åtgärder som krävs för att uppnå dess mål. Medlemmarna ska inneha rösträtter i proportion till sina respektive bidrag, men som regel ska alla beslut fattas enhälligt. Den 31 december 2008 hade kommissionen bidragit med 48,46 % av den totala investeringen i Iter. Det sammanlagda (vägledande) bidraget från kommissionen till Sesar (2007–2041) planeras bli 7 649 miljoner euro.

2.3.3 Garantifonden

GARANTIFONDENS NETTOTILLGÅNGAR (4)

(miljoner euro) Saldo per den 31.12.2008 Saldo per den 31.12.2007 Säljbara tillgångar 887 901 Likvida medel och motsvarigheter till likvida medel 205 249 Summa tillgångar 1 092 1 150 Summa skulder (1) (1) Tillgångar netto 1 091 1 149

Garantifonden för externa åtgärder täcker lån för vilka gemenskaperna ställer säkerhet på grundval av beslut i rådet, i synnerhet Europeiska investeringsbankens utlåning till länder utanför EU, lån som avser makroekonomiskt stöd samt Euratomlån till länder utanför EU. Fonden är ett långfristigt instrument som täcker eventuella försummade lån för vilka gemenskaperna ställt en garanti och kan därför ses som en långfristig investering. Detta bestyrks av det faktum att nära 88 % av de säljbara tillgångarna har förfallodag om mellan 1 och 10 år (se även anmärkning 7.9). Fonden finansieras genom betalningar från den allmänna budgeten motsvarande 9 % av transaktionsbeloppet, genom ränteinkomster från investeringar av fondens disponibla medel samt återkrävda belopp från försumliga gäldenärer i fall där fonden gått in med garantibelopp. Om fondens tillgångar vid årets slut överstiger målbeloppet ska överskottet föras upp på en budgetpost i inkomstberäkningen i Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

Europeiska gemenskaperna ska upprätthålla en garantireserv för att täcka lån till tredjeland. Denna reserv är avsedd att fylla på garantifonden om det skulle utlösas garantier som överstiger fondens disponibla medel, så att de överskjutande beloppen kan finansieras genom budgeten. Reserven på 1 276 miljoner euro motsvarar målbeloppet på 9 % av utestående lån per den 31 december 2008. Fondens nettotillgångar per den 31 december 2008 uppgick totalt till 1 091 miljoner euro. Skillnaden mellan nettotillgångarna och beloppet i garantireserven motsvarar det belopp som ska betalas genom EU-budgeten, dvs. 185 miljoner euro. Förändringar i det verkliga värdet på portföljen med räntebärande säljbara värdepapper togs upp i det egna kapitalet 2008 till ett värde av 15 miljoner euro (år 2007 med (19) miljoner euro.)

Garantifondens strategi för riskhantering beskrivs i anmärkning 7.

2.3.4 Andra investeringar

2.3.4.1 Säljbara tillgångar

Rubriken avser investeringar och andelar som förvärvats för att hjälpa stödmottagare att utveckla sin verksamhet.

LÅNGFRISTIGA SÄLJBARA TILLGÅNGAR

(miljoner euro) EBRD Riskkapital-transaktioner ETF-startordning EFSE Övrigt Totalt Belopp per den 31.12.2007 157 218 98 55 5 533 Förvärv 0 17 51 7 1 76 Avyttringar/ utrangeringar 0 (27) (4) 0 (2) (33) Omräkningsöverskott/underskott 0 1 (6) 5 (1) (1) Nedskrivningsförlust 0 (5) (6) 0 0 (11) Belopp per den 31.12.2008 157 204 133 67 3 564

Investering i Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling (EBRD)

Kommissionen har tecknat sig för 3 % av EBRD:s sammanlagda kapital på 20 miljarder euro. På balansdagen uppgick det inlösta kapitalet till 157 miljoner euro, varav 156 miljoner euro betalts in. Utestående betalningar på inlöst kapital (1 miljoner euro) tas upp som långfristiga skulder och värderas till upplupet anskaffningsvärde. Utestående betalningar avseende den oinlösta delen av kapitalet (443 miljoner euro) tas upp som eventualförpliktelser utanför balansräkningen. Eftersom EBRD inte är börsnoterat, och med hänsyn till de avtalsmässiga begränsningarna i EBRD:s bolagsordning som bland annat reglerar försäljning av andelar där priset är begränsat till inköpspriset och bara tillåten för befintliga aktieägare, är kommissionens innehav i EBRD värderat till kostnad minus eventuella nedskrivningar.

Riskkapitaltransaktioner

Med riskkapitaltransaktioner avses belopp som beviljas finansiella mellanhänder för att finansiera kapitalinvesteringar. Dessa finansieringsavtal uppvisar inte de grundläggande kännetecknen för lån, eftersom det inte finns några fastställda återbetalningsplaner eller överenskomna räntesatser för kapitalbeloppet. I värderingssyfte liknar de därför indirekta kapitalinvesteringar. De bokförs till anskaffningsvärde minus eventuella avsättningar för nedskrivningar, eftersom det inte finns några noterade marknadspriser tillgängliga på en aktiv marknad och deras verkliga värde för närvarande inte kan mätas på ett tillförlitligt sätt.

Andra investeringar

De största beloppen avser programmet för tillväxt och sysselsättning, programmet för stöd till små och medelstora företag genom förbättrad tillgång till finansiering (MAP-programmet) och ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation som förvaltas av Europeiska investeringsbanken och som investerar i särskilda riskkapitalfonder (133 miljoner euro). Här ingår även 67 miljoner euro som avser Europeiska fonden för sydöstra Europa, vilken är uppbyggd som ett investmentbolag av SICAV-typ. Fondens övergripande mål är att främja den ekonomiska utvecklingen o