KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EEG) nr 1102/89 av den 27 april 1989 om fastställande av vissa åtgärder för verkställande av rådets förordning (EEG) nr 1101/89 om strukturella förbättringar inom inlandssjöfarten

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1101/89 av den 27 april 1989 om strukturella förbättringar inom inlandssjöfarten (), särskilt artikel 10.3 i denna,

med beaktande av de åsikter som medlemsstaterna och de organisationer som på gemenskapsnivå företräder fraktförarna på de inre vattenvägarna framförde vid samråd med kommissionen den 29 mars och den 3 februari 1989, och

med beaktande av följande:

Artikel 6 i förordning (EEG) nr 1101/89 föreskriver att kommissionen skall fatta en rad beslut om hur de strukturella förbättringar inom inlandssjöfarten som den förordningen fastställer skall genomföras.

Vid dessa samråd ansåg medlemsstaterna och de organisationer som på gemenskapsnivå företräder fraktförarna på de inre vattenvägarna att de berörda flottornas kapacitet borde skäras ned med 10 procent för torrlastfartyg och skjutbogserare och med 15 procent för tankfartyg.

Med hänsyn till att skrotning behöver uppmuntras genom begärliga premier och till att näringens organisationer har begränsade resurser för återbetalning av de summor som de berörda medlemsstaterna har ställt till förfogande, i enlighet med artikel 7 i förordning (EEG) nr 1101/89, förefaller en total budget på 130,5 miljoner ecu passande.

Kommissionen skall fastställa startdatum för den skrotningsplan som har samordnats på gemenskapsnivå. Detta datum skall sammanfalla med det datum då de medlemsstater som berörs av strukturell överkapacitet beslutar om de åtgärder som är nödvändiga för att genomföra rådets förordning (EEG) nr 1101/89.

Kommissionen skall fastställa tarifferna för de årliga bidrag till skrotningsfonden som fraktförarna skall betala för vart och ett av de fartyg de driver i lastfart på de inbördes förbundna inre vattenvägssystemen i medlemsstaterna. Tarifferna skall vara sådana att skrotningsfonderna inom högst tio år kan betala tillbaka de summor som de berörda medlemsstaterna ställt till förfogande och de skall ligga på en nivå som kan godtas av företag som är verksamma inom inlandssjöfarten och befinner sig i ett svårt ekonomiskt läge.

Kommissionen skall också fastställa tarifferna för skrotningspremierna, den tid under vilken de kan erhållas och villkoren för tilldelning. Med hänsyn till den överkapacitet som skall bort och till den begränsade totalbudgeten, som är otillräcklig för att tillgodose alla ansökningar om skrotningspremier hos de nationella skrotningsfonderna, förefaller det lämpligt att, för att se till att mesta möjliga överkapacitet skrotas, använda ett förfarande där man ger företräde till de ansökningar som gäller de lägsta premienivåerna inom området 70 till 100 procent av de fastställda högsta värdena.

På grund av den särskilda sociala och ekonomiska situationen för mindre fartyg bör beslut fattas om lämpliga åtgärder, särskilt bör anpassningskoefficienter sättas så att de tar hänsyn till dessa fartygs lägre marknadsvärde. Det skulle därför vara tillrådligt att fastställa lägre skrotningspremier och likaså lägre årliga bidrag för sådana fartyg.

För att de olika nationella skrotningsfonderna skall kunna stödja varandra ekonomiskt bör kommissionen lämpligen, med hjälp av företrädare för de nationella fonderna, i början av varje år utjämna fondernas konton för att säkerställa att återbetalningstiden för de summor som de berörda medlemsstaterna har ställt till förfogande blir densamma för alla fonderna.

De olika typerna av fartyg för inlandssjöfart har olika värde och betydelse för flottornas kapacitet. Särskilda koefficienter bör därför fastställas för att beräkna likvärdig dräktighet då en fraktförare tar ett nytt fartyg i bruk och lämnar in ett fartyg av annan typ till skrotning.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Allmänna bestämmelser

Artikel 1

1. Denna förordning fastställer bl.a. de årliga bidragen, skrotningspremierna och villkoren under vilka de kan erhållas för sådana fartyg som avses i artikel 2 i rådets förordning (EEG) nr 1101/89 med anledning av behovet av att skära ned flottornas kapacitet med 10 procent för torrlastfartyg och skjutbogserare och med 15 procent för tankfartyg.

2. En total budget på 130,5 miljoner ecu anses vara nödvändig, därav 81,2 miljoner ecu för torrlastfartyg, 44,3 miljoner ecu för tankfartyg och 5 miljoner ecu för skjutbogserare.

Artikel 2

Systemet med skrotningsåtgärder som är samordnade på gemenskapsnivå, enligt förordning (EEG) nr 1101/89, skall kunna börja tillämpas den 1 januari 1990.

Årliga bidrag

Artikel 3

1. Ägare till fartyg av den typ som avses i artikel 2 i förordning (EEG) nr 1101/89, inklusive fartyg för vilka skrotningspremier har sökts, skall vara skyldiga att från den 1 januari 1990 betala in de årliga bidragen till behörig skrotningsfond. Bidragen skall beräknas enligt följande för de olika typerna och kategorierna av fartyg för inlandssjöfart:

- Torrlastfartyg

- Pråmar med eget framdrivningsmaskineri: 1,00 ecu/ton

- Skjutpråmar: 0,70 ecu/ton

- Läktare: 0,36 ecu/ton

- Tankfartyg

- Pråmar med eget framdrivningsmaskineri: 3,00 ecu/ton

- Skjutpråmar: 1,26 ecu/ton

- Läktare: 0,54 ecu/ton

- Skjutbogserare

- 0,40 ecu/kW

2. För fartyg med en dödvikt om mindre än 450 ton skall det årliga bidraget enligt punkt 1 minskas med 30 procent. För fartyg med en dödvikt om 450 till 650 ton skall det årliga bidraget minskas med 0,15 procent för varje ton som fartygets dödvikt understiger 650 ton.

3. Kommissionen får ändra de tariffer som anges i punkt 1 för att säkerställa att de summor som berörda medlemsstater ställt till förfogande, enligt artikel 7.1 i förordning (EEG) nr 1101/89, betalas tillbaka inom tio år.

Artikel 4

1. Intyg om betalning av det årliga bidraget för år 1990 skall från den 1 maj finnas ombord på fartyget eller, om fartyget är obemannat, ombord på skjutbogseraren.

2. De årliga bidragen, angivna i ecu, skall omvandlas till respektive fonders valutor enligt den kurs som gäller den 1 januari det året.

Skrotningspremier

Artikel 5

1. Skrotningspremierna för de olika typerna och kategorierna av fartyg skall variera mellan 70 och 100 procent av följande tariffer:

- Torrlastfartyg

- Pråmar med eget framdrivningsmaskineri: 120 ecu/ton

- Skjutpråmar: 60 ecu/ton

- Läktare: 43 ecu/ton

- Tankfartyg

- Pråmar med eget framdrivningsmaskineri: 216 ecu/ton

- Skjutpråmar: 91 ecu/ton

- Läktare: 39 ecu/ton

- Skjutbogserare

- 240 ecu/kW

2. För fartyg med en dödvikt om mindre än 450 ton skall de högsta tarifferna för skrotningspremier som anges i punkt 1 minskas med 30 procent. För fartyg med en dödvikt om 450 till 650 ton skall de högsta premietarifferna minskas med 0,15 procent för varje ton som fartygets dödvikt understiger 650 ton.

Artikel 6

1. Ansökningar om skrotningspremier som görs av fartygsägare skall ha inkommit till behörig fond före den 1 maj 1990. Ansökningar som inkommer efter detta datum skall inte beaktas.

2. Den som ansöker om skrotningspremier skall i ansökan ange vilken procentsats, från 70 till 100 procent av den tariff som fastställs i artikel 5, han önskar erhålla som premie för att skrota sina fartyg. Denna procentsats kallas i det följande "premieprocentsatsen".

3. Grundade ansökningar om skrotningspremier som uppgår till 70 procent av de tariffer som fastställts i artikel 5.1 och 5.2 skall anses godkända av fonden, inom ramen för tillgängliga ekonomiska resurser på de olika kontona enligt artikel 1.2. Fondmyndigheterna skall bekräfta att de godkänt ansökningarna inom två månader efter mottagandet.

Fondmyndigheterna skall varje månad sända kommissionen en förteckning över de ansökningar som inkommit om skrotningspremier som uppgår till 70 procent av ovan nämnda tariffer. Kommissionen skall se till att ansökningarna inte överskrider de ekonomiska resurser som avses i artikel 1.2 och skall hålla fondmyndigheterna underrättade om den aktuella situationen.

4. Fondmyndigheterna skall före den 1 september 1990 skriftligen underrätta dem som ansöker om skrotningspremier på över 70 procent av de tariffer som fastställts i artikel 5.1 och 5.2 om deras ansökningar har bifallits eller avslagits.

Artikel 7

1. Om en ansökan om skrotningspremium bifalls skall fartygets ägare senast den 1 december 1990

- skrota fartyget, eller

- lägga upp det tills det skrotats.

2. Om ett fartyg läggs upp i enlighet med punkt 1 skall ägaren överlämna alla dokument rörande fartyget, såsom sjövärdighetsintyg och transporttillstånd till den behöriga fondmyndigheten. Medlemsstaterna skall se till att de fartyg som läggs upp inte används för transport eller lagring.

Ägaren till ett upplagt fartyg skall underrätta den behöriga fondmyndigheten om var fartyget finns. Ett upplagt fartyg får endast flyttas med fondmyndighetens medgivande.

3. Vid slutet av varje år skall varje fond till de övriga fonderna och till kommissionen sända en förteckning över de fartyg för vilka fonden betalat ut skrotningspremier men som ännu inte har skrotats. För varje fartyg skall förteckningen ange

- namn, typ, dräktighet och hemort,

- ägarens namn och adress,

- exakta uppgifter om var fartyget är upplagt för skrotning.

4. Upplagda fartyg skall under alla förhållanden skrotas före den 1 december 1992. Om ett fartyg då inte har skrotats får den behöriga fondmyndigheten låta skrota det för ägarens räkning och på hans bekostnad.

Artikel 8

1. Om de ekonomiska resurser som behövs för att tillgodose de grundade ansökningarna om skrotningspremier överstiger de resurser som finns tillgängliga på de olika kontona, enligt artikel 1.2, skall den premieprocentsats som fartygets ägare har angett i ansökningen användas som urvalskriterium, så att ansökningar om lägre procentsatser ges företräde framför ansökningar om högre procentsatser.

2. För att underlätta det urvalsförfarande som avses i punkt 1 skall kommissionen med hjälp av de olika fondmyndigheterna upprätta en gemensam förteckning över de grundade ansökningarna. Ansökningarna skall rangordnas och förteckningen börja med den ansökan som gäller den lägsta premieprocentsatsen. Separata förteckningar skall upprättas för torrlastfartyg, tankfartyg och skjutbogserare.

3. Fonderna skall fortsätta att dela ut skrotningspremier enligt förteckningen tills de tillgängliga ekonomiska resurserna på de olika konton som avses i artikel 1.2 är uttömda. Om mer än en ansökan om samma premieprocentsats har getts in skall företräde ges till den först inkomna ansökan.

4. Om de ekonomiska resurser som behövs för att tillgodose grundade ansökningar understiger de medel som är tillgängliga på de olika konton som avses i artikel 1.2 skall ansökningarna om skrotningspremier anses vara bifallna med de premieprocentsatser som angivits i ansökningarna. I sådana fall skall den tioårsperiod som anslagits för återbetalning av de belopp som de berörda medlemsstaterna ställt till fondens förfogande minskas i motsvarande grad.

Artikel 9

1. Skrotningspremien skall inte betalas ut förrän fartygets ägare företett bevis på att fartyget har skrotats eller lagts upp i enlighet med artikel 7.

2. Skrotningspremiernas tariffer, uttryckta i ecu, skall omvandlas till respektive fonds valuta enligt gällande kurs det datum som avses i artikel 2.

Ömsesidigt ekonomiskt stöd

Artikel 10

1. Med hänsyn till vad som stadgas i artikel 5.2 i förordning (EEG) nr 1101/89 om ömsesidiga ekonomiska stödåtgärder mellan de olika fondernas skilda konton skall varje fond i början av varje år, från den 1 januari 1991, lämna följande uppgifter till kommissionen:

- Fondens skulder den 31 december föregående år (Dn).

- Fondens intäkter under föregående år (Ran), inklusive intäkter från de årliga bidragen och de särskilda bidrag som avses i artikel 8 i förordning (EEG) nr 1101/89.

2. Med hjälp av fondmyndigheterna skall kommissionen, på grundval av de uppgifter som avses i punkt 1, beräkna följande:

- fondernas sammanlagda skulder den 31 december föregående år (Dt),

- fondernas sammanlagda intäkter föregående år (Rt),

- varje fonds justerade årsintäkter (Rnn), beräknade enligt följande:

Rnn = >NUM>Rt

>DEN>Dt

× Dn

- för varje fond, skillnaden mellan årsintäkterna (Ran) och de justerade årsintäkterna (Ran - Rnn),

- de belopp som varje fond, vars årsintäkter överstiger de justerade årsintäkterna (Ran > Rnn), skall överföra till en fond vars årsintäkter understiger de justerade årsintäkterna (Ran

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 27 april 1989.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

() EGT nr L 116, 28.4.1989, s. 25.