KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2457/97 av den 10 december 1997 om provtagning för fysisk kontroll av benfria styckningsdelar av nötkött för vilka exportbidrag utgår

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 805/68 av den 27 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött (1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2321/97 (2), särskilt artikel 13.12 i denna,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 386/90 av den 12 februari 1990 om kontroll i samband med export av jordbruksprodukter som berättigar till exportbidrag eller andra belopp (3), ändrad genom förordning (EG) nr 163/94 (4), särskilt artikel 6 i denna, och

med beaktande av följande:

Enligt artikel 13 i förordning (EEG) nr 805/68 får skillnaden mellan världsmarknadspriserna och priserna inom gemenskapen på de produkter som anges i artikel 1 i förordning (EEG) nr 805/68 täckas av ett exportbidrag.

I kommissionens förordning (EEG) nr 3665/87 (5), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2114/97 (6), fastställs gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med exportbidrag för jordbruksprodukter.

I kommissionens förordning (EEG) nr 3846/87 (7), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2333/97 (8), upprättas en exportbidragsnomenklatur för jordbruksprodukter.

I sektor 5 i bilagan till förordning (EEG) nr 3846/87 om nomenklaturen för nötkött anges bland annat att bidrag beviljas för vissa benfria styckningsdelar om de är individuellt förpackade och innehåller en minimiandel magert nötkött.

Det har visat sig att det praktiska tillvägagångssättet vad gäller att ta prover skiljer sig åt mellan medlemsstaterna. Om skyldigheterna inte efterlevs bör följderna av detta bättre anpassas till hur pass allvarliga förseelserna är.

Provtagning för kontroll sker i regel då exportdeklarationen granskas eller vid överföringen till ordningen vid tullupplag.

I förordning (EEG) nr 2221/95 (9), ändrad genom förordning (EG) nr 1167/97 (10), fastställs tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 386/90. Den här förordningen innehåller kompletterande tillämpningsföreskrifter. Den fysiska kontroll som beskrivs i den här förordningen för de berörda produkterna skall betraktas som fysisk kontroll enligt meningen i artikel 3 i förordning (EEG) nr 386/90 när det gäller slag av produkter och deras egenskaper.

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från Förvaltningskommittén för nötkött.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Bestämmelserna i denna förordning gäller vid kontroll beträffande:

a) skyldigheten att individuellt förpacka varje benfri styckningsdel med följande produktkoder:

- 0201 30 00 9100

- 0201 30 00 9120

- 0201 30 00 9150

- 0202 30 90 9400

b) kravet beträffande en genomsnittlig minimiandel magert kött för benfria styckningsdelar med följande produktkoder:

- 0201 30 00 9100

- 0201 30 00 9120

- 0201 30 00 9150

- 0201 30 00 9190

- 0202 30 90 9400

- 0202 30 90 9500

2. Varubeteckningen för de produkter som avses i punkt 1 återfinns i sektor 5 i bilagan till förordning (EEG) nr 3846/87.

Artikel 2

1. Provet för den fysiska kontrollen utgörs av två hela kartonger som tas på två olika ställen i partiet. Den ena kartongen är avsedd för de myndigheter som ansvarar för kontrollen, den andra förvaras som reservprov under tullmyndigheternas kontroll.

2. Som parti betraktas den mängd produkter för vilken man, endast när det gäller lagringen, godkänner den deklaration som avses i artikel 3.1 eller artikel 25.1 i förordning (EEG) nr 3665/87.

3. I enlighet med bestämmelserna i artikel 68 och trots bestämmelserna i artikel 78 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (11) skall provtagningen och kontrollen ske vid granskningen av de godkända deklarationer som avses i punkt 2.

Artikel 3

1. För att kontrollera att de villkor som avses i artikel 1 a är uppfyllda skall tullmyndigheterna undersöka om varje styckningsdel i den första kartongen är individuellt förpackad och att varje förpackning endast innehåller en styckningsdel. Om dessa villkor inte är uppfyllda görs motsvarande undersökning för reservprovet.

Om de totalt i båda kartongerna finns endast en styckningsdel som inte är individuellt förpackad eller om endast en förpackning innehåller mer än en styckningsdel räknas detta inte som oegentlighet och bidraget beviljas, under förutsättning att samtliga övriga villkor uppfylls.

Om de villkor som avses i föregående stycke inte uppfylls skall det bidrag som utgår för partiets vikt omräknas för en justerad vikt. Den justerade vikten erhålls genom att minska den deklarerade nettovikten med en procentsats som anger hur stor andel av provets totala nettovikt som utgörs av de slaktdelar som inte motsvarar bestämmelserna.

2. För att kontrollera att de villkor som anges i artikel 1 b är uppfyllda finfördelas hela innehållet i den första kartongen och blandas till ett homogent prov, varefter man undersöker andelen magert kött. Om detta prov inte uppnår den föreskrivna procentsatsen undersöker man på samma sätt innehållet i den andra kartongen. Om genomsnittet för de båda kartongerna inte uppnår den föreskrivna andelen magert kött beviljas inget bidrag.

Artikel 4

Bestämmelserna i denna förordning gäller för den fysiska kontroll som avses i artikel 5 i förordning (EG) nr 2221/95 när det gäller slag av produkter och deras egenskaper.

Artikel 5

Denna förordning träder i kraft den 19 januari 1998.

Den skall tillämpas på verksamhet för vilken man, endast när det gäller lagringen, godkänt en sådan deklaration som avses i artikel 3.1 eller artikel 25.1 i förordning (EEG) nr 3665/87 och där deklarationen åtföljs av en exportlicens som utfärdats efter det att denna förordning har trätt i kraft.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 10 december 1997.

På kommissionens vägnar

Franz FISCHLER

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 148, 28.6.1968, s. 24.

(2) EGT L 322, 25.11.1997, s. 25.

(3) EGT L 42, 16.2.1990, s. 6.

(4) EGT L 24, 29.1.1994, s. 2.

(5) EGT L 351, 14.12.1987, s. 1.

(6) EGT L 295, 29.10.1997, s. 3.

(7) EGT L 366, 24.12.1987, s. 1.

(8) EGT L 323, 26.11.1997, s. 25.

(9) EGT L 224, 21.9.1995, s. 13.

(10) EGT L 169, 27.6.1997, s. 12.

(11) EGT L 302, 19.10.1992, s. 1.