KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2414/95 av den 13 oktober 1995 om införande av en tillfällig antidumpningstull på import av cyklar med ursprung i Indonesien, Malaysia och Thailand

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 3283/94 av den 22 december 1994 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1251/95 (2), särskilt artikel 23 i denna,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2423/88 av den 11 juli 1988 om skydd mot dumpad eller subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska ekonomiska gemenskapen (3), senast ändrad genom förordning (EG) nr 522/94 (4), särskilt artikel 11 i denna,

efter samråd med Rådgivande kommittén, och

med beaktande av följande:

A. FÖRFARANDE

(1) I februari 1994 tillkännagav kommissionen genom ett meddelande som offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (5) att ett antidumpningsförfarande inletts i fråga om import av cyklar med ursprung i Indonesien, Malaysia och Thailand och inledde en undersökning.

(2) Förfarandet inleddes till följd av ett klagomål som ingivits av European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) på de producenters vägnar som påstods företräda större delen av den totala cykelproduktionen i Europeiska gemenskapen. Klagomålet innehöll bevis om att produkten i fråga dumpats och orsakat väsentlig skada vilket ansågs tillräckligt för att försvara inledande av ett förfarande.

(3) Detta förfarande följer på ett antidumpningsförfarande i fråga om import av cyklar från Taiwan och Förbundsrepubliken Kina, vilket resulterade i en antidumpningstull om 30,6 % som, genom rådets förordning (EEG) nr 2474/93 (6), infördes på import av cyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina. Dumpningsmarginalen i fråga om import av cyklar som tillverkats i Taiwan ansågs obetydlig. Antidumpningsförfarandet i fråga om denna import avslutades därför genom kommissionens beslut 93/485/EEG (7).

(4) Kommissionen meddelade officiellt de producenter, exportörer och importörer som den visste var berörda, företrädare för det exporterande landet och de klagande. De parter som var direkt berörda gavs tillfälle att skriftligen lämna sina synpunkter och begära att höras muntligen.

(5) Företrädare för exportörerna, de klagande, vissa importörer och exportföreningar tillkännagav skriftligen sina synpunkter. De indonesiska, malaysiska och thailändska exportörerna begärde att höras muntligen, vilket beviljades.

(6) Med hänsyn till det stora antalet producenter inom gemenskapen som uttryckligen understödde klagomålet, sände kommissionen frågeformulär till och fick detaljerad information från ett representativt urval av gemenskapsproducenter enligt vad som anges i punkt (73) i ingressen.

(7) Dessutom sände kommissionen frågeformulär till parter som den visste var berörda och erhöll svar på dessa frågeformulär från fem indonesiska producenter och en exportör i Japan som hade anknytning till en indonesisk producent, från fem malaysiska och fyra thailändska producenter.

(8) Kommissionen begärde och kontrollerade all information som bedömdes nödvändig för ett preliminärt beslut och genomförde undersökningar på platsen hos följande företag:

1. Producenter inom gemenskapen:

- Cycleurope International, Neuilly sur Seine, Frankrike

- Derby Cycle Werke GmbH, Cloppenburg, Tyskland

- Kynast AG, Quakenbrück, Tyskland

- Aurelia Dino SpA, Cuneo, Italien

- F.I.V. Bianchi SpA, Treviglio, Italien

- Vivi Bikes Srl, Pontevico, Italien

- Koninklijke Gazelle BV, Dieren, Nederländerna

- Bicicletas de Alava SA, Vitoria, Spanien

- Falcon Cycles Ltd, Brigg, Förenade kungariket

- Raleigh Industries Ltd, Nottingham, Förenade kungariket

- Townsend Cycles Ltd, Leigh, Förenade kungariket

2. Importörer inom gemenskapen:

- Quantum International SA, Paris, Frankrike

- Carrefour France SNC, Evry, Frankrike

- Veleclair SA, Dreux, Frankrike

- E. Reece, London, Förenade kungariket

- Universal Cycles plc, Rayleigh, Förenade kungariket

Dessa importörer hade inte någon anknytning till exportörer i Indonesien, Malaysia eller Thailand.

3. Producenter i Indonesien:

- PT Insera Sena, Sidoarjo

- PT Jawa Perdana Bicycle Industry, Tangerang

- PT Wijaya Indonesia Makmur Bicycle Industries, Surubaya

4. Exportör i Japan med anknytning:

- JBI Japan Inc., Kobe

5. Producenter i Malaysia:

- Akoko Sdn Bhd, Klang

- Berjaya Cycles Sdn Bhd, Kulim

- Greenworld Systems Sdn Bhd, Kuala Lumpur

(tidigare Fairly Toraya Sdn Bhd)

- Lerun Group Industries Berhad, Petaling Jaya

- Rolls Rally Sdn Bhd, Pelabuhan Kelang

6. Producenter i Thailand:

- Bangkok Cycle Industrial Co. Ltd, Bangkok

- Siam Cycle MFG. Co. Ltd, Samuthprakarn

- Thai Bicycle Industry Co. Ltd, Samuthprakarn

- Victory Cycle Co. Ltd, Samuthprakarn

(9) Undersökningen om dumpning täckte perioden från och med den 1 januari till och med den 31 december 1993 ("undersökningsperioden").

(10) På grund av mängden information som samlades in, undersökningens komplicerade karaktär och särskilt antalet cykelmodeller och variationen avseende de tekniska specifikationerna pågick förfarandet längre tid än ett år, vilket är den normala längd som föreskrivs i artikel 7.9 i förordning (EEG) nr 2423/88 (nedan kallad "grundförordningen").

B. UNDERSÖKT PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT

(11) Den produkt som omfattas av klagomålet och för vilken förfarandet inleddes är alla typer av cyklar, med eller utan kullager enligt KN-nummer 8712 00.

(12) Produkten är extremt heterogen. Det finns flera tusen cykelmodeller och mångfalden urskiljs av det stora antalet specifika detaljer. Trots sådana skillnader måste det konstateras att alla de olika typer som nu finns på marknaden har samma grundläggande materiella egenskaper. Inom hela detta produktområde kan cyklar klassificeras i fem grundläggande kategorier (mountain bikes, sport/racercyklar, långfärdscyklar, juniorcyklar och andra cyklar). Det finns emellertid inte några klara skiljelinjer mellan angränsande kategorier och de olika produktsegmenten sammanfaller delvis. En cykeltyp kan i ett antal fall klassificeras i två eller flera kategorier. Dessutom kommer konsumenter och slutanvändare att regelbundet placera cykeln i en särskild kategori för en mängd funktioner och användningar.

(13) På grundval av undersökningen drogs slutsatsen att alla typer av cyklar med ursprung i Indonesien, Malaysia och Thailand och som sålts på gemenskapens marknad faller inom ett produktområde som beskrivits ovan. De betraktades därför som en enda produkt i samband med detta förfarande.

(14) Det konstaterades att cyklar som tillverkas av gemenskapens industri och säljs på gemenskapens marknad liksom cyklar som tillverkas i Indonesien, Malaysia och Thailand och säljs på den inhemska marknaden omfattar ett liknande sortiment av modeller med samma grundläggande tekniska och materiella egenskaper som de cyklar som exporteras från Indonesien, Malaysia och Thailand till gemenskapen. Kommissionen fann därför att dessa cyklar är en liknande produkt enligt den mening som avses i artikel 2.12 i grundförordningen.

C. DUMPNING

1. Normalvärde

a) Indonesien

(15) Då det gällde att bestämma normalvärdet för de indonesiska producenterna fastställde kommissionen först för varje producent om den totala inhemska cykelförsäljningen var representativ i jämförelse med den totala försäljningen av cyklar på export till gemenskapen.

(16) De tre indonesiska producenter som samarbetade fullt ut och som var föremål för detta förfarande sålde cyklar på den inhemska marknaden under undersökningsperioden. Den totala inhemska försäljningsvolymen var för varje företag högre än 5 % av dess totala exportförsäljningsvolym. Denna försäljning ansågs därför som representativ.

(17) Kommissionen undersökte därefter om de cykelmodeller som dessa tre företag sålde på den inhemska marknaden kunde anses identiska eller direkt jämförbara med cykelmodeller som såldes på export till gemenskapen.

(18) Såsom i tidigare antidumpningsförfarande i fråga om cyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina och Taiwan blev emellertid denna uppskattning ytterst svår att göra genom att producenterna i fråga visade upp en avsevärd mängd olika materiella egenskaper och detaljkombinationer. Mot bakgrund av den mångfald av modeller som sålts inom landet och på export till gemenskapen skulle fastställandet av normalvärden med utgångspunkt i priser som medger en verklig jämförelse med exportpriser i de flesta fall ha krävt utomordentligt komplicerade beräkningar och justeringar. Av dessa skäl ansågs modeller som jämförbara för upprättande av ett normalvärde om berörda producenter klart och tydligt hade föreslagit och styrkt att modellerna var jämförbara och om endast mindre justeringar krävdes för att redovisa skillnader i egenskaper eller kännetecken.

(19) För varje modell som de tre indonesiska företagen sålde på den inhemska marknaden och som befanns vara jämförbara med modeller som såldes på export till gemenskapen fastställde kommissionen huruvida den inhemska försäljningen var tillräckligt representativ.

(20) Inhemsk försäljning av en viss modell ansågs vara tillräckligt representativ i den mening som avses i artikel 2.3 i grundförordningen när det antal cyklar av denna modell som såldes i Indonesien under undersökningsperioden representerade 5 % eller mer av det antal cyklar av jämförbar modell som såldes på export till gemenskapen.

(21) Kommissionen undersökte slutligen huruvida den inhemska försäljningen av varje modell kunde anses ha ägt rum i den normala handeln genom att titta på andelen lönande försäljning av modellen i fråga.

(22) I de fall då antalet cyklar som såldes till ett nettopris som var lika högt eller högre än beräknad produktionskostnad representerade mer än 80 % av total försäljningsvolym, grundades det inhemska priset på denna modell på ett vägt genomsnitt av samtliga inhemska försäljningstransaktioner under undersökningsperioden, vare sig de var lönsamma eller inte. I de fall då antalet cyklar som såldes till ett nettopris som var lika högt eller högre än beräknad produktionskostnad, representerade mindre än 80 % men mer än 10 % av total försäljningsvolym, grundades det inhemska priset på denna modell på ett vägt genomsnitt av enbart lönsamma inhemska försäljningstransaktioner. I de fall då det antal cyklar som såldes till ett nettopris som var lika högt eller högre än beräknad produktionskostnad representerade mindre än 10 % av total försäljningsvolym, ansågs det att modellen inte såldes i den normala handeln och att det inhemska priset inte utgjorde någon lämplig grund för normalvärdet.

(23) Vid prövningen av de kriterier som anges i punkt (17)-(22) konstaterades att endast för några av cykelmodellerna som såldes på den inhemska marknaden av de tre indonesiska företagen kunde normalvärdet grundas på faktiskt inhemskt pris på jämförbara modeller i enlighet med artikel 2.3 a i grundförordningen, eftersom de modeller som såldes på den inhemska marknaden tekniskt sett var alltför olika, inte såldes i tillräckliga kvantiteter eller såldes med förlust.

(24) För de flesta cykelmodeller som de samarbetande indonesiska företagen sålde på export till gemenskapen måste därför normalvärdet, i enlighet med artikel 2.3 b ii i grundförordningen, beräknas med utgångspunkt i ett konstruerat värde för de produkter som exporterades till gemenskapen.

(25) Det konstruerade värdet bestämdes genom att en rimlig procentsats för försäljningskostnader, allmänna och administrativa kostnader samt en rimlig vinstmarginal lades till tillverkningskostnaderna för de exporterade modellerna.

(26) Därvid undersökte kommissionen om försäljningskostnader och allmänna och administrativa kostnader som uppkommit samt den vinst som varje producent gjort på den inhemska marknaden utgjorde tillförlitliga data enligt artikel 2.3 b ii i grundförordningen. Faktiska inhemska försäljningskostnader samt allmänna och administrativa kostnader ansågs vara tillförlitliga när det berörda företagets inhemska försäljningsvolym kunde anses som representativ (se punkt 16). Så var fallet för alla tre företagen. Den faktiska inhemska vinstmarginalen ansågs tillförlitlig när ett tillräckligt antal cyklar sålts till ett nettoförsäljningspris som låg över beräknad produktionskostnad. Så var även fallet för alla tre företagen.

(27) Följaktligen fastställdes det konstruerade värdet av alla indonesiska cykelmodeller för vilka en sådan beräkning var nödvändig med utgångspunkt i verkliga kostnader för försäljning, allmänna och administrativa kostnader och vinstsiffror för företagen i fråga.

(28) På grund av bristande samarbete från två indonesiska företag var det inte möjligt att erhålla eller kontrollera den nödvändiga information som hade begärts i frågeformuläret. I fallet med ett företag hade kommissionen inte möjlighet att genomföra någon kontroll på grund av att inte någon av de relevanta redovisningarna var tillgänglig för inspektion på dagen för kontrollbesöket. I fallet med det andra företaget bestod bristen i att man inte i tid lämnat väsentlig information om inhemska försäljningstransaktioner och produktionskostnader, vilket slutligen hade till följd att kommissionen inte kunde genomföra en meningsfull kontroll. De preliminära bedömningarna avseende dumpning i fråga om dessa båda företag grundades därför på tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 7.7 b i grundförordningen.

b) Malaysia

(29) Under undersökningens gång visade det sig att två av de fem malaysiska producenterna hörde till samma grupp av företag. En av dem exporterade cyklar till gemenskapen under undersökningsperioden, men sålde inte några på den inhemska marknaden. Den andra producenten sålde däremot väsentliga kvantiteter på den inhemska marknaden, men hade ingen exportförsäljning till gemenskapen. Fastän dessa två företag bibehöll separat produktionsverksamhet, ansågs det lämpligt att behandla dem som en enda tillverkande exportör i samband med de preliminära besluten om dumpning.

(30) Endast en malaysisk exportör hade en representativ inhemsk försäljning under undersökningsperioden då den totala inhemska försäljningsvolymen var större än 5 % av den totala försäljningsvolymen på export.

(31) Vid prövningen av de kriterier som anges i punkt (17)-(22) konstaterades att normalvärdet inte för någon av de cykelmodeller som företaget sålde på den inhemska marknaden kunde grundas på faktiskt inhemskt pris på jämförbara modeller, i enlighet med artikel 2.3 a i grundförordningen, eftersom de modeller som såldes på den inhemska marknaden tekniskt var alltför olika, inte såldes i tillräcklig mängd eller såldes med förlust.

(32) För alla modeller som såldes av de malaysiska exportörerna måste följaktligen normalvärdet, i enlighet med artikel 2.3 b ii i grundförordningen, beräknas med utgångspunkt i ett konstruerat värde för de produkter som exporterades till gemenskapen.

(33) Då endast en tillverkande exportör hade representativ inhemsk cykelförsäljning under undersökningsperioden (se punkt 30) var uppkomna kostnader för försäljning, allmänna och administrativa kostnader och den vinst som företaget gjort på den inhemska marknaden de enda data som var tillgängliga i Malaysia för detta ändamål.

(34) Kommissionen undersökte hurvida företagets inhemska vinstmarginal kunde anses tillförlitlig genom att kontrollera att antalet cyklar som sålts till högre pris än beräknad produktionskostnad var tillräckligt representativt. Så var fallet.

(35) Det konstruerade värdet av alla modeller som de malaysiska företagen sålt på export till gemenskapen fastställdes därför genom att till de exporterade modellernas tillverkningskostnader lägga försäljningskostnaderna, allmänna och administrativa kostnader samt vinstsiffror för den ende tillverkande exportören med inhemsk försäljning.

c) Thailand

(36) Tre av fyra thailändska exportörer som är föremål för detta förfarande sålde cyklar på den inhemska marknaden under undersökningsperioden. Varje företags totala inhemska försäljningsvolym var större än 5 % av total exportförsäljningsvolym. Försäljningen ansågs därför vara representativ enligt den mening som avses i artikel 2.3 i grundförordningen.

(37) Endast för ett thailändskt företag med inhemsk försäljning kunde emellertid normalvärdet grundas på faktiskt inhemskt pris på jämförbara modeller för alla modeller som sålts på export till gemenskapen.

(38) Vid prövning av de kriterier som anges i punkt (17)-(22) konstaterades att normalvärdet endast för vissa av de cykelmodeller som av de andra två företagen sålts på den inhemska marknaden kunde grundas på faktiskt inhemskt pris av jämförbara modeller, i enlighet med artikel 2.3 a i grundförordningen, eftersom de modeller som såldes på den inhemska marknaden tekniskt var alltför olika, inte såldes i tillräcklig mängd eller sålts med förlust.

(39) För de flesta cykelmodeller som de andra tre thailändska företagen sålde på export till gemenskapen måste ett normalvärde, i enlighet med artikel 2.3 b ii i grundförordningen, beräknas med utgångspunkt i ett konstruerat värde för de produkter som exporterats till gemenskapen.

(40) Det konstruerade värdet fastställdes genom att en rimlig procentsats för försäljningskostnader, allmänna och administrativa kostnader samt en rimlig vinstmarginal lades till tillverkningskostnaderna för de exporterade modellerna.

(41) Därvid undersökte kommissionen om de försäljningskostnader och allmänna och administrativa kostnader som uppkommit samt den vinst som varje berörd producent gjort på den inhemska marknaden utgjorde tillförlitliga data i den mening som avses i grundförordningen. Faktiska inhemska kostnader för försäljning samt allmänna och administrativa kostnader ansågs vara tillförlitliga när det berörda företagets inhemska försäljningsvolym kunde anses som representativ (se punkt 36). Så var fallet för samtliga tre företag med inhemsk försäljning. Den faktiska inhemska vinstmarginalen ansågs tillförlitlig när antalet cyklar som sålts till högre pris än beräknad produktionskostnad var tillräckligt representativt. Detta var också fallet för två av de tre företagen med inhemsk försäljning.

(42) För att företag med inhemsk försäljning och tillförlitliga siffror för försäljningskostnader, allmänna och administrativa kostnader och vinst användes följaktligen företagets faktiska siffror. För ett annat företag med inhemsk försäljning men endast en tillförlitlig siffra för försäljningskostnader, allmänna och administrativa kostnader var den tillämpade vinstsiffran ett vägt genomsnitt av vinstmarginalen hos de två andra företagen med inhemsk försäljning. För ett tredje företag utan inhemsk försäljning, för vilket normalvärdet måste konstrueras, var den tillämpade kostnadssiffran ett vägt genomsnitt av kostnadssiffrorna för de tre andra företagen och vinstsiffran ett vägt genomsnitt av vinstmarginalen hos de två företagen med tillförlitliga vinstsiffror.

2. Exportpris

a) Indonesien

(43) All cykelförsäljning från två indonesiska företag på export till gemenskapen skedde direkt till oberoende importörer inom gemenskapen. Dessa företags exportpris fastställdes följaktligen med hänvisning till de priser som faktiskt betalades eller skulle betalas till dem för de sålda cyklarna (artikel 2.8 i grundförordningen).

(44) Ett indonesiskt företag sålde indirekt på export till gemenskapen genom ett närstående handelsföretag i Japan. Försäljningstransaktionerna mellan de båda företagen grundades på internpriser. Preliminärt ansågs att företagets exportpris borde fastställas med hänvisning till de priser som faktiskt betalades eller skulle betalas för de sålda cyklarna till det närstående handelsföretaget i Japan. Granskning kommer att ske för att se om detta tillvägagångssätt är lämpligt för det slutgiltiga beslutet.

b) Malaysia

(45) All exportförsäljning till gemenskapen från tre malaysiska företag skedde direkt från dessa tillverkande exportörer till oberoende importörer inom gemenskapen. En del av exportförsäljningen från ett fjärde malaysiskt företag skedde till ett handelsföretag utan anknytning i Japan. I både fallen fastställdes de berörda företagens exportpris med hänvisning till de priser som faktiskt betalades eller skulle betalas till de malaysiska exportörerna (artikel 2.8 i grundförordningen).

(46) Under kontrollbesöket hos ett malaysiskt företag konstaterades att en del av exportförsäljningen som företaget hade rapporterat som direkt försäljning till oberoende importörer inom gemenskapen i själva verket var försäljning till ett närstående företag i Taiwan, vilket därefter sålde tilbaka produkterna till importörerna i fråga. Då priserna som angetts för sådana transaktioner var internpriser, beslöt kommissionen att inte beakta dem. Då företaget dessutom helt klart hade försett kommissionen med missledande information i fråga om dessa transaktioner ansågs det att dumpningsmarginalen för dessa försäljningar borde grundas på de uppgifter som var tillgängliga i enlighet med artikel 7.7 b i grundförordningen.

(47) I detta syfte hänfördes till försäljningen i fråga den största marginalen som påträffas för en modell som sålts av företaget till kunder utan anknytning.

c) Thailand

(48) All cykelförsäljning från thailändska producenter på export till gemenskapen skedde direkt till oberoende importörer inom gemenskapen. Företagens exportpriser fastställdes följaktligen med hänvisning till de priser som betalades eller skulle betalas till dem för sålda cyklar (artikel 2.8 i grundförordningen).

3. Jämförelse

(49) Normalvärdet per modell jämfördes med exportpriset vid försäljning fritt från fabrik för varje enskild transaktion.

(50) I syfte att säkerställa en rättvis jämförelse mellan normalvärdet och exportpriset togs vederbörlig hänsyn i form av justeringar för skillnader som påverkade prisjämförelsen i enlighet med artikel 2.9 och 2.10 i grundförordningen.

a) Indonesien

(51) Ett företag begärde att hänsyn skulle tas till skillnader i materiella egenskaper mellan vissa exportmodeller och jämförbara inhemska modeller och framlade bevis för att styrka denna begäran. Justeringar har därför gjorts för att ta hänsyn till sådana skillnader.

(52) I förekommande fall gjordes en justering av normalvärdet med ett belopp som motsvarade importavgifter som betalats för material som monterats in i de färdiga cyklarna i den mån de inte inkasserats eller återbetalats med avseende på en produkt som exporterats till gemenskapen.

(53) Där det var nödvändigt gjordes justeringar för kostnader för transporter, försäkring, hantering, lastning och därtill anknutna kostnader. Ingen justering gjordes för packning då någon skillnad inte konstaterades mellan packningskostnader inom landet och för export vilken kunde påverka prisjämförelsen. Samtliga tre samarbetande indonesiska företag hade begärt en justering till normalvärde för kreditkostnader. Denna begäran måste avslås då inte av företagen kunde lämna bevis på att den beviljade krediten utgjorde del av de försäljningsvillkor som överenskommits med köparna av varorna vid tidpunkten för försäljningen. Det ansågs att en sådan kredit inte kunde ha påverkat det pris som betalades eller skulle betalas på den inhemska marknaden.

(54) För två företag gjordes en justering till normalvärde för löner som betalats till försäljare.

(55) Samtliga tre företag begärde en justering till normalvärde för kostnader för marknadsföring och reklam. Denna begäran avslogs dock med hänsyn till att sådana kostnader för marknadsföring och reklam hör till kategorin fasta och allmänna omkostnader vilka normalt inte beaktas.

(56) Det bör slutligen konstateras att ett antal begärda justeringar av olika slag inte beaktades med hänsyn till att de saknade betydelse (dvs. justeringar efter värde med mindre än 0,5 % effekt).

b) Malaysia

(57) Då den inhemska siffran för försäljningskostnader och allmänna och administrativa kostnader som använts för att beräkna normalvärdet innefattade direkta försäljningskostnader måste en justering ske för att dra bort dessa kostnader. Fastän olika yrkanden gjordes om detta var det endast en minskning för inhemska transportkostnader som var berättigat och som var tillräckligt styrkt.

(58) När det var nödvändigt gjordes justeringar av exportpriset beroende på den malaysiska exportören i fråga för en eller flera av följade försäljningskostnader: kostnader för transport, försäkring, hantering, lastning och därtill anknutna kostnader, kreditkostnader, bankavgifter och garantier samt kommisionen som betalats till agenter och löner som betalats till försäljare.

c) Thailand

(59) Ett företag begärde att hänsyn skulle tas till skillnader i materiella egenskaper mellan exportmodeller och vissa jämförbara inhemska modeller och framlade bevis för att styrka denna begäran. Justeringar gjordes därför med hänsyn till sådana skillnader.

(60) När det var nödvändigt gjordes justeringar för kostnader för transporter, försäkring, hantering, lastning och därtill anknutna kostnader.

(61) Justering för packningskostnader gjordes i två fall där packningskostnader för export befanns vara betydligt större än sådana kostnader för den inhemska marknaden.

(62) Justerinar för kreditkostnader gjordes av normalvärdet och exportpriset i fall där det kunde fastställas att den beviljade krediten var en del av de försäljningsvillkor som överenskommits med köparna av varorna vid tidpunkten för försäljning. I ett antal fall understöddes yrkanden på justeringar till normalvärde inte av tillräckliga bevis på detta och kunde inte beaktas.

(63) I två fall minskades normalvärdet med ett belopp som motsvarade kostnaderna för att lämna garantier och andra liknande tjänster.

(64) Justeringar av normalvärdet och exportpriset gjordes med hänsyn till löner som betalats till försäljare.

(65) Det bör slutligen konstateras att ett antal begärda justeringar av olika slag inte beaktades med hänsyn till att de saknade betydelse (dvs. justeringar efter värde med mindre än 0,5 % effekt).

4. Dumpningsmarginaler

(66) Jämförelsen av normalvärdet med exportpriset visar att dumpning förekommer bland samtliga indonesiska, malaysiska och thailändska producenter som samarbetade fullt ut med kommissionen. Det vägda genomsnittet för dumpningsmarginaler som fastställts för varje sådan producent och uttryckt i procent av priset fritt gemenskapens gräns är följande:

a) Indonesien

>Plats för tabell>

b) Malaysia

>Plats för tabell>

c) Thailand

>Plats för tabell>

d) Indonesiska företag som inte samarbetade i tillräcklig utsträckning

(67) För de två indonesiska producenter som inte samarbetade i tillräcklig utsträckning i undersökningen (punkt 28) måste tillfälliga dumpningsmarginaler fastställas med utgångspunkt i tillgängliga uppgifter.

(68) För att inte premiera bristande samarbete beslöts att den tillfälliga dumpningsmarginalen för dessa företag borde vara högre än den högsta marginal som konstaterats för de andra samarbetande indonesiska producenterna (punkt 66). De två företagen i fråga hade dock gjort ansträngningar för att samla in information och svara på frågeformuläret, vilket borde beaktas. Marginalen för dessa företag borde därför vara lägre än rest tullsatsen (punkt 71) för Indonesien vilken tillämpas på exportörer som inte samarbetade alls. Med tanke på dessa två överväganden grundades den tillfälliga dumpningsmarginalen för de två företagen i fråga på ett aritmetiskt medeltal mellan den högsta beslutade marginalen för en samarbetande indonesisk producent (punkt 66) och den högsta rest tullsatsen (punkt 71). Uttryckt i procent av importpriset cif vid gemenskapernas gräns är marginalen följande:

>Plats för tabell>

e) Resttullsats

(69) För de producenter i berörda länder som varken svarade på kommissionens frågeformulär eller på annat sätt gav sig tillkänna fastställdes dumpningsmarginalen med utgångspunkt i tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 7.7 b i grundförordningen.

(70) Kommissionen har konstaterat att den export som inte rapporterats av de samarbetande producenterna uppgick till ca 10 % av den totala importen till gemenskapen av produkten i fråga med ursprung i de tre berörda länderna.

(71) På grund av att de tre länderna i fråga i inte obetydlig grad brast i samarbetet anses det lämpligt att, för de företag som inte samarbetade i förfarandet eller som inte exporterade till gemenskapen under undersökningsperioden, rest tullen inte kan grundas på den högsta dumpningsmarginalen som konstaterats för en samarbetande producent, då detta skulle ge en oacceptabel bonus för bristande samarbete eller skulle diskriminera de producenter som samarbetade. Med avseende på resttullen beräknade kommissionen, för vart och ett av de tre länderna, ett vägt medeltal av den högsta dumpningsmarginalen som konstaterats för cykelmodeller som exporterats till gemenskapen. Kommissionen grundade sin beräkning på två cykelmodeller i varje kategori vilka ansågs som tillräckligt representativa för varje producent i respektive land som samarbetade fullt ut. Med denna utgångspunkt är tullsatserna 29,0 % för Indonesien, 41,5 % för Malaysia och 48,8 % för Thailand.

D. GEMENSKAPSINDUSTRIN

(72) De av gemenskapens producenter som uttryckligen understödde klagomålet svarar för 55,3 % av gemenskapens produktion av cyklar och utgör därför den största delen av gemenskapens industri i den mening som avses i artikel 4.5 i grundförordningen.

(73) På grund av det stora antalet gemenskapsproducenter som uttryckligen understödde klagomålet skulle kommissionen inte ha kunnat granska den information som erhållits från alla dessa då detta skulle ha resulterat i extremt lång fördröjning med att slutföra undersökningen vilket skulle ha varit oförenligt med själva ändamålet med antidumpningsförfarandet. Av detta skäl beslöt kommissionen att göra ett representativt urval av gemenskapens producenter med utgångspunkt i deras storlek och geografiska plats. 20 företag i sex medlemsstater valdes ut, vilka skulle få formuläret sänt till sig. Detta återspeglade produktionsstorleken i medlemsstaterna. För att öka representativiteten och inte lägga en oskälig börda på små företag valdes företagen ut överst från en lista med storlek och plats. Följaktligen var det huvudsakligen stora producenter som omfattades. EBMA informerades om urvalet och hade ingen invändning.

(74) Uttryckt i produktionsvolym svarade de företag som fullt ut samarbetade för 80,1 % av tillverkningen hos de företag som valts ut och de ansågs därför representativa.

E. SKADA

1. Kumulering

(75) Kommissionens undersökte om import av cyklar med ursprung i Indonesien, Malaysia och Thailand borde bedömas på ett samlat sätt. Det är praxis hos gemenskapens institutioner att kumulera import från flera länder, om vissa kriterier uppfylls, särskilt om produkterna från länderna i fråga är utbytbara, kan försäljas via liknade försäljningskanaler med liknande prisbeteende och konkurrerar med varandra och med gemenskapens industriprodukt samt då importen från de enskilda länderna inte är obetydlig.

(76) Kommissionen fann att inverkan av importen från Indonesien, Malaysia och Thailand måste analyseras på ett samlat sätt. De exporterade produkterna från vart och ett av länderna i fråga var verkligen lika, utbytbara och marknadsfördes inom gemenskapen via jämförbara försäljningskanaler inom en jämförbar period för att konkurrera med varandra och med cyklar som tillverkades inom gemenskapen. Importvolymen från de tre länderna visar jämförbara allmänna tendenser i absoluta och relativa termer. 1993 hade importen från vart och ett av de tre länderna liknande marknadsandelar på ca 2 till 3 % och var alltså inte obetydlig.

(77) Exportörer från Indonesien och Thailand begärde att exporten från deras länder inte skulle kumuleras med andra länders export på grund av att exporten från deras länder sjönk från 1992 till 1993.

(78) Importen från Indonesien ökade i själva verket från 150 138 enheter 1990 till 359 621 enheter 1992 och minskade därefter 1993 med 48 540 enheter (-13,4 % jämfört med 1992) för att nå en nivå om 311 081 enheter. Från 1990 till 1993 ökade dock importen från Indonesien med 107,2 %. Importen från Thailand visade en liknande utveckling. Den ökade från 194 474 enheter 1990 till 521 851 enheter 1992, minskade sedan med 103 514 enheter från 1992 till 1993 (-19,8 %) med en volym om 418 337 enheter 1993. Från 1990 till 1993 visade importen från Thailand fortfarande en ökning med 115,1 %.

(79) Kommissionen drog slutsatsen att den totala utvecklingen, trots minskningen av importen från Indonesien och Thailand från 1992 till 1993, fortfarande visar en väsentlig ökning av importvolymen. Vid en jämförelse är minskningen från 1992 till 1993 liten och kan därför inte anses som ett tecken på ändrade handelsmönster eller tendenser som är tillräckliga för att berättiga ett krav att inte kumulera skada som orsakats av export från dessa länder.

2. Gemenskapens konsumtion, volym och marknadsandel av dumpad import

(80) Den synbara cykelkonsumtionen på gemenskapsmarknaden ökade med 4,0 % från 17,3 miljoner enheter 1990 till 18 miljoner enheter 1993.

(81) Från 1990 till 1993 ökade den totala importen med ursprung i Indonesien, Malaysia och Thailand med 190,6 % från 418 946 till 1 217 631 enheter. Dessa länders marknadsandel ökade med 4,4 procentenheter och nådde en marknadsandel om 6,8 % 1993. Den andel av den totala cykelimporten till gemenskapen som representeras av import av produkter med ursprung i Indonesien, Malaysia och Thailand steg från 8,2 % 1990 till 21,7 % 1993.

3. Priser på dumpad import

(82) För en jämförelse av modellerna tillämpade kommissionen samma metod som användes vid antidumpningsförfarandet i fråga om import av cyklar med ursprung i Taiwan och Folkrepubliken Kina. Cyklar som exporterats från Indonesien, Malaysia och Thailand till gemenskapen och cyklar som tillverkats av gemenskapens industriklassificerades i mer än 200 olika grupper. Grupperna bestämdes genom

- typ av cykel,

- det rammaterial som använts, samt

- kvaliteten på växelsystemet (vilket innefattar antalet växlar).

(83) Värdet cif tulldeklarerat, på importerade cyklar jämfördes med priset vid försäljning fritt fabrik på cyklar som tillverkats av gemenskapens industri och klassificerades i motsvarande grupp. Priset på importerade cyklar och cyklar från gemenskapens industri justerades vid behov till en jämförbar handelsnivå. Justeringar gjordes för försäljning på export till gemenskapen och för gemenskapsindustrins försäljning till andra än återförsäljare. Fob-försäljning på export till gemenskapen justerades till cif-nivå. Vägda genomsnittspriser beräknades för varje producent/exportör och cykelgrupp och jämfördes med vägda genomsnittspriser på cyklar från gemenskapens industri inom motsvarande grupp.

(84) Vissa av de indonesiska, malaysiska och thailändska cyklar som exporterades till gemenskapen klassificerades i cykelgrupper som inte har någon motsvarande grupp av cyklar med tillverkning inom gemenskapens industri och sålunda inte medgav någon direkt jämförelse. I de allra flesta sådana fall var antalet cyklar från respektive indonesiska, malaysiska och thailändska producenter för vilka inte någon direkt jämförelse kunde göras tillräckligt representativt. För två exportörer var dock så inte fallet. För att göra beräkningen av underprissättningen mer representativ jämfördes för dessa företag cyklar, som klassificerats i grupper utan någon direkt möjlig jämförelse, med cyklar från gemenskapens industri i de mest likartade grupperna med färre specifikationer än respektive cykelgrupper hos exportören i fråga.

(85) Med denna utgångspunkt konstaterades väsentlig underprissättning. Enskilda marginaler avseende underprissättning för de producenter som samarbetade fullt ut, uttryckt i procent av gemenskapsproducenternas priser, för leverans till återförsäljare, varierar från 18,2 % till 41,4 % i Indonesien, från 29,7 % till 38,3 % i Malaysia och från 15,3 % till 30,6 % i Thailand.

(86) Under undersökningsperioden omfattades importen av cyklar med ursprung i Indonesia, Malaysia och Thailand av preferenstullar enligt det allmänna preferenssystemet. Normala tullar återinfördes dock för:

- Indonesien och Thailand genom kommissionens förordning (EG) nr 3303/93 som började gälla den 5 oktober 1993 (8).

- Malaysia genom kommissionens förordning (EG) nr 3251/93 som började gälla den 3 november 1993 (9).

Effekten av denna förändring i tullsystemet på beräkningen av marginalerna för underprissättning kan anses vara obetydlig, då endast 10 437 enheter importerades från dessa länder under december 1993 vilket är 0,8 % av den totala importen av cyklar med ursprung i Indonesia, Malaysia och Thailand under 1993 och beaktades därför inte.

4. Situationen för gemenskapsindustrin

a) Sårbarheten inom gemenskapsindustrin

(87) Som antidumpningsförfarandet i fråga om import av cyklar med ursprung i Taiwan och Folkrepubliken Kina visat var gemenskapens industri redan från 1988 till 1991 utsatt för illojal lågprisimport av cyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina och led väsentlig skada. På en växande marknad stod gemenskapens industri inför stagnerade försäljning och som en följd därav förlust av markandsandelar och en otillfredsställande vinstsituation (förordning (EEG) nr 2474/93, punkt 71). Gemenskapens industri var därför redan sårbar.

b) Gemenskapsindustrins resultat

Försäljning, gemenskapsindustrins marknadsandel, omsättning

(88) Från 1990 till 1993 sjönk försäljningen hos gemenskapsindustrin med 16,9 % från 7 228 231 till 6 004 839 enheter. Detta medförde en förlust av marknadsandelar med 8,5 procentenheter, vilket är ett fall från 42,0 % 1990 till 33,5 % 1993.

(89) Gemenskapsindustrins försäljningsförluster återspeglas i siffrorna för omsättningen vilken under samma period minskade med 6,2 % från 971 061 miljoner ecu till 910 433 miljoner ecu.

Produktion, kapacitetsutnyttjande, lager

(90) Från 1990 till 1993 sjönk gemenskapsindustrins produktion med 20,2 % från 7 492 140 till 5 981 772 enheter. Samtidigt minskade den totala kapaciteten i gemenskapsindustrin med 2,9 % från 8 131 446 till 7 895 689 enheter.

(91) Utnyttjandegraden sjönk med 12,6 % och lagren minskade med 5,7 % (1990-1993).

Sysselsättning, lönsamhet, investeringar

(92) Siffrorna för sysselsättningen inom gemenskapsindustrin sjönk med 9,6 % vilket innebar en minskning av sysselsättningsnivån från 7 922 till 7 159 med ca 800 arbetstillfällen (1990-1993).

(93) Under samma tid minskade lönsamheten för gemenskapens producenter med 65,7 % med en genomsnittlig vinstmarginal som 1993 var 1,77 % av omsättningen. Den osäkra situationen för gemenskapsindustrin understryks av den omständigheten att tre klagande företag, som svarar för omkring 6 % av gemenskapsindustrins produktion, under undersökningen antingen gick i konkurs eller ställdes under tvångsförvaltning.

(94) Från 1990 till 1993 ökade investeringarna med 125 %.

5. Slutsats beträffande skadan

(95) I motsats till de positiva förväntningarna om återhämtning för gemenskapsindustrin, vilka grundades på nedgången i importen av cyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina, visar en total uppskattning att försäljning, omsättning och produktion minskade väsentligt vilket resulterade i en betydande förlust av marknadsandelar, ett lägre kapacitetsutnyttjande, lägre sysselsättningssiffror och en försämrad vinstsituation.

(96) Följaktligen dras preliminära slutsatsen att gemenskapsindustrin led väsentlig skada enligt den mening som avses i artikel 4.1 i grundförordningen.

F. ORSAK TILL SKADAN

1. Inverkan av dumpad import

(97) Medan cykelimporten från Kina tappade 5,3 procentenheter av marknadsandelen mellan 1990 och 1993 ökade marknadsandelen för importen från Indonesien, Malaysia och Thailand från 1990 till 1994 med 4,4 procentenheter. Gemenskapsindustrin kunde därför inte gynnas av nedgången i den kinesiska importen. Tvärtom tappade gemenskapsindustrin 8,5 procentenheter av marknadsandelen.

(98) Priserna på de importerade produkterna från Indonesien, Malaysia och Thailand var betydligt lägre än gemenskapsindustrins priser. Då cykelmarknaden är en priskänslig marknad är det tydligt att, då den var utsatt för denna prispress, den avsevärda graden av underprissättning på den dumpade importen hade en direkt och väsentlig negativ inverkan på prisnivån inom gemenskapen. Gemenskapsindustrin tappade försäljning, var tvungen att minska produktions- och sysselsättningsnivåerna och såg sin vinstsituation försämras i en sådana utsträckning att den var otillräcklig för att säkerställa en sund och fortsatt affärsverksamhet.

2. Andra faktorer

(99) Kommissionen övervägde om andra faktorer än dumpad import från länderna i fråga kunde ha orsakat eller bidragit till skadan. Exportörer från de tre länderna uppgav att import från Indien, Vietnam och Sydkorea också förorsakade skada.

(100) Importen av cyklar från Indien ökade från 9 601 enheter 1990 till 373 901 enheter 1993, importen från Sydkorea ökade från 78 369 enheter 1990 till 189 514 enheter 1993 och importen från Vietnam ökade från en nollnivå 1990 till 295 366 enheter 1993. 1993 var den totala importvolymen från dessa länder till gemenskapen 858 781 enheter jämfört med 1 217 631 enheter som importerades från Indonesien, Malaysia och Thailand. Från 1990 till 1993 ökade den totala marknadsandelen för importen från dessa tre länder med 4,2 procentenheter och nådde en total marknadsandel om 4,7 %.

(101) I fråga om Vietnam avslöjade en tullundersökning som samordnades av kommissionen att den cykelimport som i Eurostat rapporteras komma från det landet i själva verket har sitt ursprung i Folkrepubliken Kina.

(102) Importen från Indien och Sydkorea hade en mindre total volym 1993 och en mindre ökning av marknadsandelen än den import som omfattas av undersökningen. Dessutom framlade exportörerna inte några bevis på att indiska eller sydkoreanska cyklar hade sålts till liknande låga priser som cyklarna från de länder som undersökts. Det går inte att hänvisa till tillgänglig prisinformation i Eurostat, eftersom Eurostat endast skiljer mellan två underrubriker som inte återspeglar mångfalden och olikheterna avseende specifikationerna för och följaktligen priserna på cyklarna.

(103) Under dessa omständigheter kan inte någon tydlig uppskattning göras av en möjlig skadlig inverkan av importen från Indien, Vietnam och Sydkorea. Av detta följer att det inte kan uteslutas att denna import kan ha bidragit till det besvärliga läget för gemenskapsindustrin.

(104) Exportörer/producenter i Indonesien, Malaysia och Thailand gjorde dessutom gällande att konkurrens inom gemenskapen orsakade skada, särskilt försäljning av stora mängder cyklar som tillverkats i Italien till priser under importpriserna.

(105) Från 1990 till 1993 ökade uppskattad försäljning av cyklar inom gemenskapen som tillverkats av icke-samarbetande italienska företag från 1,62 miljoner enheter 1990 till 3,28 miljoner enheter 1993 (+102,6 %), och marknadsandelen ökade med 8,9 procentenheter, från 9,4 % 1990 till 18,3 % 1993. De icke-samarbetande italienska cykelproducenterna svarade 1993 för 72 % av försäljningen av italienska cyklar i gemenskapen.

(106) I fråga om priser framlade exportörerna dock inte några bevis för att italienska cyklar i allmänhet såldes till liknande låga priser som de importerade cyklarna. Av skäl som framförts i punkt (102) kan de enhetspriser som finns i Eurostat inte användas för att fastställa prisförhållandet mellan italienska och importerade cyklar. Den information som är tillgänglig för kommissionen om vissa identifierbara modeller från italienska producenter, vilka inte framfört klagomål, visar dock en klart högre nivå än genomsnittspriserna för jämförbara importerade cyklar.

(107) Kommissionens beräknade dessutom underprissättning i fråga om priser med utgångspunkt i en prisinformation som hänför sig till försäljning från tre italienska företag som framfört klagomål och som svarar för 24 % av den italienska cykelproduktionen. Denna beräkning genomfördes enligt den metod som anges i punkterna (82) och (83) och visar en väsentlig underprissättning av cyklar som importerats från Indonesien, Malyasia och Thailand.

(108) Under dessa förhållanden finns inga direkta bevis som bekräftar att försäljning av cyklar som tillverkats i Italien har orsakat skada för den övriga gemenskapsindustrin. Å andra sidan kan det inte uteslutas att försäljning av icke-samarbetande italienska företag kan ha bidragit till det besvärliga läget för gemenskapsindustrin.

3. Sammanfattning

(109) Mot bakgrund av ovanstående analys dras slutsatsen att den kumulerade dumpade importen från de tre länderna i fråga, med en väsentligt ökad importvolym och avsevärd underprissättning, var för sig har förorsakat väsentlig skada för denna industri. Denna slutsats påverkas inte av den omständigheten att andra faktorer än dumpad import från Indonesien, Malaysia och Thailand kan ha bidragit till det besvärliga läget för gemenskapens industri.

G. GEMENSKAPENS INTRESSE

(110) Vid undersökningen av om gemenskapens intressen kräver ingripande bör särskilt övervägas behovet av att undanröja snedvridande handelseffekter av skadlig dumpning och av att återupprätta effektiv konkurrens.

(111) Kommissionens fann att gemenskapsindustrin sedan 1990 ökade sina årliga investeringar för att förbättra effektiviteten och bibehålla konkurrenskraften. Avsevärda ansträngningar har gjorts för att rationalisera produktionen. Detta visar beslutsamheten hos cykelindustrin att bibehålla sin position inom denna sektor.

(112) Inträdet på marknaden av dumpad import från Indonesien, Malaysia och Thailand förlängde och försvårade den skada som gemenskapsindustrin varit utsatt för sedan 1988. En fortsatt lågprisimport från Indonesien, Malaysia och Thailand på gemenskapens marknad skulle äventyra gemenskapsindustrins ansträngningar och i synnerhet de investeringar som gjorts. Om verkan av dumpad import inte undanröjs kommer gemenskapens cykelindustri att ytterligare försvagas och ännu fler producenter kommer att stå inför utsikten att lägga ner verksamheten.

(113) Om dumpad import från Indonesien, Malaysia och Thailand tilläts fortsätta skulle detta också ha en negativ inverkan på sysselsättningsnivån inom gemenskapsindustrin vilken står för omkring 8 000 arbetstillfällen. Dessa konsekvenser skulle inte begränsas till cykelproducenter utan skulle utvidgas genom sina återverkningar på den europeiska industrin för cykeldelar.

(114) När det gäller konsumenternas intressen är kommissionen medveten om att priserna för importerade cyklar med ursprung i Indonesien, Malaysia och Thailand kan komma att öka till följd av införandet av antidumpningsåtgärder. Effekten för konsumenten kommer dock att bli begränsad då, med hänsyn till det stora antalet konkurrenter på gemenskapens marknad, konsumentens val kommer att skyddas och konkurrensstrukturen att bibehållas i gemenskapen. Detta kommer fortsättningsvis att ha en gynnsam effekt för konsumenten.

(115) Efter att ha undersökt de olika intressen som är inblandade anser kommissionen att de tillfälliga åtgärder som skall vidtas i detta fall kommer att återupprätta en rimlig konkurrens genom att undanröja de skadliga effekterna av dumpningen från Indonesien, Malaysia och Thailand och kommer att ge gemenskapsindustrin möjlighet att bibehålla en konkurrenskraftig produktion.

(116) Det bör dessutom erinras om att gemenskapen nyligen, i antidumpningsförfarandet i fråga om import av cyklar med ursprung i Folkrepubliken Kina, beslutade om åtgärder för att avhjälpa den skadliga effekten av denna dumpade import. Det anses nödvändigt att säkerställa en icke-diskriminerande behandling av dumpad import av cyklar med ursprung i Indonesien, Malaysia och Thailand.

(117) Det har därför befunnits vara i gemenskapens intresse att vidta åtgärder mot dumpning i form av tillfälliga tullar för att förhindra att ytterligare skada orsakas av den dumpade importen i fråga under resten av undersökningsperioden.

H. TILLFÄLLIG TULL

(118) Enligt artikel 13.3 i grundförordningen bör nivån på den tillfälliga tullen motsvara dumpningsmarginalen eller det belopp som krävs för att undanröja skadan, om detta belopp är lägre.

(119) De individuella marginalerna avseende underprissättning för de fullt ut samarbetande producenterna uttryckta i procent av värdet fritt till gemenskapens gräns varierar från 22,1 % till 70,3 % i Indonesien, från 42,0 % till 61,9 % i Malaysia och från 18,0 % till 43,4 % i Thailand. Det befanns sålunda att marginalen avseende underprissättning för samtliga företag var större än den tillfälligt beslutade dumpningsmarginalen, båda uttryckta i procent av cif-priset vid gemenskapens gräns. Det var därför inte nödvändigt att fastställa nivån för att undanröja skadan, vilken med hänsyn till det besvärliga finansiella läget för gemenskapsindustrin skulle ha krävt ännu högre tullsatser. Tullarna bör följaktligen baseras på dumpningsmarginalerna.

(120) För ett indonesiskt företag fastställdes en tillfällig tull till noll därför att den tillfälligt beräknade dumpningsmarginalen var obetydlig.

(121) För de producenter i de tre länderna i fråga som varken svarade på kommissionens frågeformulär eller på annat sätt gav sig till känna finner kommissionen att det är lämpligt att, av de skäl som angivits i punkt (69)-(71), fastställa nivån på den tillfälliga tullen till det vägda genomsnittet av de högsta dumpningsmarginalerna som påträffats för cykelmodeller som exporterades till gemenskapen i representativa mängder.

I. UTVECKLING EFTER UNDERSÖKNINGSPERIODEN

(122) Med hänvisning till Eurostat hävdade producenter i Indonesien och Thailand samt företrädare för dessa två länder att de inte kunde ha skadat gemenskapens industri, eftersom importen fortsatt att minska 1994 jämfört med 1993. Producenterna från Tyskland och företrädaren för Thailand hävdade dessutom att enhetspriserna för cyklar som importerats från Thailand och som anmälts i Eurostat ökade.

(123) Med hänsyn till dessa påståenden konstaterar kommissionen att det är fast praxis hos gemenskapens institutioner, vilket bekräftas av Europeiska gemenskapernas domstol, att inte ta hänsyn till den utveckling som skett efter undersökningsperioden. I enlighet med bestämmelserna i gemenskapens lagstiftning mot dumpning (artikel 7.1 c i grundförordningen) grundas faktiskt slutsatserna inom ramen för antidumpningsförfarandet på den situation som rådde under undersökningsperioden, i allmänhet en period om ett år före det officiella inledandet av förfarandet.

(124) Denna utvärdering av en situation genom hänvisning till en angiven period säkerställer att en detaljerad undersökning, kontroll och analys av de påståenden som framförts i det klagomål avseende dumpning, kan genomföras med utgångspunkt i uppgifter som går att påvisa för att komma fram till en tillförlitlig slutsats. Som redan angivits i punkt (102) kan prisuppgifter från Eurostat i detta fall inte ensamma utgöra en tillräcklig grund för slutsatser om skada. Att inte begränsa undersökningen till en särskild referensperiod skulle resultera i ständiga undersökningar och därvid förhindra att slutsatser grundas på kontrollerad information. Denna aspekt är särskilt viktig i detta läge.

(125) Minskning av import från länder som är föremål för antidumpningsförfarande kan ha en mängd orsaker, som inte kan avgöras utan en detaljerad analys av de underliggande strategierna hos aktörerna i de exporterande länderna och i gemenskapen. Resultaten av ett antidumpningsförfarande skulle kunna påverkas efter behag av sådant strategiskt beteende om man var tvungen att beakta information som hänförde sig till perioder efter det att förfarandet inletts.

J. DE BERÖRDA PARTERNAS RÄTTIGHETER

(126) Av administrativa skäl bör en period bestämmas inom vilken berörda parter kan lämna sina synpunkter och begära att muntligen bli hörda. Det bör vidare uppmärksammas att alla bedömningar i samband med denna förordning är preliminära och kan komma att omprövas för varje slutgiltig tull som kommissionen kan komma att föreslå.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. En tillfällig antidumpningstull införs härmed på import av cyklar utan motor (inbegripet varucyklar på tre hjul) som hänförs till KN-nummer 8712 00 och som har sitt ursprung i Indonesien, Malaysia eller Thailand.

2. Tullsatsen på den tillfälliga antidumpningstullen fastställa på grundval av nettopriset fritt gemenskapens gräns exklusive tull till:

>Plats för tabell>

3. Om inte annat anges skall gällande bestämmelser om tull tillämpas.

4. För att de produkter som avses i punkt 1 skall få övergå till fri omstättning inom gemenskapen skall en säkerhet ställas med ett belopp som är lika med beloppet för den tillfälliga tullen.

Artikel 2

Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 7.4 b och 7.4 c i förordning (EEG) nr 2423/88 får de berörda parterna inom en månad från dagen för denna förordnings ikraftträdande lämna sina synpunkter skriftligen och begära att bli hörda muntligen av kommissionen.

Artikel 3

Denna förordning träder i kraft dagen efter de att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 13 oktober 1995.

På kommissionens vägnar

Leon BRITTAN

Vice ordförande

(1) EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 1.

(2) EGT nr L 122, 2.6.1995, s. 1.

(3) EGT nr L 209, 2.8.1988, s. 2.

(4) EGT nr L 66, 10.3.1994, s. 10.

(5) EGT nr C 35, 3.2.1994, s. 3.

(6) EGT nr L 228, 9.9.1993, s. 1.

(7) EGT nr L 227, 8.9.1993, s. 21.

(8) EGT nr L 297, 2.12.1993, s. 3.

(9) EGT nr L 293, 27.11.1993, s. 26.