Kommissionens beslut

av den 7 maj 2002

om det stöd som Italien har för avsikt att bevilja i enlighet med artikel 21 i Sardiniens regionallag nr 21/2000 till jordbruksföretag som använder andra bränslen än metan

[delgivet med nr K(2002) 1785]

(Endast den italienska texten är giltig)

(2002/785/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

efter att i enlighet med nämnda artikel ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig, och

av följande skäl:

I. FÖRFARANDE

(1) Genom en skrivelse av den 11 januari 2001, registrerad den 16 januari 2001, anmälde Italien till kommissionen, i enlighet med artikel 88.3 i fördraget, de stöd som föreskrivs i lag nr 21, utfärdad av regionen Sardinien den 14 november 2000.

(2) Genom skrivelser av den 7 maj 2001 och den 22 juni 2001, registrerade den 10 maj 2001 respektive den 25 juni 2001, inkom de italienska myndigheterna med kompletterande uppgifter.

(3) Genom en skrivelse av den 25 juli 2001 underrättade kommissionen Italien om sitt beslut att inte göra några invändningar mot de åtgärder som föreskrivs i artiklarna 1-12 och 14-20 i lag nr 21/2000 och om att inleda förfarandet enligt artikel 88.2 i fördraget avseende artikel 21 i samma lag.

(4) Kommissionens beslut om att inleda förfarandet offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(1). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med synpunkter på stödet i fråga.

(5) Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda parter.

(6) De italienska myndigheterna inkom med kommentarer på inledandet av förfarandet genom en skrivelse av den 11 februari 2002.

II. BESKRIVNING AV STÖDET

(7) Lag nr 21/2000 reglerar en lång rad stöd till jordbruks- och skogsbrukssektorerna i regionen Sardinien. Lagen, som består av 28 artiklar, ersätter ett antal regionala lagar inom jordbrukssektorn och innebär en anpassning av regionala bestämmelser till gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn(2).

(8) I artikel 21 föreskrivs stöd avsett som kompensation för ökade produktionskostnader till följd av användning av annat bränsle än metan. De regionala myndigheterna får bevilja stöd till jordbruksföretag som kompensation för prisskillnaderna mellan metan och det bränsle som används, på villkor att det inte beviljas andra former av stöd för detta. I en skrivelse av den 11 februari 2002 anger de italienska myndigheterna som svar på kommissionens beslut att inleda förfarandet att stödet endast avser växthusodlare. Artikeln är emellertid allmänt formulerad och utesluter inga företag. Stödet upphör i och med att programmet för införande av ett distributionsnät för metan på Sardinien enligt artikel 6 i lag nr 73 av den 31 mars 1998 inleds.

(9) Enligt de italienska myndigheterna motiveras åtgärden av det faktum att gasol är mycket dyrare än metan, men att det inte finns något distributionsnät för metan på ön. Enligt de italienska myndigheternas beräkningar kostar 10 kal. gasol 1,125 lire medan 10 kal. metan kostar 0,63 lire.

(10) Enligt de italienska myndigheterna utgör avsaknaden av ett distributionsnät för metan ett viktigt strukturellt handikapp som i hög grad påverkar jordbrukarnas produktionskostnader, vilket ger en obalans och en nackdel gentemot producenter i andra regioner som kan använda det billigare bränslet metan istället för gasol. Syftet med stödet skulle således endast vara att ge producenterna på ön samma konkurrensvillkor som de producenter som är verksamma i de regioner där metan finns att tillgå, fram till dess att ett distributionsnät för metan har inrättats.

(11) De italienska myndigheterna har inte betalat ut något stöd.

III. KOMMENTARER FRÅN ITALIEN

(12) Genom en skrivelse av den 11 februari 2002, registrerad den 13 februari 2002, översände Italiens ständiga representation de italienska myndigheternas kommentarer till de synpunkter som kommissionen framförde i sitt beslut om att inleda förfarandet.

(13) I skrivelsen anges att stödet endast avser växthusodlare, dvs. en produktion på 757000 ton som huvudsakligen är avsedd att konsumeras inom landet och som bör ställas i relation till den totala inhemska produktionen på 1,3 miljoner ton.

(14) Stödet är dessutom endast avsett att finnas tillgängligt under en begränsad period, eftersom Italiens regering med stöd av kommissionen har godkänt ett program för införande av ett distributionsnät för metan på Sardinien.

(15) De italienska myndigheterna instämmer i kommissionens påstående att stödet inte får strukturella effekter för sektorn i dess helhet och att stödet inte kan godkännas på grundval av artikel 87.3 c i fördraget. Eftersom kostnaderna för uppvärmning av växthus är så mycket högre på Sardinien än i övriga italienska regioner och i andra medlemsstater där metan kan användas, menar de italienska myndigheterna emellertid att det kan hävdas att stödet, istället för att befria växthusodlarna på Sardinien från kostnader som alla andra företag måste bära, skapar villkor som gör att odlarna på Sardinien hamnar på samma utgångsnivå som övriga odlare. De italienska myndigheterna anger också att den höga kostnaden för gasol innebär att möjligheterna till odling i växthus inte utnyttjas i tillräckligt hög grad, vilket ger högre fasta kostnader, minskade möjligheter till utveckling för företagen och förlust av potentiella marknadsandelar för produkterna från Sardinien som har särskilda egenskaper och är mycket uppskattade av konsumenterna.

(16) Eftersom Sardinien vidare omfattas av mål 1 skulle stödet kunna omfattas av undantag enligt artikel 87.3 a i fördraget, om man ser det som stöd för att främja den ekonomiska utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning.

IV. BEDÖMNING

(17) Enligt artikel 87.1 i fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.

Förekomst av stöd

(18) Enligt artikel 21 i lag nr 21/2000 får stöd beviljas jordbruksföretag för att kompensera för kostnadsskillnaderna mellan de båda bränslena metan och gasol. Tack vare den aktuella åtgärden, som finansieras med offentliga medel, får stödmottagarna som endast är jordbruksföretag på Sardinien, stöd till finansieringen av utgifter som de normalt skall bära själva, till förfång för andra företag som inte får stöd. Enligt domstolens praxis föreligger det risk för snedvridning av konkurrensen om ett statligt finansiellt stöd förstärker ett företags ställning i förhållande till andra konkurrerande företag som inte får stöd(3).

(19) I sin skrivelse om inledandet av förfarandet anger kommissionen att den aktuella åtgärden, på grund av att de stödmottagande företagen är verksamma på en internationell marknad som är starkt konkurrensutsatt, påverkar handeln mellan medlemsstaterna(4) och därför omfattas av artikel 87.1 i fördraget.

(20) Som anges i skäl 13 understryker de italienska myndigheterna i sitt svar att stödet är begränsat till växthusodlarna, vars produktion uppgår till 757000 ton och som huvudsakligen är avsedd att konsumeras inom landet och som bör ställas i relation till den totala inhemska produktionen på 1,3 miljoner ton.

(21) I det sammanhanget bör det påpekas att artikel 21 i lag nr 21/2000 om beviljande av det aktuella stödet, i motsats till vad de italienska myndigheterna anger, inte är formulerad på sådant sätt att stödet begränsas till växthusodlare, utan det anges att stöd kan utgå till alla företag som uppfyller de kriterier som fastställts. Det kan därför inte uteslutas att stöd även kan beviljas företag som exporterar till andra medlemsstater. Beträffande argumentet att stödet är begränsat till en viss sektor bör det understrykas att det faktum att ett stöds omfattning är begränsad eller att det är fråga om ett mindre företag som stödmottagare inte utesluter att handeln mellan medlemsstaterna kan påverkas(5). Slutsatsen grundas på kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse i vilken det tydligt anges att jordbruksverksamhet inte omfattas av förordningens tillämpningsområde(6).

(22) När det gäller argumentet att de stödmottagande företagen huvudsakligen är verksamma på den lokala marknaden på ön, bör det påpekas att enligt domstolens praxis kan ett stöd till ett företag påverka handeln mellan medlemsstaterna och utgöra en risk för snedvridning av konkurrensen, även om företaget inte exporterar, men väl konkurrerar med producenter från andra medlemsstater på den lokala marknaden. Då en medlemsstat ger ett företag stöd kan den inhemska produktionen förbli oförändrad eller öka, vilket gör att möjligheterna för företag i andra medlemsstater att exportera sina produkter till den aktuella medlemsstaten minskar. Det innebär att sådant stöd skulle kunna påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida konkurrensen(7).

(23) Eftersom det förekommer en omfattande handel med jordbruksprodukter inom gemenskapen drar kommissionen slutsatsen att de aktuella åtgärderna omfattas av förbudet i artikel 87.1 i EG-fördraget.

(24) Det finns vissa undantag från förbudet i artikel 87.1 i fördraget och dessa anges i punkterna 2 och 3 i samma artikel.

(25) Mot bakgrund av vilken typ av stöd det är fråga om och målsättningarna för detsamma kan undantagen enligt artikel 87.2 uppenbarligen inte tillämpas. Italien har för övrigt inte begärt att bestämmelsen skall tillämpas.

(26) I artikel 87.3 anges under vilka omständigheter ett statligt stöd kan anses förenligt med den gemensamma marknaden. Bedömningen måste göras utifrån gemenskapens synvinkel och inte utifrån den enskilda medlemsstatens synvinkel. Det ligger i den gemensamma marknadens intresse att undantagen från förbudet mot statligt stöd tolkas restriktivt.

(27) När det gäller undantag enligt artikel 87.3 b kan det konstateras att det inte är fråga om stöd för att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt EU-intresse eller för att avhjälpa en allvarlig störning i Italiens ekonomi.

(28) Vidare är stödet varken avsett eller lämpat att främja eller bidra till förverkligandet av de mål som anges i artikel 87.3 d i fördraget.

(29) Enligt artikel 87.3 a kan stöd anses som förenliga med den gemensamma marknaden om det är fråga om stöd för att främja den ekonomiska utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning.

(30) I de kommentarer som de italienska myndigheterna översände som svar på att förfarandet inleddes hävdar de italienska myndigheterna att undantaget skulle vara tillämpligt. Som stöd för detta anger de italienska myndigheterna att Sardinien är en region som omfattas av mål 1, att arbetslösheten 1999 låg på 36,9 %(8) och att varje förvärvsarbetande person på ön i genomsnitt försörjer ytterligare två personer.

(31) De italienska myndigheternas argument kan inte godtas. Först och främst bör det påpekas att klassificeringen av ett område som mål 1-område endast gäller för stöd från strukturfonderna(9) och inte de stöd som föreskrivs i artikel 87.3 a i fördraget, även om de områden som definierats när det gäller strukturfonderna och de områden som definierats när det gäller statligt stöd ofta är samma. För statligt stöd till jordbrukssektorn gäller att de regioner som omfattas av mål 1 kan beviljas en högre stödnivå än de regioner som inte omfattas, men detta gäller endast bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter och på villkor att gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn iakttas(10). Kommissionen godkänner således stöd av den typen på grundval av artikel 87.3 c i fördraget och ser dem som stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter och inte på grundval av artikel 87.3 a som de italienska myndigheterna åberopar.

(32) Undantag enligt artikel 87.3 a i fördraget är endast tillämpligt på vissa stöd som beviljas i vissa utvalda regioner i gemenskapen som uppfyller vissa specifika och strikta villkor i enlighet med riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål(11). De riktlinjerna är inte tillämpliga på jordbrukssektorn(12) och de italienska myndigheternas argument kan därför inte godtas. Vidare gäller i enlighet med punkt 4.15 och 4.17 i riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål att driftsstöd endast kan godkännas i undantagsfall och på villkor att de är begränsade i tiden och avtagande, något som i det aktuella fallet inte uppfylls.

(33) Av ovanstående framgår att det aktuella stödet endast skulle kunna omfattas av undantag enligt artikel 87.3 c i fördraget, enligt vilken stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner kan betraktas som förenliga med den gemensamma marknaden på villkor att det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Det bör därför fastställas huruvida stödet iakttar de bestämmelser i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn som är tillämpliga på samtliga stöd som beviljas verksamheter avseende produktion, bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter som omfattas av bilaga I till fördraget(13).

(34) Som redan nämnts finns det möjlighet att bevilja stöd som kompensation för prisskillnaderna mellan metan och gasol, som är det bränsle som används på ön. Enligt de italienska myndigheterna motiveras åtgärden av det faktum att gasol är mycket dyrare än metan(14), men att metan inte finns att köpa på ön på grund av att det inte finns något distributionsnät för metan. Enligt de italienska myndigheterna utgör avsaknaden av ett distributionsnät för metan ett viktigt strukturellt handikapp som i hög grad påverkar jordbrukarnas produktionskostnader, vilket ger en obalans och en nackdel gentemot producenter i andra regioner som kan använda det billigare bränslet metan istället för gasol. Syftet med stödet skulle således endast vara att ge producenterna på ön samma konkurrensvillkor som de producenter som är verksamma i de regioner där metan finns att tillgå, fram till dess att ett distributionsnät för metan har inrättats.

(35) När kommissionen i samband med att förfarandet inleddes uttryckte tvivel om huruvida stödet är förenligt med den gemensamma marknaden eller inte, påpekade kommissionen även att ett stöd avsett att täcka kostnadsskillnaderna mellan ett dyrare bränsle som gasol och ett billigare som metan förefaller att enbart vara avsett att hjälpa lantbrukarna på Sardinien att hålla nere de totala produktionskostnaderna genom att en av de avgörande kostnadsfaktorerna minskas på konstlad väg med statliga medel. Genom att de stödmottagande företagens kostnader minskas på konstlad väg resulterar stödet i en konstlad förbättring av konkurrenskraften för de stödmottagande företagen till förfång för konkurrerande företag som måste stå för kostnaderna för samtliga produktionsfaktorer själva, eller försöka finna mer innovativa lösningar för att sänka kostnaderna. Stöd av detta slag utgör driftsstöd(15) per definition och har inga strukturella effekter på sektorn i dess helhet och är således oförenligt med den gemensamma marknaden.

(36) Principen illustreras med önskvärd tydlighet i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn där det i punkt 3.5 anges att "ensidiga statliga stödåtgärder som endast har till syfte att förbättra producenternas finansiella situation, men som inte på något sätt bidrar till sektorns utveckling [...] anses utgöra driftstöd som inte är förenliga med den gemensamma marknaden, om inte undantag uttryckligen medges i gemenskapslagstiftningen eller i dessa riktlinjer".

(37) Driftsstöd av det aktuella slaget kan inte beviljas på grundval av gemenskapslagstiftningen. Kommissionen godkänner endast driftsstöd i särskilda fall och på stränga villkor enligt riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål och gemenskapens riktlinjer för statligt stöd för miljöskydd(16). I skäl 32 bevisas att de första riktlinjerna inte kan tillämpas på jordbrukssektorn. Ej heller kan de andra riktlinjerna tillämpas eftersom stödet inte är avsett för miljöändamål.

(38) Vidare bör det påpekas att det i punkt 5.5 i riktlinjerna för statligt stöd till jordbrukssektorn anges att undantag från det allmänna förbudet mot driftsstöd endast beviljas i vissa specifika fall på miljöområdet, som tillfällig hjälp för att kompensera för kostnader för nya obligatoriska nationella miljökrav som sträcker sig längre än gemenskapens befintliga bestämmelser, stöd till utveckling av biobränslen och skattelättnader enligt punkt 5.5.4 i riktlinjerna. Inget av dessa undantag kan tillämpas på den åtgärd som föreskrivs i artikel 21 lag nr 21/2000.

(39) Mot bakgrund av ovanstående kan slutsatsen dras att det stöd som föreskrivs i artikel 21 i lag nr 21/2000 inte omfattas av något av de undantag för driftsstöd som föreskrivs i gemenskapslagstiftningen eller i riktlinjerna för statligt stöd till jordbrukssektorn och att stödet därför är oförenligt med den gemensamma marknaden.

(40) De kommentarer som de italienska myndigheterna inkommit med efter det att förfarandet inleddes har inte förmått kommissionen att ändra sin ståndpunkt.

(41) Det bör understrykas att de italienska myndigheterna instämmer i kommissionens påpekande att stödet inte får strukturella effekter för sektorn i dess helhet och att det därför inte kan godkännas på grundval av artikel 87.3 c i fördraget.

(42) Som nämnts nöjer sig de italienska myndigheterna med att ange att stödet är av begränsad art(17) och att det, på grund av det faktum att de sardiska lantbrukarna har högre bränslekostnader än lantbrukare i andra medlemsstater eller andra italienska regioner som kan använda metan, inte befriar de sardiska lantbrukarna från kostnader som andra lantbrukare själva måste stå för, utan att stödet bara gör att de sardiska lantbrukarna hamnar på en likvärdig utgångspunkt.

(43) I avsaknad av kompletterande uppgifter som skulle kunna ändra kommissionens ursprungliga ståndpunkt anser kommissionen, att de skillnader i kostnader för produktionsfaktorer som finns mellan geografiska områden eller ekonomiska sektorer, inte kan rättfärdiga att det beviljas stöd med vilket det enda syftet är att på konstlad väg undanröja prisskillnaderna. Det aktuella stödet utgör rent driftsstöd som ger de stödmottagande företagen en tillfällig ekonomisk fördel. Stödets syfte är helt enkelt att sänka produktionskostnaderna för stödmottagarna under den tid som stöd betalas ut och att befria företagen från löpande driftskostnader som företagen själva normalt borde stå för. Stödet får inga struktureffekter på sektorns utveckling och kan inte anses vara lämpat att underlätta utvecklingen av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner. Stödet omfattas av det förbud mot driftsstöd som anges i punkt 3.5 i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn och kan inte beviljas något av de undantag som föreskrivs i gemenskapslagstiftningen och är således oförenligt med den gemensamma marknaden.

V. SLUTSATSER

(44) Mot bakgrund av ovanstående dras slutsatsen att det stöd som föreskrivs i artikel 21/2000 är oförenligt med den gemensamma marknaden och att stödet inte kan omfattas av något av de undantag som föreskrivs i artikel 87.1 i fördraget.

Stödet behöver inte återkrävas då det aldrig betalats ut.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det statliga stöd som föreskrivs i artikel 21 i regionallag nr 21/2000 till förmån för jordbruksföretag som använder andra bränslen än metan är oförenligt med den gemensamma marknaden.

Stödet får därför inte genomföras.

Artikel 2

Italien skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet.

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till Republiken Italien.

Utfärdat i Bryssel den 7 maj 2002.

På kommissionens vägnar

Franz Fischler

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 20, 23.1.2002, s. 7.

(2) EGT C 28, 1.2.2000, s. 2.

(3) Se domstolens dom av den 17 september 1980 i mål 730/79, Philip Morris Holland BV mot kommissionen, Rec. 1980, s. 2671.

(4) Under 1999 uppgick värdet av exporten från Italien av jordbruksprodukter till övriga medlemsstater till 10258 miljoner euro, medan värdet av importen till Italien från övriga medlemsstater uppgick till 15271 miljoner euro (Källa: Eurostat).

(5) Se domstolens dom av den 21 mars 1990 i mål C-142/87, Konungariket Belgien mot kommissionen, Rec. 1990, s. I-959, och dom av den 14 september 1994 i de förenade målen C-272/92, C-279/92 och C-280/92, Konungariket Spanien mot kommissionen, Rec. 1994, s. I-4103.

(6) EGT L 10, 13.1.2001, s. 31.

(7) Se domstolens dom av den 13 juli 1988 i mål 102/87, Republiken Frankrike mot kommissionen, Rec. 1988, s. 4067.

(8) Källa: Istat.

(9) Rådets förordning (EG) nr 1260/1999 av den 21 juni 1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna (EGT L 161, 26.6.1999, s. 1).

(10) Se punkt 4.1 och 4.2 i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn.

(11) EGT C 74, 10.3.1998, s. 9.

(12) Ibidem, punkt 2.

(13) Se punkt 2.1 i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn.

(14) Enligt de italienska myndigheternas beräkningar kostar 10 kal. gasol 1,125 lire medan 10 kal. metan kostar 0,63 lire.

(15) Se Förstainstansrättens dom av den 8 juni 1995 i mål T-459/93, Siemens SA mot kommissionen, REG 1995, s. 1675.

(16) EGT C 37, 3.2.2001, s. 3.

(17) Se skäl 15 i detta beslut.