RESOLUTION FRÅN EKSG:S RÅDGIVANDE KOMMITTÉ OM ATT UTSTRÄCKA ANPASSNINGSÅTGÄRDERNA ENLIGT ARTIKEL 56 I EKSG-FÖRDRAGET TILL ATT GÄLLA EFTER 2002 OCH OM FÖRÄNDRINGAR I STRUKTURFONDERNA (AGENDA 2000) (98/C 155/06) (Text av betydelse för EES)

(enhälligt antagen vid det 339:e sammanträdet den 2 april 1998)

Efter att ha tagit del av ett visst antal relevanta handlingar, såsom kommissionens meddelande (1) om hur beslutet från Europeiska rådets möte i Amsterdam om användning av EKSG-reserverna skall omsättas i praktiken, Europaparlamentets förslag (2), särskilt dem om att tillämpa erfarenheter av omstrukturering enligt EKSG-fördraget på länderna i Öst- och Centraleuropa, samt slutsatserna (3) från ordförandelandet efter Europeiska rådets extramöte om sysselsättningen i Luxemburg, har EKSG:s rådgivande kommitté följande att anföra.

EUROPEISKA KOL- OCH STÅLGEMENSKAPENS RÅDGIVANDE KOMMITTÉ ERINRAR om ställningstaganden den tidigare gjort med anledning av att EKSG-fördraget kommer att löpa ut, särskilt

- memorandum (4) of the ECSC Consultative Committee on matters connected with the expiry of the ECSC Treaty in 2002, antagen den 28 juni 1995 (svenskspråkig version saknas),

- memorandum (5) of the ECSC Consultative Committee on social aspects connected with the expiry of the ECSC Treaty in 2002, antagen den 10 oktober 1996 (svenskspråkig version saknas).

A. Med hjälp av omställningsstöd som beviljats enligt artikel 56 i EKSG-fördraget har det tidigare varit möjligt att vidta omställningsåtgärder för arbetstagarna i kol- och stålindustrierna i EU på ett ur social synvinkel acceptabelt sätt. Parallellt har, i form av ett socialt motiverat komplement, man beviljat räntesubventionerade lån till investeringsprogram och till nyskapade arbetstillfällen för att åter sysselsätta den friställda arbetskraften enligt artiklarna 51, 54 och 56.2a i EKSG-fördraget. På detta vis har man i stålindustrin kunnat undvika produktionsrelaterade permitteringar i största möjliga utsträckning även under perioder av hög arbetslöshet. Men när EKSG-fördraget löper ut den 23 juli 2002 försvinner den rättsliga grunden för allt stöd som hittills beviljats på grundval av detta fördrag, även omställningsstöd enligt artikel 56.2b. Inte ens EKSG:s kvarvarande tillgångar kommer att kunna användas till sådant stöd. De skall gå till forskning (ett nyinrättat finansieringsinstrument, t.ex. en stiftelse, för att befordra teknisk och social forskning), enligt vad som anges i ett meddelande från kommissionen (6) om hur beslutet från Europeiska rådets möte i Amsterdam skall omsättas i praktiken.

B. Det är dock nödvändigt att dämpa de sociala följderna av förutsebara nedskärningar i kol- och stålindustrierna i EU och att avsätta därför nödvändig offentlig finansiering. Runt 16 000 arbetstillfällen föll bort ur stålindustrin i EU under 1996. Under de närmaste åren kommer det att bli nödvändigt med nya anpassningsåtgärder, därför att avsevärda synergieffekter kommer att få effekt genom nya sammanslagningar inom branschen samt att sänkta kostnader bör leda till stärkt konkurrenskraft för företagen. Ny teknik (t.ex. bandgjutning) som stålindustrin står i begrepp att ta i bruk, torde leda till omfattande personalnedskärningar. Under tiden 1998-2003 kan man räkna med att ytterligare 30 000 arbeten försvinner.

Även kolsektorn står inför nya kraftiga nedskärningar, som bara under 1997 beräknas till ungefär 6 500 förlorade arbeten. För tiden efter 1998 förväntas minskad kolproduktion och nedlagda gruvor svara för ett bortfall på 40 000 arbeten främst på tyska kolfält och på tiotusentals arbeten på kolfälten i Frankrike och Spanien.

C. Företagen kommer inte att kunna bära kostnaderna i samband med personalnedskärningarna utan svåra konsekvenser när det gäller internationell konkurrensförmåga. Tidigarelagd pension har varit en vanlig och typisk åtgärd som finansierats med hjälp av EKSG-medel i egenskap av omställningsstöd. Detta är en dyr åtgärd som inte kan bli aktuell utan offentligt stöd och bara om sådant offentligt stöd är förenligt med EG-rätten.

D. De pågående strukturförändringarna i kol- och stålindustrin gör det nödvändigt att även framdeles bibehålla hög beredskap för omstrukturering av drabbade regioner, och att räkna med stöd till detta ur EU:s strukturfonder. Reformen av strukturfonderna 1999 får inte leda till att delar av kol- och stålregionerna förlorar strukturstödet när EKSG-fördraget löper ut. Även i framtiden måste de berörda regionerna få hjälp via strukturfonderna med att lösa sina strukturproblem (det regionalpolitiska målet omställning och återindustrialisering).

E. I sitt yttrande för budgetutskottet betonar Europaparlamentets utskott för regionalpolitik återigen att EKSG-instrumenten är viktiga för kol- och stålregionerna samt för industrier och arbetstagare i dessa områden. Utskottet begär att nuvarande insatser skall bibehållas i omfattning och på lämpligt sätt efter att fördraget löper ut, särskilt avveckling av överflödig personal, omskolning, föryngring, yrkeshygien och stöd av sociala skäl. Strukturfonderna är i detta sammanhang särskilt viktiga och måste, under "infasningsperioden", anpassa stödåtgärder och måldefinitioner.

Regioner som 1999 förlorar sin rätt till stöd från EU:s strukturfonder måste få någon slags stöd under en tillräckligt lång övergångsperiod för att de omstruktureringsvinster som gjorts skall kunna befästas. Därför begär kommittén att garantin för gemenskapsinitiativen Rechar II och Resider II förlängs, eftersom den största delen av finansieringsbehovet för den friställda personalens sysselsättningsgrupper täcks den vägen, samt att anslagen till fonderna höjs väsentligt fram till 1999.

F. Det är därutöver lämpligt att bidra till att lösa anpassningsproblemen i de länder i Öst- och Centraleuropa som förväntas ansluta sig till EU på sikt. Kommittén betraktar utvidgningen av EU som en möjlighet till politisk förnyelse inte bara för ansökarländerna utan för hela Europa. Men anslutningpsrocessen måste åtföljas av den genomgripande förberedelse, som man bör inrikta på att höja branschens konkurrenskraft genom att vidta effektiva omstruktureringsåtgärder, åstadkomma efterlevnad av konkurrensreglerna, ombilda arbetsmarknadsorganisationerna i regionerna, sanera anläggningarna och stärka miljöskyddet. Kommittén har förklarat sig villig att bistå kol- och stålregionerna i Öst- och Centraleuropa under arbetet med dessa svåra uppgifter.

G. Av erfarenhet vet man att gemenskapsinitiativ av typen Rechar och Resider är mycket effektiva, särskilt med hänsyn till den politiska aspekten (p.g.a. att kommuner, regioner och arbetsmarknadsparter deltar). Därför är det viktigt att bibehålla och vidareutveckla denna typ av verksamhet. Enligt slutsatserna från CASTer- och RETI-konferenserna (Europeiskt förbund för industriregioner) kommer ett gemenskapsinitiativ efter 1999 att vara inriktat på strukturförändring i kol- och stålregionerna. Det initiativet borde komplettera förändringarna i sektorerna och dess effekter på regionerna, näringslivet och de berörda arbetstagarna.

H. Alla dessa synpunkter bör finnas med i bilden när den nödvändiga reformen av strukturfonderna i vilket fall som helst och av helt andra skäl diskuteras. I slutsatserna från ordförandelandet efter Europeiska rådets extramöte om sysselsättningen den 20-21 november 1997 i Luxemburg tar man upp frågan och argumenterar särskilt för den i punkterna 27 och 28.

I. Olika former av utbildning är viktiga sätt att anpassa arbetskraften till ny teknik och till pågående strukturförändringar. Därför ber rådgivande kommittén kommissionen att se till att tillräckliga medel anslås till utbildning och att i det sammanhanget överväga en fortsättning på EKSG:s insatser på området genom Europeiska socialfondens försorg.

EUROPEISKA KOL- OCH STÅLGEMENSKAPENS RÅDGIVANDE KOMMITTÉ

1. ANSER att man när EKSG-fördraget löper ut i större utsträckning bör utnyttja Europeiska socialfonden och de erfarenhetsmässigt verksamma delarna av gemenskapsinitiativen Rechar och Resider till att samfinansiera åtgärder till följd av personalnedskärningar i kol- och stålindustrierna i gemenskapen. Med detta syfte förespråkar kommittén följande:

- Garantier måste ges för att finansiering utgår från befintliga och framtida fonder och gemenskapsinitiativ i lämplig omfattning åtminstone till dess att verksamma ersättningslösningar finns.

- I detta sammanhang bör ett enskilt gemenskapsinitiativ inrättas, som skall vara särskilt inriktat på och fungera som ett komplement till strukturpolitiken och som kall underlätta strukturförändringar i kol- och stålregionerna (t.ex. ett nytt gemenskapsinitiativ kallat Restruct).

- I samband med den pågående översynen skulle man, genom att slå samman de 13 gemenskapsinitiativ som nu finns, kunna begränsa det administrativa arbetet och istället öka de faktiska stödinsatserna och organisera förvaltningen av initiativen på ett effektivare och öppnare sätt.

2. MENAR att anpassningsproblemen för arbetstagarna i kol- och stålindustrin främst faller under Europeiska socialfondens mål 4 ("underlätta arbetstagarnas anpassning till industriella omställningar och förändringar i produktionssystemen").

Den aviserade sammanslagningen av mål 3 och mål 4 får inte leda till att kriteriet strukturförändringar försvinner ur bilden. Om mål 4 inte kvarstår som fristående mål inom strukturfonderna måste tillräckliga anslag ändå ges för att förebyggande åtgärder skall kunna vidtas med hänsyn till personal och arbetsmarknad, särskilt inom kol- och stålindustrin.

Gränsfall i närområden kring bidragsberättigade regioner bör behandlas på lämpligt sätt.

3. ANSER att även finansiering enligt mål 2 i Europeiska socialfonden ("bidra till omställning av regioner som allvarligt drabbats av industriell tillbakagång") bör kunna komma i fråga för kol- och stålindustrin eftersom väsentligt sjunkande antal arbetstillfällen, vilket nämns i artikel 9.2 i ramförordningen (EEG) nr 2081/93, tydligt gäller för kol- och stålindustrin.

4. REKOMMENDERAR att artikel 3.2 i ramförordningen inför kommande finansieringsperiod kompletteras med "e) att främja omskolning av friställd arbetskraft".

5. ANSER att Europeiska socialfondens bidrag skulle kunna utgå i form av en engångssumma som avser allt i stället för alla de individuella former av stöd som nu utgår beroende på situation (t.ex. övergångsstöd, vänteersättning). Denna engångssumma skulle kunna variera beroende på den friställde arbetstagarens ålder och tjänsteår i företaget.

6. UPPMANAR därför kommissionen att, med tanke på strukturfondsreformen den 31 december 1999, anpassa ramförordningen om strukturfonderna i god tid med hänsyn till synpunkterna ovan.

7. ANSER att, när de sektorsspecifika bestämmelserna om strukturanpassningsåtgärderna införlivas med gemenskapens rättsakter, bör inte bara mål 2 och 4 i Europeiska socialfonden beaktas utan även gemenskapsinitiativen Rechar och Resider eftersom finansieringsprogrammen - trots att de är baserade på regionkriterier - endast är till nytta för regioner med kol- och stålindustri, vilket ger dem ett särskilt sektorsspecifikt inslag.

8. NOTERAR att det finns ett samband mellan förteckningen över bidragsberättigande åtgärder enligt Rechar och Resider och nuvarande anpassningsstöd enligt EKSG-fördraget i riktlinjerna punkt 8i) där omställningsstöd finansierat enligt artikel 56 i EKSG-fördraget anges som bidragsberättigande.

9. FÄSTER uppmärksamheten på att dessa omställningsåtgärder, som enligt denna punkt berättigar till stöd, vars syfte är att ge arbetstagare och friställda, före detta arbetstagare i kol- och stålindustrin en utbildning som svarar mot marknadens behov och gör det lättare för dem att hålla sig kvar på arbetsmarknaden i en föränderlig ekonomi, endast är en liten del av det spektrum av omställningsstöd som avses i artikel 56 i EKSG-fördraget.

10. ANSER således att all finansiering av bidrag till friställda arbetstagare i framtiden bör skötas antingen via ett nytt gemenskapsinitiativ med samma målsättning (Restruct), eller via en lämplig förteckning över åtgärder och kriterier under ett utvidgat mål 2 eller 3.

(1) KOM(97) 506 slutlig: "EKSG-fördragets utgång - Finansiell verksamhet".

(2) Schwaiger-rapporten, ref. PE 222.651.

(3) Ref. SN 300/97.

(4) EGT C 206, 11.8.1995, s. 7.

(5) EGT C 334, 8.11.1996, s. 3.