SV Europeiska unionens officiella tidning L 87/1

KOMMISSIONENS DELEGERADE FÖRORDNING (EU) 2017/565

av den 25 april 2016

om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/65/EU vad gäller organisatoriska krav och villkor för verksamheten i värdepappersföretag, och definitioner för tillämpning av det direktivet

(Text av betydelse för EES)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/65/EU av den 15 maj 2014 om marknader för finansiella instrument och om ändring av direktiv 2002/92/EG och av direktiv 2011/61/EU (1), särskilt artiklarna 2.3, 4.1.2 andra stycket, 4.2, 16.12, 23.4, 24.13, 25.8, 27.9, 28.3, 30.5, 31.4, 32.4, 33.8, 52.4, 54.4, 58.6, 64.7, 65.7 och 79.8, och

av följande skäl:

(1) Genom direktiv 2014/65/EU fastställs en ram av rättsliga regler för finansiella marknader i unionen, som reglerar villkoren för verksamheten avseende värdepappersföretagens utförande av investeringstjänster och, i förekommande fall, sidotjänster och investeringsverksamhet, organisatoriska krav för värdepappersföretag som utför sådana tjänster och sådan verksamhet för reglerade marknader och leverantörer av datarapporteringstjänster, rapporteringskrav med avseende på transaktioner med finansiella instrument, positionslimiter och positionshanteringskontroller vad gäller råvaruderivat och rapporteringskrav med avseende på transaktioner med finansiella instrument.

(2) Genom direktiv 2014/65/EU ges kommissionen befogenhet att anta delegerade akter. För att de nya kraven ska fungera effektivt är det viktigt att alla detaljerade kompletterande regler om auktorisation, löpande verksamhet, marknadernas transparens och integritet, vilka är aspekter kopplade till rätten att starta och driva tjänster och verksamheter som omfattas av direktiv 2014/65/EU, börjar gälla samtidigt som direktiv 2014/65/EU. För att säkerställa överensstämmelse och göra det lättare att få en samlad bild över och hitta bestämmelserna på ett och samma ställe för personer och investerare som omfattas av dessa skyldigheter, är det önskvärt att man i denna förordning inbegriper de delegerade akter som avser ovanstående regler.

(3) Det är nödvändigt att ytterligare specificera kriterierna för att avgöra under vilka omständigheter kontrakt om grossistenergiprodukter måste avvecklas fysiskt vid tillämpningen av de begränsningar av omfattningen som anges i avsnitt C.6 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU. För att se till att tillämpningsområdet för detta undantag begränsas för att undvika kryphål är det nödvändigt att det i sådana kontrakt krävs att både köpare och säljare ska ha inrättat proportionerliga arrangemang för att leverera eller motta den underliggande råvaran vid den tidpunkt då kontraktet löper ut. För att undvika kryphål i händelse av balanseringsarrangemang med den systemansvarige för överföringssystemet inom områdena för el och gas, bör sådana balanseringsarrangemang bara anses vara ett proportionerligt arrangemang om parterna i arrangemanget är skyldiga att fysiskt leverera el eller gas. I kontrakten ska det också fastställas tydliga skyldigheter för fysisk leverans som inte kan balanseras, samtidigt som man erkänner att olika former av operativ nettning enligt definitionen i Europaparlamentets och rådets (2) förordning (EU) nr 1227/2011 eller nationell lagstiftning inte bör betraktas som balanserande. Kontrakt som måste avvecklas fysiskt bör ges tillåtelse att leverera enligt olika metoder, men alla metoder bör innebära en slags överföring av en rätt i form av ägarskap av den relevanta underliggande råvaran eller en relevant kvantitet av denna.

(4) I syfte att klargöra när ett kontrakt om en grossistenergiprodukt måste avvecklas fysiskt är det nödvändigt att närmare specificera när vissa omständigheter som force majeure eller verklig oförmåga att avveckla avsättningar föreligger och som inte bör ändra kvalificeringen av dessa kontrakt som att de ”måste avvecklas fysiskt”. Det är viktigt att också klargöra hur energiderivat för olja och kol bör tolkas för ändamålet med avsnitt C.6 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU. I detta sammanhang bör kontrakt för oljeskiffer inte uppfattas som energiderivat för kol.

(5) Ett derivatkontrakt bör bara betraktas som ett finansiellt instrument enligt avsnitt C.7 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU, om det avser en råvara och uppfyller en uppsättning kriterier för att avgöra om ett kontrakt bör anses ha kännetecken som övriga finansiella derivatinstrument och inte ha kommersiella ändamål. Detta bör innefatta kontrakt som är standardiserade och handlas på handelsplatser, eller kontrakt som är likvärdiga med dessa, om alla villkor för sådana kontrakt är likvärdiga med kontrakt som handlas på handelsplatser. I detta fall bör villkoren i dessa kontrakt även innefatta bestämmelser, såsom råvarans kvalitet eller leveransort.

(6) För att klargöra definitionerna i kontrakt som avser underliggande variabler som anges i avsnitt C.10 i direktiv 2014/65/EU, bör kriterier fastställas som rör kontraktsvillkor och underliggande variabler i dessa kontrakt. Införandet av försäkringsmatematisk statistik i förteckningen över underliggande variabler bör inte tolkas som att det utvidgar tillämpningsområdet för dessa kontrakt till att omfatta försäkrings- och återförsäkringsverksamhet.

(7) Genom direktiv 2014/65/EU upprättas ett allmänt regelverk för finansiella marknader i unionen, där förteckningen över finansiella instrument som omfattas anges i avsnitt C i bilaga I. Avsnitt C.4 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU inbegriper finansiella instrument som hör samman med en valuta som följaktligen omfattas av detta direktivs tillämpningsområde.

(8) För att säkerställa en enhetlig tillämpning av direktiv 2014/65/EU är det nödvändigt att förtydliga definitionerna i avsnitt C.4 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU för andra derivatkontrakt som hör samman med valutor och att klargöra att spotkontrakt som hör samman med valutor inte är annat derivatkontrakt vid tillämpningen av avsnitt C.4 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU.

(9) Avvecklingsperioden för ett spotkontrakt är allmänt vedertagen i de flesta nationella valutor som att den äger rum inom två dagar eller mindre, men när detta inte är praxis på marknaden är det nödvändigt att införa bestämmelser för att möjliggöra avveckling i enlighet med normal marknadspraxis. I sådana fall kräver inte fysisk avveckling användningen av sedlar och kan inbegripa elektronisk avveckling.

(10) Valutakontrakt kan också användas för att utföra betalning och sådana kontrakt bör inte betraktas som finansiella instrument, under förutsättning att de inte handlas på en handelsplats. Därför är det ändamålsenligt att som spotkontrakt betrakta dessa valutakontrakt som används för att utföra betalningar för finansiella instrument där avvecklingsperioden för kontrakten är längre än två handelsdagar och kortare än fem handelsdagar. Det är också ändamålsenligt att betrakta dessa valutakontrakt som har ingåtts som betalningsmedel för att uppnå säkerhet om nivån på betalningarna för varor, tjänster och reala investeringar. Detta kommer att resultera i att man från definitionen av finansiella instrument utesluter valutakontrakt som ingåtts av icke-finansiella företag som tar emot betalningar i utländsk valuta för export av identifierbara varor och tjänster och icke-finansiella företag som betalar i utländsk valuta för att importera specifika varor och tjänster.

(11) Betalningsnettning är av avgörande betydelse för en effektiv och ändamålsenlig drift av valutaavvecklingssystem. Därför bör inte klassificeringen av ett valutakontrakt med utländsk valuta som en spottransaktion kräva att varje spotkontrakt med utländsk valuta avvecklas för sig.

(12) Icke leveransbara terminskontrakt är kontrakt för skillnaden mellan en växelkurs som man kommit överens om tidigare och den faktiska spotkursen på förfallodagen och bör därför, oavsett avvecklingsperiod, inte betraktas som spotkontrakt.

(13) Ett kontrakt för växling av en valuta mot en annan valuta bör tolkas som ett direkt och ovillkorligt utbyte mellan dessa valutor. När det gäller ett kontrakt med flera utbyten, bör varje utbyte behandlas separat. Men en option eller en swap av en valuta bör inte betraktas som ett kontrakt om försäljning eller byte av valuta och kan därför inte utgöra vare sig ett spotkontrakt eller betalningsmedel, oavsett swappens eller optionens löptid och oavsett om den handlas på en handelsplats eller inte.

(14) Råd om finansiella instrument som riktas till allmänheten bör inte betraktas som en personlig rekommendation enligt definitionen på ”investeringsrådgivning” i direktiv 2014/65/EU. Med tanke på det ökande antalet mellanhänder som tillhandahåller personliga rekommendationer genom användning av distributionskanaler bör det förtydligas att en rekommendation som utfärdas, till och med uteslutande via distributionskanaler, såsom internet, kan anses utgöra en personlig rekommendation. Därför kan situationer där till exempel e-postmeddelanden används för att ge personliga rekommendationer till en viss person, snarare än att rikta information till allmänheten, likställas med investeringsrådgivning.

(15) Allmän rådgivning om typ av finansiellt instrument utgör inte investeringsrådgivning enligt vad som avses i direktiv 2014/65/EU. Om ett värdepappersföretag ger en kund rådgivning om typ av finansiellt instrument som företaget presenterar som lämpligt för, eller på grundval av en bedömning av omständigheterna, anses som lämpligt för den kunden och rådgivningen i själva verket inte är lämplig för kunden eller inte bygger på en bedömning av kundens situation, agerar företaget sannolikt i strid med artikel 24.1 eller 24.3 i direktiv 2014/65/EU. Ett företag som ger en kund sådan rådgivning skulle sannolikt handla i strid med kraven i artikel 24.1 om att handla hederligt, rättvist och professionellt i enlighet med sina kunders bästa intresse. På motsvarande sätt eller alternativt skulle sådan rådgivning sannolikt strida mot kraven i artikel 24.3 om att all information som ett värdepappersföretag riktar till en kund ska vara opartisk, tydlig och inte vilseledande.

(16) Ett värdepappersföretags förberedande handlingar innan det utför en investeringstjänst eller investeringsverksamhet bör beaktas som en integrerad del av tjänsten eller verksamheten. Detta inbegriper till exempel ett värdepappersföretags tillhandahållande av allmän rådgivning till kunder eller presumtiva kunder före eller under tillhandahållandet av investeringsrådgivning eller någon annan investeringstjänst eller investeringsverksamhet.

(17) Att ge en allmän rekommendation om en transaktion med ett finansiellt instrument eller en viss typ av finansiellt instrument utgör tillhandahållande av en sidotjänst enligt avsnitt B.5 i bilaga I i direktiv 2014/65/EU, och följaktligen är direktiv 2014/65/EU och det skydd det ger tillämpligt på tillhandahållandet av rekommendationen.

(18) För att säkerställa en objektiv och ändamålsenlig tillämpning av definitionen av systematisk internhandlare i unionen i enlighet med artikel 4.1.20 i direktiv 2014/65/EU, bör ytterligare specifikationer ges för de tillämpliga på förhand uppsatta gränserna för vad som utgör frekvent systematisk och omfattande OTC-handel. Gränser som uppställs på förhand bör fastställas på passande nivå för att säkerställa att OTC-handel av en sådan storlek som har en väsentlig inverkan på prisbildning ligger inom tillämpningsområdet, samtidigt som man utesluter OTC-handel av en sådan ringa omfattning att det skulle vara oproportionerligt att kräva en skyldighet att uppfylla de krav som gäller för systematiska internhandlare.

(19) Enligt direktiv 2014/65/EU bör en systematisk internhandlare inte tillåtas att sammanföra tredje parters köp- och säljintressen på ett sätt som till funktionen liknar en handelsplats. En systematisk internhandlare bör inte bestå av ett internt matchningssystem som utför kundorder på multilateral basis, en verksamhet som kräver auktorisering som en MTF-plattform. Ett internt matchningssystem är i detta sammanhang ett system för matchning av kundorder som resulterar i att värdepappersföretag regelbundet utför handel genom matchning mellan auktoriserade uppdragsgivare och inte bara vid enstaka tillfällen.

(20) För att skapa klarhet och rättslig säkerhet och för att säkerställa en enhetlig tillämpning är det ändamålsenligt att fastställa kompletterande bestämmelser när det gäller definitionerna avseende algoritmisk handel, teknik för algoritmisk högfrekvenshandel och direkt elektroniskt tillträde. I automatiserad handel används olika tekniska arrangemang. Det är väsentligt att klargöra hur dessa arrangemang ska kategoriseras när det gäller definitionerna av algoritmisk handel och direkt elektroniskt tillträde. De handelsprocesser som baseras på direkt elektroniskt tillträde utesluter inte de som inbegriper algoritmisk handel eller undersegmentet teknik för algoritmisk högfrekvenshandel. Handel som utförs av en person med direkt elektroniskt tillträde kan därför också omfattas av algoritmisk handel, inbegripet definitionen av teknik för algoritmisk högfrekvenshandel.

(21) Algoritmisk handel i enlighet med artikel 4.1.39 i direktiv 2014/65/EU bör innehålla arrangemang där systemet fattar beslut förutom att bara avgöra på vilken handelsplats eller vilka handelsplatser ordern bör läggas, i alla stadier av handelsprocesserna, inbegripet initierings-, genererings-, routing- eller genomförandestadierna. Det bör därför klargöras att algoritmisk handel, som omfattar handel med begränsat eller inget mänskligt ingripande, inte bara bör hänvisa till automatisk framtagning av order utan också till optimeringen av orderutförandeprocesserna via automatiserade system.

(22) Algoritmisk handel bör omfatta smarta orderrouters där sådana anordningar använder algoritmer för optimering av orderutförandeprocesser som fastställer andra parametrar för ordern än den plats eller de platser där ordern ska lämnas in. Algoritmisk handel bör inte omfatta automatiserade orderrouters där, även om algoritmer används, sådana anordningar bara avgör till vilken handelsplats eller vilka handelsplatser ordern bör lämnas, utan att ändra någon annan parameter för ordern.

(23) Teknik för algoritmisk högfrekvenshandel i enlighet med artikel 4.1.40 i direktiv 2014/65/EU, som är en underkategori av algoritmisk handel, bör specificeras ytterligare genom inrättandet av kriterier för att definiera stora mängder intradagsmeddelanden som utgör order, bud, modifieringar eller annulleringar av order. Genom att använda absoluta kvantitativa tröskelvärden på grundval av mängden meddelanden uppnås rättssäkerhet genom att företag och behöriga myndigheter ges möjlighet att bedöma de enskilda företagens handelsverksamhet. Nivån på och omfattningen av dessa tröskelvärden bör vara tillräckligt bred för att inbegripa handel som utgör teknik för högfrekvenshandel, inbegripet dem som gäller ett enda instrument eller flera olika instrument.

(24) Eftersom teknik för algoritmisk högfrekvenshandel huvudsakligen används för likvida instrument, bör bara instrument för vilka det finns en likvid marknad tas med i beräkningen av stora mängder intradagsmeddelanden. Med tanke på att teknik för algoritmisk högfrekvenshandel är en underkategori av algoritmisk handel, bör meddelanden för handel som uppfyller kriterierna i artikel 17.4 i direktiv 2014/65/EU ingå i beräkningen av mängden intradagsmeddelanden. För att inte fånga upp annan handelsverksamhet än teknik för algoritmisk högfrekvenshandel bör, med hänsyn till egenskaperna för sådan handel som anges i skäl 61 i direktiv 2014/65/EU och i synnerhet vad gäller att sådan handel normalt bedrivs av handlare som använder sitt eget kapital för att genomföra mer traditionella handelsstrategier, såsom verksamhet som marknadsgarant eller arbitrage genom användning av sofistikerad teknik, bara meddelanden för handel för egen räkning, och inte de som införs för att ta emot och vidarebefordra order eller utföra order för kundernas räkning, ingå i beräkningen av stora mängder intradagsmeddelanden. Meddelanden som införs genom annan teknik än den som bygger på handel för egen räkning bör inbegripas i beräkningen av stora mängder intradagsmeddelanden när, sett till helheten och med hänsyn tagen till alla omständigheter, utförandet av tekniken struktureras på ett sådant sätt att utförande för egen räkning undviks, som genom vidarebefordran av order mellan enheter inom samma företagsgrupp. För att vid fastställandet av vad som utgör stora mängder intradagsmeddelanden ta i beaktande identiteten på den kund som slutligen ligger bakom verksamheten, bör meddelanden som från början kom från kunder till leverantörer av direkt elektroniskt tillträde undantas från beräkningen av stora mängder intradagsmeddelanden i förhållande till sådana leverantörer.

(25) Definitionen av direkt elektroniskt tillträde bör specificeras ytterligare. Definitionen av direkt elektroniskt tillträde bör inte omfatta annan verksamhet utöver tillhandahållande av direkt marknadstillträde och sponsrat tillträde. Därför bör man särskilja arrangemang med kundorder som förmedlas på elektronisk väg av medlemmar eller deltagare på en handelsplats, såsom mäklarfirmor som erbjuder handel online, och arrangemang där kunderna har direkt elektroniskt tillträde till en handelsplats.

(26) Vid orderförmedling har de som lägger order inte tillräcklig kontroll över parametrarna för arrangemanget för marknadstillträde och bör därför inte omfattas av tillämpningsområdet för direkt elektroniskt tillträde. Därför bör arrangemang som möjliggör för kunder att överföra order till ett värdepappersföretag i elektroniskt format, såsom mäklarfirmor som erbjuder handel online, inte anses vara direkt elektroniskt tillträde, under förutsättning att kunderna inom denna tidsram inte under bråkdelen av en sekund har möjlighet att bestämma registreringen av ordern eller dess livslängd.

(27) Arrangemang där kunden till en medlem av eller deltagare på en handelsplats, inbegripet kunden till direktkunder till organiserade handelsplattformar (OTF-plattformar), lägger sina order genom arrangemang för optimering av orderutförandeprocesser som fastställer andra parametrar för ordern än den plats eller de platser där ordern bör läggas via smarta orderrouters, som ingår i leverantörens infrastruktur och inte i kundens infrastruktur, bör uteslutas från tillämpningsområdet för direkt elektroniskt tillträde, eftersom tjänsteleverantörens kund inte har kontroll över tidpunkten för ingivandet av ordern och dess livslängd. Kvalificeringen av direkt elektroniskt tillträde vid användningen av smarta orderrouters bör därför vara beroende av huruvida den smarta orderroutern är inbyggd i kundernas system och inte i tjänsteleverantörens system.

(28) Reglerna för genomförandet av den ram av rättsliga regler för de organisatoriska kraven för värdepappersföretag som utför investeringstjänster och, i förekommande fall, sidotjänster och yrkesmässigt tillhandahållande av investeringsverksamhet för reglerade marknader samt leverantörer av datarapporteringstjänster, bör överensstämma med syftet med direktiv 2014/65/EU. De bör utformas för att säkerställa en hög nivå av integritet, kompetens och sundhet bland värdepappersföretag och enheter som driver reglerade marknader, MTF- eller OTF-plattformar, och för att kunna tillämpas på ett enhetligt sätt.

(29) Det behöver fastställas konkreta organisatoriska krav och förfaranden för värdepappersföretag som utför dessa tjänster eller verksamheter. Strikt reglerade förfaranden krävs särskilt med avseende på regelefterlevnad, riskhantering, hantering av klagomål, privata transaktioner, utkontraktering och identifiering, hantering och offentliggörande av intressekonflikter.

(30) De organisatoriska kraven och villkoren för auktorisation av värdepappersföretag bör fastställas i form av en uppsättning regler som garanterar enhetlig tillämpning av de relevanta bestämmelserna i direktiv 2014/65/EU. Detta är nödvändigt för att säkerställa att värdepappersföretagen har lika tillgång på lika villkor till alla marknader inom unionen och för att undanröja hinder för gränsöverskridande verksamhet inom området för investeringstjänster som hänger samman med auktorisationsförfaranden.

(31) Reglerna för genomförandet av den ordning som reglerar villkoren för verksamheten för tillhandahållande av investerings- och sidotjänster samt investeringsverksamhet bör avspegla det underliggande syftet med denna ordning. De bör vara utformade så att de säkerställer en hög nivå på det investerarskydd som ska tillämpas på ett enhetligt sätt genom införande av tydliga standarder och krav som reglerar förhållandet mellan värdepappersföretaget och kunden. När det gäller investerarskyddet, och då särskilt tillhandahållande av information till investerarna eller inhämtande av information från investerarna, bör den berörda kundens eller presumtiva kundens icke-professionella eller professionella ställning beaktas.

(32) För att säkerställa en enhetlig tillämpning av de olika relevanta bestämmelserna i direktiv 2014/65/EU är det nödvändigt att fastställa en harmoniserad uppsättning organisatoriska krav och villkor för värdepappersföretagens verksamhet.

(33) Det finns stora skillnader mellan värdepappersföretagen vad gäller storlek, struktur och verksamhetens art. Regelverket bör vara anpassat till dessa skillnader, men också innehålla vissa grundläggande rättsliga krav som är ändamålsenliga för alla företag. Reglerade företagsenheter bör efterleva sina höga krav, och utforma och vidta de åtgärder som är bäst lämpade för deras särskilda egenskaper och omständigheter.

(34) Det är ändamålsenligt att fastställa gemensamma kriterier för att bedöma huruvida en investeringstjänst tillhandahålls tillfälligt av en person i samband med yrkesmässig verksamhet, för att säkerställa ett harmoniserat och strikt genomförande av det undantag som beviljas genom direktiv 2014/65/EU. Undantaget bör endast tillämpas om investeringstjänsten har ett mycket nära samband med det viktigaste huvudsakliga yrkesmässiga verksamhetsområdet och är underordnad detta.

(35) De organisatoriska krav som fastställts enligt direktiv 2014/65/EU får inte påverka de system som fastställts genom nationell lag för registrering eller övervakning av behöriga myndigheter eller enskilda personers företag som arbetar med värdepappersföretag.

(36) Vid tillämpningen av krav på att ett värdepappersföretag inrättar, genomför och upprätthåller en lämplig riskhanteringsstrategi, bör de risker som avser företagets verksamhet, förfaranden och system innefatta risker i samband med utkontraktering av avgörande eller viktiga funktioner. Dessa risker bör innefatta risker i samband med företagets relationer med tjänsteleverantören och de potentiella risker som uppstår när flera värdepappersföretags eller andra reglerade enheters utkontrakterade funktioner är koncentrerade till ett begränsat antal tjänsteleverantörer.

(37) Det faktum att funktionerna för riskhantering och regelefterlevnad utförs av samma person betyder inte nödvändigtvis att det oberoende utförandet av funktionerna riskeras. När det gäller små värdepappersföretag skulle det vara orimligt att kräva att de personer som ansvarar för funktionen för regelefterlevnad inte bör vara engagerade i utförandet av de funktioner som de övervakar, och att metoden för att fastställa ersättning till dessa personer sannolikt inte bör påverka deras objektivitet. När det gäller större företag skulle dessa krav dock bara i undantagsfall vara oproportionerliga.

(38) Kunder och presumtiva kunder bör ges möjlighet att uttrycka sitt missnöje med investeringstjänster som tillhandahålls av värdepappersföretag för att stärka investerarskyddet och stärka värdepappersföretagens efterlevnad av sina skyldigheter. Kunders eller presumtiva kunders klagomål bör hanteras effektivt och på ett oberoende sätt av en funktion för hantering av klagomål. I enlighet med proportionalitetsprincipen skulle denna funktion kunna utföras av funktionen för regelefterlevnad.

(39) Värdepappersföretag är ålagda att samla in och lagra information avseende kunder och tjänster som tillhandahållits kunder. Om dessa krav innebär insamling och behandling av personuppgifter bör man säkerställa respekten för rätten till skydd av personuppgifter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG (3) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG (4), som reglerar den behandling av personuppgifter som utförs genom tillämpningen av detta direktiv. Behandling av personuppgifter som utförs av Europeiska värdepappers- och marknadsmyndigheten (Esma) vid tillämpningen av denna förordning omfattas av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (5).

(40) En definition av ersättning bör införas för att säkerställa ett effektivt och konsekvent genomförande av intressekonflikter och uppföranderegler när det gäller ersättningar och bör omfatta alla former av finansiella eller icke-finansiella förmåner eller betalningar som tillhandahålls direkt eller indirekt av företag till berörda personer i samband med tillhandahållandet av investeringstjänster eller sidotjänster till kunder, såsom kontanter, aktier, optioner, avskrivningar av lån till relevanta personer vid uppsägning, pensionsavgifter, ersättning från tredje part som till exempel genom modeller med uppskjuten ränta, löneökningar eller befordran, sjukförsäkring, rabatter eller särskilda bidrag, generösa kostnadskonton eller seminarier med exotiska destinationer.

(41) För att säkerställa att kundernas intressen inte påverkas negativt bör värdepappersföretag utforma och tillämpa ersättningspolitik för alla personer som kan ha konsekvenser för de tjänster som tillhandahålls eller företagens agerande, inbegripet personer som är front-officepersonal, försäljningspersonal eller andra anställda som indirekt är delaktiga i tillhandahållandet av investeringstjänster eller sidotjänster. Personer som övervakar försäljningspersonalen, såsom deras närmaste överordnade, som kan stimuleras att pressa försäljningspersonalen eller finansanalytiker vars litteratur kan användas av försäljningspersonal för att förmå kunder att fatta investeringsbeslut eller personer som är involverade i hantering av klagomål eller i produktutformning och produktutveckling bör också omfattas av tillämpningsområdet för berörda personer som omfattas av reglerna om ersättning. Berörda personer bör också omfatta anknutna ombud. Vid fastställandet av ersättningen för anknutna ombud bör företagen beakta anknutna ombuds särskilda status och deras olika nationella särdrag. I sådana fall bör dock företagens ersättningspolitik och ersättningspraxis fastställa passande kriterier för att bedöma de berörda personernas prestanda, inbegripet kvalitativa kriterier för att uppmuntra berörda personer att agera i kundens bästa intresse.

(42) Om privata transaktioner utförs efter varandra för en persons räkning enligt tidigare instruktioner från denna person bör de skyldigheterna som rör privata transaktioner inte tillämpas separat för varje sådan successiv transaktion om dessa instruktioner fortfarande gäller och är oförändrade. Dessa skyldigheter bör inte heller gälla om sådana instruktioner löper ut eller dras tillbaka, förutsatt att eventuella finansiella instrument som tidigare hade förvärvats enligt instruktionerna inte avyttras samtidigt som instruktionerna löper ut eller dras tillbaka. Dessa skyldigheter bör dock gälla i samband med en privat transaktion eller i början av på varandra följande privata transaktioner som utförts för samma persons räkning, om dessa instruktioner har ändrats eller om nya instruktioner har utfärdats.

(43) De behöriga myndigheterna bör inte förena en auktorisation att tillhandahålla investeringstjänster eller investeringsverksamhet med ett allmänt förbud mot att utkontraktera en eller flera avgörande eller viktiga funktioner. Värdepappersföretag bör tillåtas att utkontraktera sådana funktioner om de arrangemang för utkontraktering som upprättats av företaget uppfyller vissa villkor.

(44) Utkontraktering av investeringstjänster eller investeringsverksamhet eller avgörande och viktiga funktioner kan utgöra en väsentlig förändring av villkoren för värdepappersföretagets auktorisation enligt vad som anges i artikel 21.2 i direktiv 2014/65/EU. Om sådana arrangemang för utkontraktering genomförs efter det att värdepappersföretaget har beviljats auktorisation enligt bestämmelserna i kapitel I i avdelning II i direktiv 2014/65/EU bör dessa arrangemang meddelas den behöriga myndigheten, när så krävs i enlighet med artikel 21.2 i det direktivet.

(45) De omständigheter som anses ge upphov till intressekonflikter bör omfatta fall där det föreligger en konflikt mellan företagets intressen eller intressena hos vissa personer med anknytning till företaget eller företagsgruppen och företagets skyldigheter gentemot en kund eller mellan de olika intressena hos två eller flera av företagets kunder gentemot var och en av vilka företaget har en skyldighet. Det räcker inte med att företaget kan göra en vinst, om det inte också kan medföra en eventuell nackdel för en kund, och inte heller att en kund gentemot vilken företaget har en skyldighet kan göra en vinst eller undvika en förlust, utan att det samtidigt kan leda till en eventuell samtidig förlust för en annan sådan kund.

(46) Intressekonflikter bör bara omfattas av lagstiftning om en investeringstjänst eller sidotjänst tillhandahålls av ett värdepappersföretag. Den tjänstemottagande kundens status – som antingen är icke-professionell eller professionell kund eller godtagbar motpart – är inte relevant i detta avseende.

(47) Vid uppfyllandet av sin skyldighet enligt direktiv 2014/65/EU att utarbeta en strategi för intressekonflikter som identifierar de omständigheter som utgör eller kan ge upphov till intressekonflikter, bör värdepappersföretaget särskilt uppmärksamma investeringsanalyser och investeringsrådgivning, handel för egen räkning, portföljförvaltning och företagsfinansiering, däribland emissionsgaranti eller i en värdepappersemission och rådgivning om sammanslagning och förvärv. Det är dock ändamålsenligt att vara särskilt uppmärksam på om företaget, eller en person som är direkt eller indirekt kopplad till företaget, genom kontroll bedriver en kombination av två eller flera av dessa verksamheter.

(48) Värdepappersföretagen bör sträva efter att identifiera och förhindra eller hantera intressekonflikter som uppstår med avseende på deras olika verksamhetsgrenar och verksamheterna inom deras respektive företagsgrupper enligt en heltäckande strategi för intressekonflikter. Samtidigt som upplysning om specifika intressekonflikten krävs i enlighet med artikel 23.2 i direktiv 2014/65/EU bör det vara en sista utväg som bara ska användas om de organisatoriska och administrativa arrangemang som fastställts av värdepappersföretaget för att förhindra eller hantera intressekonflikter i enlighet med artikel 23.1 i direktiv 2014/65/EU inte är tillräckliga för att med rimlig säkerhet se till att riskerna för skador på kundens intressen förhindras. Det bör inte tillåtas att i alltför hög grad förlita sig på upplysningar, utan att göra passande överväganden om hur konflikterna på lämpligt sätt kan förhindras eller hanteras. Att ett värdepappersföretag lämnar upplysningar om intressekonflikter bör därvid inte innebära att det befrias från skyldigheten att upprätthålla och tillämpa de effektiva organisatoriska och administrativa förfaranden som krävs i enlighet med artikel 16.3 i direktiv 2014/65/EU.

(49) Företag bör alltid uppfylla incitamentsreglerna i enlighet med artikel 24 i direktiv 2014/65/EU, också när de tillhandahåller placeringstjänster. I synnerhet bör avgifter som värdepappersföretagen erhåller för att placera finansiella instrument som emitterats till dess investeringskunder följa dessa regler och så kallad laddering och så kallad spinning bör betraktas som otillbörliga affärsmetoder.

(50) Investeringsanalyser bör betraktas som en underkategori till den typ av information som definieras som en rekommendation i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 596/2014 (6) (marknadsmissbruk).

(51) De åtgärder och arrangemang som ett värdepappersföretag har vidtagit för att hantera intressekonflikter som kan uppstå till följd av utarbetande och spridning av material som presenteras som investeringsanalys bör vara ändamålsenliga för att skydda finansanalytikernas objektivitet och oberoende och de investeringsanalyser som dessa utarbetar. Åtgärderna och arrangemangen bör säkerställa att finansanalytikerna åtnjuter en lämplig grad av oberoende i förhållande till de personers intressen vars ansvarsområden eller affärsintressen rimligtvis kan anses strida mot intressena hos de personer till vilka investeringsanalysen sprids.

(52) De personer vars ansvarsområden eller affärsintressen rimligtvis kan tänkas strida mot intressena hos de personer till vilka investeringsanalyserna sprids, bör anses inbegripa personer som arbetar med företagsfinansiering och personer som är engagerade i försäljning och handel för kunders eller företagets räkning.

(53) Under exceptionella omständigheter får finansanalytiker och andra personer, som är knutna till värdepappersföretaget och som är engagerade i utarbetandet av investeringsanalyser, med skriftligt förhandstillstånd genomföra privata transaktioner med de instrument som analyserna berör och dessa omständigheter bör omfatta situationer då en analytiker eller en annan person av personliga skäl till följd av ekonomiska problem är tvungen att avveckla en position.

(54) Avgifter, provisioner, monetära eller icke-monetära förmåner som det företag som tillhandahåller investeringsanalyser tar emot från någon tredje part bör endast godtas när de tillhandahålls i enlighet med de krav som anges i artikel 24.9 i direktiv 2014/65/EU och artikel 13 i kommissionens delegerade direktiv (EU) 2017/593 (7).

(55) Begreppet spridning av investeringsanalyser till kunder eller allmänheten bör inte inbegripa spridning enbart till personer inom den företagsgrupp som värdepappersföretaget tillhör. De rekommendationer som ingår i investeringsanalyserna och som inte har dragits tillbaka eller löpt ut bör betraktas som gällande rekommendationer. Betydande ändringar av investeringsanalyser som utarbetats av en tredjepart bör omfattas av samma krav som gäller för utarbetandet av analyser.

(56) Finansanalytiker bör inte delta i annan verksamhet än utarbetande av investeringsanalyser, om deltagandet i sådan verksamhet inte gör det möjligt för den berörda personen att förbli objektiv. Dessa inbegriper deltagande i investmentbanktjänster såsom företagsfinansiering och garantiverksamhet, deltagande i erbjudanden (så kallade pitcher) för nya företag eller road show-evenemang för nyemissioner av finansiella instrument eller på annat sätt delta i marknadsföringen av en emittent.

(57) Mot bakgrund av särdragen i garanti- och placeringstjänster och möjligheten att intressekonflikter kan komma att uppstå i samband med sådana tjänster, bör mer detaljerade och anpassade krav fastställas i denna förordning. Framför allt bör dessa krav säkerställa att garanti- och placeringsverksamheten styrs på ett sätt som respekterar de olika aktörernas intressen. Värdepappersföretag bör se till att deras egna intressen eller intressena hos deras kunder inte otillbörligt påverkar kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls den emitterande kunden. Sådana arrangemang bör förklaras för den kunden, tillsammans med annan relevant information om erbjudandet, innan företaget går med på att utföra det.

(58) Värdepappersföretag som bedriver garanti- och placeringsverksamhet bör ha infört ändamålsenliga arrangemang för att säkerställa att prissättningen, inbegripet orderboksuppbyggnad, inte skadar emittentens intressen.

(59) Placeringsverksamheten innebär att värdepappersföretaget gör diskretionära bedömningar när det gäller tilldelning av en emission, och grundar sig på specifika fakta och omständigheter i arrangemangen, vilket ger upphov till farhågor om intressekonflikter. Företaget ska ha inrättat effektiva organisatoriska krav för att säkerställa att tilldelningar som görs i samband med placeringsverksamheten inte leder till att företagets intresse går före den emitterande kundens intressen, eller av en investerande kunds intressen före en annan kunds intressen. Företagen bör tydligt ange förfarandet för att utarbeta rekommendationer om tilldelning genom en tilldelningsstrategi.

(60) Krav som införs genom denna förordning, inklusive de krav som avser privata transaktioner, för att hantera kännedom om investeringsanalys och utarbetandet eller spridningen av investeringsanalys, bör vara tillräckliga utan att det påverkar tillämpningen av kraven i direktiv 2014/65/EU och förordning (EU) nr 596/2014 och deras respektive genomförandeåtgärder.

(61) I denna förordning fastställs krav på information som är riktad till kunder eller presumtiva kunder, däribland marknadsföringsmaterial, för att se till att sådan information är opartisk, tydlig och inte vilseledande i enlighet med artikel 24.3 i direktiv 2014/65/EU.

(62) Detta direktiv innehåller inte några krav på att de behöriga myndigheterna ska godkänna marknadsföringsmaterialets form och innehåll. Det hindrar dem dock inte heller från att göra det, så länge som ett sådant förhandsgodkännande bara baseras på att uppfylla kravet i direktiv 2014/65/EU om att information till kunder eller presumptiva kunder, däribland marknadsföringsmaterial, bör vara opartisk, tydlig och inte vilseledande.

(63) Informationskrav bör införas som är anpassade till kundens status som antingen icke-professionell, professionell eller godtagbar motpart. Ett mål med direktiv 2014/65/EU är att säkerställa jämvikten mellan investerarskyddet och värdepappersföretagens skyldighet att offentliggöra information. Det är därför ändamålsenligt att tillämpa mindre strikta särskilda informationskrav för professionella kunder än de som tillämpas för icke-professionella kunder.

(64) Värdepappersföretag bör tillhandahålla kunder eller presumtiva kunder nödvändig information om de finansiella instrumentens ställning och riskerna i samband med investeringar i dessa, så att kunderna får den information de behöver. Detaljnivån på den information som ska lämnas kan variera beroende på om kunden är en icke-professionell eller en professionell kund och arten på och riskprofilen för de finansiella instrument som erbjuds, men den ska alltid omfatta alla väsentliga delar. Medlemsstaterna får specificera de exakta villkoren för eller innehållet i den riskbeskrivning som krävs i denna förordning, med beaktande av de informationskrav som anges i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1286/2014 (8).

(65) De villkor som värdepappersföretagens information till kunder och presumtiva kunder måste uppfylla för att vara opartisk, tydlig och inte vilseledande, bör på ett ändamålsenligt och proportionerligt sätt gälla kommunikation som är avsedd för icke-professionella eller professionella kunder, till exempel kommunikationsmedlen och informationen som kommunikationen är avsedd att ge kunder och presumtiva kunder. Det skulle i synnerhet inte vara ändamålsenligt att tillämpa dessa villkor på marknadsföringsmaterial som endast innehåller något eller några av följande inslag: företagets namn, en logotyp eller annan bild med anknytning till företaget, en kontaktpunkt och en hänvisning till de olika slags investeringstjänster som företaget tillhandahåller.

(66) För att öka samstämmigheten i information som mottas av investerare, bör värdepappersföretag se till att den information som ges till varje kund konsekvent lämnas på samma språk vad gäller alla former av informations- och marknadsföringsmaterial som lämnas till kunden. Detta bör dock inte medföra en skyldighet för företag att översätta prospekt till kunder som har utarbetats enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/71/EG (9) eller Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/65/EG (10).

(67) För att skapa en rättvis och balanserad bild av fördelar och risker, bör värdepappersföretag alltid ge en klar och tydlig hänvisning till alla eventuella risker, inbegripet nackdelar och brister vid hänvisning till några potentiella fördelar med en tjänst eller ett finansiellt instrument.

(68) Information bör anses vara vilseledande om den tenderar att vilseleda den eller de personer som den är riktad till eller personer som sannolikt kommer att nås av den, oavsett om den person som lämnar informationen betraktar den som vilseledande eller har haft för avsikt att lämna vilseledande information.

(69) I de fall då ett värdepappersföretag är skyldigt att tillhandahålla en kund information innan tjänsten tillhandahålls bör inte varje transaktion som avser samma typ av finansiellt instrument betraktas som tillhandahållandet av en ny eller en annan tjänst.

(70) Detaljerad information om huruvida investeringsrådgivningen tillhandahålls på oberoende grund, om den är grundad på en allmän eller begränsad analys av olika typer av instrument och om det urvalsförfarande som används ska hjälpa kunder bedöma räckvidden på den rådgivning som lämnats. Kunderna bör ges tillräckliga detaljer om antalet finansiella instrument som företagen analyserat. Antalet och mångfalden finansiella instrument som ska övervägas, andra än de som tillhandahålls av värdepappersföretaget eller enheter som är närstående företaget, bör stå i proportion till räckvidden på den rådgivning som lämnas, kundens preferenser och behov. Oavsett omfattningen på de tjänster som erbjuds bör alla bedömningar baseras på ett tillräckligt stort antal finansiella instrument som är tillgängliga på marknaden, således att man på ett ändamålsenligt sätt kan överväga vad marknaden erbjuder som alternativ.

(71) Räckvidden av den rådgivning som värdepappersföretag lämnar på oberoende grund kan vara allt ifrån bred och allmän till specialiserad och specifik. I syfte att säkra att räckvidden av rådgivningen möjliggör en opartisk och ändamålsenlig jämförelse mellan olika finansieringsinstrument, bör investeringsrådgivare som specialiserat sig på vissa kategorier av finansiella instrument och som fokuserar på kriterier som inte bygger på instrumentets tekniska struktur som sådan, såsom ”gröna” eller ”etiska” investeringar, uppfylla vissa villkor om de utger sig för att vara oberoende rådgivare.

(72) Att göra det möjligt för samma rådgivare att lämna både oberoende rådgivning och rådgivning som inte är oberoende kan leda till förvirring för kunden. För att säkerställa att kunderna förstår investeringsrådgivningens beskaffenhet och grund, bör vissa organisatoriska krav också fastställas.

(73) Om värdepappersföretaget tillhandahåller en kund en kopia av ett prospekt som har utarbetats och offentliggjorts i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/71/EG bör detta inte betraktas som om företaget tillhandahåller kunden information med avseende på villkoren för verksamheten enligt direktiv 2014/65/EU, som avser kvaliteten på och innehållet i denna information, om företaget enligt det direktivet inte är ansvarigt för informationen i prospektet.

(74) I direktiv 2014/65/EU stärks värdepappersföretagens skyldigheter att offentliggöra information om alla kostnader och avgifter och utvidgar dessa skyldigheter till att omfatta relationer med professionella kunder och godtagbara motparter. För att säkerställa att alla kategorier av kunder gynnas av en sådan ökad transparens av kostnader och avgifter bör värdepappersföretag tillåtas att, i vissa situationer, när de tillhandahåller investeringstjänster till professionella kunder eller godtagbara motparter, komma överens med dessa kunder om att begränsa de detaljerade krav som fastställs i denna förordning. Detta bör dock aldrig leda till att värdepappersföretagen underlåter att tillämpa de skyldigheter som de åläggs i enlighet med artikel 24.4 i direktiv 2014/65/EU. I detta avseende bör värdepappersföretag informera professionella kunder om alla kostnader och avgifter som anges i denna förordning, när tjänster i form av investeringsrådgivning eller portföljförvaltning tillhandahålls eller om, oberoende av den tillhandahållna investeringstjänsten, de berörda finansiella instrumenten innefattar ett derivat. Värdepappersföretag bör också informera godkända motparter om alla kostnader och avgifter som anges i denna förordning när, oberoende av den investeringstjänst som tillhandahålls, det berörda finansiella instrumentet innefattar ett derivat avsett att distribueras till deras kunder. Men i andra fall, när de tillhandahåller investeringstjänster till professionella kunder eller godtagbara motparter, får värdepappersföretag, på den berörda kundens begäran, exempelvis komma överens om att inte tillhandahålla den illustration som visar den kumulativa effekten av kostnaderna för avkastningen eller en indikation om den berörda valutan samt om tillämplig omräkningskurs och kostnader om någon del av de totala kostnaderna och avgifterna uttrycks i utländsk valuta.

(75) Med beaktande av den övergripande skyldigheten att agera enligt kundernas intressen och vikten av att på förhand informera kunder om alla kostnader och avgifter som uppkommer, bör hänvisningen till finansiella instrument som rekommenderas eller marknadsförs särskilt omfatta värdepappersföretag som tillhandahåller investeringsrådgivnings- eller portföljförvaltningstjänst, företag som tillhandahåller allmänna rekommendationer om finansiella instrument eller marknadsför vissa finansiella instrument i samband med tillhandahållande av investerings- och sidotjänster till kunder. Detta skulle exempelvis vara fallet för värdepappersföretag som har ingått distributions- eller placeringsavtal med en utfärdare av finansiella instrument eller emittent.

(76) I enlighet med den övergripande skyldigheten att agera enligt kundernas intressen och med beaktande av de skyldigheter som följer av särskild unionslagstiftning som reglerar vissa finansiella instrument (särskilt andelar i företag för kollektiva investeringar, paketerade och försäkringsbaserade investeringsprodukter) bör värdepappersföretag offentliggöra och sammanställa alla kostnader och avgifter, inbegripet kostnader för det finansiella instrumentet, i samtliga fall där värdepappersföretag enligt unionslagstiftningen är skyldiga att ge kunden information om kostnaderna för ett finansiellt instrument.

(77) Om värdepappersföretag inte har marknadsfört eller rekommenderat ett finansiellt instrument eller inte är skyldiga enligt unionsrätten att ge sina kunder information om kostnader för ett finansiellt instrument, kan de tänkas inte ha förmåga att ta hänsyn till alla kostnader i samband med detta finansiella instrument. Även i dessa övriga fall bör värdepappersföretag på förhand informera kunder om alla kostnader och avgifter i samband med investeringstjänsten och inköpspriset för det berörda finansiella instrumentet. Vidare bör värdepappersföretag fullgöra alla andra skyldigheter att tillhandahålla ändamålsenlig information om riskerna med det berörda finansiella instrumentet i enlighet med artikel 24.4 b i direktiv 2014/65/EU eller i efterhand ge sina kunder tillfredsställande rapporter om de tjänster som tillhandahålls i enlighet med artikel 25.6 i direktiv 2014/65/EU, inbegripet kostnadsaspekter.

(78) För att säkerställa att kunderna är medvetna om alla kostnader och avgifter som uppkommer, liksom utvärdering av sådan information och jämförelse med olika finansiella instrument och investeringstjänster bör värdepappersföretag förse kunder med tydlig och utförlig information om alla kostnader och avgifter i god tid innan tillhandahållandet av tjänster. Förhandsinformation om kostnaderna i samband med det finansiella instrumentet eller stödtjänster kan tillhandahållas på grundval av ett förmodat investeringsbelopp. De kostnader och avgifter som redovisas bör motsvara de kostnader som kunden skulle ha ådragit sig på grundval av det förmodade investeringsbeloppet. Exempelvis bör ett värdepappersföretag, om det erbjuder en rad löpande tjänster med olika avgifter för varje tjänst, lämna upplysningar om kostnaderna för den tjänst kunden tecknade. Vad gäller efterhandsinformation, bör information om kostnader och avgifter återspegla kundens faktiska investeringsbelopp vid den tidpunkt då dessa uppgifter lämnas.

(79) För att säkerställa att investerare får information om alla kostnader och avgifter i enlighet med artikel 24.4 i direktiv 2014/65/EU bör den underliggande marknadsrisken förstås som att den endast avser rörelser i värdet på det investerade kapitalet som direkt förorsakas av rörelser i värdet på underliggande tillgångar. Transaktionskostnader och förvaltningsavgifter för finansiella instrument bör därför också inkluderas i den sammanställning av kostnader och avgifter som krävs och bör beräknas utifrån rimliga antaganden, som åtföljs av en förklaring om att dessa uppskattningar bygger på antaganden och kan avvika från de kostnader och avgifter som faktiskt kan komma att uppstå. Genom att följa samma mål om full öppenhet och insyn bör praxis som inbegriper nettning av kostnader inte undantas från skyldigheten att lämna information om kostnader och avgifter. Redovisningen av kostnader och avgifter bygger på principen att varje skillnad mellan priset på en position för företaget och motsvarande pris för kunden bör offentliggöras, vilket också inbegriper prishöjningar och prissänkningar.

(80) Medan värdepappersföretag bör sammanställa alla kostnader och avgifter i enlighet med artikel 24.4 i direktiv 2014/65/EU och ge sina kunder de totala kostnaderna uttryckta både som ett penningbelopp och ett procenttal, bör värdepappersföretag dessutom ha rätt att tillhandahålla kunder eller presumtiva kunder separata sifferuppgifter med totala startkostnader och startavgifter, totala löpande kostnader och avgifter och totala utträdeskostnader.

(81) Värdepappersföretag som distribuerar finansiella instrument med otillräcklig information om kostnader och avgifter, bör dessutom informera sina kunder om dessa kostnader samt alla andra kostnader och tillhörande avgifter i samband med tillhandahållande av investeringstjänster avseende dessa finansiella instrument för att säkerställa kundernas rätt till fullständig information om kostnader och avgifter. Detta skulle vara fallet för värdepappersföretag som distribuerar andelar i företag för kollektiva investeringar för vilka transaktionskostnader inte har lämnats genom till exempel andelar i fondföretags förvaltningsbolag. I sådana fall bör värdepappersföretagen upprätthålla kontakter med fondföretags förvaltningsbolag för att erhålla relevant information.

(82) För att öka transparensen för kunder om därtill hörande kostnader för deras investeringar och utförandet av deras investeringar gentemot gällande kostnader och avgifter över tid, bör värdepappersföretagen regelbundet lämna uppgifter i efterhand också när värdepappersföretagen har eller har haft en pågående relation med kunden under året. Uppgifter som lämnas i efterhand av alla relevanta kostnader och avgifter bör ske individuellt. Värdepappersföretagen kan regelbundet lämna uppgifter i efterhand genom att bygga på befintliga rapporteringskrav, såsom skyldigheter för företag som utför andra handelsorder än portföljförvaltning, portföljförvaltning eller innehav av kunders finansiella instrument eller medel.

(83) Den information som ett värdepappersföretag måste lämna till kunder när det gäller kostnader och avgifter inbegriper information om betalningssätt eller fullgörande av kontrakt om tillhandahållande av investeringstjänster och alla andra kontrakt avseende det finansiella instrument som erbjuds. Därvid är betalningssättet i allmänhet relevant om ett kontrakt om ett finansiellt instrument avslutas genom kontantavveckling. Arrangemangen för fullgörande är i allmänhet relevanta om det finansiella instrumentet vid avslut kräver överlämning av aktier, obligationer, en warrant, guld eller ett annat instrument eller en annan råvara.

(84) I fråga om lämplighetsbedömning i enlighet med artikel 25.2 i direktiv 2014/65/EU och bedömningen av om produkten eller tjänsten är ändamålsenlig för kunden i enlighet med artikel 25.3 i samma direktiv, är det nödvändigt att göra klar skillnad mellan hur de olika bedömningarna ska tillämpas. Dessa bedömningar har olika syfte med hänsyn till vilka investeringstjänster de avser och har olika funktioner och egenskaper.

(85) Värdepappersföretag bör i lämplighetsrapporten inkludera och fästa kundernas uppmärksamhet på information om huruvida de rekommenderade tjänsterna eller instrumenten sannolikt kommer att kräva att den icke-professionella kunden gör en periodisk översyn av arrangemangen. Detta inbegriper situationer då det är troligt att en kund behöver få råd om att en investeringsportfölj ska återföras till den från början rekommenderade fördelningen när det finns en sannolikhet att portföljen kan avvika från målet för tillgångsallokering.

(86) För att ta hänsyn till marknadsutvecklingen och säkerställa samma nivå av investerarskyddet bör det klargöras att värdepappersföretag bör förbli ansvariga för att göra lämplighetsbedömningar när investeringsrådgivning eller portföljförvaltningstjänster tillhandahålls helt eller delvis genom ett automatiskt eller halvautomatiskt system.

(87) Enligt lämplighetsbedömningen i enlighet med kravet i artikel 25.2 i direktiv 2014/65/EU bör det också klargöras att värdepappersföretag bör göra en lämplighetsbedömning, inte bara när rekommendationer om att köpa ett finansiellt instrument lämnas, utan för alla beslut om att handla inklusive om de ska köpa, behålla eller sälja en investering.

(88) Vid tillämpningen av artikel 25.2 i direktiv 2014/65/EU kan en transaktion vara olämplig för en kund eller en presumtiv kund på grund av riskerna med de därtill hörande finansiella instrumenten, transaktionens typ, orderns särdrag eller handelns frekvens. Ett antal transaktioner som var för sig är lämpliga kan vara olämpliga om rekommendationen eller beslutet att handla fattas med en frekvens som inte ligger i kundens bästa intresse. När det gäller portföljförvaltning kan en transaktion också vara olämplig om den skulle leda till en portfölj med olämplig sammansättning.

(89) En portföljförvaltares rekommendation, anmodan eller råd till en kund som innebär att kunden bör ge portföljförvaltaren en befogenhet eller förändra den befogenhet som utgör gränserna för portföljförvaltarens diskretionära bedömning, bör detta betraktas som en rekommendation i den mening som avses i artikel 25.2 i direktiv 2014/65/EU.

(90) För att skapa rättssäkerhet och göra det möjligt för kunderna att bättre förstå hur de tjänster som tillhandahålls är beskaffade, bör värdepappersföretag som tillhandahåller investeringstjänster eller sidotjänster till kunder ingå ett skriftligt ramavtal med kunden, där företagets och kundens viktigaste rättigheter och skyldigheter anges.

(91) Denna förordning bör inte innehålla några krav på att de behöriga myndigheterna ska godkänna innehållet i ramavtalet mellan ett värdepappersföretag och dess kunder. Inte heller bör den förhindra dem från att godkänna detta, i den utsträckning ett sådant godkännande enbart är baserat på företagets uppfyllande av skyldigheterna enligt direktiv 2014/65/EU om att handla hederligt, rättvist och professionellt i enlighet med sina kunders bästa intresse och att dokumentera uppgifter om värdepappersföretagens och deras kunders rättigheter och skyldigheter, samt övriga villkor som gäller när företagen tillhandahåller tjänster till sina kunder.

(92) De uppgifter ett värdepappersföretag är skyldigt att bevara bör vara anpassade till typen av verksamhet och de olika investeringstjänster och investeringsverksamheter som utförs, förutsatt att dokumenteringskraven i direktiv 2014/65/EU, Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 600/2014 (11), förordning (EU) nr 596/2014, Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/57/EU (12) och i denna förordning är uppfyllda och att de behöriga myndigheterna kan utföra sina tillsynsuppgifter och vidta åtgärder för efterlevnad i syfte att säkerställa både investerarskyddet och marknadsintegriteten.

(93) Med tanke på betydelsen av rapporter och regelbundna meddelanden till alla kunder, och utvidgningen av artikel 25.6 i direktiv 2014/65/EU till att omfatta relationen till godtagbara motparter, bör de rapporteringskrav som fastställs i denna förordning tillämpas på alla kategorier av kunder. Med beaktande av karaktären på samspelet med godtagbara motparter bör värdepappersföretag tillåtas att ingå avtal om specifikt innehåll och tidpunkt för rapportering som skiljer sig från vad som gäller för icke-professionella och professionella kunder.

(94) Om ett värdepappersföretag som tillhandahåller portföljförvaltningstjänster är skyldigt att tillhandahålla kunder eller presumtiva kunder med information om de olika slags finansiella instrument som kan ingå i kundportföljen och om de olika slags transaktioner som kan utföras i dessa instrument, bör denna information separat ange om värdepappersföretaget har befogenhet att investera i finansiella instrument som inte har tagits upp till handel på en reglerad marknad, i derivat eller i icke-likvida eller mycket volatila instrument eller att genomföra blankning, förvärv med lånade medel, transaktioner för värdepappersfinansiering, eller någon annan transaktion som inbegriper marginalbetalningar, ställande av säkerheter eller valutarisker.

(95) Kunderna bör informeras om resultatutvecklingen för deras portfölj och värdeminskningen på deras ursprungliga investeringar. När det gäller portföljförvaltning, bör detta fastställas vid en depreciering på 10 %, och därefter i multiplar av 10 % av hela portföljens samlade värde och bör inte gälla för individuella innehav.

(96) Vid tillämpning av rapporteringskraven med avseende på portföljförvaltning avses med eventualförpliktelsetransaktion en transaktion som innebär en faktisk eller potentiell förpliktelse för kunden som överstiger kostnaden för att förvärva instrumentet.

(97) Vid tillämpning av bestämmelserna om rapportering till kunder bör en hänvisning till orderns typ tolkas som en hänvisning till dess status som limiterad order, börsorder eller en annan specifik ordertyp.

(98) Vid tillämpning av bestämmelserna om rapportering till kunder bör en hänvisning till orderns beskaffenhet tolkas som en hänvisning till order för att teckna sig för värdepapper eller att utnyttja en option eller liknande kundorder.

(99) När ett värdepappersföretag fastställer sina riktlinjer för utförande av ordern i enlighet med artikel 27.4 i direktiv 2014/65/EU, bör företaget bedöma den relativa betydelsen av de faktorer som nämns i artikel 27.1 i det direktivet, eller åtminstone fastställa ett förfarande genom vilket det bestämmer dessa faktorers relativa betydelse, så att företaget kan uppnå bästa möjliga resultat för sina kunder. För att riktlinjerna ska få effekt bör värdepappersföretaget välja de handelsplatser som gör det möjligt för företaget att konsekvent uppnå bästa möjliga resultat vad gäller utförandet av kundorder. För att uppfylla de rättsliga förpliktelserna för bästa möjliga resultat kommer värdepappersföretagen, när de tillämpar kriterier för bästa möjliga resultat för professionella kunder, normalt inte att använda samma handelsplatser för transaktioner för värdepappersfinansiering som för andra transaktioner. Det beror på att transaktioner för värdepappersfinansiering används som en finansieringskälla mot ett åtagande att låntagaren lämnar tillbaka likvärdiga värdepapper vid en framtida tidpunkt och att villkoren för transaktioner för värdepappersfinansiering normalt fastställs bilateralt mellan motparterna innan ordern verkställs. Valet av handelsplatser för transaktioner för värdepappersfinansiering är därför mer begränsat än i fallet med andra transaktioner, eftersom det beror på de särskilda villkor som på förhand fastställs mellan motparterna och om det finns en särskild efterfrågan på dessa handelsplatser för de finansiella instrument som avses. Följaktligen bör det i de riktlinjer för utförande av order som värdepappersföretagen infört tas hänsyn till de särskilda egenskaperna i transaktioner för värdepappersfinansiering och en separat förteckning bör föras över de handelsplatser som används för transaktioner för värdepappersfinansiering. Ett värdepappersföretag bör tillämpa riktlinjerna för utförande på varje kundorder som det utför med avseende på att uppnå bästa möjliga resultat för kunden i enlighet med dessa riktlinjer.

(100) För att säkerställa att värdepappersföretagen, när de överför eller placerar kundernas order hos andra enheter för utförande, agerar i sina kunders bästa intresse i enlighet med artikel 24.1 i direktiv 2014/65/EU och artikel 24.4 i direktiv 2014/65/EU vad gäller att tillhandahålla ändamålsenlig information till kunder om företaget och dess tjänster, bör värdepappersföretag tillhandahålla kunder ändamålsenlig information om de fem största handelsplatserna för varje klass av finansiella instrument till vilka de överför eller placerar kundorder och till sina kunder lämna information om kvaliteten på utförandet, i enlighet med artikel 27.6 i direktiv 2014/65/EU och motsvarande genomförandeåtgärder. Värdepappersföretag som överför eller lägger order hos andra enheter för utförande får välja en enda enhet för utförande bara om de kan visa att detta gör det möjligt för dem att stadigvarande uppnå bästa möjliga resultat för sina kunder och när de rimligen kan förvänta sig att den valda enheten kommer att göra det möjligt för dem att uppnå resultat för kunderna som är minst lika goda som de resultat som de rimligen skulle kunna förvänta sig av att använda alternativa enheter för utförande. Denna rimliga förväntan bör underbyggas av relevanta data som offentliggörs i enlighet med artikel 27 i direktiv 2014/65/EU eller genom internanalys som utförs av dessa värdepappersföretag.

(101) För att säkerställa att ett värdepappersföretag uppnår bästa möjliga resultat för kunden när det utför en icke-professionell kundorder där kunden inte har lämnat några specifika instruktioner, bör företaget beakta alla faktorer som gör det möjligt för företaget att uppnå bästa möjliga resultat med hänsyn till den totala ersättningen, dvs. priset på det finansiella instrumentet och kostnaderna i samband med utförandet. Snabbheten, sannolikheten för utförande och avslut, orderns storlek och egenskaper, marknadseffekten och alla övriga implicita transaktionskostnader bör bara ges företräde framför det omedelbara priset och de omedelbara kostnaderna när de bidrar till att uppnå bästa möjliga resultat med hänsyn till den totala betalningen för den icke-professionella kunden.

(102) Om ett värdepappersföretag utför en order enligt specifika instruktioner från en kund bör företaget bara anses ha uppfyllt sina skyldigheter i fråga om bästa utförande med avseende på den del eller aspekt av ordern som kundinstruktionerna avser. Det faktum att kunden har gett specifika instruktioner som omfattar en del eller en aspekt av ordern bör inte anses lösa värdepappersföretaget från dess skyldigheter i fråga om bästa utförande med avseende på andra delar eller aspekter av kundordern som inte omfattas av dessa instruktioner. Ett värdepappersföretag bör inte ge en kund incitament att ge det instruktioner om att utföra en order på ett särskilt sätt genom att det antingen uttryckligen anger eller underförstått antyder innehållet i instruktionen för kunden, om företaget rimligen bör vara medvetet om att en instruktion med ett sådant innehåll troligen kommer att hindra företaget från att uppnå bästa resultat för den kunden. Detta bör dock inte hindra ett företag från att uppmana en kund att välja mellan två eller flera angivna handelsplatser, förutsatt att dessa handelsplatser är förenliga med företagets riktlinjer för utförande.

(103) Om ett värdepappersföretag utför transaktioner för egen räkning med kunder bör detta betraktas som utförande av kundorder, och därför omfattas av kraven i direktiv 2014/65/EU och i denna förordning, särskilt kraven med avseende på bästa utförande. Om ett värdepappersföretag emellertid lämnar ett bud till en kund, och detta bud skulle uppfylla värdepappersföretagets skyldigheter i enlighet med artikel 27.1 i direktiv 2014/65/EU om företaget utförde transaktionen samtidigt som budet lämnades, bör i så fall företaget uppfylla samma skyldigheter om det utför budet efter det att kunden har godtagit budet, förutsatt att det, med hänsyn till de föränderliga marknadsvillkoren och den tid som löpt från det att budet lämnades till dess att det accepterades, inte är uppenbart föråldrat.

(104) Kravet på att uppnå bästa möjliga resultat när kundorder utförs gäller för alla typer av finansiella instrument. Med tanke på olikheterna i marknadsstrukturerna och i de finansiella instrumentens struktur kan det dock vara svårt att fastställa och tillämpa en enhetlig standard och ett enhetligt förfarande för bästa utförande som är gångbart och effektivt för alla kategorier av instrument. Skyldigheterna beträffande bästa utförande bör därför tillämpas på ett sådant sätt att hänsyn tas till de olika omständigheterna i samband med utförande av order som avser särskilda typer av finansiella instrument. När det exempelvis gäller bästa utförande kan man inte jämföra transaktioner med ett skräddarsytt OTC-instrument, som innebär ett unikt kontraktsförhållande som är skräddarsytt efter kundens och värdepappersföretagets behov, med transaktioner som avser aktier som handlas på centraliserade handelsplatser. Eftersom skyldigheter beträffande bästa utförande tillämpas på alla finansiella instrument, oavsett om de handlas på handelsplatser eller OTC, bör värdepappersföretag samla in relevanta marknadsdata för att kontrollera om det erbjudna OTC-priset till en kund är rättvist och bidrar till skyldigheten beträffande bästa möjliga utförande.

(105) Bestämmelserna i denna förordning om riktlinjerna för utförande påverkar inte ett värdepappersföretags allmänna skyldighet i enlighet med artikel 27.7 i direktiv 2014/65/EU att övervaka hur effektivt deras system och riktlinjer för utförande av order fungerar och regelbundet bedöma de handelsplatser som anges i riktlinjerna för utförande av order.

(106) I denna förordning bör det inte att krävas en dubblering av insatserna för bästa utförande mellan ett värdepappersföretag som tillhandahåller tjänsten att ta emot och vidarebefordra order eller portföljförvaltning och varje värdepappersföretag till vilket det värdepappersföretaget vidarebefordrar sina order för utförande.

(107) Skyldigheten att tillhandahålla bästa möjliga utförande av order enligt direktiv 2014/65/EU kräver att värdepappersföretagen vidtar alla lämpliga åtgärder för att uppnå bästa möjliga resultat för sina kunder. Kvaliteten på utförandet, som innefattar sådana aspekter som snabbhet och sannolikhet för utförande (verkställighetsgrad) samt möjlighet till och förekomst av prisförbättring, är en viktig faktor när det gäller bästa utförande. Hur tillgängliga, jämförbara och konsoliderade datauppgifterna är vad gäller kvaliteten på de olika handelsplatsernas utförande, är avgörande för om värdepappersföretagen och investerarna ska kunna identifiera de handelsplatser som tillhandahåller högsta kvalitet på utförandet för sina kunder. För att få bästa möjliga utföranderesultat för en kund bör värdepappersföretag jämföra och analysera relevanta data, däribland de som offentliggjorts i enlighet med artikel 27.3 i direktiv 2014/65/EU och motsvarande genomförandeåtgärder.

(108) Värdepappersföretag som utför order bör kunna inkludera en enda handelsplats i sina riktlinjer endast om de kan visa att detta gör det möjligt för dem att stadigvarande uppnå bästa möjliga utförande för sina kunder. Värdepappersföretag bör välja en enda handelsplats bara om de har skäl att misstänka att den utvalda handelsplatsen kommer att göra det möjligt för dem att få fram resultat för kunder som är minst lika bra som de resultat som de rimligen kunde förvänta sig av att använda alternativa handelsplatser. Denna rimliga förväntning måste understödjas genom relevanta data som offentliggjorts i enlighet med artikel 27 i direktiv 2014/65/EU eller från andra interna analyser som företagen utför.

(109) Omfördelning av transaktioner bör anses vara till nackdel för kunden om värdepappersföretaget eller en särskild kund ges otillbörligt företräde som en effekt av omfördelningen.

(110) Utan att det påverkar förordning (EU) nr 596/2014 bör kundorder, vid tillämpning av bestämmelserna i denna förordning om hantering av kundorder, inte behandlas som i övrigt jämförbara kundorder om de tas emot via olika medier och det inte är praktiskt möjligt för dem att hantera kundorderna fortlöpande. Dessutom bör ett värdepappersföretags användning av information avseende en ännu inte utförd kundorder för att handla för egen räkning i de finansiella instrument som kundordern avser, eller i därmed relaterade finansiella instrument, betraktas som missbruk av den informationen. Enbart det faktum att marknadsgaranter eller marknadsorgan, som auktoriserats att agera som motparter, begränsar sig till att bedriva sin legitima verksamhet att köpa och sälja finansiella instrument eller att personer, som auktoriserats att utföra order för tredje parts räkning, begränsar sig till att utföra en order på lämpligt sätt, bör dock inte i sig självt anses utgöra missbruk av information.

(111) Vid bedömningen av huruvida en marknad uppfyller de krav som anges i artikel 33.3 a i direktiv 2014/65/EU, att minst 50 % av de emittenter vars värdepapper är upptagna till handel på marknaden är små och medelstora företag, bör behöriga myndigheter använda sig av ett flexibelt tillvägagångssätt när det gäller marknader som inte tidigare bedrivit någon affärsverksamhet, nybildade små och medelstora företag vars finansiella instrument har tagits upp till handel för en period på mindre än tre år och emittenter som bara utfärdar icke-aktierelaterade finansiella instrument.

(112) Med tanke på mångfalden handelsmodeller för befintliga MTF-plattformar med fokus på små och medelstora företag i unionen och för att säkerställa goda resultat för den nya kategorin tillväxtmarknad för små och medelstora företag är det ändamålsenligt att ge tillväxtmarknader för små och medelstora företag ett visst mått av flexibilitet vid bedömningen av om emittenterna är passande för deras handelsplats. En tillväxtmarknad för små och medelstora företag bör i vilket fall som helst inte ha regler som lägger större bördor på emittenter än de regler som gäller för emittenter på reglerade marknader.

(113) När det gäller innehållet i upptagandedokumentet som en emittent är skyldig att lägga fram vid första upptagandet till handel av värdepapper på en tillväxtmarknad för små och medelstora företag, där skyldigheten att offentliggöra ett prospekt enligt direktiv 2003/71/EG inte är tillämplig, är det passande att de behöriga myndigheterna har befogenhet att göra en diskretionär bedömning av huruvida de regler som fastställs av operatören för en tillväxtmarknad för små och medelstora företag ger investerarna den information de behöver. Medan det fulla ansvaret för de uppgifter som anges i upptagandedokumentet bör ligga hos emittenten, bör operatören av en tillväxtmarknad för små och medelstora företag fastställa hur upptagandedokumentet bör ses över på passande sätt. Detta bör inte nödvändigtvis innebära ett formellt godkännande från den behöriga myndigheten eller operatören.

(114) Emittenters offentliggörande av årsredovisningar och halvårsrapporter utgör en passande miniminivå för transparens som överensstämmer med rådande bästa praxis på befintliga marknader med inriktning på små och medelstora företag. När det gäller innehållet i de finansiella rapporterna bör operatören av en tillväxtmarknad för små och medelstora företag kunna föreskriva användning av internationella redovisningsstandarder (International Financial Reporting Standards) eller tillåtna standarder för finansiell rapportering enligt lokala lagar och andra författningar, eller båda, för emittenter vilkas finansiella instrument handlas på en handelsplats. Tidsfrister för att offentliggöra finansiella rapporter bör vara mindre betungande än de som föreskrivs i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/109/EG (13), eftersom tidsplaner som sträcker sig över längre tid förefaller bättre anpassade till de små och medelstora företagens villkor och behov.

(115) Eftersom reglerna om spridning av information om emittenter på reglerade marknader enligt direktiv 2004/109/EG skulle bli alltför betungande för emittenter på tillväxtmarknader för små och medelstora företag, är det passande att den webbplats som drivs av operatören för tillväxtmarknaden för små och medelstora företag blir en konvergenspunkt för investerare som söker information om emittenter som handlas på denna handelsplats. Ett offentliggörande på operatörens webbplats för tillväxtmarknaden för små och medelstora företag kan också ske genom att skapa en direktlänk till emittentens webbplats, om informationen offentliggörs där, om länken går direkt till den relevanta delen av emittentens webbplats, där investerarna lätt kan hitta gällande föreskrifter.

(116) Det är nödvändigt att ytterligare specificera när ett tillfälligt stopp för eller avförande från handel av ett finansiellt instrument sannolikt skulle förorsaka betydande skador på investerarens intresse eller för en väl fungerande marknad. Konvergens på detta område är nödvändig för att se till att marknadsaktörer i en medlemsstat där handel med finansiella instrument har skjutits upp eller finansiella instrument har avlägsnats inte missgynnas i förhållande till aktörerna på marknaden i en annan medlemsstat, där handeln fortfarande pågår.

(117) För att säkerställa nödvändig konvergens är det lämpligt att specificera den förteckning över omständigheter som innebär allvarlig skada för investerarnas intressen och för en väl fungerande marknad som skulle kunna ligga till grund för ett beslut av en nationell myndighet, en marknadsoperatör som driver en reglerad marknad eller ett värdepappersföretag eller en marknadsoperatör som driver en MTF- eller OTF-plattform att inte kräva att tillfälligt stoppa eller avföra ett finansiellt instrument från handel, eller att inte följa en anmälan om detta. Det är lämpligt att denna förteckning inte är uttömmande, eftersom den kommer att förse de behöriga nationella myndigheterna med en ram för utövandet av deras bedömning och den flexibilitet de behöver vid bedömningen av enskilda ärenden.

(118) I artiklarna 31.2 och 54.2 i direktiv 2014/65/EU krävs att värdepappersföretag och marknadsplatsoperatörer som driver en MTF- eller OTF-plattform och reglerade marknaders marknadsplatsoperatörer under vissa omständigheter omedelbart underrättar sina behöriga nationella myndigheter. Detta krav är avsett att säkerställa att de behöriga nationella myndigheterna kan fullgöra sina tillsynsuppgifter och informeras i god tid om relevanta incidenter som kan inverka negativt på marknadernas funktion och integritet. Information från operatörer som driver handelsplatser bör göra det möjligt för nationella behöriga myndigheter att identifiera och bedöma riskerna för marknaderna och deras deltagare samt reagera effektivt och vid behov vidta åtgärder.

(119) Det är lämpligt att upprätta en icke uttömmande förteckning över viktiga omständigheter där betydande överträdelser av reglerna för en handelsplats, otillbörliga marknadsförhållanden eller systemavbrott som rör ett finansiellt instrument kan förmodas, och därmed aktualiserar skyldigheten för operatörer som driver handelsplatser att omedelbart underrätta sina behöriga myndigheter i enlighet med vad som anges i artiklarna 31.2 och 54.2 i direktiv 2014/65/EU. För detta ändamål bör en hänvisning till ”reglerna för en handelsplats” förstås i vid mening och omfatta alla regler, avgöranden, beslut samt allmänna villkor i kontraktsförpliktelser mellan handelsplatsen och dess deltagare som innehåller villkoren för handel och tillträde till handelsplatsen.

(120) Vad gäller beteende som kan tyda på missbruk inom ramen för tillämpningsområdet för förordning (EU) nr 596/2014 är det också ändamålsenligt att upprätta en icke uttömmande förteckning över signaler om insiderhandel och otillbörlig marknadspåverkan som bör beaktas av den operatör som driver en handelsplats när den granskar transaktioner eller handelsorder för att bedöma huruvida skyldigheten att informera den berörda nationella behöriga myndigheten är tillämplig i enlighet med artiklarna 31.2 och 54.2 i direktiv 2014/65/EU. För detta ändamål bör en hänvisning till ”handelsorder” omfatta alla typer av order, inklusive ett första upptagande till handel, ändringar, uppdateringar och annulleringar av order, oavsett om de har utförts och oavsett vilket medel som använts för tillträde till handelsplatsen.

(121) Förteckningen över signaler om insiderhandel och marknadsmanipulation bör varken vara uttömmande eller avgörande för marknadsmissbruk eller försök till marknadsmissbruk, eftersom var och en av dessa signaler inte nödvändigtvis i sig själv utgör marknadsmissbruk eller försök till marknadsmissbruk. Transaktioner eller handelsorder som uppfyller en eller flera signaler kan utföras av legitima skäl eller i enlighet med reglerna på handelsplatsen.

(122) För att säkerställa transparens för marknadsaktörerna, samtidigt som man förhindrar marknadsmissbruk och bevarar konfidentialiteten och identiteten på positionsinnehavare, bör offentliggörande av en veckorapport med uppgifter om de totala positioner som innehas som avses i artikel 58.1 a i direktiv 2014/65/EU endast gälla kontrakt som handlas av ett visst antal personer över vissa storlekar, enligt vad som anges i denna förordning.

(123) För att säkerställa att marknadsdata tillhandahålls på rimlig affärsmässig grund på ett enhetligt sätt i unionen, anges i denna förordning de villkor som godkända publiceringsarrangemang och tillhandahållare av konsoliderad handelsinformation måste uppfylla. Dessa villkor grundar sig på målet att säkerställa att skyldigheten att tillhandahålla marknadsdata enligt rimliga affärsvillkor är tillräckligt tydlig för att möjliggöra en effektiv och enhetlig tillämpning och samtidigt ta hänsyn till olika företagsmodeller och kostnadsstrukturen för leverantörer av marknadsdata.

(124) För att se till att avgifter för marknadsdata fastställs till en rimlig nivå, kräver skyldigheten att tillhandahålla uppgifter om marknaden på rimlig affärsmässig grund att priser står i rimlig proportion till kostnader för att producera och sprida dessa data. Utan att det påverkar tillämpningen av konkurrensreglerna, bör leverantörer av marknadsdata fastställa sina avgifter utifrån de kostnader de har samtidigt som de tillåts att erhålla en rimlig marginal, baserad på faktorer såsom rörelsevinstmarginal, avkastning på kostnader, avkastning på rörelsetillgångar och avkastning på kapital. Ifall leverantörer av marknadsdata ådrar sig gemensamma kostnader för tillhandahållande av data och tillhandahållande av andra tjänster, får kostnaderna för tillhandahållande av data innefatta en passande andel av kostnaderna för alla andra relevanta tjänster som tillhandahålls. Eftersom det är mycket komplicerat att fastställa de exakta kostnaderna, bör man istället använda kostnadsfördelning och kostnadsfördelningsmetoder och överlåta specificeringen av dessa kostnader till leverantörer av marknadsdata.

(125) Marknadsdata bör tillhandahållas på ett icke-diskriminerande sätt, vilket förutsätter att samma pris och andra villkor bör erbjudas alla kunder som befinner sig i samma kategori enligt offentliggjorda objektiva kriterier.

(126) För att göra det möjligt för dataanvändare att erhålla marknadsdata utan att behöva köpa andra tjänster, bör marknadsdata erbjudas separat från andra tjänster. För att undvika att dataanvändarna betalar mer än en gång för samma marknadsdata när de köper data från olika marknadsdatadistributörer, bör marknadsdata erbjudas per användare, såvida detta inte skulle leda till oproportionerligt stora kostnader för detta sätt att erbjuda dessa data mot bakgrund av omfattningen på och räckvidden av de marknadsdata som tillhandahölls för godkända publiceringsarrangemang och tillhandahållare av konsoliderad handelsinformation.

(127) För att möjliggöra för dataanvändare och behöriga myndigheter att effektivt bedöma om marknadsdata tillhandahålls på rimlig affärsmässig grund är det nödvändigt att alla grundläggande villkor för tillhandahållandet offentliggörs för allmänheten. Leverantörerna av marknadsdata bör därför lämna information om sina avgifter och innehållet i marknadsdata och de metoder för kostnadsredovisning som använts för att fastställa sina kostnader, utan att behöva offentliggöra sina faktiska kostnader.

(128) Det är ändamålsenligt att fastställa kriterier för att bestämma när en reglerad marknads verksamhet, en MTF- eller OTF-plattform, är av väsentlig betydelse i en värdmedlemsstat, för att undvika att skapa en skyldighet för en reglerad marknad att ha kontakt med eller underställas mer än en behörig myndighet, om det annars inte skulle vara nödvändigt enligt direktiv 2014/65/EU. I fråga om MTF- eller OTF-plattformar är det passande att endast MTF- eller OTF-plattformar med en betydande marknadsandel anses vara av väsentlig betydelse, så att inte en eventuell omlokalisering eller förvärv av en ekonomiskt obetydlig MTF- eller OTF-plattform automatiskt medför upprättande av de samarbetsarrangemang som anges i artikel 79.2 i direktiv 2014/65/EU.

(129) Denna förordning är förenlig med de grundläggande rättigheter och de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (stadgan). Denna förordning bör således tolkas och tillämpas i överensstämmelse med dessa rättigheter och principer, särskilt rätten till skydd av personuppgifter, näringsfrihet, rätten till konsumentskydd, rätten till ett effektivt rättsmedel och till en opartisk domstol. All behandling av personuppgifter enligt denna förordning bör respektera de grundläggande rättigheterna, inklusive rätten till respekt för privat- och familjeliv och rätten till skydd av personuppgifter i enlighet med artiklarna 7 och 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, och måste överensstämma med direktiven 95/46/EG och förordning (EG) nr 45/2001.

(130) Esma, inrättad genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1095/2010 (14), har rådfrågats i tekniska frågor.

(131) För att göra det möjligt för behöriga myndigheter och värdepappersföretag att anpassa sig till de nya kraven i denna förordning, så att de kan tillämpas på ett effektivt och ändamålsenligt sätt, bör förordningens ikraftträdande anpassas till den dag då direktiv 2014/65/EU börjar tillämpas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

TILLÄMPNINGSOMRÅDE

Artikel 1

Syfte och tillämpningsområde

1. Kapitel II och avsnitt 1–4, artiklarna 59.4 och 60 och avsnitt 6 och 8 i kapitel III och, i den utsträckning som de rör de bestämmelserna, kapitel I och avsnitt 9 i kapitel III och kapitel IV i denna förordning ska gälla för förvaltningsbolag i enlighet med artikel 6.4 i direktiv 2009/65/EG och artikel 6.6 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/61/EU (15).

2. Hänvisningar till värdepappersföretag ska omfatta kreditinstitut och hänvisningar till finansiella instrument ska omfatta strukturerad inlåning vad gäller alla de krav som avses i artikel 1.3 och 1.4 i direktiv 2014/65/EU och deras tillämpningsföreskrifter i enlighet med denna förordning.

Artikel 2

Definitioner

I denna förordning gäller följande definitioner:

1. Relevant person : när det gäller ett värdepappersföretag, någon av följande personer:

a) En styrelseledamot, en delägare eller motsvarande, chef eller anknutet ombud till företaget,

b) en styrelseledamot, delägare eller motsvarande, eller chef för ett anknutet ombud till företaget,

c) en av företagets eller det anknutna ombudets anställda, liksom alla andra fysiska personer vars tjänster ställs till förfogande för företaget eller företagets anknutna ombud och som står under företagets eller det anknutna ombudets kontroll och som deltar i företagets tillhandahållande av investeringstjänster och utförande av investeringsverksamhet, eller

d) en fysisk person som, inom ramen för ett entreprenadavtal, direkt deltar i tillhandahållandet av tjänster till värdepappersföretaget eller till dess anknutna ombud inom ramen för ett entreprenadavtal i syfte att tillhandahålla investeringstjänster och utföra investeringsverksamhet för företagets räkning.

2. Finansanalytiker : en relevant person som tar fram investeringsanalysunderlaget.

3. Utkontraktering : ett arrangemang i någon form mellan ett värdepappersföretag och en tjänsteleverantör genom vilket tjänsteleverantören utför en process, en tjänst eller en verksamhet som annars skulle ha utförts av värdepappersföretaget självt.

3a. Person med vilken en relevant person har ett släktskapsförhållande : någon av följande personer:

a) Den relevanta personens maka/make eller en person som i enlighet med nationell lagstiftning betraktas som likställd med maka/make.

b) Ett minderårigt barn eller styvbarn till den relevanta personen.

c) Alla andra släktingar till den relevanta personen som har delat den personens hushåll under minst ett år den dag då transaktionen mellan de berörda personerna äger rum.

4. Transaktion för värdepappersfinansiering : transaktion för värdepappersfinansiering enligt definitionen i artikel 3.11 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 2015/2365 (16).

5. Ersättning : alla former av betalningar eller finansiella eller icke-finansiella förmåner som företag direkt eller indirekt har beviljat relevanta personer för tillhandahållandet av investeringstjänster eller sidotjänster till kunder.

6. Råvara : varje vara av fungibel natur som kan levereras, inklusive metaller samt malm och legeringar av dessa, jordbruksprodukter och energi exempelvis i form av elektricitet.

Artikel 3

Villkor tillämpliga på tillhandahållandet av information

1. Om det enligt detta direktiv krävs att information ska tillhandahållas på ett varaktigt medium enligt definitionen i artikel 4.1.62 i direktiv 2014/65/EU ska värdepappersföretagen endast tillåtas tillhandahålla den informationen på ett annat varaktigt medium än papper om följande villkor är uppfyllda:

a) Tillhandahållandet av den informationen på det mediet är lämpligt för det sammanhang i vilket affärsverksamheten mellan företaget och kunden bedrivs eller kommer att bedrivs, och

b) den person till vilken informationen ska tillhandahållas, när det finns en valmöjlighet mellan information på papper eller på det andra varaktiga mediet, uttryckligen väljer tillhandahållande av informationen på det andra mediet.

2. Om ett värdepappersföretag enligt artikel 46, 47, 48, 49, 50 eller 66.3 i denna förordning tillhandahåller en kund information via en webbplats och den informationen inte riktas personligen till kunden ska värdepappersföretag säkerställa att följande villkor är uppfyllda:

a) Tillhandahållandet av den informationen på det mediet är lämpligt för det sammanhang i vilket handeln mellan företaget och kunden bedrivs eller kommer att bedrivas,

b) kunden måste uttryckligen samtycka till att informationen tillhandahålls i den formen,

c) kunden måste underrättas elektroniskt om webbadressen, och var på webbplatsen informationen finns tillgänglig,

d) informationen måste vara aktuell, och

e) informationen måste fortlöpande finnas tillgänglig via den webbplatsen under en så lång tidsperiod som kunden rimligtvis kan behöva för att ta del av den.

3. Vid tillämpning av denna artikel ska tillhandahållandet av information via elektronisk kommunikation anses vara lämplig för det sammanhang i vilket handeln mellan företaget och kunden bedrivs, eller ska bedrivas, ide fall det finns belägg för att kunden har regelbunden tillgång till Internet. Om kunden har lämnat en e-postadress i syfte att utföra den handeln ska betraktas som ett sådant bevis.

Artikel 4

Tillhandahållande av investeringstjänst på tillfällig grund

(Artikel 2.1 i direktiv 2014/65/EU)

Vid tillämpning av undantaget i artikel 2.1 c i direktiv 2014/65/EU, ska en investeringstjänst anses erbjuden på tillfällig grund under utövandet av en yrkesmässig verksamhet om följande villkor är uppfyllda:

a) En nära och verklig anknytning finns mellan yrkesverksamheten och tillhandahållandet av investeringstjänsten till samma kund, så att investeringstjänsten kan betraktas som komplement till den huvudsakliga yrkesverksamheten,

b) tillhandahållandet av investeringstjänster till kunderna till den huvudsakliga yrkesverksamheten syftar inte till att utgöra en systematisk inkomstkälla för den person som tillhandahåller yrkesverksamheten, och

c) personen som tillhandahåller yrkesverksamheten marknadsför inte eller främjar inte på annat sätt sin förmåga att tillhandahålla investeringstjänster, utom när dessa anges för kunder som ett komplement till den huvudsakliga yrkesverksamheten.

Artikel 5

Grossistenergiprodukter som måste avvecklas fysiskt

(Artikel 4.1.2 i direktiv 2014/65/EU)

1. Vid tillämpning av avsnitt C.6 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU måste en grossistenergiprodukt fysiskt avvecklas om samtliga följande villkor är uppfyllda:

a) Den innehåller bestämmelser som säkerställer att avtalsparterna har inrättat proportionella arrangemang för att kunna leverera eller motta leverans av den underliggande råvaran; ett avtal om avstämning med den systemansvarige för överföringssystemet på el- och gasområdet ska betraktas som ett proportionellt arrangemang om parterna i avtalet är skyldiga att säkerställa den fysiska leveransen av el eller gas,

b) den inför ovillkorliga, obegränsade och bindande skyldigheter för parterna i avtalet att leverera och ta emot leverans av den underliggande råvaran,

c) den tillåter inte endera parten att ersätta fysisk leverans med kontantavräkning, och

d) skyldigheterna enligt avtalet inte kan kvittas mot åtaganden från andra avtal mellan de berörda parterna, utan att det påverkar rättigheterna för parterna i avtalet att netta sina kontantbetalningsskyldigheter.

Vid tillämpning av led d, ska operativ nettning i el- och gasmarknader inte betraktas som kvittning av förpliktelser enligt ett avtal mot förpliktelser från andra avtal.

2. Operativ nettning ska förstås som varje nominering av el- och gaskvantiteter som ska matas in i ett nät till följd av regelkrav eller begäran av en systemansvarig för överföringssystemet enligt definitionen i artikel 2.4 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/72/EG (17) för ett företag med motsvarande uppgifter som en som en systemansvarig för överföringssystem på nationell nivå. Allt utseende av kvantiteter baserade på operativ nettning får inte lämnas till avtalsparterna enligt eget avgörande.

3. Vid tillämpning av avsnitt C.6 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU, ska force majeure inkludera varje exceptionell händelse eller alla eventuella omständigheter som ligger utanför de avtalsslutande parternas kontroll, som avtalsparterna inte rimligen kunde ha förutsett eller undvikit genom att iaktta lämplig och rimlig tillbörlig aktsamhet och som förhindrar en avtalspart eller båda avtalsparter från att fullgöra sina avtalsförpliktelser.

4. Vid tillämpning av avsnitt C.6 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU ska bona fide oförmåga att avveckla inkludera varje händelse eller rad omständigheter, som inte uppfyller kraven på force majeure i den mening som avses i punkt 3, vilka är objektivt och uttryckligen definierade i avtalsvillkoren, för en eller båda avtalsparterna, som handlar i god tro, att inte fullgöra sina avtalsförpliktelser.

5. Förekomsten av force majeure eller bona fide oförmåga att avveckla avsättning ska inte förhindra att ett avtal betraktas som ”fysiskt avvecklat” i den mening som avses i stycke C.6 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU

6. Förekomsten av obeståndsklausuler som föreskriver att en part har rätt till ekonomisk ersättning vid uteblivet eller bristande uppfyllande av avtalet ska inte förhindra att avtalet betraktas som ”fysiskt avvecklat” i den mening som avses i avsnitt C.6 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU.

7. Leveransmetoderna för de avtal som betraktas som ”fysiskt avvecklade” i den mening som avses i avsnitt C.6 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU ska minst omfatta följande:

a) Fysisk leverans av de relevanta råvarorna i sig.

b) Utlämnande av en handling som ger rättigheter av ägarrättslig natur till de relevanta varugrupperna eller den relevanta kvantiteten av de berörda varorna.

c) Andra metoder för att genomföra överföringen av rättigheter av äganderättslig natur vad gäller den relevanta kvantiteten av varor utan att fysiskt leverera dem, inklusive anmälan, schemaläggning eller nominering till operatören av ett energiförsörjningsnät, som ger mottagaren rätt till den relevanta varukvantiteten.

Artikel 6

Energiderivatkontrakt som avser olja och kol och grossistenergiprodukter

(Artikel 4.1.2 i direktiv 2014/65/EU)

1. Vid tillämpning av avsnitt C.6 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU, ska energiderivatavtal som avser olja vara kontrakt med all slags mineraloljor och petroleumgaser, vare sig i flytande form eller i gasform, inklusive produkter, komponenter och derivat av olja och drivmedel, inklusive sådana med biobränsletillsatser som underliggande tillgång.

2. Vid tillämpning av avsnitt C.6 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU, ska energiderivatkontrakt som avser kol vara kontrakt med kol, definierad som ett svart eller mörkbrunt brännbart mineralämne bestående av karboniserat vegetabiliskt ämne, använt som bränsle, som underliggande tillgång.

3. Vid tillämpning av avsnitt C.6 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU ska derivatkontrakt som har de egenskaper som kännetecknar grossistenergiprodukter enligt definitionen i artikel 2.4 i förordning (EU) nr 1227/2011 vara derivatkontrakt med el eller naturgas som underliggande tillgång i enlighet med leden b och d i artikel 2.4 i den förordningen.

Artikel 7

Övriga finansiella derivatinstrument

(Artikel 4.1.2 i direktiv 2014/65/EU)

1. Ett kontrakt som inte är ett avistakontrakt i enlighet med punkt 2 och som inte har kommersiella ändamål i enlighet med av punkt 4, ska vid tillämpningen av avsnitt C.7 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU anses ha samma egenskaper som andra finansiella derivatinstrument om det uppfyller följande villkor:

a) Det uppfyller ett av följande kriterier: i) Det handlas på en handelsplatts i tredje land som fyller en liknande funktion som en reglerad marknad, en MTF- eller OTF-plattform, ii) det anges uttryckligen att instrumentet ska handlas på eller omfattas av reglerna på en reglerad marknad, en MTF eller OTF-plattform eller en sådan handelsplats i tredjeland, eller iii) det motsvarar ett kontrakt som handlas på en reglerad marknad, en MTF-plattform, en OTF-plattform eller ett tredjelands handelsplats, med avseende på priset, börsposten, leveransdatum och andra avtalsvillkor.

b) Det är standardiserat så att priset, börsposten, leveransdatumet eller andra villkor huvudsakligen bestäms med hänvisning till löpande offentliggjorda priser, standardbörsposter eller standardiserade leveransdatum.

2. Vid tillämpningen av punkt 1 ska ett avistakontrakt vara ett kontrakt för försäljningen av en råvara, tillgång eller rättighet där det i villkoren anges att leverans planeras att ske under den längre av följande perioder:

a) Två handelsdagar, eller

b) den period som är allmänt accepterad på marknaden som normala leveransperioden för den råvaran, tillgången eller rättigheten.

Ett kontrakt ska dock inte anses utgöra ett avistakontrakt ifall det, oberoende av de uttryckliga kontraktsvillkoren, föreligger en överenskommelse mellan avtalsparterna om att leveransen av den underliggande tillgången ska senareläggas och inte genomföras under den period som avses i punkt 2.

3. Vid tillämpning av avsnitt C.10 i bilaga I till Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/39/EG (18) ska ett derivatkontrakt som är hänförligt till en underliggande tillgång som avses det avsnittet eller i artikel 8 i denna förordning anses ha de egenskaper som kännetecknar andra derivatinstrument om ett av följande villkor är uppfyllt:

a) Kontraktet avvecklas kontant eller kan avvecklas kontant om en eller flera parter väljer detta, utom på grund av fallissemang eller annan avvecklingshändelse.

b) Det handlas på en reglerad marknad, en MTF- eller OFT-plattform, eller en handelsplats i tredje land som fyller en liknande funktion som en reglerad marknad, MTF- eller OTF-plattform.

c) Kontraktet uppfyller villkoren enligt punkt 1.

4. Ett kontrakt ska anses ha kommersiella ändamål vid tillämpning av avsnitt C.7 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU och inte ha samma egenskaper som andra finansiella derivatinstrument vid tillämpning av avsnitt 7 och 10 i den bilagan, om följande villkor är uppfyllda:

a) Det ingås med eller av en operatör eller förvaltare av ett energiöverföringsnät, energiutjämningssystem eller rörledningsnät, och

b) det är nödvändigt att upprätthålla balans mellan tillgång och användning av energi vid en given tidpunkt, även då den reservkapacitet som kontrakterats av en systemansvarig för elöverföringen enligt definitionen i artikel 2.4 i direktiv 2009/72/EG överförs från en förhandskvalificerad leverantör av utjämningstjänster till en annan förhandskvalificerad leverantör av utjämningstjänster med samtycke av den berörda systemansvarige för överföringen.

Artikel 8

Derivat enligt avsnitt C.10 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU

(Artikel 4.1.2 i direktiv 2014/65/EU)

Utöver derivatkontrakt som uttryckligen nämns i stycke C.10 i bilaga I till direktiv 2014/65/EU ska ett derivatkontrakt omfattas av bestämmelserna i det avsnittet om det uppfyller de kriterier som anges i det avsnittet och i artikel 7.3 i denna förordning och den avser något av följande:

a) Bandbredd på telekomområdet.

b) Lagringskapacitet för råvaror.

c) Överförings- eller transportkapacitet avseende råvaror, via antingen kabel, rörledning eller annat sätt med undantag av överföringsrättigheter som avser elektricitetsöverföring som överskrider elområdeskapaciteter när de, på primärmarknaden, kontrakteras med eller av en systemansvarig för överföringen eller personer som agerar som tjänsteleverantörer på deras vägnar och för att tilldela överföringskapacitet.

d) En utsläpprätt, ett lån, ett tillstånd, enrättighet eller liknande tillgång som är direkt kopplad till leverans, distribution eller förbrukning av energi från förnybara källor, utom om kontraktet redan omfattas av tillämpningsområdet för avsnitt C i bilaga I till direktiv 2014/65/EU.

e) En geologisk, miljörelaterad eller annan fysisk variabel, utom om kontraktet rör enheter som erkänts uppfylla kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG (19).

f) Andra utbytbara tillgångar eller rättigheter som kan överföras, utom rättigheter att erhålla tjänster.

g) Ett index eller mått som avser priset eller värdet av, eller transaktionsvolymen för, en tillgång, rättighet, tjänst eller skyldighet.

h) Ett index eller mått baserat på försäkringsmatematisk statistik.

Artikel 9

Investeringsrådgivning.

(Artikel 4.1.4 i direktiv 2014/65/EU)

Vid tillämpning av definitionen på ”investeringsrådgivning” i artikel 4.1.4 i direktiv 2014/65/EU ska en personlig rekommendation avse en rekommendation som ges