KOMMISSIONENS BESLUT

av den 7 april 1999

om tillämpning av artikel 85 i EG-fördraget

(IV/36147 - Uppförandekodex för sammanslutningen av auktoriserade, inför Europeiska patentverket behöriga ombud)

[delgivet med nr K(1999) 494]

(Endast den franska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(1999/267/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962, Första förordningen om tillämpning av föordragets artiklar 85 och 86(1), senast ändrad genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige, särskilt artiklarna 2 och 6 i denna,

med beaktande av den begäran om icke-ingripandebesked och i andra hand det meddelande om undantag som den 17 juli 1996 lades fram i enlighet med artiklarna 2 och 4 i förordning nr 17,

med beaktande av kommissionens beslut av den 7 maj 1998 att inleda ett förfarande i detta ärende,

med beaktande av den sammanfattning av begäran och meddelandet som offentliggjorts(2) i enlighet med artikel 19.3 i förordning nr 17 och artikel 3 i protokoll 21 i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES),

efter samråd med Rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor, och

av följande skäl:

I. FAKTA

A. Anmälan

(1) Den 17 juli 1996 anmälde sammanslutningen av auktoriserade, inför Europeiska patentverket behöriga ombud (nedan kallad sammanslutningen) till kommissionen den uppförandekodex som sammanslutningens fullmäktige hade gjort de senaste ändringarna i den 7 maj 1996 för att få ett icke-ingripandebesked eller om detta inte var möjligt, ett beslut om undantag från förbudet mot konkurrensbegränsande avtal.

(2) Anmälan gjordes till följd av det meddelande om invändningar som skickades till sammanslutningen den 18 november 1995 inom ramen för ett klagomål som lades fram den 8 juni 1992 av Michael Harrison, Europeisk patentagent för Dibb Lupton Broomhead Solicitors (för närvarande Dibb Lupton Alsop), en advokatbyrå i Förenade kungariket (ärende IV/34.775).

Den 18 december 1996 skickade kommissionen en skrivelse till sammanslutningen där det särskilt påpekades att undantag inte skulle kunna beviljas för sådana bestämmelser i uppförandekodexen beträffande reklamförbud som grundar sig på vaga och inexakta begrepp och inte heller för bestämmelsen om medlemmarnas skyldighet att tillämpa skäliga arvoden.

Den 3 april 1997 översände sammanslutningen till kommissionen en ny version av uppförandekodexen, som fortfarande inte var tillfredsställande. Efter diskussioner med kommissionen överlämnade sammanslutningen den 14 oktober 1997 den version av uppförandekodexen, senast ändrad den 30 september och den 3 oktober 1997, som är föremål för detta beslut.

B. Sammanslutningen och de regler som styr dess verksamhet

1. Münchenkonventionen

(3) Genom konventionen om meddelande av europeiska patent (nedan kallad konventionen), som undertecknades i München den 5 oktober 1973, infördes gemensamma regler för de fördragsslutande staterna(3) om medelande av patent för uppfinningar.

Europeiska patentorganisationen (nedan kallad organisationen), en mellanstatlig institution som upprättades genom konventionen, är administrativt och ekonomiskt oberoende och har till uppgift att meddela europeiska patent.

Organisationens organ är Europeiska patentverket och förvaltningsrådet. Europeiska patentverket meddelar patent under förvaltningsrådets tillsyn.

Förvaltningsrådet består av företrädare (en per stat) för de fördragsslutande staterna och deras suppleanter (en per stat).

2. Sammanslutningen

(4) Europeiska patentorganisationens förvaltningsråd har bildat sammanslutningen av auktoriserade, inför Europeiska patentverket behöriga ombud med stöd av artikel 134.8 b i konventionen.

Sammanslutningen är ett organ utan vinstsyfte vars utgifter täcks av egna medel som framför allt härrör från medlemsavgifterna. Den har till uppgift att samarbeta med Europeiska patentorganisationen i frågor som gäller patentombudsyrket, i särskilt disciplinfrågor, samt granska medlemmarnas yrkesbehörighet i Europa och se till att medlemmarna iakttar yrkesetiska regler, framför allt genom att avge rekommendationer.

Alla personer som är upptagna i förteckningen över auktoriserade ombud är medlemmar av sammanslutningen. Europeiska patentverket skall underrätta sammanslutningen om alla ändringar som görs i denna förteckning. Alla europeiska patentombud är följaktligen medlemmar av sammanslutningen.

Sammanslutningens medlemmar väljer dess fullmäktige. Alla fördragsslutande stater utgör en valkrets inom vilken de medlemmar är röstberättigade som har sitt driftställe eller sin anställning inom valkretsen. Varje medlem har en röst (artikel 7.1 och 7.2 i föreskrifterna om bildande av sammanslutningen). Fullmäktige administrerar och styr sammanslutningens verksamhet och har rätt att avge rekommendationer om yrkesetik (artikel 9.3 i föreskrifterna om bildande av sammanslutningen) inom de gränser som föreskrivs i föreskrifterna om disciplinära åtgärder mot auktoriserade ombud. Fullmäktigeordföranden företräder sammanslutningen. En styrelse, som åtminstone består av en ordförande, vice ordförandena, en generalsekreterare och en kassör, utövar de funktioner som fullmäktige har anförtrott den (artikel 10 i föreskrifterna om bildande av sammanslutningen).

(5) Europapatentombudens yrke organiseras och förenhetligas således inom ramen för sammanslutningen. I konventionen görs ingen åtskillnad mellan oberoende patentombud och ombud som utövar sitt yrke som anställda vid företagens patentavdelningar.

3. Föreskrifter om disciplinära åtgärder mot auktoriserade ombud

(6) Europeiska patentorganisationens förvaltningsråd har med stöd av artikel 134.8 c i konventionen antagit bestämmelser om sammanslutningens och Europeiska patentverkets disciplinära befogenheter gentemot auktoriserade ombud (föreskrifter om disciplinära åtgärder mot auktoriserade ombud, utfärdade den 21 oktober 1977, nedan kallade föreskrifterna). I den första delen av föreskrifterna fastställs yrkesetiska regler, enligt vilka de auktoriserade ombuden skall iaktta följande allmänna skyldigheter när de utövar sin verksamhet:

- De skall utöva sitt yrke samvetsgrant och på ett sätt som är förenligt med ombudsuppdraget, och framför allt avhålla sig från alla oriktiga eller vilseledande uttalanden (artikel 1.1 i föreskrifterna).

- De skall uppföra sig på ett sätt som inte äventyrar det förtroende de bör åtnjuta i sitt yrke (artikel 1.2 i föreskrifterna).

- De skall vägra åta sig ett uppdrag på grund av jäv, om godtagande eller fortsättande av uppdraget skulle leda till att ombudet skulle behandla en särskild fråga i vilken han har rådgivit eller företrätt en person som har motsatta intressen än uppdragsgivaren, om inte intressekonflikten redan har upphört (artikel 3.2 i föreskrifterna).

Alla auktoriserade ombud som inte följer de yrkesetiska reglerna kan straffas (varning, anmärkning, böter, strykning från förteckningen över auktoriserade ombud på obestämd tid - artikel 4 i föreskrifterna).

(7) Sammanslutningens disciplinutskott, Europeiska patentverkets disciplinnämnd och Europeiska patentverkets besvärskammare fattar beslut om sådana överträdelser av de yrkesetiska reglerna som de har fått kännedom om (artikel 5 i föreskrifterna).

(8) Sammanslutningens fullmäktige väljer medlemmarna i disciplinutskottet vartannat år på grundval av rekommendationer fråan varje nationell grupp i fullmäktige. Disciplinutskottet består av sådana medlemmar i sammanslutningen som inte hör till sammanslutningens styrelse (artikel 11 i föreskrifterna om bildande av en sammanslutning av auktoriserade, inför Europeiska patentverket behöriga ombud).

När disciplinutskottet mottar ett klagomål om en eventuell överträdelse av de yrkesetiska reglerna, utnämner dess ordförande en avdelning bestående av tre medlemmar och en suppleant som skall undersöka det uppträdande som är föremål för klagomålet.

Om disciplinutskottet inte kan fatta ett beslut om en eventuell överträdelse av de yrkesetiska reglerna inom nio månader från det att ärendet anhängiggjordes, avger den en rapport om detta till ordföranden för Europeiska patentverkets disciplinnämnd innan tidsfristen har löpt ut. Ordföranden avgör om tidsfristen skall förlängas eller om ärendet skall föras till disciplinnämnden för behandling (artikel 6.3 och 6.4 i föreskrifterna).

Disciplinutskottet har inte behörighet att stryka en medlem av sammanslutningen från förteckningen över auktoriserade ombud vid Europeiska patentverket. Utskottet har dock behörighet att diskutera frågor, ge varningar och anmärkningar eller föra ärendet till Europeiska patentverkets disciplinnämnd om den anser att överträdelsen bör beläggas med ett strängare straff än varning eller anmärkning (artikel 6.2 b och c i föreskrifterna).

Förfarandet inför disciplinutskottet är inte offentligt och dess överläggningar är konfidentiella.

Disciplinutskottets beslut redogör för fakta i ärendet och skälen för beslutet, men i motsats till de beslut som fattas av de två andra disciplinorganen offentliggörs dess beslut inte i Europeiska patentverkets officiella tidning. Endast sammanslutningens interna tidning EPI Information publicerar dem.

(9) När disciplinnämnden och besvärskammaren fattar beslut i disciplinärenden är de oberoende organ som hör till organisationen.

Disciplinnämnden omfattar tre juristmedlemmar från Europeiska patentverket och två auktoriserade ombud. Den behandlar fall av förmodade överträdelser av de yrkesetiska reglerna, som disciplinutskottet hänskjuter till den (artikel 7.1 i föreskrifterna).

Presidenten för Europeiska patentverket utnämner medlemmarna i disciplinnämnden för tre år i sänder. De auktoriserade ombud som utnämns väljs från en lista som sammanslutningens styrelse föreslår för ordföranden och de kan inte samtidigt delta i ett annat disciplinorgan eller vara medlemmar i sammanslutningens styrelse eller vara anställda på hel- eller deltid vid sammanslutningen (artikel 9.2 i föreskrifterna).

Efter att ha vidtagit alla undersökningsåtgärder den anser nödvändiga, fattar disciplinnämnden beslut om att antingen avsluta behandlingen av ärendet eller att påföra ett straff (artikel 7.2 i föreskrifterna).

(10) Besvärskammaren består av tre juristmedlemmar från Europeiska patentverket och två auktoriserade ombud. Förvaltningsrådet utnämner dem för en period av fem år. Denna avdelning behandlar överklaganden av slutliga beslut, inbegripet beslut om att avsluta ett ärende som fattas av sammanslutningens disciplinutskott och Europeiska patentverkets disciplinnämnd (artikel 8.1 i föreskrifterna). Det berörda auktoriserade ombudet, sammanslutningens ordförande och Europeiska patentverkets president kan överklaga besluten. Medlemmarna i besvärskammaren kan inte samtidigt delta i något annat disciplinorgan eller vara medlemmar i sammanslutningens styrelse eller vara anställda på hel- eller deltid vid sammanslutningen.

(11) Medlemmarna i ett disciplinorgan är oberoende när de fullgör sitt uppdrag (artikel 11 i föreskrifterna).

Ett disciplinorgan skall ge det auktoriserade ombud som är föremål för det disciplinära förfarandet möjlighet att bli hörd innan det fattar ett beslut som går denne emot.

Ordföranden för sammanslutningens fullmäktige och Europeiska patentverkets president har också rätt att bli hörda innan ett slutligt beslut fattas (artikel 12 i föreskrifterna). Alla beslut som fattas av ett disciplinorgan motiveras och utformas skriftligen. Beslutet delges det auktoriserade ombudet, ordföranden för sammanslutningen och presidenten för Europeiska patentverket. Om det finns en klagande underrättas också denne om den åtgärd som har vidtagits (artikel 21.1 i föreskrifterna).

(12) Beslut som besvärskammaren har fattat i disciplinärenden kan inte överklagas inför nationella domstolar i Europeiska patentorganisationens medlemsstater. Föreskrifterna för sammanslutningen och Europeiska patentverket innehåller dock inga sådana förbud.

Denna situation verkar förenlig med den allmänna principen om medborgarnas rättsskydd, eftersom besvärskammaren kan betraktas som jämförbar med en domstol av följande orsaker: 1) Dess medlemmar har juridisk (tre medlemmar) eller teknisk (två medlemmar) kompetens och de får inte höra till andra disciplinorgan som har deltagit i det ursprungliga beslutet. 2) Besvärskammarens medlemmar utnämns för en period av fem år och de kan under sin mandatperiod avsättas från sitt uppdrag endast av tungt vägande skäl. 3) När medlemmarna i besvärskammaren fullgör sitt uppdrag är de oberoende, inte bundna av några som helst anvisningar i sitt beslutsfattande och kan inte delta i behandlingen av ett överklagande om de är jäviga. 4) Besluten skall vara motiverade och det auktoriserade ombudet har alltid rätt att lägga fram sina synpunkter på det beslut som går honom emot. Sammanslutningens ordförande och Europeiska patentverkets president har samma rättighet. 5) Muntlig förhandling äger rum, om det auktoriserade ombudet så önskar eller om besvärskammaren å tjänstens vägnar konstaterar att det är nödvändigt. De muntliga förhandlingarna äger rum i närvaro av alla medlemmar av besvärskammaren, en tjänsteman med ansvar för protokollföring, det auktoriserade ombudet och hans advokat samt Europeiska patentverkets president och sammanslutningens ordförande eller företrädare för dessa.

4. Uppförandekodexen

(13) Genom den anmälda uppförandekodexen för auktoriserade ombud ändras den version som sammanslutningens styrelse antog vid sitt femte möte i München den 5 november 1985(4). Ansvaret för uppförandekodexen vilar endast på sammanslutningens styrelse (texten offentliggjordes i Europeiska patentverkets officiella tidning endast för att ge allmänheten fullständig information om uppförandekodexen för auktoriserade ombud), även om den rättsliga grunden för sammanslutningens godkännande av uppförandekodexen återfinns i artiklarna 1-4 i föreskrifterna om disciplinära åtgärder mot auktoriserade ombud och i artikel 4 c i föreskrifterna om bildande av en sammanslutning av auktoriserade, inför Europeiska patentverket behöriga ombud, som båda har godkänts av Europeiska patentorganisationens förvaltningsråd.

Sammanslutningens styrelse kan ändra uppförandekodexen på eget initiativ och behöver inget bemyndigande från Europeiska patentverket eller förvaltningsrådet.

Däremot kan förvaltningsrådet inte ändra eller upphäva uppförandekodexen som sådan. Det kan dock på eget initiativ eller på initiativ av sammanslutningens styrelse göra ändringar i föreskrifterna om disciplinära åtgärder mot auktoriserade ombud (artikel 29 i föreskrifterna). Dessutom kan förvaltningsrådet göra ändringar i föreskrifterna om bildande av sammanslutningen.

Syftet med uppförandekodexen är att reglera medlemmarnas uppträdande och övriga verksamhet, i den mån som denna verksamhet anknyter till Europeiska patentkonventionen.

(14) De regler som fastställs i uppförandekodexen är grupperade i sju artiklar av vilka den första innehåller allmänna bestämmelser och de övriga bestämmelser om reklam, relationer till allmänheten, relationer till klienterna, relationer till övriga medlemmar, relationer till Europeiska patentverket och relationer till sammanslutningen. Uppförandekodexen föregås av vissa definitioner varav en gäller arvoden, varmed avses skäliga och motiverade arvoden. Dessa definitioner utgör en inledning till uppförandekodexen och tillämpas inte som sådana av sammanslutningen. Sammanslutningen kan således inte straffa sina medlemmar för att de arvoden de tillämpar inte är skäliga eller motiverade. Innehållet i uppförandekodexen är följande: "Artikel 1

Allmänt

a) De allmänna skyldigheterna för sammanslutningens medlemmar fastställs i föreskrifterna om disciplinära åtgärder.

b) De allmänna yrkesetiska principerna fastställs i denna uppförandekodex, som återspeglar styrelsens nuvarande åsikter. Uppförandekodexen befriar inte en medlem från hans egen skyldighet att följa de yrkesetiska regler som fastställs i artiklarna 1, 2 och 3 i föreskrifterna om disciplinära åtgärder.

c) Den främsta uppgiften för en medlem är att ge tillförlitliga upplysningar till personer som är intresserade av patentfrågor. Han skall uppträda som en oberoende rådgivare och tillgodose klienternas intressen på ett opartiskt sätt utan att ta hänsyn till personliga känslor och intressen.

d) En medlem skall vidta åtgärder för att säkra sina klienters intressen i de fall där han är förhindrad att fullgöra sina uppgifter.

e) Ett gott samförstånd mellan medlemmarna är nödvändigt för att upprätthålla yrkets goda rykte, och det skall utövas oberoende av personliga känslor.

f) Varje medlem skall känna till dessa regler och kan inte åberopa att han inte hade kännedom om dem.

g) Den som bryter mot reglerna får inte försvara sig med att han handlade enligt klientens anvisningar.

Artikel 2

Reklam

a) Reklam är i allmänhet tillåten, om den är sanningsenlig, objektiv och förenlig med viktiga principer, framför allt lojaliteten och respekten för yrkessekretess.

b) Reklam är undantagsvis förbjuden i följande fall:

1) Jämförelse av de yrkesmässiga tjänster en medlem tillhandahåller med de yrkesmässiga tjänster en annan medlem tillhandahåller.

2) Omnämnande av en klients identitet, om inte klienten uttryckligen har gett sitt tillstånd till detta.

3) Omnämnande av namnet på en annan professionell enhet om det inte finns ett skriftligt samarbetsavtal mellan medlemmen och den enheten.

4) Reklam för, kungörelse eller offentliggörande av köpanbud, säljanbud eller förhandling om industriell äganderätt, om inte en klient har gett anvisningar om detta.

Artikel 3

Relationer till allmänheten

a) En medlem skall upprätthålla det goda rykte som sammanslutningen, dess medlemmar och representationen vid Europeiska patentverket har.

b) En medlem får inte använda uppgifter som vilseleder allmänheten i sina lokaliteter, på sitt brevpapper, i annat skrivmateriel eller på något annat sätt.

c) En medlem får inte betala tredje man arvoden för förmedling av uppdrag, men detta villkor gäller inte förvärv, helt eller delvis, av en annan patentbyrås kundkrets.

d) En medlem får inte utan tillbörlig kontroll tillåta en person som inte är medlem att utöva verksamhet som är förknippad med Europeiska patentverket i medlemmens namn eller i hans bolags namn.

e) När en medlem utövar sitt yrke är han ansvarig för de handlingar som utförs av medarbetare som inte är medlemmar.

Artikel 4

Relationer till klienterna

a) En medlem skall alltid fullgöra alla de uppdrag en klient anförtror honom med den samvetsgrannhet och uppmärksamhet och med den kompetens som är nödvändig i detta arbete. En medlem skall hålla sina klienter underrättade om hur behandlingen av deras ärende framskrider.

b) I princip är en medlem inte skyldig att bevaka en klients intressen i ärenden som inte är förknippade med det uppdrag som den klienten har anförtrott honom.

c) En medlem har rätt att begära att en klient betalar förskott.

d) Utöver de krav som anges i artikel 3.2 i föreskrifterna om disciplinära åtgärder skall en medlem vägra åta sig ett uppdrag som strider mot hans egna intressen. I alla sådana fall skall medlemmen, om uppdraget inte kan skjutas upp utan att eventuellt skada klienten, åta sig uppdraget och sköta det i den omfattning som är direkt nödvändig för att undvika en sådan eventuell skada. Därefter skall medlemmen avsäga sig uppdraget.

e) En medlem får inte förvärva ekonomiska intressen i någon som helst industriell rättighet, om omständigheterna är sådana att detta är ägnat att medföra en konflikt mellan hans yrkesmässiga skyldigheter och hans intresse. En medlem får inte begära arvoden som ställs i direkt relation till resultatet av de tjänster som han tillhandahåller.

f) Som tillägg till artiklarna 2 och 3 i föreskrifterna om disciplinära åtgärder får en medlem inte vidta några åtgärder som rör ett enskilt ärende som håller på att behandlas eller som har behandlats av medlemmen i fråga eller av en annan person i hans byrå, om inte den klient ärendet gäller godkänner åtgärden i fråga eller om inte denna medlem saknar vetskap om ärendet och inte längre har möjlighet att få vetskap om det. Medlemmen har inte rätt att använda upplysningar som han fick när ärendet behandlades tidigare, om inte upplysningarna är offentliga.

g) En medlem befrias omedelbart från sin tystnadsplikt enligt artikel 2 i föreskrifterna om disciplinära åtgärder, om de sekretessbelagda upplysningarna blir offentliga.

Artikel 5

Relationer till övriga medlemmar

a) En medlem bör iaktta gott samförstånd med övriga medlemmar. Därmed avses hövlighet och att en medlem inte får tala om en annan medlem i ohövliga eller stötande ordalag. Klagomålen mot en annan medlem skall först behandlas privat med den i frågavarande medlemmen antingen direkt eller via en tredje medlem och först därefter, om nödvändigt, via de officiella kanaler som föreskrivs av sammanslutningen och i föreskrifterna om disciplinäara åtgärder.

b) Eftersom ett av huvudsyftena med sammanslutningen är att upprätthålla sammanhållningen inom yrkeskåren, får ingen medlem utöva eller främja diskriminering mellan medlemmarna, särskilt inte på grund av språk eller nationalitet.

c) Om en medlem vet eller misstänker att ett enskilt ärende håller på att behandlas, eller redan har behandlats av en annan medlem, skall han undvika allt åsiktsutbyte med klienten i det ärendet, om inte klienten uttrycker en önskan om att få en opartisk åsikt eller om att få byta ombud. Medlemmen får underrätta den andra medlemmen om detta endast om klienten samtycker därtill.

d) När en medlem får anvisningar av en klient om att han skall överta behandlingen av ett ärende från en annan medlem, har den medlem som mottagit dessa anvisningar full frihet att godta anvisningarna, men skall då säkerställa att den andre medlemmen får kännedom om detta. Den andre medlemmen är skyldig att utan dröjsmål delge eller vidarebefordra alla handlingar som är nödvändiga för behandlingen av ärendet eller förse det nya ombudet med kopior av dessa handlingar till ett skäligt pris.

Artikel 6

Relationer till Europeiska patentverket

I alla sina kontakter med Europeiska patentverket och dess anställda skall en medlem uppträda hövligt och göra allt för att upprätthålla sammanslutningens och dess medlemmars goda rykte.

Artikel 7

Relationer till sammanslutningen

a) Medlemmarna skall underrätta sammanslutningen om sin adress, till vilken alla brev och alla andra meddelanden från sammanslutningen skall skickas. Adressändringar måste anmälas till generalsekretariatet utan dröjsmål.

b) Medlemmarna skall betala den årsavgift som avses i artikel 6 i föreskrifterna om bildande av sammanslutningen i enlighet med de bestämmelser som fastställts och meddelats av styrelsen.

Om en medlem inte betalar avgiften enligt ovan nämnda bestämmelser, kan kassören föra ärendet till disciplinnämnden.

c) Ingen medlem får utan att ha bemyndigats av sammanslutningens ordförande avge något som helst skriftligt eller muntligt meddelande i sammanslutningens namn.

d) En medlem har rätt att genom sammanslutningens generalsekreterare begära ett utlåtande om huruvida den verksamhet som en medlem planerar att genomföra eller godkänna är förenlig med uppförandekodexen. Ett sådant utlåtande är inte bindande för de disciplinära organen.

e) Med undantag av det som anges i bestämmelsen i artikel 5 b ovan måste disciplinnämnden skriftligen underrättas om överträdelser av uppförandekodexen."

C. Ändringarna av uppförandekodexen

(15) Den uppförandekodex detta beslut gäller har ändrats betydligt jämfört med den version som var föremål för meddelandet om invändningar av den 18 november 1995 och t.o.m. jämfört med den anmälda versionen. Tidigare var individuell reklam av princip förbjuden och endast sådan reklam som kom hela yrkeskåren till godo godkändes. Enligt den nya uppförandekodexen är individuell reklam i princip tillåten, men jämförande reklam är fortfarande förbjuden. I den gamla uppförandekodexen förbjöds allt tillhandahållande av tjänster som inte hade begärts. Enligt den nya uppförandekodexen är det även i fortsättningen förbjudet att tillhandahålla tjänser som gäller pågående ärenden och att erbjuda tjänster till användare som redan varit klienter till ett annat ombud i något specifikt fall. Bestämmelsen om att medlemmarna skulle begära skäliga arvoden, som dock skulle vara tillräckligt höga för att säkra deras oberoende i yrket (artikel 1 f) har strukits. I ingressen till den nya uppförandekodexen finns det dock fortfarande en hänvisning till skäliga och motiverade arvoden. Hänvisningen skall dock ses enbart som en rekommendation, som varken kan användas ensam eller tillsammans med andra bestämmelser av sammanslutningen för att hindra medlemmarnas verksamhet. För övrigt skall artikel 5 b tolkas så att det är möjligt att med stöd av den ingripa mot medlemmarnas verksamhet, om det är fråga om diskriminering på grund av nationalitet, språk, ras eller liknande.

D. Marknaden

(16) De tjänster det handlar om är de tjänster som är förknippade med ansökningar om europeiska patent hos Europeiska patentverket.

(17) Förfarandena i samband med ansökningarna om europeiska patent är inte utbytbara mot de förfaranden som tillämpas för att erhålla ett patent på nationell nivå. Ett europeiskt patent motsvarar flera nationella patent. Ett internationellt patent som erhålls inom ramen för Konventionen om patentsamarbete(5) innebär även att nationella patent erhålls i de länder som anges i ansökan. Ett enskilt nationellt patent kan enligt Konventionen om patentsamarbete inte bytas ut mot ett internationellt patent eller mot ett europeiskt patent. Flera nationella patent som enskilt erhållits i de utsedda staterna ger samma skydd som ett europeiskt patent eller ett internationellt patent för dessa stater. Europeiska patentverkets förfarande utgör dock ett enda förfarande som alla auktoriserade ombud väl känner till oavsett i vilket land de bedriver sin verksamhet. Dessa kan således handlägga ansökningar om europeiskt patent från vilket land i världen som helst. Ansökningar om nationella patent handläggs däremot enligt förfaranden som skiljer sig åt från land till land. De lokala patentombuden behärskar dessa bäst och det förekommer även bestämmelser om att endast lokala ombud kan handlägga ansökningar från utlandet. Dessutom innebär de förfaranden som har samband med ansökningar om europeiska patent tämligen annorlunda kostnader jämfört med de förfaranden som har samband med nationella patent.

Efterfrågan på de aktuella tjänsterna kommer från de företag och de enskilda uppfinnare som önskar erhålla ett europeiskt patent för att skydda sina uppfinningar eller som önskar göra invändningar mot att ett europeiskt patent utfäardas, liksom från patentråd i länder som inte har undertecknat konventionen och eventuellt från sådana patentråd från de fördragsslutande staterna som inte har ställning som auktoriserade ombud vid Europeiska patentverket. Efterfrågan är världsomfattande.

(18) Tjänster i samband med de förfaranden som omfattas av konventionen i fråga om ansökningar (andra än anhängiggörande av ansökningar om europeiska patent) från stater som inte undertecknat denna tillhandahålls i princip av auktoriserade ombud vid Europeiska patentverket och av varje advokat med behörighet att bedriva verksamhet på någon av de undertecknande staternas territorium och som där har sin yrkesmässiga hemvist, i den mån denne har rätt att i staten i fråga verka som ombud när det gäller patent för uppfinningar, vilket är en förutsättning för att kunna företräda någon vid Europeiska patentverket. Vid förfaranden som inrättats genom konventionen i fråga om ansökningar från stater som omfattas av konventionen är de sökande inte tvungna att låta sig företrädas vid Europeiska patentverket.

(19) Personer som lämnar in ansökningar för egen räkning eller ett företag som lämnar in sin ansökan via ett auktoriserat ombud som är anställt på företaget kan inte anses som konkurrenter till de auktoriserade ombuden, bland annat på grund av det begränsade antal ansökningar som lämnas in på detta sätt. Samma sak gäller advokater inom gemenskapen, bland annat de som uppfyller villkoren för att vid sidan av de auktoriserade ombuden företräda inför Europeiska patentverket. Dessa advokater utnyttjar nästan aldrig denna rätt. Sammanslutningen bekräftade att 85 % av de europeiska ansökningarna lämnas in av auktoriserade ombud och framhöll att denna höga procentandel beror på att de sökande anser att ansökningar om europeiska patent endast kan anförtros kvalificerade specialister, det vill säga auktoriserade ombud vid Europeiska patentverket, på grund av att dessa ansökningar är så betydelsefulla, komplicerade och tekniskt avancerade (skrivelse av den 10 november 1993). Även de sökande som inte är skyldiga att låta sig företrädas genom ombud inför Europeiska patentverket använder sig av auktoriserade ombud vid Europeiska patentverket. Ett antal viktiga sökande, bland annat de som är specialiserade på kemiområdet, brukar dessutom inte formellt utse de patentombud som är anställda på företagets patentavdelning att företräda företaget vid patentansökningar, utan utnyttjar också oberoende auktoriserade ombud(6).

(20) Sammanfattningsvis kan konstateras att marknaden i fråga utgörs av marknaden för tjänster som har samband med ansökningar om europeiska patent och skiljer sig från marknaden för tjänster som har samband med ansökningar om nationella patent. Den förstnämnda marknaden har minst en europeisk dimension där de auktoriserade ombuden för de olika stater som undertecknat konventionen konkurrerar med varandra. Den sistnämnda marknaden motsvarar däremot flera nationella marknader sida vid sida.

(21) År 1997 omfattade förteckningen över Europeiska patentverkets auktoriserade ombud 5861 personer(7), varav 5563 i medlemsstaterna, fördelade på följande vis: Belgien 101, Danmark 110, Finland 163, Frankrike 565, Förenade kungariket 1349, Grekland 46, Irland 32, Italien 276, Luxemburg 13, Nederländerna 273, Portugal 51, Spanien 176, Sverige 246, Tyskland 2078, Österrike 84.

I gemenskapen stod två länder - Förenade kungariket (24,2 %) och Tyskland (37,4 %) - för den största delen av de auktoriserade ombuden.

En stor andel av ansökningarna om europeiska patent kommer dessutom från sökande i Förenta staterna och Japan vilka i samband med ansökan måste utse ett ombud.

År 1997 beviljades 39646 europeiska patent(8). Av dessa patent kommer 49 % från fördragsslutande stater och 47,8 % från Japan och Förenta staterna. Av detta antal patent erhölls 28245 genom en europeisk ansökan, medan resten motsvarades av den europeiska delen av Konventionen om patentsamarbete.

Antalet ansökningar om europeiska patent som lämnades in under 1997 uppgick till 72904, varav 27466 handlade om internationella ansökningar inom ramen för Konventionen om patentsamarbete.

En grov uppskattning av marknadsvärdet på de auktoriserade ombudens tjänster kan göras på grundval av genomsnittskostnaden(9) (där tolv av gemenskapens medlemsstater och Schweiz betraktas som utsedda stater) för en europeisk patentansökan - 8372 ecu - multiplicerat med 85 % av antalet ansökningar 1997. Resultatet av den beräkningen blir 519 miljoner ecu.

E. Tredje parts synpunkter

(22) Efter det att ett meddelande offentliggjorts enligt artikel 19.3 i förordning nr 17 mottog kommissionen synpunkter från sammanslutningen och Office of Fair Trading från Förenade kungariket.

Sammanslutningen begär att hänvisningen till de auktoriserade ombudens de facto-monopol stryks, eftersom varje advokat som har behörighet att bedriva verksamhet på någon av de fördragsslutande parternas territorium, på samma sätt som ett auktoriserat ombud, kan agera ombud i de förfaranden som anges i konventionen. Dessutom anser sammanslutningen att rådets direktiv 84/450/EEG av den 10 september 1984 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om vilseledande reklam(10) ändrat genom Europaparlamentets och rådets direktiv 97/55/EG(11), direkt ger sammanslutningen rätt att tillåta eller förbjuda jämförande reklam, eftersom den fått i uppdrag av Europeiska patentverket att reglera de auktoriserade ombudens verksamhet. Enligt sammanslutningen skulle kommissionen således inte i något fall kunna förbjuda det som enligt direktivet är tillåtet.

Office of Fair Trading anser kommissionens ståndpunkt rimlig och pekar på behovet av att kommissionen övervakar hur sammanslutningen tillämpar uppförandekodexen och på det faktum att det i meddelandet inte sägs något om att handeln mellan medlemsstaterna märkbart påverkas.

Kommissionen har utvärderat dessa synpunkter som inte har ansetts vara av sådan art att de ändrar kommissionens preliminära inställning så som den har kommit till uttryck i det offentliggjorda meddelandet. Vissa av de framförda aspekterna har behandlats i avsnitt D - Marknaden. De övriga behandlas i det följande.

II. RÄTTSLIG BEDÖMNING

A. Artikel 85.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet

1. Företag, företagssammanslutningar

(23) Europeiska patentverkets auktoriserade ombud är företag enligt artikel 85.1 när de utövar sitt yrke i egenskap av egenföretagare. Som sådana tillhandahåller de sina tjänster på ett varaktigt sätt och mot ersättning genom att ta på sig de finansiella risker som hänger samman med utövandet av denna verksamhet. Det faktum att de företräder ett reglerat fritt yrke, att tjänsterna är av intellektuell, teknisk eller specialiserad karaktär samt att de tillhandahålls personligen och direkt ändrar inte den ekonomiska verksamhetens karaktär(12).

Enligt domen av den 23 april 1991 i mål C-41/90, Klaus Höfner och Fritz Elser mot Macrotron GmbH från Europeiska gemenskapernas domstol(13) omfattar begreppet företag varje enhet som bedriver en ekonomisk verksamhet, oavsett denna enhets rättsliga ställning och dess finansieringssätt.

(24) Sammanslutningen, i vilken alla auktoriserade ombud som är upptagna i Europeiska patentverkets förteckning ingår, är en företagssammanslutning enligt bestämmelser i fördraget, även om den har bildats av Europeiska patentverkets förvaltningsråd och även om den inom ramen för konventionen fått befogenheter att övervaka att reglerna om yrkesmässigt uppförande följs av de auktoriserade ombuden. Att anställda auktoriserade ombud också är medlemmar av sammanslutningen och att de uttalar sig om bestämmelser i kodexen som de inte ens berörs av hindrar inte att dessa bestämmelser anses som ett uttryck för den gemensamma viljan hos medlemmar som utövar sitt yrke som egenföretagare.

2. Beslut av företagssammanslutningar

(25) Eftersom sammanslutningens fullmäktige fastställt uppförandekodexen är det ett beslut av en företagssammanslutning.

Denna kodex "har som syfte att reglera medlemmarnas uppträdande och övriga verksamhet i den mån som denna verksamhet anknyter till konventionen" och är bindande för samtliga medlemmar. Sammanslutningen övervakar att bestämmelser i kodexen tillämpas genom att använda sig av befogenheten att utdöma sanktioner (kritik eller varning).

3. Ingen inverkan av den rättsliga ramen på tillämpningen av artikel 85 i fördraget

(26) Förekomsten av föreskrifter om disciplinära åtgärder mot auktoriserade ombud som förvaltningsråd har antagit och de befogenheter som sammanslutningen har genom artikel 4 c och som består i att övervaka att dess medlemmar iakttar reglerna om god ombudssed bland annat genom att avge rekommendationer (se skäl 4) kan inte åberopas för att hindra konkurrensreglerna i fördraget från att tillämpas på sammanslutningens konkurrensbegränsande beteende. För det första är endast sammanslutningens fullmäktige ansvarig för antagandet av denna kodex. I Europeiska patentverkets officiella tidning nr 9/1986 anges med anledning av detta att ansvaret för denna kodex endast åvilar sammanslutningens fullmäktige. Den publicerades i Europeiska patentverkets officiella tidning endast i syfte att ge allmänheten fullständig information om de auktoriserade ombudens regler om god ombudssed (se skäl 13). För det andra, även om de offentliga myndigheterna delegerar befogenheten att vidta konkurrensbegränsande åtgärder till en företagssammanslutning betyder inte detta att sammanslutningen vid utövande av denna befogenhet undgår tillämpning av artikel 85 i fördraget (se skäl 48 i kommissionens beslut 95/188/EG)(14).

(27) I det aktuella fallet hänför sig sammanslutningens konkurrensbegränsande åtgärder till vissa bestämmelser i uppförandekodexen genom vilka konkurrensen mellan de auktoriserade ombuden begränsas och beskriver hur sammanslutningen tillämpar de regler om yrkesmässigt uppträdande som anges i föreskrifterna om disciplinära åtgärder.

Domstolen gjorde i sin dom av den 30 januari 1985 i mål 123/83, BNIC/Clair(15) bedömningen att artikel 85, enligt ordalydelsen i artikeln, skall tillämpas på avtal mellan företag och beslut av företagssammanslutningar och att den rättsliga ram inom vilken dylika avtal sluts och dylika beslut fattas och den rättsliga ställning som denna ram ges i olika nationella rättsliga instanser inte skall ha någon inverkan på tillämpningen av gemenskapens konkurrensregler och särskilt av artikel 85 i fördraget.

Samma rättspraxis gäller den rättsliga ram som skapas genom konventionen.

I domstolens dom av den 16 november 1977 i mål 13/77, Inno mot ATAB(16), förklarade domstolen att, om inte artikel 85 och följande skall berövas varje ändamålsenlig verkan, kan företagen inte undantas från tillämpningen av konkurrensreglerna i EG-fördraget endast på grund av att deras beteende främjas av offentliga myndigheter.

4. Bestämmelser i uppförandekodexen som inte utgör konkurrenshinder

(28) Till följd av de ändringar som gjorts i den anmälda kodexen, utgör de flesta av bestämmelserna i kodexen inte något konkurrenshinder.

(29) Bestämmelserna i artikel 7 i vilka "relationerna till sammanslutningen" regleras berör endast administrativa och förfarandemässiga aspekter. I artikel 1 (Allmänt) fastställs kodexens allmänna tillämpningsprinciper (artiklarna 1 a, 1 b, 1 f och 1 g) liksom de yrkesmässiga kraven på medlemmarnas opartiskhet, kompetens och ansvar (artikel 1 c-e), vilka i sig inte begränsar konkurrensen. Bestämmelserna i artiklarna 3 a, 3 d och 3 e, liksom artikel 4 a och artikel 6 (relationer till Europeiska patentverket) är inte heller i sig konkurrensbegränsande, eftersom de enbart syftar till att säkerställa medlemmarnas ansvar och kompetens. Inte heller artikel 2 b andra stycket, artikel 4 b, 4 c och 4 g har som syfte eller effekt att begränsa konkurrensen.

(30) Bestämmelserna i artiklarna 5 a och 5 b syftar inte heller till att begränsa eller snedvrida konkurrensen mellan yrkesutövare. Dessa bestämmelser kommer inte att begränsa konkurrensen om de tillämpas på ett objektivt och icke-diskriminerande sätt.

(31) I artikel 5 d anges skyldigheter som är nödvändiga för att underlätta överföringen av alla handlingar från en medlem till en annan, genom att den nya medlemmen erhåller alla handlingar som behövs för att kunna ta över behandlingen av ärendet. Denna bestämmelse främjar till och med konkurrensen mellan ombuden, vilket gynnar användarna.

(32) Begränsningarna i artikel 2 a och artikel 3 b är nödvändiga för att förhindra vilseledande reklam eller för att värna om tystnadsplikten.

(33) Bestämmelserna i artikel 2 b fjärde stycket, artikel 4 d och artikel 4 e första meningen är nödvändiga för att förhindra intressekonflikter. Sådana konflikter skulle kunna uppstå om samma ombud tillhandahåller tjänster till klienter med motsatta intressen (till exempel innehavaren av ett patent och en person som gör intrång i detta patent) eller om ombudets intressen är motsatta klientens eller om ombudets yrkesmässiga skyldigheter är motsatta dennes personliga intressen, särskilt dennes ekonomiska intressen.

(34) Enligt sammanslutningen avser artikel 3 c följande två situationer: 1) Betalning av ett arvode från ett ombud till ett annat ombud, där den senare på begäran av en klient eller på grund av intressekonflikt överfört alla handlingar i ett ärende till den förra. 2) Betalning av en kommission från ett ombud till tredje part (som inte är ombud) i utbyte mot alla handlingar i ett ärende. Ett förbud mot den första situationen utgör inte ett konkurrenshinder. Det underlättar överföringen av handlingar från ett ombud till ett annat och ger användarna av dessa tjänster en fördel samtidigt som konkurrensen förbättras.

Den andra situationen, det vill säga förbudet för ombud att betala kommission till tredje part, måste bedömas mot bakgrund av detta yrkes särdrag och dess regelverk. För att Europeiska patentverket skall fortsätta att fungera effektivt måste ombuden följa de yrkesetiska reglerna (se skäl 6). Ombuden är också skyldiga att följa sammanslutningens uppförandekodex, som bland annat syftar till att ålägga medlemmarna krav på kompetens, opartiskhet, integritet och ansvar samt att ålägga dem att undvika intressekonflikter, iaktta tystnadsplikten och att inte bedriva vilseledande marknadsföring. Alla dessa krav bör anses som legitima och räknas till yrkesetiken. Sökandet efter klienter bör ske inom denna ram. Följaktligen är sammanslutningens krav på att medlemmarna skall söka klienter direkt och inte genom någons förmedling motiverat inom detta yrke, eftersom det skulle vara omöjligt att ålägga tredje part de regler som ombuden är skyldiga att följa.

(35) Enligt artikel 4 e andra meningen är det förbjudet för medlemmarna att göra arvodenas storlek beroende av det resultat som uppnåtts. Följaktligen får ombuden till exempel inte begära ett högre arvode endast av det skälet att patentet utfärdas eller ett lägre arvode endast på grund av att patentet inte utfärdas. Det är också förbjudet för dem att begära arvoden vars storlek beror på vilket resultat utnyttjandet av ett utfärdat patent leder till. Denna begränsning av medlemmarnas affärsmässiga handlingsfrihet måste bedömas mot bakgrund av hela Europeiska patentverkets system för utfärdande av patent, vilket är en viktig faktor bakom ekonomisk tillväxt. Den genomsnittliga handläggningstiden för ett patentansökningsärende uppgick 1997 till 50,2 månader(17) och det ekonomiska utfallet av ett patent är svårbedömt, även om patentet blir värdefullt med tiden. Om den aktuella begränsningen inte fanns skulle ombuden lockas att ägna sig åt ärenden där de kortsiktiga affärsutsikterna var goda snarare än fall där utfallet inte blir känt förrän på mycket lång sikt. Dessutom skulle det under lång tid råda osäkerhet om det pris som klienten skall betala för ombudets tjänster. Detta skulle göra det oklart vilket pris användaren skall betala. Om den aktuella begränsningen inte fanns skulle det dessutom finnas en risk för att Europeiska patentverket anstormas av ärenden som inte motiveras av ett patents eller en invändnings förtjänster utan endast av ombudets ekonomiska intressen. Även om förbudet mot att göra arvodenas storlek beroende av resultatet under andra förhållanden kan utgöra en konkurrensbegränsning, är denna begränsning med tanke på yrkets ekonomiska och rättsliga sammanhang nödvändig för att säkerställa ombudens opartiskhet och för att se till att Europeiska patentverket fungerar effektivt. Ett sådant förbud skall således inte omfattas av artikel 85.1 i fördraget (artikel 53.1 i EES-avtalet).

(36) Bestämmelserna i artikel 4 f syftar till att förhindra intressekonflikter genom att en medlem enligt dessa bestämmelser förbjuds att driva ett ärende som står i strid med ett annat ärende som denne (eller dennes byrå) driver eller som denne eller dennes byrå tidigare drivit. Om denna begränsning inte fanns skulle ett ombud kunna företräda klienter med motsatta intressen, till exempel innehavaren av ett patent och den som gör intrång i detta patent, eller angripa ett patent som erhållits med ombudets medverkan.

(37) Enligt artikel 5 c är det förbjudet för ett ombud att ta kontakt med ett annat ombuds klienter i följande två situationer: när klienten har ett ärende som är under behandling av det andra ombudet och när det andra ombudets behandling av en klients ärende är avslutad. I den första situationen (förbud mot att aktivt erbjuda tjänster i ärenden som är under behandling av ett annat ombud) syftar förbudet inte till att begränsa konkurrensen. Denna begränsning bidrar till att ärendena drivs på ett riktigt sätt, särskilt som klienten har möjlighet att byta ombud om han eller hon skulle vilja det och med hänsyn till att andra bestämmelser i kodexen underlättar överföringen av handlingar när klienten beslutar sig för att byta ombud. Det bör framhållas att ombudet endast är skyldigt att avstå från meningsutbyte med ett annat ombuds klient om ombudet har objektiv kännedom om att det andra ombudet behandlar ärendet. Det är således på detta sätt ordet "misstänker", som förekommer i denna bestämmelse, skall tolkas.

Den andra situationen utgör ett konkurrenshinder av det skälet att om ett ombud inte får utbyta åsikter med en potentiell klient om ett specifikt ärende som redan behandlats av ett annat ombud, kan ombudet knappast erbjuda den potentiella klienten att behandla nya ärenden som har samband med det specifika ärendet och får det till och med svårt att etablera någon som helst yrkesmässig kontakt med denna klient. Detta förbud riskerar således att förhindra ombuden att ta kontakt med andra ombuds tidigare klienter. Detta förbud utgör ett konkurrenshinder som bedöms nedan (skäl 39 och följande).

(38) Sammanfattningsvis kan konstateras att de bestämmelser i uppförandekodexen som nämns i punkterna 29-37, med undantag för den andra situationen beträffande artikel 5 c, inte syftar till att begränsa konkurrensen. Med tanke på det särskilda sammanhang som denna yrkesgrupp är verksam i är dessa bestämmelser nödvändiga för att säkerställa ombudens opartiskhet, kompetens, integritet och ansvar, för att undvika intressekonflikter och vilseledande marknadsföring, för att värna om tystnadsplikten eller för att säkerställa att Europeiska patentverket fungerar effektivt. De omfattas således inte av artikel 85.1 (artikel 53.1 i EES-avtalet). Dessa bestämmelser riskerar inte att ha en begränsande effekt på konkurrensen, om de tillämpas på ett objektivt och icke-diskriminerande sätt.

5. Bestämmelser i uppförandekodexen som utgör avsevärda konkurrenshinder och som påverkar handeln mellan medlemsstaterna

(39) De bestämmelser i sammanslutningens uppförandekodex som gäller jämförande reklam, det vill säga artikel 2 b första och tredje stycket och artikel 5 c, begränsar, i den mån aktivt erbjudande av tjänster till andra ombuds tidigare klienter förbjuds eller förhindras, medlemmarnas handlingsfrihet och har som syfte eller följd att begränsa konkurrensen mellan yrkesutövarna.

(40) Även om kommissionen medger att yrkesutövarens meriter och kvaliteten på tjänsterna är viktiga inslag i konkurrensen mellan olika fria yrkesutövare, anser den att begreppet konkurrens också omfattar andra inslag, såsom arvoden(18) och reklam.

De argument som sammanslutningen framför och som går ut på att dessa begränsningar är nödvändiga för att bland annat bevara yrkets goda anseende motiverar inte ett förhindrande av tillgång till så pass klar och tydlig information om tjänsterna i fråga, bland annat beträffande priset på dessa och villkoren för deras tillhandahållande, att klienten fritt kan välja yrkesutövare.

(41) Reklambegreppet innefattar inte endast exakt information för användaren utan också marknadsföring av tjänsterna i fråga, bland annat jämförelser med konkurrenter eller med de tjänster som konkurrenterna tillhandahåller. Dessutom bör medlemmarna av en yrkeskår ha frihet att aktivt söka klienter utan att detta direkt äventyrar kvaliteten i det personliga förhållandet mellan leverantörerna och deras klienter. Erbjudande av tjänster, då detta grundas på riktig och precis information, och jämförande reklam, då denna jämför representativa och kontrollerbara faktorer och inte är vilseledande, är olika sätt att göra användarna mer informerade, vilket dessa kan ha nytta av, och utgör viktiga inslag i konkurrensprocessen. De gör det möjligt för användarna att upptäcka skillnaderna mellan de olika alternativ som finns och att fatta ett rationellt beslut beträffande vilken leverantör de bör vända sig till, oavsett om denne befinner sig inom landets gränser eller någon annanstans i gemenskapen. De underlättar också för nya aktörer att ta sig in på marknaden och stimulerar till nyskapande när det gäller de sätt som tjänsterna tillhandahålls på.

(42) Vad gäller begränsningarna av jämförande reklam, bör det understrykas att det i artikel 7.5 i direktiv 84/450/EEG tillämpas ett smidigare synsätt i fråga om förbudet mot jämförande reklam inom de fria yrkena. Det enda syftet med denna bestämmelse är inte desto mindre att inte hindra medlemsstaterna från att i enlighet med bestämmelserna i fördraget behålla eller införa förbud eller begränsningar för bruket av jämförelser i reklam för tjänster i samband med yrkesutövning. Dessa förbud eller begränsningar kan fastställas direkt genom lagstiftning eller genom ett organ eller en organisation som, i enlighet med medlemsstaternas lagstiftning, ansvarar för att reglera viss fri yrkesutövande verksamhet. Yrkesetiska regler gäller varje fritt yrke som inte harmoniserats på gemenskapsnivå.

I artikel 7.5 anges inte att undantag automatiskt skall beviljas för branschorganisationers regler, utan att medlemsstaterna skall ha möjlighet att bevilja sådana undantag. Även om sammanslutningen kunde åberopa ett sådant undantag skulle detta inte innebära att artikel 85 i fördraget inte skulle vara tillämplig, eftersom undantaget skall beviljas "i enlighet med bestämmelserna i fördraget" (artikel 7.5 i direktivet). Oavsett andra bestämmelser som eventuellt skulle kunna vara tillämpliga, är det utan tvekan så att det fordras en analys av klausulen i fråga mot bakgrund av artikel 85 i fördraget (artikel 53 i EES-avtalet).

(43) I artikel 2 b första och tredje stycket, som förbjuder jämförande reklam, liksom i artikel 5 c, begränsas, i den mån erbjudande av tjänster till andra ombuds tidigare klienter förhindras, de mest effektiva ombudens möjligheter att utveckla sin verksamhet på bekostnad av de mindre effektiva. Dessa bestämmelser bidrar på så vis till att binda varje auktoriserat ombuds kundkrets till en viss nationell marknad. Detta beror på att ombuden inte kan jämföra sina tjänster med andra tjänster som tillhandahålls både inom och utom det nationella området och de får avsevärt sämre möjligheter att erbjuda sina tjänster till potentiella (inhemska eller utländska) klienter som redan varit klient hos något annat ombud i något specifikt ärende. Användare i hela världen har därför inte tillgång till fullständig information om de tjänster som har samband med ansökningar om europeiska patent, en information som skulle kunna göra det möjligt för dem att vända sig till vilket ombud som helst oavsett var detta ombud befinner sig.

Bestämmelserna om förbud mot jämförande reklam och de bestämmelser som riskerar att förhindra fritt erbjudande av tjänster till användare som redan har varit klient hos något annat ombud är bindande för sammanslutningens medlemmar. De är inte nödvändiga för att säkerställa ansvar, oberoende eller tystnadsplikt eller för att förhindra falska eller vilseledande utsagor eller undvika intressekonflikter och är således inte nödvändiga för att tillse att sammanslutningens medlemmar iakttar reglerna om god ombudssed (som finns i det första avsnittet i bestämmelserna om disciplinära åtgärder mot de auktoriserade ombuden), vilka i sig inte begränsar konkurrensen.

(44) Dessa begränsningar är betydande med tanke på att de omfattar alla de auktoriserade ombud som är upptagna på Europeiska patentverkets förteckning och som ingår i sammanslutningen. Det handlar om ombud från alla fördragsslutande stater, bland vilka samtliga medlemsstater i gemenskapen återfinns.

(45) Begränsningarna avser gränsöverskridande tjänster, det vill säga sådana tjänster som har samband med ansökningar om europeiska patent vid Europeiska patentverket och som innebär att tjänster tillhandahålls i de fördragsslutande stater som anges i ansökan. Begränsningarna kan därför komma att märkbart snedvrida handeln mellan medlemsstaterna vad gäller tjänsterna i fråga.

B. Artikel 85.3 i EG-fördraget och artikel 53.3 i EES-avtalet

(46) De konkurrensbegränsningar som nämns ovan, det vill säga kravet på varje medlem av sammanslutningen att inte göra jämförande reklam (artikel 2 b första och tredje styckena) och att inte på eget initiativ ta kontakt med användare som redan har varit klient hos en annan medlem i något specifikt ärende och med dem diskutera detta ärende (artikel 5 c), kan undantas från förbudet i artikel 85.1 i fördraget (artikel 53.1 i EES-avtalet) eftersom de uppfyller villkoren i artikel 85.3 (artikel 53.3 i EES-avtalet) under förutsättning att de är av övergångskaraktär.

Inom yrket i fråga finns en lång tradition av nästan totalt förbud mot individuell reklam och aktivt erbjudande av tjänster. Att upprätthålla en sådan situation och de begränsningar som avses ovan är oförenligt med fördragets krav på en effektiv och icke-snedvriden konkurrens. En övergång från ett system med nästan totalt förbud mot reklam och aktivt erbjudande av tjänster, vilket hittills varit fallet, till ett system med fullständig frihet innebär dock en stor förändring av den ram inom vilken ombudsyrket utövas. Om denna övergång sker alltför plötsligt, finns det risk för att det kan uppstå förvirring bland användarna, något som skulle kunna skada den bild som dessa yrkesutövare ger av de institutioner som ingår i rättssystemet.

Följaktligen bör såväl ombuden som användarna beredas möjlighet att under en kort period anpassa sig till den nya situationen. Därför är det motiverat att under en övergångsperiod behålla de ovannämnda begränsningarna, vilket minskar risken för förvirring och gör det möjligt för användarna att få sin beskärda del av den vinst som uppstår till följd av detta.

De negativa effekter på konkurrensen som begränsningarna i fråga ger upphov till förefaller mindre än fördelarna med en försiktig övergång. Den ändrade uppförandekodexen visar redan en väsentlig förbättring jämfört med den tidigare situationen.

Konkurrensen sätts inte ur spel för en betydande del av tjänsterna i fråga, eftersom begränsningarna endast förbjuder vissa sätt för att göra reklam och att erbjuda tjänster. Medlemmarna har fortfarande friheten att konkurrera på en rad andra sätt. Enligt sammanslutningens uppförandekodex är det från och med nu tillåtet för ett auktoriserat ombud att exempelvis annonsera om sin byrå på de gula sidorna eller i dagspressen utan tidsbegränsning, att utannonsera de tjänster som han tillhandahåller inte bara genom cirkulär utan bland annat också i facktidskrifter och i dagspress, att ange priserna på sina tjänster och ange sitt specialområde eller en särskild yrkeserfarenhet som skulle kunna vara till nytta för användare som letar efter speciell sakkunskap för ett särskilt ärende. Sådana former av annonsering säkerställer att användarna informeras om tillgängliga tjänster, om hur mycket de kostar och vilket auktoriserat ombud som är mest kvalificerat att behandla ett visst ärende. Dessa reklamformer gör tjänsterna mer tillgängliga för användarna, framför allt för små och medelstora företag, och främjar utvecklingen av en större effektivitet inom ombudskåren.

Begränsningarna beträffande jämförande reklam och erbjudande av tjänster bör också anses som nödvändiga för att undvika nackdelarna med en plötslig övergång till ett system med total frihet, förutsatt att de är av övergångskaraktär. De obestridliga fördelar som följer av en kort övergångsperiod skulle inte kunna uppnås på något annat sätt.

C. Undantagets giltighetstid

(47) I enlighet med artiklarna 6 och 8 i förordning nr 17 skall den dag då beslutet om undantag träder i kraft samt dess giltighetstid anges i beslutet.

(48) Kommissionen anser att en lämplig övergångsperiod kan börja den 14 oktober 1997, vilket var den dag då sammanslutningen skickade in den version av uppförandekodexen som är föremål för detta beslut, och sträcka sig fram till och med den 23 april 2000, vilket är det datum då medlemsstaterna senast måste ha antagit de bestämmelser som är nödvändiga för att följa direktiv 97/55/EG. Den är tillräcklig för att göra det möjligt för ombuden att gradvis anpassa sig till den nya situationen och för att minska risken för förvirring bland användarna vilken skulle kunna skada den bild som ombuden ger av de institutioner inför vilka de företräder sina klienter. Denna risk skulle härröra från en plötslig övergång från en situation när det var förbjudet för sammanslutningens medlemmar att i stort sett göra någon som helst form av individuell reklam och att aktivt erbjuda tjänster till en situation då alla former av reklam och erbjudande av tjänster skulle vara tillåtna. Övergångsperioden bör inte sträcka sig längre än till den 23 april 2000 för att undvika att skapa en situation med en uppdelning mellan detta yrke och övriga fria yrken i medlemsstaterna, som från och med detta datum kommer att genomföra bestämmelserna i ovannämnda direktiv utan att föreskriva några undantag för de fria yrkena.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Bestämmelserna i artikel 85.1 i EG-fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet förklaras med stöd av artikel 85.3 i fördraget respektive artikel 53.3 i EES-avtalet icke tillämpliga på bestämmelserna i sammanslutningen av auktoriserade, inför Europeiska patentverket behöriga ombuds uppförandekodex, i den version som antogs den 30 september och den 3 oktober 1997, som förbjuder medlemmarna att göra jämförande reklam - artikel 2 b första och tredje styckena - och artikel 5 c i den mån denna bestämmelse kan leda till att erbjudande av tjänster till användare som redan har varit klienter hos andra ombud i något specifikt ärende förbjuds eller försvåras.

Detta undantag beviljas för tiden från och med den 14 oktober 1997 till och med den 23 april 2000.

Artikel 2

På grundval av de uppgifter som kommissionen känner till, finns det inte någon anledning för kommissionen att i kraft av artikel 85.1 och artikel 53.1 i EES-avtalet vidta åtgärder med anledning av andra bestämmelser i sammanslutningens uppförandekodex än dem som avses i artikel 1 i detta beslut.

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till L'Institut des mandataires agréés près de l'Office européen des brevets (IMA/EPI) Erhardtstrasse 27 D - 80331 München

Utfärdat i Bryssel den 7 april 1999.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

(1) EGT 13, 21.2.1962, s. 204/62.

(2) EGT C 155, 20.5.1998, s. 3.

(3) Gemenskapens nuvarande 15 medlemsstater samt Liechtenstein, Monaco och Schweiz.

(4) Europeiska patentverkets officiella tidning nr 9/1986, s. 331.

(5) Konventionen om patentsamarbete är en internationell överenskommelse som undertecknades den 19 juni 1970. Internationella ansökningar som inlämnas enligt bestämmelserna i Konventionen om patentsamarbete kan bli föremål för ett förfarande vid Europeiska patentverket. När detta verk handlar i egenskap av utsett ämbetsverk eller valt ämbetsverk vid en internationell ansökan, skall denna ansäkan anses vara en ansökan om europeiskt patent (artikel 150.2 och 150.3 i konventionen).

(6) Se i denna fråga det anförande som dåvarande ordförande i sammanslutningen, Paul Braendli, höll vid FICPI:s (Fédération Internationale des Conseils de propriété industrielle) kongress den 27 juni 1978. I den ovannämnda skrivelsen från sammanslutningen av den 10 november 1993 bestrids inte dessa iakttagelser.

(7) Europeiska patentverket, Årliga rapporten 1997, s. 30.

(8) Europeiska patentverket, Årliga rapporten 1997, s. 62.

(9) Det handlar om genomsnittskostnader år 1991. Se "Obtaining a patent protection in an industrialized country: the time, risk and costs involved", A. Bouju, EC Commission, 1991, Rapports EUR. 13488.

(10) EGT L 250, 19.9.1984, s. 17.

(11) EGT L 290, 23.10.1997, s. 18.

(12) Se även domstolens dom av den 18 juni 1998 i mål C-35/96, kommissionen mot Italien, REG 1998, s. I-3851 punkterna 37 och 38 i domskälen.

(13) Rec. 1991, s. I-1979, punkt 21 i domskälen.

(14) EGT L 122, 2.6.1995, s. 37.

(15) Rec. 1985. s. 391, punkt 17 i domskälen.

(16) Rec. 1977, s. 2115 (punkterna 30-34 i domskälen).

(17) Europeiska patentverket, Årliga rapporten 1997, s. 19.

(18) Se fotnoterna 12 och 14 och också kommissionens beslut 93/438/EEG (EGT L 203, 13.8.1993, s. 27).