RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2038/1999

av den 13 september 1999

om den gemensamma organisationen av marknaden för socker

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 36 och 37 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande(1),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(2), och

av följande skäl:

1. Rådets förordning (EEG) nr 1785/81 av den 30 juni 1981 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker(3), har ändrats på ett omfattande sätt vid ett flertal tillfällen(4). Av klarhetsskäl och av rationella skäl bör den förordningen kodifieras.

2. För att den gemensamma marknaden för jordbruksprodukter skall kunna fungera och utvecklas måste den kompletteras av en gemensam jordbrukspolitik, som framför allt innefattar gemensam organisation av marknaderna för olika jordbruksprodukter. Denna organisation kan utformas på olika sätt beroende på vilken produkt det är fråga om. Isoglukos och inulinsirap är direkta substitut till flytande socker som erhållits ur sockerbetor eller sockerrör. Marknaderna för socker, isoglukos och inulinsirap är därför nära förbundna. Marknaden för sötningsmedel inom gemenskapen utmärks av strukturella överskott och alla beslut inom gemenskapen som hänför sig till någon av dessa produkter har ofrånkomligen återverkningar på de andra. Det är därför nödvändigt att skapa en marknadsorganisation som är gemensam för sockersektorn, isoglukossektorn och inulinsirapssektorn men som också tar vederbörlig hänsyn till de produktionsförutsättningar som är specifika för dessa sektorer.

3. För att de som odlar sockerbetor och sockerrör inom gemenskapen skall kunna garanteras vissa miniminivåer när det gäller sysselsättning och levnadsstandard, bör åtgärder vidtas som syftar till att stabilisera marknaden för socker; i detta syfte bör det varje år fastställas ett riktpris på vitsocker och, för de områden som inte är underskottsområden, ett interventionspris för vardera vitsocker och råsocker; för vart och ett av underskottsområdena bör vidare ett härlett interventionspris fastställas för vitsocker och, vid behov, för råsocker. Det ovan angivna målet kan uppnås genom att interventionsorganen köper upp till interventionspriserna. Ett system med en kompensation för lagringskostnader för socker som tillverkats såväl av råvaror, inbegripet melass, med ursprung i gemenskapen, som av förmånssocker skulle tjäna samma syfte. Prisgarantier för socker kommer också sockersirap, isoglukos och inulinsirap till godo, vars priser baseras på sockerpriserna.

4. För att ovanstående prisgarantier inte skall orsakas skada, får interventionsorganen bara sälja socker till ett pris som är högre än interventionspriset såvida det inte skall exporteras antingen i oberarbetat skick eller efter bearbetning eller skall användas till djurfoder. Denna bestämmelse gör att det inte går att avyttra socker till välgörenhetsorganisationer för livsmedelsbruk inom gemenskapen. Det bör därför beredas en möjlighet till detta för att som en humanitär insats kunna utföra enstaka katastrofhjälpsåtgärder i syfte att säkra livsmedelsförsörjningen. Sådana insatser kan bara bli effektiva om de genomförs snabbt. Bestämmelser bör därför fastställas om det tillvägagångsätt som är det mest lämpliga i sådana situationer.

5. Regleringsåtgärderna måste ge rimliga garantier både åt företagen i förädlingsledet och åt producenterna av basprodukten. Vad gäller betor bör det därför, utöver ett baspris, fastställas dels minimipriser på A-betor avsedda för förädling till A-socker, dels minimipriser på B-betor avsedda för förädling till B-socker, och dessa priser måste respekteras när sockertillverkarna köper betor. Åtgärder bör också vidtas för att en rättvis balans i fråga om rättigheter och skyldigheter skall kunna upprätthållas mellan bearbetnings- och råvaruledet på jordbruksområdet; särskilt bör rambestämmelser inom gemenskapen fastställas som reglerar avtalsförhållandena mellan köpare och säljare av betor och lämpliga åtgärder beslutas för att nå detta mål i fråga om sockerrör.

6. Med hänsyn särskilt till de allmänna återverkningarna på den gemensamma organisationen av marknaderna för socker, bör tillämpningen av rådets förordning (EG) nr 952/97 av den 20 maj 1997 om producentgrupper och sammanslutningar av dessa(5) inte gälla för sockerbetssektorn under den tid då produktionskvotering tillämpas.

7. Förverkligandet av en gemenskapsmarknad för socker, isoglukos och inulinsirap förutsätter att gemensamma regler införs för handeln vid gemenskapens yttre gränser. Ett handelssystem som innefattar importtullar och exportbidrag skulle ha en stabiliserade inverkan på gemenskapens marknad, framför allt genom att prissvängningar på världsmarknaden inte tillåts påverka de priser som gäller för de varorna inom gemenskapen. Därför bör en importtull tas ut på import från tredje land och exportbidrag utgå för export till sådana länder, vilket i fråga om socker i bägge fallen skulle utjämna skillnaden mellan de priser som gäller inom och utanför gemenskapen när världsmarknadspriserna är lägre än priserna inom gemenskapen, och i fråga om isoglukos och inulinsirap skulle medge ett visst skydd för den industri inom gemenskapen som förädlar dessa varor.

8. Utöver det handelssystemet bör det, i den utsträckning det behövs för att systemet skall fungera på ett tillfredsställande sätt, ges möjlighet att reglera eller, när marknadssituation så kräver, förbjuda tillämpningen av aktiv förädling.

9. Ett system med minimilager skulle vara ett effektivt medel att säkra en normal försörjning till gemenskapen i dess helhet eller till någon del av gemenskapen. För att nå detta mål bör också bestämmelser antas som gör det möjligt att under vissa förutsättningar vidta lämpliga interventionsåtgärder. Ordningen med minimilager är ibland inte tillräcklig för att säkerställa en eller flera regioners försörjning när naturkatastrofer drabbar de mindre regionerna. Det är därför önskvärt att göra det möjligt för de företag som är etablerade i dessa regioner att i detta syfte använda sina lager som inte får överföras genom att tillåta dem att avsätta det ifrågavarande sockret före den obligatoriska lagringsperiodens utgång.

10. I en situation med brist på världsmarknaden som leder till världsmarknadspriser som ligger högre än gemenskapens prisnivå, eller när det uppstår svårigheter i den normala försörjningen till gemenskapen i dess helhet eller till någon del av gemenskapen, bör bestämmelser antas som gör det möjligt att i god tid undvika att regionala överskott exporteras till tredje land, samtidigt som onormala prisökningar i gemenskapen gör det omöjligt att upprätthålla en jämn försörjning till konsumenterna till rimliga priser.

11. Behöriga myndigheter måste ha möjlighet att kontinuerligt följa utvecklingen av handeln med tredje land så att de kan bedöma hur denna utvecklas och, i förekommande fall, vidta de åtgärder enligt denna förordning som visar sig nödvändiga. I detta syfte bör bestämmelser antas om ett system med import- och exportlicenser vilka utfärdas endast på villkor att det ställs en säkerhet som garanti för att den transaktion för vilken licensen söks verkligen blir utförd.

12. Systemet med tullar gör det möjligt att avskaffa alla andra skyddsåtgärder vid gemenskapens yttre gränser. I undantagsfall kan det emellertid visa sig att det gemensamma pris- och tullsystemet inte fungerar. För att inte gemenskapens marknad i sådana fall skall stå helt utan skydd mot störningar som därigenom kan uppstå, bör gemenskapen ges möjlighet att snabbt vidta alla nödvändiga åtgärder. Dessa åtgärder måste överensstämma med de skyldigheter som härrör ur avtalen som slöts inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan, nedan kallade GATT-avtalen. För att förhindra försörjningsproblem på gemenskapsmarknaden bör vidare för vissa sockerprodukter tills vidare medges befrielse från tullar.

13. GATT-avtalen godkändes genom beslut 94/800/EG(6). Genom överenskommelsen om jordbruket, nedan kallad överenskommelsen, fastställs särskilt en progressiv minskning av nivån för gemenskapens exportstöd till jordbruksprodukter, särskilt socker som omfattas av garanterade produktionskvoter. Enligt överenskommelsen sker minskningen av exportstödet under en övergångsperiod, både kvantitetsmässigt och kreditmässigt.

14. De skäl som hittills har lett till att gemenskapen tillämpar ett system med produktionskvotering för socker, isoglukos och inulinsirap är fortfarande giltiga. Vissa förändringar har emellertid gjorts i detta system mot bakgrund av den senaste tidens utveckling när det gäller produktionen för att ge gemenskapen rätt att vidta de åtgärder som behövs för att på ett rättvist men effektivt sätt se till att producenterna själva får bära den fulla kostnaden för att avsätta det överskott som finns inom gemenskapen till följd av bristande balans mellan produktion och konsumtion. Ett sådant system bör emellertid tillämpas endast under en begränsad period och ha karaktär av övergångslösning.

15. Den gemensamma organisationen av marknaden för socker, grundas sedan regleringsåret 1986/87, dels på principen om producenternas fullständiga finansiella ansvar under varje regleringsår för de förluster som uppstår genom avsättning av gemenskapens överskottsproduktion, inom ramen för kvoterna i relation till den interna konsumtionen, dels på en ordning med pris- och avsättningsgarantier som varierar beroende på det individuella företagets produktionskvoter. Produktionskvoterna för socker fördelas till vart och ett av företagen på grundval av deras faktiska produktion under en viss referensperiod. När det gäller Portugals fastland, där det inte förekom någon odling av sockerbetor vid tidpunkten för anslutningen, fanns i anslutningsfördraget en bestämmelse som medgav att kvoter kunde fördelas till ett företag utan hänvisning till produktionssiffror, på villkor att företaget kunde påbörja sin produktion omedelbart, det vill säga att det hade den nödvändiga tekniska kapaciteten.

16. Eftersom åtagandena om minskat exportstöd skall genomföras under en övergångsperiod, är det lämpligt att bibehålla nuvarande baskvantiteter av socker och isoglukos samt kvoterna för inulinsirap och, vid behov, förutse att de garantier som gäller för dessa produkter kan anpassas eftersom man på så sätt uppfyller åtagandena enligt överenskommelsen med hänsyn tagen till de faktorer som är grundläggande för denna sektor i gemenskapen. Det är således önskvärt att systemet med självfinansiering av sektorn och produktionskvoter fortsätter under en period motsvarande ovannämnda övergångsperiod, dvs under sex regleringsår.

17. Således förblir principen om det finansiella ansvaret säkerställd genom bidragen från producenterna vilka utgörs av en basproduktionsavgift som tas ut på all produktion av A- och B-socker men som är begränsad till 2 % av interventionspriset för vitsocker, samt av en B-avgift som tas ut på produktionen av B-socker men som inte får vara högre än 37,5 % av samma pris. Under vissa omständigheter betalar isoglukosproducenterna och inulinsirapsproducenterna en del av dessa bidrag. Till följd av de begränsningar som angetts i det föregående går det under ovannämnda omständigheter inte att nå målet att varje enskilt regleringsår göra sockerproduktionen självfinansierande. En tilläggsavgift bör därför tas ut i detta syfte.

18. Tilläggsavgiften bör, främst för att uppnå lika behandling, beräknas för vart och ett av företagen på grundval av dess bidrag till intäkterna via de produktionsavgifter som företaget har betalat för regleringsåret i fråga. Det bör därför fastställas en koefficient för hela gemenskapen som med avseende på det aktuella regleringsåret representerar förhållandet mellan den sammanlagda förlust som konstaterats och de sammanlagda intäkter som härrör från de aktuella produktionsavgifterna. Det bör också fastställas bestämmelser om hur de som säljer sockerbetor och sockerrör skall bidra ekonomiskt till att eliminera den del av förlusten som för regleringsåret i fråga inte har täckts.

19. De produktionskvoter som tilldelats de enskilda företagen inom sektorn för socker kan leda till att exportvolymen under ett visst regleringsår överstiger vad som fastställs i överenskommelsen, beroende på konsumtion, produktion, import, storlek på lagren och övergångslagren samt på den förväntade genomsnittliga förlust som skall bäras genom självfinansiering. Alltså måste de garantier som gäller för kvoterna kunna anpassas under ett eller flera regleringsår för att gemenskapen skall kunna uppfylla sina åtaganden.

20. För att genomföra anpassningen av garantierna bör först den för ett regleringsår påvisade skillnaden mellan gemenskapens exporterbara volym och den volym som fastställs enligt överenskommelsen, fördelas mellan socker, isoglykos och inulinsirap i förhållande till den enskilda kvotens procentuella andel av den totala produktionskvot som fastställs för dessa tre produkter och för gemenskapen.

21. Denna första produktvisa fördelning bör kompletteras med en fördelning per medlemsstat för att ta hänsyn till hur dessa garantier fördelas mellan producentföretagen i de olika medlemsstaterna, så att anpassningen av garantierna inte påverkar den befintliga jämvikten i kvotsystemet och i delaktigheten i avgifterna. Därför är det lämpligt att fastställa en minskningskoefficient per medlemsstat för garanti A och för garanti B vilken varierar beroende på de maximala avgifterna för dessa garantier. Slutligen bör varje berörd medlemsstat göra en fördelning per företag med hänsyn till de garantier som gäller för varje enskilt företags produktionskvot.

22. Den gemensamma organisationen av marknaden för socker har inrättat en ordning för jämn fördelning av lagringskostnader. Det bör fastställas att det socker som blivit föremål för en minskning av garantierna på grund av de förpliktelser som grundar sig på överenskommelserna, även fortsättningsvis kan åtnjuta ersättning för lagringskostnaderna enligt denna ordning.

23. Med hänsyn till att det är angeläget att möjliggöra en viss strukturell anpassning inom bearbetningsindustrin och inom sockerbets- och sockerrörsodlingen under den period då kvoterna skall tillämpas, bör det införas en rörelsemarginal som gör det möjligt för medlemsstaterna att ändra företagens kvoter med maximalt 10 %. Med beaktande av den särskilda situation som råder inom denna sektor i Spanien, Italien och de franska utomeuropeiska departementen, bör begränsningen inte gälla för dessa områden i den mån omstruktureringsprogram håller på att genomföras.

24. Eftersom fördelningen av produktionskvoter på företagen är ett medel att garantera producenterna gemenskapspriser och avsättning för deras produktion, bör man vid en omfördelning av kvoterna ta hänsyn till alla berörda parters intressen, särskilt sockerbets- och sockerrörsodlarnas.

25. För att göra det möjligt att öka avsättningsmöjligheterna för socker och isoglukos på gemenskapens inre marknad bör det vidare finnas en möjlighet att, på särskilda villkor som skall fastställas, från kvoteringssystemet undanta socker och isoglukos som är avsedda för annan tillverkning inom gemenskapen än av livsmedel.

26. I Europeiska ekonomiska gemenskapens förklaring om tillförsel till Portugals sockerraffineringsindustri, vilken bifogats slutakten till Anslutningsakten för Spanien och Portugal, förklarade gemenskapen sig vara beredd att göra en utredning av gemenskapens hela raffineringsindustri däribland särskilt den portugisiska. En sådan utredning skall även göras för Finland.

27. Utredningen visar att det är nödvändigt, bl.a. för att säkra en mera regelbunden och jämn tillförsel till samtliga raffinaderier i gemenskapen, att exakt fastställa de traditionellt förväntade maximibehoven i den raffineringsindustri som omvandlar råsocker till vitsocker i varje berörd medlemsstat, det vill säga Finland, Frankrike, Portugal och Förenade kungariket, utifrån objektiva referensdata och med hänsyn till de fastställda kvantiteterna av socker för direktkonsumtion under regleringsåret 1994/95. För att uppnå detta syfte bör raffineringsindustrin, inom gränserna för det förväntade behovet och på vissa villkor, ha tillgång till allt råsocker med ursprung såväl i gemenskapen som i AVS-staterna eller i andra traditionella källor som skall anges närmare, utifrån budgeterade behov och med iakttagande av en preferensordning som går från gemenskapssocker och förmånssocker enligt protokoll 8 till fjärde AVS-EG- konventionen(7) till importerat socker från AVS-stater eller andra traditionella leverantörsländer. För råsocker, annat än själva förmånssockret, som importeras från de AVS-stater som avses i protokoll 8 och från Indien, skall lämpligen en särskild förmånsordning gälla angående tillgång till gemenskapens raffineringsmarknad.

28. Enligt artikel 1 i nämnda protokoll och artikel 1 i avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Indien om rörsocker(8) måste dessa förmånsimportsystem tilllämpas inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för socker.

29. Det bör skapas regler som gör det möjligt att säkra att rörråsocker som importerats med stöd av förmånssystemen kan raffineras på så lika konkurrensvillkor som möjligt.

30. Raffineringen är en viktig verksamhet såväl på världsmarknaden för socker i allmänhet som i gemenskapen, särskilt i raffinaderier som omvandlar råsocker till vitsocker. Tekniskt sett produceras vitsocker genom raffinering av högvärdiga rörsockerprodukter som kan tillgodose marknadens behov. Dessa raffinaderier ligger dessutom mitt i de stora konsumtionsområdena. Raffineringsindustrin i hamnarna utgör på så vis ett viktigt komplement till betomvandlingsindustrin för gemenskapen, bl.a. i områden som Finland, det portugisiska fastlandet, Förenade kungariket och Syd- och Västfrankrike.

31. I en gemensam förklaring om socker på den portugisiska marknaden, vilken bifogats slutakten till fjärde AVS-EG-konventionen, har AVS-staterna och gemenskapen kommit överens om att, inom ramen för de relevanta bestämmelserna i konventionen, särskilt artikel 168.2 i denna, fortsätta prövningen av AVS-staternas ansökningar om utökad förmånstillgång till den portugisiska marknaden för AVS-socker. Av prövningen av dessa ansökningar, som i praktiken gäller tillförsel till gemenskapens samtliga hamnraffinaderier, framgår behovet av en särskild förmånstillgång för import av rårörsocker med ursprung i AVS-stater som undertecknat protokoll 8 och Indien, inom ramen för de särskilda överenskommelserna mellan gemenskapen och de stater som avses i protokoll 8, eller i andra länder, utifrån gemenskapens behovsbalans efter det att i medlemsstaterna befintlig tillgång av rårör- och råbetsocker och förmånssocker har raffinerats.

32. Till och med regleringsåret 1994/95 beviljades ett gemenskapsstöd för anpassning till raffineringsindustrin av förmånsrårörsocker samt av rårör- och råbetsocker odlat inom gemenskapen. Hittills kunde stödet justeras för ett visst regleringsår beroende på lagringsavgiften för detta år eller beroende på ändrade raffineringsmarginaler förorsakade av de priser som fastställs för regleringsåret i fråga. Erfarenheterna visar att det finns goda skäl att behålla detta stödsystem. Eftersom ändringar i lagringsavgiften direkt påverkar raffineringsmarginalen är det lämpligt att införa ett system om obligatorisk justering av anpassningsstödet beroende på ändrade avgifter för raffineringen av råsocker som prisgaranterats av gemenskapen eller importerats från AVS-stater i form av förmånssocker.

33. Den gemensamma organisationen av marknaden för socker bör samtidigt ta vederbörlig hänsyn till de mål som anges i artiklarna 33 och 131 i fördraget.

34. Det kan visa sig nödvändigt att vidta vissa övergångsåtgärder, och samma behov kan uppstå vid varje övergång från ett regleringsår till ett annat eller under ett och samma regleringsår. Bestämmelser bör därför fastställas som gör det möjligt att vidta lämpliga åtgärder.

35. För att underlätta tillämpningen av bestämmelserna i denna förordning bör regler etableras för ett nära samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen inom ramen för en förvaltningskommitté för socker.

36. Produktionen av betor i Italien möter vissa svårigheter, om än mindre och mindre, i den norra och mellersta delen av landet, på grund av särskilda villkor och storleken på gårdarna, bl.a. vid tillämpning av moderna produktionsmetoder. Av strukturella skäl kvarstår dessa svårigheter i den sydliga delen som för övrigt anses vara mindre gynnad vad gäller utveckling och strukturell anpassning. Betodlingen är i dessa regioner absolut nödvändig särskilt för regeneration av lerjorden och för att undvika en återgång till ensidig odling. Det är därför lämpligt att Italien dels för sina norra och mellersta regioner tillåts bevilja ett nationellt stöd som är avtagande under fem regleringsår dels i sina sydliga regioner beviljar ett sådant stöd som under sex regleringsår minskas med ett fast belopp jämfört med regleringsåret 1994/95.

37. Enligt artikel 110 i Anslutningsakten för Spanien och Portugal, gavs Spanien tillstånd att bevilja nationellt anpassningsstöd till producenter av A- och B-betor till och med 31 december 1995. Med beaktande av de svårigheter som ännu föreligger, bör tillståndet att ge ut nationellt stöd bibehållas efter den 31 december 1995 för en begränsad period och avtagande.

38. Rörsockersektorn i Spanien konfronteras med särskilda svårigheter för att hålla sig kvar i jämförelse med andra sektorer. För att möjliggöra ett bibehållande av denna begränsade produktion bör ett nationellt stöd om 6 euro per 100 kg vitsocker från denna sektor tillåtas.

39. Gemenskapens anslutning till Internationella sockeravtalet kan innebära att särskilda åtgärder behöver vidtas för att göra det möjligt för gemenskapen att genomföra de åtaganden som gjorts i detta avtal. Det bör därför vara möjligt att med stöd av denna förordning vidta lämpliga åtgärder.

40. Enligt artiklarna 2 och 3 i rådets förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april 1970 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken(9), skall medlemsstaternas utgifter för att fullgöra de förpliktelser som följer av tillämpningen av denna förordning betalas av gemenskapen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL I

TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER

Artikel 1

1. Den gemensamma organisation av marknaden för socker som införs genom denna förordning skall omfatta följande varor:

>Plats för tabell>

2. I denna förordning avses med

a) vitsocker: socker utan tillsats av aromämnen, färgämnen eller andra ämnen och som i torrt tillstånd innehåller minst 99,5 viktprocent sackaros, fastställt enligt polarisationsmetoden,

b) råsocker: socker utan tillsats av aromämnen, färgämnen eller andra ämnen och som i torrt tillstånd innehåller mindre än 99,5 viktprocent sackaros, fastställt enligt polarisationsmetoden,

c) isoglukos: produkt framställd på basis av glukos eller polymerer därav som i torrt tillstånd innehåller minst 10 viktprocent fruktsocker,

d) inulinsirap: en produkt som erhålls omedelbart efter hydrolys av inulin eller oligofruktos och som i torrt tillstånd innehåller minst 10 % fruktos i fri form eller som sackaros,

e) A-socker och A-isoglukos: den mängd socker och isoglukos som företaget i fråga tillverkar inom ramen för sin A-kvot och som hänför sig till ett visst regleringsår,

f) B-socker och B-isoglukos: den mängd socker och isoglukos som företaget i fråga tillverkar utöver sin A-kvot men inom ramen för summan av sin A-kvot och B-kvot och som hänför sig till ett visst regleringsår.

g) C-socker och C-isoglukos: den mängd socker eller isoglukos vars produktion hänför sig till ett visst regleringsår och som producerats antingen av ett företag utöver summan av dess A- och B-kvoter eller av ett företag som inte har någon kvot,

h) A-betor: alla betor som förädlas till A-socker,

i) B-betor: alla betor som förädlas till B-socker,

j) A-inulinsirap: varje kvantitet inulinsirap, uttryckt som socker-/isoglukosekvivalent, som under ett visst regleringsår producerats inom ramen för företagets A-kvot,

k) B-inulinsirap: varje kvantitet inulinsirap, uttryckt som socker-/isoglukosekvivalent, som under ett visst regleringsår producerats utöver företagets A-kvot, dock utan att överskrida summan av dess A- och B-kvoter,

l) C-inulinsirap: varje kvantitet inulinsirap, uttryckt som socker-/isoglukosekvivalent, som under ett visst regleringsår antingen har producerats utöver summan av det aktuella företagets A- och B-kvoter eller har tillverkats av ett företag som inte har några kvoter.

KAPITEL II

PRISER

Artikel 2

1. Regleringsåret skall för samtliga varor som räknas upp i artikel 1 börja den 1 juli och utlöpa den 30 juni påföljande år.

2. Ett riktpris skall varje år fastställas för vitsocker. Detta pris skall gälla för vitsocker av den standardkvalitet som interventionspriset avser, oförpackat, fritt fabrik och lastat på ett transportmedel efter köparens val.

3. Riktpriset på vitsocker skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 37.2 i fördraget en gång per år på samma gång som interventionspriset för vitsocker.

Artikel 3

1. För vitsocker skall varje år fastställas

a) ett interventionspris för områden utan underskott,

b) ett härlett interventionspris för vart och ett av underskottsområdena.

2. Ett interventionspris skall varje år fastställas för råsocker. Detta pris skall beräknas på grundval av interventionspriset på vitsocker och med beaktande av standardbelopp för bearbetning och utbyte.

Om det visar sig nödvändigt att saluföra råsocker som har framställts i ett underskottsområde, får ett härlett interventionspris fastställas för sådant socker.

3. De interventionspriser som avses i punkterna 1 och 2 skall tillämpas på oförpackat socker, fritt fabrik, lastat på ett transportmedel efter köparens val.

De skall gälla för vitsocker och råsocker av en bestämd standardkvalitet.

4. Interventionspriset på vitsocker skall fastställas före den 1 augusti för det regleringsår som börjar den 1 juli påföljande år, i enlighet med förfarandet i artikel 37.2 i fördraget.

Enligt samma förfarande skall rådet fastställa den standardkvalitet för vilken detta pris skall gälla.

5. Rådet skall, på förslag av kommissionen och med kvalificerad majoritet, fastställa interventionspriset på råsocker och de härledda interventionspriserna en gång årligen samtidigt som det fastställer interventionspriset på vitsocker.

Enligt samma förfarande skall rådet fastställa den standardkvalitet för vilken interventionspriset på vitsocker skall gälla.

Artikel 4

1. Ett baspris skall varje år fastställas för betor. Det skall gälla för ett bestämt leveranssteg och en bestämd standardkvalitet.

2. Det baspris som avses i punkt 1 skall fastställas med beaktande av interventionspriset på vitsocker och standardbelopp för

- förädlingsmarginalen,

- sockerutbytet,

- företagens intäkter från försäljning av melass,

- i förekommande fall kostnaderna för leverans av betor till företagen.

3. Baspriset på betor skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 37.2 i fördraget samtidigt som interventionspriset på vitsocker.

Enligt samma förfarande skall rådet fastställa leveranssteg och standardkvaliteten på betor.

Artikel 5

1. Ett minimipris på A-betor och ett minimipris på B-betor skall fastställas årligen samtidigt som interventionspriset på vitsocker.

Dessa priser skall gälla samma leveranssteg och standardkvalitet som baspriset på betor.

2. Minimipriset på A-betor skall vara lika med 98 % av baspriset på betor.

Med förbehåll för tillämpningen av artikel 33 skall minimipriset på B-betor vara lika med 68 % av baspriset på betor.

3. För de områden för vilka det fastställs ett härlett interventionspris för vitsocker skall minimipriserna på A-betor och B-betor höjas med ett belopp som är lika med skillnaden mellan det härledda interventionspriset för området i fråga och interventionspriset omräknat med koefficienten 1,30.

4. Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen fastställa minimipriserna på betor.

Artikel 6

1. Utan att det påverkar vad som sägs i artikel 39 och i de bestämmelser som antagits med stöd av artikel 32, skall sockerfabrikanterna vara skyldiga att betala lägst ett minimipris med sådana pristillägg eller prisavdrag som motsvarar avvikelser från standardkvaliteten, när de köper betor som

a) är lämpade för förädling till socker, och

b) är avsedda för förädling till socker.

2. Det minimipris som avses i punkt 1 skall vara följande:

a) I områden utan underskott skall det motsvara

- minimipriset på A-betor, när det är fråga om betor som skall förädlas till A-socker,

- minimipriset på B-betor, när det är fråga om betor som skall förädlas till B-socker.

b) I underskottsområden skall det motsvara

- minimipriset på A-betor omräknat i enlighet med artikel 5.3, när det är fråga om betor som skall förädlas till A-socker,

- minimipriset på B-betor omräknat i enlighet med artikel 5.3, när det är fråga om betor som skall förädlas till B-socker.

3. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel och storleken på pristilläggen och prisavdragen skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Artikel 7

1. Branschavtal och kontrakt som ingåtts mellan köpare och säljare av betor skall stå i överensstämmelse med vissa rambestämmelser, särskilt med avseende på villkoren för köp, leverans och mottagande av, samt betalning för, betor.

2. Villkoren för köp av sockerrör skall anges i branschavtal mellan odlare av sockerrör och tillverkare av socker inom gemenskapen.

Villkoren för köp av de jordbruksbasprodukter som skall användas för att tillverka inulinsirap skall fastställas i branschöverenskommelser mellan odlarna av dessa basprodukter i gemenskapen och tillverkarna av inulinsirap.

3. Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen utfärda allmänna tillämpningsföreskrifter till denna artikel, särskilt de rambestämmelser som avses i punkt 1.

4. Vid behov skall tillämpningsföreskrifter till punkterna 1 och 2 utfärdas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

5. Om branschavtal saknas får medlemsstaten i fråga inom ramen för denna förordning vidta de åtgärder som behövs för att skydda berörda parters intressen.

Medlemsstaten skall i så fall genast informera kommissionen om de åtgärder som vidtagits med stöd av första stycket.

6. Förordning (EG) nr 952/97 skall inte tillämpas på sockerbetor under den period som anges i artikel 26.1.

Artikel 8

1. Ett system med kompensation för lagringskostnader innefattande ersättning med ett standardbelopp som finansieras genom en särskild avgift, skall införas på de villkor som anges i denna artikel.

2. Kostnaderna för lagring av vissa varor som tillverkats av betor eller sockerrör som skördats inom gemenskapen skall ersättas av medlemsstaterna med ett fast belopp. De varor som berörs av detta är

- vitsocker,

- råsocker,

- sirap som erhållits före kristalliseringsstadiet,

- sirap som erhållits genom upplösning av kristalliserat socker.

Medlemsstaterna skall ta ut en avgift av varje sockertillverkare, efter omständigheterna,

- per viktenhet tillverkat socker, eller

- per viktenhet av sådan sirap enligt första stycket som framställts före kristalliseringsstadiet och saluförts i obearbetat skick.

Beloppet för ersättningen skall vara densamma i hela gemenskapen. Denna regel om enhetlighet skall gälla också i fråga om avgiften.

3. Punkt 2 skall inte tillämpas på sådant socker med tillsats av arom- eller färgämnen som omfattas av KN-nr 1701 i den kombinerade nomenklaturen, inte heller på sådan sirap med tillsats av arom eller färgämnen som omfattas av KN-nr 2106 90 59.

4. Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen

a) utfärda allmänna tillämpningsföreskrifter till denna artikel,

b) fastställa ersättningsbeloppet samtidigt som de härledda interventionspriserna.

5. Avgiftens storlek skall fastställas årligen i enlighet med förfarandet i artikel 48. Övriga tillämpningsföreskrifter till denna artikel skall utfärdas enligt samma förfarande.

Artikel 9

1. Det interventionsorgan som varje sockerproducerande medlemsstat utsett har under hela regleringsåret skyldighet att, på de villkor som skall fastställas i enlighet med punkterna 5 och 6, köpa in allt vitsocker och råsocker, framställt av betor och sockerrör som skördats inom gemenskapen, som interventionsorganet blir erbjudet att köpa, förutsatt att ett avtal avseende lagring av sockret i fråga dessförinnan ingåtts mellan säljarna och interventionsorganet.

Interventionsorganen skall, allt efter omständigheterna, köpa in till det interventionspris eller det härledda interventionspris som gäller för det område i vilket sockret befinner sig vid tidpunkten för köpet. Om kvaliteten på sockret avviker från den standardkvalitet för vilken interventionspriset fastställts, skall detta pris justeras genom tillägg eller avdrag.

2. Beslut får fattas om att låta ett bidrag utgå för socker som uppfyller kriterierna enligt artikel 23.2 i fördraget och som har blivit otjänligt för konsumtion.

3. Beslut får fattas om att bevilja produktionsbidrag för de produkter som räknas upp i artikel 1.1 a, 1.1. f och 1.1 h och för sirap enligt artikel 1.1 d som uppfyller kriterierna i artikel 23.2 i fördraget och som används vid tillverkningen av vissa produkter inom den kemiska industrin.

4. Lämpliga åtgärder skall vidtas i fråga om transport- och lagringskostnader för socker som producerats i de franska utomeuropeiska departementen så att detta socker kan saluföras i gemenskapens europeiska områden.

I den utsträckning det behövs för att säkra leveranserna till raffinaderierna skall råsocker som framställts ur sockerbetor som skördats i gemenskapen kunna omfattas av de åtgärder som anges i första stycket.

När denna artikel tillämpas skall med "raffinaderi" avses en produktionsenhet vars verksamhet uteslutande består i att raffinera antingen råsocker eller sirap som framställts före kristalliseringsstadiet.

5. Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen fastställa tillämpningsföreskrifter till punkt 1-4, vilka får avvika från artikel 8 såvitt avser tillämpningen av punkt 4, samt de kemiska produkter som avses i punkt 3.

6. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel skall utfärdas i enlighet med förfarandet i artikel 48 och skall särskilt avse

- de minimikvaliteter och minimikvantiteter som krävs för intervention,

- de pristillägg och prisavdrag som skall gälla vid intervention,

- förfarandena vid och villkoren för interventionsorganens övertagande,

- villkoren för att bevilja tilläggsbelopp och storleken på sådana tilläggsbelopp,

- villkoren för att bevilja produktionsbidrag och storleken på sådana bidrag,

- de åtgärder som avses i punkt 4 andra stycket.

Artikel 10

1. I syfte att bidra till att säkra försörjningen av gemenskapen i dess helhet eller av något av dess områden, skall rådet, med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen, besluta om de villkor på vilka särskilda interventionsåtgärder får vidtas om artikel 22 tillämpas.

Sådana åtgärder får emellertid inte leda till att sockerproducenterna inom gemenskapen blir tvungna att sälja socker till interventionsorganen.

2. Arten av, och tillämpningsområdet för, sådana interventionsåtgärder skall beslutas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Artikel 11

1. Interventionsorganen får endast sälja socker till ett pris som är högre än interventionspriset.

Beslut kan emellertid fattas om att interventionsorganen får sälja socker till ett pris som är lika eller lägre än interventionspriset om sockret är avsett

- för djurfoder, eller

- för export, antingen i obearbetat skick eller efter förädling till sådana varor som räknas upp i bilaga II till fördraget eller till sådana varor som räknas upp i bilaga I till denna förordning.

2. Utan hinder av punkt 1 kan det beslutas att interventionsorganen skall ställa socker i obearbetat skick till välgörenhetsorganisationers förfogande för gratis distribution - i den mån dessa är godkända av medlmesstaten i fråga eller, om något godkännande av sådana organisationer inte har lämnats i den medlemsstaten, av kommissionen - till ett pris som understiger interventionspriset eller gratis när organisationerna är aktivt engagerade i enstaka aktioner för katastrofhjälp och sockret är avsett för konsumtion på gemenskapens inre marknad.

3. Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen anta allmänna bestämmelser för försäljningen av sådana produkter som har varit föremål för interventionsåtgärder.

4. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel skall antas och beslutet att ställa socker till förfogande på det sätt som anges i punkt 2 skall fattas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Artikel 12

1. För att säkra den normala försörjningen av gemenskapen i dess helhet eller av något av dess områden skall en ständig skyldighet gälla att på gemenskapens europeiska territorium hålla minimilager

a) av betsocker som har producerats i gemenskapen,

b) av rörsocker som har producerats i de franska utomeuropeiska departementen samt av sådant förmånssocker som avses i artikel 40.

Minimilagret av det socker som avses i a ovan skall på ett bestämt datum vara lika med en procentandel av den A-kvot som tilldelats vart och ett av de sockertillverkande företagen eller lika med samma procentandel av företagets produktion av A-socker, om denna är lägre än dess A-kvot.

Den fastställa procentandelen får reduceras.

Minimilagret av det socker som avses i b ovan skall vara lika med en procentandel av den kvantitet av det aktuella sockret som ett företag har raffinerat under en given period.

2. Rådet skall, med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen, anta allmänna tillämpningsföreskrifter till denna artikel och särskilt fastställa den tidpunkt och den procentandel som avses i punkt 1 andra stycket samt den procentandel och den period som avses i punkt 1 fjärde stycket.

Enligt samma förfarande får en skyldighet som motsvarar skyldigheten att hålla minimilager fastställas med avseende på de produkter som anges i artikel 1.1 f och 1.1 h.

3. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel och särskilt storleken på reduktionen av den procentandel som avses i punkt 1 tredje stycket, skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

KAPITEL III

HANDEL MED TREDJE LAND

Artikel 13

1. Vid import till eller export från gemenskapen av någon av de produkter som förtecknas i artikel 1.1 a, 1.1 b, 1.1 c, 1.1 d, 1.1 f, 1.1 g och 1.1 h skall en importlicens respektive en exportlicens framläggas.

Licenser skall utfärdas av medlemsstaterna till varje sökande, oavsett dennes etableringsort inom gemenskapen och utan att detta påverkar åtgärder som vidtas för att tillämpa artiklarna 17 och 18.

Import- och exportlicenser skall gälla inom hela gemenskapen. Sådana licenser skall utfärdas på villkor att en säkerhet ställs som garanti för att produkterna importeras eller exporteras under licensens giltighetstid. Utom i händelse av force majeure, skall säkerheten vara helt eller delvis förverkad om import eller export inte genomförs eller endast genomförs delvis under licensens giltighetstid.

2. I enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 48

a) får det system som avses i punkt 1 utvidgas till att omfatta de produkter som förtecknas i artikel 1.1 e,

b) skall licensernas giltighetstid och andra tillämpningsföreskrifter till denna artikel antas, vilka bl.a. kan omfatta en tidsfrist för utfärdandet av licenser.

Artikel 14

1. Om inte annat föreskrivs i denna förordning, skall tullsatserna i Gemensamma tulltaxan tillämpas på de produkter som förtecknas i artikel 1.

2. För att säkerställa att gemenskapsmarknaden genom import från tredje land är tillräckligt försörjd med råsocker för raffinering enligt KN-numren 1701 11 10 och 1701 12 10 och med melass enligt KN-nummer 1703 får kommissionen, enligt det förfarande som föreskrivs i artikel 48, genom undantag från bestämmelserna i punkt 1 helt eller delvis tills vidare upphöra med tillämpningen av importtull på dessa produkter och fastställa bestämmelser om sådant eventuellt tillämpningsuppehåll.

Sådant tillämpningsuppehåll får gälla under den period under vilken världsmarknadspriset plus importtullen enligt Gemensamma tulltaxan

- när det gäller råsocker, överstiger interventionspriset för produkten,

- när det gäller melass, överstiger den prisnivå som motsvarar det pris för melass som under det aktuella sockerregleringsåret används som grund för beräkning av intäkter från försäljning av melass i enlighet med bestämmelserna i artikel 4.2.

Artikel 15

1. För att förhindra eller motverka de negativa effekter på gemenskapsmarknaden som kan bli följden av import av vissa jorbruksprodukter, skall en tilläggstull betalas vid import av en eller flera sådana produkter till den tullsats som fastställs i den gemensamma tulltaxan, om de villkor som anges i artikel 5 i det jordbruksavtal som slöts i enlighet med artikel 300 i fördraget inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan har uppfyllts, med undantag för det fall det är osannolikt att importen kommer att störa gemenskapsmarknaden eller om effekterna skulle bli oproportionerliga i förhållande till det avsedda syftet.

2. De utlösande priserna, som utgör den övre gränsen för när en tilläggsimporttull får tas ut, skall vara de utlösande priser som gemenskapen anmäler till WTO.

De utlösande kvantiteter som måste överskridas för att en tilläggsimporttull skall tas ut skall bestämmas på grundval av särskilt importen till gemenskapen under de tre år som föregår det år då de negativa effekter som avses i punkt 1 uppstår eller sannolikt kommer att uppstå.

3. De importpriser som skall beaktas vid uttag av en tilläggsimporttull skall bestämmas på grundval av cif-importpriserna för det aktuella partiet.

Cif-importpriserna skall för detta ändamål kontrolleras mot de representativa priserna för produkten på världsmarknaden eller på gemenskapens importmarknad för den produkten.

4. Kommissionen skall anta tillämpningsföreskrifter till denna artikel i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 48. I sådana tillämpningsföreskrifter skall bl.a. anges

a) de produkter för vilka tilläggsimporttullarna får tas ut enligt artikel 5 i jordbruksavtalet,

b) de övriga kriterier som krävs för tillämpningen av punkt 1 i enlighet med artikel 5 i jorbruksavtalet.

Artikel 16

När det gäller melass skall

- det världsmarknadspris som avses i artikel 14.2, och

- det representativa pris som avses i artikel 15.3,

gälla för en standardkvalitet.

Standardkvaliteten får fastställas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 48.

Artikel 17

1. De tullkvoter för produkter enligt artikel 1 som följer av avtal som sluts inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan skall öppnas och förvaltas i enlighet med tillämpningsföreskrifter som antagits i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 48.

2. Kvoter får förvaltas med användning av en av följande metoder eller en kombination av dessa metoder:

- En metod som är grundad på i vilken ordningsföljd ansökningarna inkommer (metoden "först till kvarn").

- En metod enligt vilken kvoter fördelas i proportion till de begärda kvantiteterna enligt inkomna ansökningar (metoden "samtidig behandling").

- En metod grundad på traditionella handelsflöden (metoden "traditionella/nya mönster").

Andra lämpliga metoder får antas.

De får inte medföra diskriminering mellan de berörda aktörerna.

3. Den förvaltningsmetod som antas skall, i förekommande fall, lägga vederbörlig vikt vid försörjningsbehoven på gemenskapsmarknaden och behovet att säkra nämnda marknads jämvikt, samtidigt som den kan utgå från de metoder som tidigare har tillämpats på kvoter motsvarande dem som avses i punkt 1, utan att detta påverkar de rättigheter som följer av avtal som sluts inom ramen för förhandlingarna i Uruguayrundan.

4. De tillämpningsföreskrifter som avses i punkt 1 skall innehålla bestämmelser om öppnandet av årliga kvoter, vid behov lämpligt fördelade över året, om den förvaltningsmetod som skall användas samt skall i förekommande fall innehålla bestämmelser om

a) garantier som täcker produktens art, avsändningsplats och ursprung,

b) erkännande av de dokument som används för kontroll av de garantier som avses i a, och

c) de villkor på vilka importlicenser utfärdas samt deras giltighetstid.

Artikel 18

1. I den mån som krävs för att det skall vara möjligt att utan vidare förädling eller i form av varor enligt bilaga I exportera de produkter som förtecknas i artikel 1.1 a, 1.1 c och 1.1 d på grundval av noteringar eller priser på världsmarknaden för de produkter som avses i artikel 1.1 a och 1.1 c och inom de gränser som följer av de avtal som slutits i enlighet med artikel 300 i fördraget, får skillnaden mellan dessa noteringar eller priser och priserna inom gemenskapen utjämnas genom exportbidrag.

Eyportbidrag för råsocker får inte vara högre än det exportbidrag som lämnas för vitsocker.

2. Bestämmelser får fastställas om exportbidrag för de produkter som förtecknas i artikel 1.1 f, 1.1 g och 1.1 h som exporteras utan vidare förädling eller i form av de varor som anges i bilaga I.

Vid fastställandet av exportbidraget för varje 100 kg torrsubstans skall särskild hänsyn tas till

a) det exportbidrag som gäller vid export av produkter enligt KN-nummer 1702 30 91,

b) det exportbidrag som gäller vid export av de produkter som avses i artikel 1.1 d,

c) de ekonomiska aspekterna av den planerade exporten.

3. Det exportbidrag som gäller för produkter enligt artikel 1 som exporteras i form av varor enligt bilaga I skall inte vara högre än det exportbidrag som gäller vid export av sådana produkter utan vidare förädling.

4. Den metod som antas för fördelning av kvantiteter som berättigar till exportbidrag skall vara den metod

a) som är bäst lämpad med hänsyn till produktens art och situationen på den aktuella marknaden och som gör det möjligt att utnyttja de disponibla resurserna på effektivaste sätt, med beaktande av gemenskapsexportens effektivitet och struktur, utan att detta medför diskriminerande behandling mellan små och stora aktörer,

b) som ur administrativ synpunkt är minst besvärlig för aktörerna med hänsyn till förvaltningskraven,

c) som förhindrar diskriminering mellan de berörda aktörerna.

5. Exportbidrag skall vara desamma för hela gemenskapen. De får variera beroende på destination, om situationen på världsmarknaden eller de särskilda behoven på vissa marknader gör detta nödvändigt.

Exportbidrag skall fastställas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 48. Exportbidrag får fastställas

a) med regelbundna intervaller,

b) genom anbudsinfordran för de produkter för vilka detta förfarande tidigare har föreskrivits.

Exportbidrag som fastställs med regelbundna intervaller får om nödvändigt under mellantiden justeras av kommissionen, antingen på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ.

Anbud som inges som svar på en infordran skall beaktas endast om en säkerhet ställs. Utom i händelse av force majeure skall säkerheten vara helt eller delvis förverkad om anbudsgivare inte har fullgjort eller endast delvis har fullgjort de skyldigheter som ålagts dem.

Dessutom skall bestämmelserna i artikel 19, 20 och 21 om produkter enligt artikel 1.1 a, 1.1 c och 1.1 d som inte denaturerats och som exporteras utan vidare förädling tillämpas.

6. Vid fastställandet av bidragsbeloppet skall särskild hänsyn tas till behovet att upprätta balans mellan användningen av gemenskapens basjordbruksprodukter för export som förädlade varor till tredje land och användningen av produkter från sådant tredje land för aktiv förädling.

7. Exportbidrag för produkter som förtecknas i artikel 1 och som exporteras utan vidare förädling skall endast beviljas på ansökan och efter framläggande av gällande exportlicens.

8. Det exportbidragsbelopp som gäller vid export av produkter enligt artikel 1 som exporteras utan vidare förädling skall vara det belopp som gäller den dag då licensansökan inkommer och, när det gäller differentierade bidrag, det belopp som gäller samma dag

a) för den destination som anges i licensen, eller

b) för den verkliga destinationen om den inte är samma destination som den som anges i licensen. I sådant fall skall gällande belopp inte överstiga det belopp som gäller för den destination som anges i licensen.

Lämpliga bestämmelser får antas för att förhindra missbruk av den flexibilitet som medges enligt denna punkt.

9. Tillämpningsområdet för punkterna 7 och 8 i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 16 i förordning (EG) nr 3448/93(10) utvidgas till att omfatta produkter enligt artikel 1 som exporteras i form av de varor som förtecknas i bilaga I.

10. När det gäller produkterna som förtecknas i artikel 1 för vilka exportbidrag utbetalas inom ramen för livsmedelsbistånd får punkterna 7 och 8 åsidosättas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 48.

11. Exportbidraget skall utbetalas efter framläggande av bevis på att

- produkterna har exporterats från gemenskapen, och

- när det gäller ett differentierat exportbidrag, produkterna har anlänt till den destination som anges i licensen eller en annan destination för vilket ett exportbidrag har fastställts, utan inverkan på punkt 8 första stycket b. Undantag från denna bestämmelse får medges i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 48, förutsatt att villkor som erbjuder likvärdiga garantier fastställs.

Kompletterande bestämmelser får antas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 48.

12. Exportbidrag skall inte beviljas för produkter som avses i artikel 1.1 a och som exporteras icke denaturerade i naturligt tillstånd om de inte, beroende på omständigheterna, har

a) framställts av sockerbetor eller sockerrör som skördats inom gemenskapen,

b) importerats till gemenskapen i enlighet med artikel 40,

c) framställts av en av de produkter som importerats i enlighet med artikel 40.

13. Exportbidrag skall inte beviljas för produkter som exporteras icke denaturerade i sådant naturligt tillstånd som avses i artikel 1.1 c och 1.1 d och som inte har sitt ursprung inom gemenskapen eller som inte har framställts av socker som importerats till gemenskapen i enlighet med bestämmelserna i punkt 12 b eller av de produkter som avses i punkt 12 c.

14. Efterlevandet av de volymgränser som följer av avtal som slutits i enlighet med artikel 300 i fördraget skall säkerställas på grundval de exportlicenser som utfärdas för de referensperioder som avses däri och som gäller för de aktuella produkterna.

15. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel, inbegripet bestämmelser om omfördelning av exporterbara kvantiteter som inte fördelats eller inte utnyttjats, och ändring av bilaga I skall antas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 48. Föreskrifter för tillämpningen av punkt 6 på de produkter som avses i artikel 1 och som exporteras i form av de varor som avses i bilaga I skall emellertid antas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 16 i förordning (EG) nr 3448/93.

Artikel 19

1. Denna artikel skall tillämpas vid fastställandet av exportbidrag för icke denaturerade produkter som avses i artikel 1.1 a och som exporteras i naturligt tillstånd.

2. Vad avser det periodiska fastställandet av exportbidrag för de produkter som avses i artikel 1.1 a gäller följande:

a) Exportbidraget skall fastställas varannan vecka.

Sådant fastställande får emellertid avbrytas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 48 om det konstateras att det inte finns något disponibelt sockeröverskott inom gemenskapen för export på grundval av världsmarknadspriser. I sådant fall skall exportbidrag inte beviljas.

b) Vid fastställandet av exportbidrag skall situationen på gemenskapsmarknaden och världsmarknaden för socker beaktas, och särskilt följande faktorer:

- Interventionspriset för vitsocker i det gemenskapsområde med det största överskottet eller interventionspriset för råsocker i det gemenskapsområde som anses vara representativt för exporten av denna typ av socker.

- Kostnaderna för att transportera socker från de områden som avses i första strecksatsen till exporthamnar eller andra utförselorter inom gemenskapen.

- Handelskostnader och eventuella kostnader för omlastning, transport och förpackning i samband med saluföring av socker på världsmarknaden.

- Noteringar eller priser för socker på världsmarknaden.

- Den ekonomiska aspekten av den föreslagna exporten.

3. Om exportbidraget fastställs genom anbud för de produkter som avses i artikel 1.1 a gäller följande:

a) Syftet med anbudet skall vara att fastställa bidragsbeloppet.

b) Medlemsstaterna behöriga myndigheter skall infordra anbud i enlighet med ett instrument som är juridiskt bindande i alla medlemsstater. I detta instrument skall villkoren för anbudsinfordran fastställas. Dessa villkor måste garantera lika tillträde för alla personer som är etablerade inom gemenskapen.

c) Villkoren i anbudsinfordran skall omfatta en tidsfrist för ingivandet av anbud. Det högsta bidragsbeloppet för den aktuella infordran skall fastställas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 48 inom tre arbetsdagar efter tidsfristens utgång och mot bakgrund av de inkomna anbuden. Vid beräkning av det högsta beloppet skall hänsyn tas till försörjningssituationen och priserna inom gemenskapen, priser och potentiella avsättningsmöjligheter på världsmarknaden och kostnader i samband med export av socker.

Ett största antal ton får fastställas i enlighet med samma förfarande.

d) Om export kan genomföras på grundval av ett exportbidrag som är lägre än det som följer av att beakta skillnaden mellan priser inom gemenskapen och världsmarknadspriser och om exporten avser en särskild destination, kan medlemsstaternas behöriga myndigheter bli tvungna att utfärda en särskild anbudsinfordran vars villkor skall inbegripa

- möjligheten att inge anbud när som helst till dess att anbudsförfarandet har avslutats, och

- ett högsta bidragsbelopp som beräknats mot bakgrund av kraven i samband med den aktuella exporten.

e) Om bidragsbeloppet i ett anbud

- överstiger det fastställda högsta beloppet, skall medlemsstaternas behöriga myndigheter avslå anbudet,

- inte överstiger det högsta bidragsbeloppet, skall dessa myndigheter fastställa bidragsbeloppet till ett belopp som motsvarar det bidragsbelopp som anges i det aktuella anbudet.

4. För exportbidrag för råsocker gäller följande:

a) Det skall fastställas för den standardkvalitet som definieras i artikel 1 i förordning (EEG) nr 431/68(11).

b) Exportbidrag som fastställs periodiskt i enlighet med punkt 2 a

- får inte vara högre än 92 % av exportbidraget för vitsocker under samma period, denna gräns skall emellertid inte gälla för exportbidrag för kandissocker,

- skall för varje aktuell exporttransaktion multipliceras med en omräkningsfaktor som erhålls genom att avkastningen av det exporterade råsockret, beräknad i enlighet med bestämmelserna i artikel 1 i förordning (EEG) nr 431/68, divideras med 92.

c) Det högsta belopp som fastställs i enlighet med punkt 3 c inom ramen för ett anbud får inte vara högre än 92 % av det högsta belopp som samtidigt fastställs för vitsocker i enlighet med samma punkt.

Artikel 20

1. För icke denaturerade produkter som anges i artikel 1.1 c och som exporteras i naturligt tillstånd, skall exportbidraget fastställas varje månad med beaktande av

a) det pris för melass som under det aktuella sockerregleringsåret används som grund vid beräkningen av intäkten vid försäljning av melass i enlighet med artikel 4.2,

b) priser och potentiella avsättningsmöjligheter för melass på gemenskapsmarknaden,

c) noteringar och priser för melass på världsmarknaden, och

d) den ekonomiska aspekten av den föreslagna exporten.

Sådant fastställande får emellertid avbrytas i enlighet med förfarandet i artikel 48 om det konstateras att det inte finns något melassöverskott disponibelt inom gemenskapen för export på grundval av världsmarknadspriser. I sådant fall skall exportbidrag inte beviljas.

2. Under särskilda omständigheter får bidragsbeloppet fastställas genom anbud för vissa kvantiteter och vissa områden inom gemenskapen. Syftet med anbudet skall vara att fastställa bidragsbeloppet.

De berörda medlemsstaternas behöriga myndigheter skall infordra anbud på grundval av ett tillstånd vari villkoren för anbudsinfordran fastställs. Dessa villkor måste garantera lika tillträde för alla personer som är etablerade inom gemenskapen.

Artikel 21

1. För icke denaturerade produkter som anges i artikel 1.1 d och som exporteras i naturligt tillstånd, skall ett basbelopp för exportbidraget fastställas varje månad.

Sådant periodiskt fastställande kan emellertid avbrytas i enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 48 om det periodiska fastställandet av exportbidraget för vitsocker som inte är vidare förädlat tills vidare avbryts. I sådant fall skall exportbidrag inte beviljas.

2. Basbeloppet för exportbidraget för de produkter som avses i punkt 1, med undantag för sorbos, skall vara lika med en hundradel av ett belopp som erhållits genom beaktande av

a) skillnaden mellan interventionspriset för vitsocker i det område i gemenskapen som har det största överskottet den månad då basbeloppet fastställs, och noteringarna och priserna för vitsocker på världsmarknaden,

b) behovet att upprätta balans mellan

- användningen av basprodukter från gemenskapen i framställningen av förädlade varor för export till tredje land, och

- användningen av produkter från tredje land som införts i enlighet med bestämmelser om aktiv förädling.

3. När det gäller sorbos skall basbeloppet för exportbidraget vara lika med basbeloppet för exportbidraget minus en hundradel av det produktionsbidrag som gäller i enlighet med förordning (EEG) nr 1010/86(12) för de produkter som förtecknas i bilagan till den förordningen.

4. Tillämpningen av basbeloppet för exportbidraget får begränsas till vissa av de produkter som förtecknas i artikel 1.1 d.

Artikel 22

1. I den mån som krävs för att den gemensamma organisationen av marknaderna för socker skall fungera korrekt får rådet, i enlighet med det röstningsförfarande som fastställs i artikel 37.2 i fördraget, på kommissionens förslag, helt eller delvis förbjuda tillämpningen av bestämmelser om aktiv förädling

- på de produkter som förtecknas i artikel 1.1 a och 1.1 d, och

- i särskilda fall, på de produkter som förtecknas i artikel 1.1 och som är avsedda för framställning av de varor som förtecknas i bilaga I.

2. Om den situation som avses i punkt 1 uppstår utomordentligt akut och gemenskapsmarknaden störs eller sannolikt kommer att störas genom aktiv eller passiv förädling, skall kommissionen genom undantag från punkt 1 besluta om de nödvändiga åtgärderna, på begäran av en medlemsstat eller på eget initiativ. Rådet och medlemsstaterna skall underrättas om sådana åtgärder, vilka skall träda i kraft med omedelbar verkan och gälla i högst 6 månader. Om kommissionen mottar en begäran från en medlemsstat, skall den fatta beslut därom inom en vecka från och med mottagandet av begäran.

3. En medlemsstat får hänskjuta kommissionens beslut om sådana åtgärder till rådet inom en vecka från och med underrättelsen därom. Rådet får med kvalificerad majoritet bekräfta, ändra eller upphäva kommissionens beslut. Om rådet inte har agerat inom tre månader skall kommissionens beslut anses vara upphävt.

Artikel 23

1. De allmänna bestämmelserna om tolkningen av den kombinerade nomenklaturen och dess särskilda tillämpningsföreskrifter skall gälla tullklassificeringen av produkter som omfattas av denna förordning. Den tullnomenklatur som följer av tillämpningen av denna förordning skall införlivas i Gemensamma tulltaxan.

2. Om inte annat föreskrivs i denna förordning eller i enlighet med en bestämmelse häri, skall följande vara förbjudet i handeln med tredje land:

a) Uttag av en avgift som har motsvarande verkan som tull.

b) Tillämpning av kvantitativa begränsningar eller åtgärder med motsvarande verkan.

Artikel 24

1. Om världsmarknadspriset för socker är högre än interventionspriset, får en exportavgift tillämpas på det aktuella sockret. Denna avgift måste tillämpas när cif-priset för vitsocker eller råsocker är högre än interventionspriset plus ett belopp som är lika med summan av 10 % av interventionspriset och den lagringsavgift som gäller under det aktuella regleringsåret.

Exportavgiften får fastställas genom anbud. Utom i det fall att anbudsförfarande används, skall den avgift som skall tas ut vara den avgift som gäller den dag då exporten genomförs.

2. Om cif-priset för vitsocker eller råsocker är högre än interventionspriset plus ett belopp som är lika med summan av 10 % av interventionspriset och den lagringsavgift som gäller under det aktuella regleringsåret, får rådet, på kommissionens förslag i enlighet med det röstningsförfarande som fastställs i artikel 37.2 i fördraget, besluta att bevilja ett importstöd för den aktuella produkten.

Om det fastställs att

a) leveranser till gemenskapen, eller

b) leveranser till en viktig förbrukningsregion inom gemenskapen,

inte kan säkerställas genom gemenskapens disponibla kvantiteter, skall rådet, på kommissionens förslag i enlighet med det rötsningsförfarande som fastställs i artikel 37.2 i fördraget, besluta att bevilja importstödet och fastställa villkoren för tillämpningen därav. Dessa villkor skall särskilt avse den kvantitet vitsocker eller råsocker som skall omfattas av stödet, stödets tillämpningsperiod och, i förekommande fall, de importerande regionerna.

3. Följande skall beslutas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 48:

a) De cif-priser som avses i punkterna 1 och 2.

b) De övriga tillämpningsföreskrifterna till denna artikel.

När det gäller de produkter som avses i artikel 1.1 b, 1.1 c, 1.1 d, 1.1 f, 1.1 g och 1.1 h får liknande bestämmelser som de som avses i punkterna 1 och 2 antas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 48.

4. De belopp som följer av tillämpningen av denna artikel skall fastställas av kommissionen. De exportavgifter som fastställs genom anbudsförfarande skall emellertid fastställas i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 48.

Artikel 25

1. Om gemenskapsmarknaden för en eller flera av de produkter som förtecknas i artikel 1 på grund av import eller export påverkas eller hotas av allvarliga störningar som sannolikt kommer att äventyra uppnåendet av de mål som anges i artikel 33 i fördraget, får lämpliga åtgärder vidtas i samband med handeln med tredje land till dess att sådan störning eller sådant hot om störning har upphört.

Rådet skall på kommissionens förslag och i enlighet med det röstningsförfarande som fastställs i artikel 37.2 i fördraget anta allmänna tillämpningsföreskrifter till denna punkt och skall bestämma i vilka fall och inom vilka gränser medlemsstater får vidta skyddsåtgärder.

2. Om den situation som avses i punkt 1 uppstår, skall kommissionen på begäran från en medlemsstat eller på eget initiativ, besluta om de nödvändiga åtgärderna. Medlemsstaterna skall underrättas om sådana åtgärder, vilka skall träda i kraft omedelbart. Om kommissionen mottar en begäran från en medlemsstat, skall den fatta beslut därom inom tre arbetsdagar från och med mottagandet av begäran.

3. En medlemsstat får inom tre arbetsdagar från och med underrättelsen hänskjuta kommissionens beslut om sådana åtgärder till rådet. Rådet skall sammanträda utan dröjsmål. Det får med kvalificerad majoritet ändra eller upphäva beslutet ifråga.

4. Denna artikel skall tillämpas med beaktande av de skyldigheter som följer av avtal som sluts i enlighet med artikel 300.2 i fördraget.

KAPITEL IV

KVOTERING

Artikel 26

1. Artikel 27-39 skall tillämpas på regleringsåren 1995/1996 till och med 2000/2001.

2. Under den tid som avses i punkt 1 utan att det påverkar tillämpningen av punkt 5 eller av artikel 27.3 artikel 30 och i förekommande fall artikel 28.5 skall A- och B-kvoterna för företag som producerar socker och företag som producerar isoglykos utgöra de som medlemsstaterna har beviljat för regleringsåret 1994/1995.

3. För den period som anges i punkt 1 skall de baskvantiteter för A- och B-produktion av socker och isoglukos som används vid fördelningen av kvoter vara lika med de kvantiteter som anges i artikel 27.3 eller, i tillämpliga fall, 28.2.

4. Under den tid som avses i punkt 1 och utan att det påverkar punkt 5, skall A- och B-kvoterna för företag som producerar inulinsirap utgöra de som medlemsstaterna har beviljat slutgiltigt i enlighet med artikel 29 för regleringsåret 1994/1995. Bestämmelserna i artikel 27 och 30 tillämpas inte på dessa företag.

5. För att gemenskapens åtaganden inom ramen för den jordbruksöverenskommelse som har slutits i enlighet med artikel 300.2 i fördraget skall kunna genomföras kan avsättningsgarantierna för socker, isoglukos och inulinsirap som producerats inom ramen för kvoterna minskas för ett eller flera av de fastställda regleringsåren.

För tillämpningen av det föregående stycket skall det före 1 oktober för varje regleringsår fastställas en garantimängd inom ramen för kvoterna med ledning av den beräknade produktionen, importen, förbrukningen, lagringen, överföringen och det överskott som kan exporteras samt den förväntade genomsnittliga förlust som belastar systemet för självfinansiering enligt artikel 33 punkt 1 d. När dessa beräkningar visar att det överskott som kan exporteras för regleringsåret i fråga överstiger maximigränsen i överenskommelsen, skall garantimängden minskas med skillnaden i enlighet med förfarandet i artikel 48. Denna skillnad skall fördelas mellan socker, isoglykos och inulinsirap enligt den procentsats som summan av A- och B-kvoterna utgör för var och en av produkterna inom gemenskapen. Därefter fördelas skillnaden per medlemsstat och respektive produkt med hjälp av de fördelingskoefficienter som anges i tabellen som följer.

>Plats för tabell>

Medlemstaten fördelar sedan sin egen skillnad mellan de producentföretag som är etablerade på dess territorium på grundval av förhållandet mellan företagets A- och B-kvot för produkten i fråga och medlemsstatens basmängder eller, när så lämpligt, summan av de A- och B-kvoter som har tilldelats företaget för produkten i fråga.

När produktionen av socker, isuglyklos och inulinsirap överstiger garantimängden betraktas det som C-socker, C-isoglykos och C-inulinsirap.

Villkoren för tillämpningen av första stycket liksom minskningen av garantimängden och, när så år nödvändigt, en ändring av denna i syfte att fastställa en garantimängd för följande regleringsår, skall beslutas i enlighet med vad som anges i artikel 48.

6. Rådet skall före den första januari 2001 i enlighet med förfarandet i artikel 37.2 i fördraget besluta om den ordning som skall gälla från och med den första juli 2001 för produktionen av socker, isoglukos och inulinsirap.

Artikel 27

1. Medlemsstaterna fördelar i enlighet med detta kapitel inom sitt territorium en A-kvot och en B-kvot mellan varje socker- respektive isoglukosproducerande företag som

- antingen under regleringsåret 1994/1995 erhållit en A-kvot och en B-kvot, eller

- i fråga om Österrike, Finland och Sverige, har producerat socker eller isoglukos under kalenderåret 1994.

2. När det gäller Portugal skall detta land för sin fastlandsregion, på de villkor som anges i detta kapitel och inom ramen för de A- och B-baskvantiteter som fastställs för denna region i punkt 3, fördela en A-kvot och en B-kvot till vart och ett av de företag som är verksamt i regionen och som kommer att kunna påbörja en sockerproduktion.

Innan fördelningen görs kan Portugal använda upp till 10 % av de A- och B-baskvantiteter som fastställts för Portugals fastlandsregion till förmån för A- och B-kvoterna för det företag som är etablerat i den autonoma regionen Azorerna.

3. För tilldelning av A-kvoter och B-kvoter enligt punkt 1 skall följande basmängder gälla:

I. Basmängd A

>Plats för tabell>

II. Basmängd B

>Plats för tabell>

4. För den period som avses i artikel 26.1 och utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2, liksom artiklarna 28 och 30, skall varje sockertillverkande företags och varje isoglukostillverkande företags A-kvot och B-kvot vara lika med den A-kvot och B-kvot som tilldelats dem för regleringsåret 1994/1995:

Följande skall emellertid gälla i fråga om sockerproducerande företag med säte i de stater som här anges:

a) Österrike: A- och B-kvoten för det sockerproducerande företaget motsvarar basmängden A respektive basmängden B som fastställts i punkt 3.I a och 3.II a för Österrike.

b) Finland: A- och B-kvoten för det sockerproducerande företaget motsvarar basmängden A respektive basmängden B som fastställts i punkt 3.I a och 3.II a för Finland.

c) Sverige: A- och B-kvoten för det sockerproducerande företaget motsvarar basmängden A respektive basmängden B som fastställts i punkt 3.I a och 3.II a för Sverige.

Dessutom skall i fråga om isoglukosproducerande företag i Finland A- och B-kvoterna motsvaras av basmägderna A respektive B som fastställts i punkt 3.I b och 3.II b för Finland.

5. Om det behövs skall rådet, på förslag av kommissionen och med kvalificerad majoritet, fastställa en standardkvalitet för isoglukos och besluta om kriterier för ett system för omräkning av tillverkade kvantiteter till kvantiteter av denna standardkvalitet.

6. I den utsträckning det behövs skall tilllämpningsföreskrifter till denna artikel, särskilt med avseende på det omräkningssystem som avses i punkt 5, utfärdas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Artikel 28

1. Utan hinder av vad som föreskrivs i artikel 27.3 upprättas vad avser Tyskland ytterligare en region där kvotsystemet skall tillämpas för de sockerproducerande företag som är etablerade inom nämnda region och som producerade socker före den 1 juli 1990 och därefter har fortsatt att göra det.

Regionen motsvarar vid denna förordnings tillämpning före detta Tyska demokratiska republikens territorium.

2. För tilldelningen av A- och B-kvoter till de företag som anges i punkt 1, skall följande baskvantiteter gälla:

a) Baskvantitet A: 647703 ton vitt socker.

b) Baskvantitet B: 199297 ton vitt socker.

3. A-kvoten för varje enskilt sockerproducerande företag som anges i punkt 1 skall bestämmas genom att det berörda sockerproducerande företagets genomsnittliga årsproduktion för regleringsåren 1984/85 till 1988/89, i fortsättningen kallad "referensproduktion", korrigeras med en faktor som uttrycker förhållandet mellan å ena sidan den baskvantitet A som anges i punkt 2 och å andra sidan den totala referensproduktionen vid de företag som är etablerade inom den region som anges i punkt 1.

4. B-kvoten för varje sockerproducerande företag som anges i punkt 1 är lika med 30,77 % av företagets A-kvot fastställd i enlighet med punkt 3.

5. Vad gäller de företag som avses i punkt 1 skall artikel 30 endast gälla överföringar mellan de sockerproducerande företag som anges i punkt 1.

6. Detaljerade regler för tillämpningen av denna artikel skall om nödvändigt antas enligt det förfarande som fastställs i artikel 48.

Artikel 29

1. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 skall A-kvoten för vart och ett av de företag som producerar inulinsirap vara lika med dess produktionsvolym under tiden 1 juli 1992-30 juni 1993 i en särskild anläggning som planerats och reserverats för hydrolys av inulin som en del i en fullständig och integrerad bearbetningsprocess som sträcker sig från mottagandet av jordbruksbasprodukten till den slutliga tillverkningen av inulinsirap. Produktionen skall konstateras av den berörda medlemsstaten på villkor som skall fastställas.

2. B-kvoten för vart och ett av de företag som producerar inulinsirap skall vara 23,55 % av den A-kvot som fastställts för företaget i enlighet med punkterna 1 och 3.

3. Den A-kvot som avses i punkt 1 skall vid behov justeras så att summan av A- och B-kvoterna

- inte överstiger 85 %, och

- inte understiger 65 %

av den tekniska produktionskapacitet som installerats i företaget den 1 oktober 1992 för kontinuerlig industriell produktion av inulinsirap i den särskilda anläggning som planerats och reserverats för hydrolys av inulin i enlighet med punkt 1.

Kapaciteten skall fastställas av den berörda medlemsstaten på grundval av den kvantitet jordbruksbasprodukt som dagligen bearbetas till inulinsirap under en produktionsperiod på högst 100 dagar per år.

4. För det konstaterande som avses i punkt 1 skall de företag som den 1 juli 1992 eller senare producerat inulinsirap omedelbart underrätta den medlemsstat i vilken deras verksamhet är belägen om var och en av de hydrolysanläggningar som används för tillverkning i enlighet med punkt 1 av den produkt som definieras i artikel 1.2. Medlemsstaten kan kräva att berörd part lämnar de ytterligare upplysningar som eventuellt kan behövas.

Medlemsstaterna skall vidta alla de åtgärder som är nödvändiga för att kontrollera riktigheten i uppgifterna.

Når medlemsstaterna fördelar A- och B-kvoterna skall dessa omräknas till socker-/isoglukosekvivalenter genom multiplikation av den konstaterade produktionen, uttryckt som torrsubstans, med koefficienten 1,9.

Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de kvoter som fördelats och till vilka de fördelats och kommissionen skall underrätta övriga medlemsstater.

5. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel, särskilt de villkor som avses i punkt 1, skall utfärdas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Artikel 30

1. Medlemsstaterna får omfördela A-kvoter och B-kvoter mellan företagen på de villkor som anges i denna artikel och med beaktande av samtliga berörda parters intressen, i synnerhet sockerbetsproducenternas och sockerrörsproducenternas.

2. Medlemsstaterna får minska A-kvoten och B-kvoten för vart och ett av de sockertillverkande eller isoglukostillverkande företag som är etablerat på deras territorium med en sammanlagd kvantitet som, för den period som avses i artikel 26.1, inte får överstiga 10 % av den A-kvot eller av den B-kvot som fastställts för vart och ett av företagen i enlighet med artikel 27.

Den övre gräns på 10 % som angetts i första stycket skall inte tillämpas i Italien, Spanien och de franska utomeuropeiska departementen i de fall överföringen av kvoter sker på grundval av omstruktureringsplaner inom sockerbets-, sockerrörs- och sockersektorerna i den aktuella regionen, i den utsträckning det är nödvändigt för att dessa planer skall kunna genomföras. Artikel 9 i förordning (EEG) nr 193/82(13) skall tillämpas för omfördelning av kvoter i Spanien inom ramen för sådana omstruktureringsplaner.

Omstruktureringsplanerna och därmed sammanhängande åtgärder rörande A-kvoterna och B-kvoterna skall utan dröjsmål anmälas till kommissionen.

3. De kvantiteter som har frigjorts ur en A-kvot eller B-kvot skall av medlemsstaterna omfördelas till ett eller flera andra företag, med eller utan egen kvot, som ligger i samma område enligt avgränsningarna i artikel 27.3 som de företag från vilka kvantiteterna frigjorts.

Dock får Frankrike minska de A-kvoter som fastställts i enlighet med artikel 27 för företagen i landets utomeuropeiska departement med sammanlagt högst 30000 ton vitsocker och sedan omfördela de frigjorda kvantiteterna till ett eller flera andra företag i moderlandet. A-kvoten för vart och ett av de berörda företagen får efter minskningen inte understiga den genomsnittliga sockerproduktion inom ramen för baskvoten som konstaterats för företaget under regleringsåren 1977/78, 1978/79 och 1979/80 i enlighet med förordning (EEG) nr 3330/74(14).

4. Rådet skall, på förslag av kommissionen och med kvalificerad majoritet, anta allmänna bestämmelser om förändring av kvoter, särskilt i anslutning till sammanslagningar och försäljningar av företag.

5. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Artikel 31

1. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 får C-socker som inte överförs med stöd av artikel 32, C-isoglukos och C-inulinsirap inte avsättas på gemenskapens inre marknad utan måste exporteras i obearbetat skick före den 1 januari efter utgången av det aktuella regleringsåret.

Artiklarna 8, 9, 18 och 24 skall inte gälla sådant socker och artiklarna 9, 18 och 24 skall inte gälla isoglukos och inulinsirap.

2. Undantagsvis, och endast i den utsträckning det behövs för att säkra gemenskapens försörjning av socker, får beslutas att artikel 24 skall tillämpas på C-socker. I så fall skall på samma gång beslut fattas om att hela kvantiteten av det aktuella C-sockret får slutligt avsättas på den interna marknaden utan att avgiften enligt punkt 3 i denna artikel tas ut.

3. Närmare tillämpningsföreskrifter till denna artikel skall utfärdas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Dessa bestämmelser skall särskilt innehålla regler om uttagandet av en avgift på sådant C-socker, C-isoglukos och C-inulinsirap enligt punkt 1 för vilket export i obearbetat skick inom den fastlagda tiden inte har bevisats före ett visst datum, som skall fastställas.

Artikel 32

1. Vart och ett av företagen får besluta att helt eller delvis överföra den mängd socker som företaget tillverkar utöver sin A-kvot till påföljande regleringsår, varvid denna tillverkning skall räknas som en del av det årets produktion. Beslutet kan inte återkallas.

Varje företag kan besluta att uppskjuta till följande regleringsår, på detta regleringsårs produktion, hela eller delar av produktionen av A-socker och B-socker som blivit produktion av C-socker genom tillämpning av artikel 26.5. Detta beslut är oåterkalleligt. Dessutom är det inte underställt de eventuella begränsningar som anges i punkt 4 i denna artikel.

2. Företag som beslutar i enlighet med punkt 1 skall

- före den 1 februari informera den berörda medlemsstaten om den eller de kvantiteter socker som skall överföras, och

- åta sig att lagra denna eller dessa överförda kvantiteter under en tid av tolv på varandra följande månader där periodens början ännu inte är fastställd. Den ersättning för lagringskostnader som avses i artikel 8 beviljas även för C-socker enligt tillämpning av artikel 26.5.

Datumet den 1 februari som avses i första stycket första strecksatsen ersätts

a) för företag som är etablerade i Spanien med datumet den 15 april såvitt avser produktion av betsocker och med datumet den 20 juni såvitt avser produktion av rörsocker,

b) för företag som är etablerade i Förenade kungariket med datumet den 15 februari.

För företagen i de franska departementen Guadeloupe och Martinique skall det datum som avses i första stycket första strecksatsen vara den 1 maj.

Om ett företags slutliga produktion för det aktuella regleringsåret blivit mindre än vad som uppskattades när beslutet om överföring fattades, får storleken på den överförda kvantiteten justeras retroaktivt före den 1 augusti påföljande år.

3. I fall av naturkatastrofer såsom exempelvis torka och översvämningar som drabbar en region i gemenskapen och om tillämpningen av artikel 12 inte gör det möjligt att säkerställa den nämnda regionens normala försörjning, kan beslut i enlighet med det i artikel 48 angivna förfarandet fattas om att den obligatoriska lagringsperiod som avses i punkt 2 första stycket andra strecksatsen skall minskas för en så stor mängd socker att den nämnda regionens normala försörjning kan säkerställas.

4. Närmare tillämpningsföreskrifter till denna artikel, vari kan ingå bestämmelser om en övre gräns för de sockerkvantiteter som får överföras, skall utfärdas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Dessa tillämpningsföreskrifter skall särskilt innehålla en regel om att en avgift skall tas ut på allt sådant socker enligt punkt 2 första stycket andra strecksatsen som avsätts under den föreskrivna lagringsperioden.

Artikel 33

1. Före utgången av varje regleringsår skall följande uppgifter fastställas:

a) Beräknad produktion av A- och B-socker, A- och B-isoglukos och A- och B-inulinsirap som hänför sig till regleringsåret i fråga.

b) Beräknad mängd socker, isoglukos och inulinsirap som avyttrats för förbrukning inom gemenskapen under regleringsåret i fråga.

c) Det överskott som kan exporteras, vilket erhålls genom att minska kvantiteten enligt a med kvantiteten enligt b.

d) Beräknad genomsnittlig förlust eller intäkt per ton socker för de exportåtaganden som gjorts med avseende på det aktuella regleringsåret.

Den genomsnittliga förlusten eller intäkten skall vara lika med skillnaden mellan det totala bidragsbeloppet och det totala avgiftsbeloppet för den totala kvantitet för vilken exportåtaganden gjorts.

e) En uppskattning av den totala förlusten eller den totala intäkten, vilken erhålls genom att multiplicera det överskott som avses i c med den genomsnittliga förlust eller intäkt som avses i d.

2. Före utgången av regleringsåret 2000/2001 och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 26.5 fastställs kumulativt för regleringsåren 1995/1996 till och med 2000/2001:

a) Det överskott som kan exporteras, framräknat på grundval av den slutgiltiga produktionen av A- och B-socker, A- och B-isoglukos samt, från och med regleringsåret 1994/1995, A- och B-inulinsirap och den slutgiltiga kvantitet socker, isoglukos och, från och med regleringsåret 1994/95, inulinsirap som avsatts för förbrukning inom gemenskapen.

b) Den genomsnittliga förlust eller intäkt per ton socker som uppkommit vid fullgörandet av de totala exportåtagandena i fråga, beräknade i enlighet med bestämmelserna i punkt 1 d andra stycket.

c) Den totala förlusten eller intäkten, beräknad genom att multiplicera det överskott som avses i a med den genomsnittliga förlusten eller intäkten enligt b.

d) Totalsumman av de baspruduktionsavgifter och B-avgifter som tagits ut.

Den beräknade totala förlusten eller intäkten enligt punkt 1 e skall justeras på grundval av skillnaden mellan de belopp som fastställts enligt c och d.

3. Om fastställelsen av de uppgifter som avses i punkt 1, efter justering i enlighet med punkt 2 och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 36.1, resulterar i en beräknad total förlust, skall denna förlust divideras med den beräknade produktionen av A- och B-socker, A- och B-isoglukos samt A- och B-inulinsirap under det aktuella regleringsåret. Ett belopp som motsvarar det tal som på så sätt räknas fram skall tas ut av de tillverkande företagen som en basproduktionsavgift med avseende på deras produktion av A- och B-socker, A- och B-isoglukos samt A- och B-inulinsirap.

Avgiften skall emellertid inte överstiga

- vad gäller sockret i fråga, ett belopp som är lika med 2,0 % av interventionspriset för vitsocker,

- vad gäller inulinsirapen i fråga, uttryckt som socker/isoglukosekvivalent genom att använda koefficienten 1,9, det belopp som högst skall betalas för vitsocker, och

- vad gäller isoglukosen i fråga, den del av basproduktionsavgiften som skall betalas av sockertillverkarna.

4. Om den maximalt tillåtna basproduktionsavgiften inte helt täcker den sammanlagda förlust som avses i punkt 3 första stycket, skall restbeloppet divideras med den beräknade produktionen av B-socker, B-isoglukos och B-inulinsirap under det aktuella regleringsåret. Det belopp, som på så sätt räknas fram, skall tas ut av de tillverkande företagen som B-avgift på deras produktion av B-socker, B-isoglukos och B-inulinsirap.

Om inte annat följer av punkt 5 skall denna avgift emellertid inte överstiga

- vad gäller B-socker, ett belopp som är lika med 30 % av interventionspriset för vitsocker,

- vad gäller B-inulinsirap, uttryckt som socker/isoglukosekvivalent genom tillämpning av koefficienten 1,9, det belopp som högst skall betalas för B-vitsocker, samt

- vad gäller B-isoglukos, den del av B-avgiften som skall betalas av sockertillverkarna.

5. Om det visar sig av de uppgifter som fastställts i enlighet med punkt 1, att den beräknade sammanlagda förlusten för det löpande regleringsåret sannolikt, på grund av det tak som är satt i punkterna 3 och 4 för basproduktionsavgiften och B-avgiften inte kommer att täckas av intäkterna från dessa avgifter, skall det maximala procenttal som anges i punkt 4 första strecksatsen justeras i nödvändig omfattning i syfte att täcka den sammanlagda förlusten, utan att dock tillåtas överstiga 37,5 %.

Det justerade maximala procenttalet för B-avgiften med avseende på det löpande regleringsåret skall fastställas före den 15 september samma regleringsår. Samtidigt skall det procenttal som anges i artikel 5.2 andra stycket ändras därefter.

6. Rådet kan med kvalificerad majoritet på förslag av kommissionen besluta att de förluster, som uppstår genom att det eventuellt beviljas sådana produktionsbidrag som avses i artikel 9.3, helt eller delvis skall räknas in i den sammanlagda förlust som avses i punkt 1 e i denna artikel.

7. De avgifter som avses i denna artikel skall tas ut av medlemsstaterna.

8. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 48 och skall särskilt avse:

- de avgiftsbelopp som skall tas ut,

- justeringen av det maximala procenttalet för B-avgiften,

- det justerade minimipriset för B-betor som svarar mot det justerade maximala procenttalet för B-avgiften.

Artikel 34

1. Om den sammanlagda förlust som konstaterats i enlighet med artikel 33.1 och 33.2 för ett visst regleringsår inte helt täcks av intäkterna från produktionsavgifterna för samma regleringsår sedan artikel 33.3-33.5 tillämpats skall, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 5, en tilläggsavgift tas ut av företagen så att den del av den sammanlagda förlusten i fråga som inte täckts av dessa intäkter helt uppvägs.

2. Tilläggsavgiften skall beräknas för vart och ett av de företag som producerar socker, isoglukos eller inulinsirap genom att multiplicera det sammanlagda belopp som företaget skall betala i produktionsavgifter för regleringsåret i fråga med en koefficient som skall fastställas. Denna koefficient skall för gemenskapen i dess helhet utgöras av förhållandet mellan å ena sidan den sammanlagda förlust som konstaterats för regleringsåret i enlighet med artikel 33.1 och 33.2, å andra sidan intäkterna från den basproduktionsavgift och B-avgift som socker-, isoglukos- och inulinsiraptillverkarna skall betala med avseende på samma regleringsår, minskat med talet 1.

3. Tilläggsavgiften skall betalas av de berörda företagen före den 15 december närmast efter det regleringsår för vilket den skall betalas.

Sockerproducenterna kan begära att de som säljer sockerbetor respektive sockerrör som producerats i gemenskapen till en del ersätter den tilläggsavgift som uttagits. Ersättningen kan som mest uppgå till det maximala belopp enligt artikel 33 som säljarna av sockerbetor och sockerrör bidrar med till betalning av basproduktionsavgiften och B-avgiften för regleringsåret i fråga multiplicerat med den koefficient som avses i punkt 2 i denna artikel.

Ersättningen enligt andra stycket skall betalas för sockerbetor som levereras under regleringsåret i fråga. De berörda parterna kan emellertid komma överens om att ersättningen skall betalas för betor som levereras under påföljande regleringsår.

4. Vid uppgiftsregistreringen enligt artikel 33.2 skall intäkterna från den tilläggsavgift som avses i punkt 1 i denna artikel beaktas.

5. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel, särskilt vad gäller den koefficient som avses i punkt 2 i denna artikel, skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Artikel 35

1. Inulinsiraptillverkarna får kräva att säljarna av den jordbruksbasprodukt som används för att tillverka inulinsirapen skall bära en del av de basproduktionsavgifter, B-avgifter och tilläggsavgifter som tas ut av tillverkarna. Denna andel får inte vara större än den andel som sockerbetsodlarna skall svara för med avseende på det aktuella regleringsåret; den skall fastställas i branschöverenskommelser eller avtal och hänsyn skall tas till inköpspriset på den basprodukt som levererats för ändamålet under det aktuella regleringsåret.

2. Tillämpningsföreskrifter till punkt 11 skall vid behov utfärdas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Artikel 36

1. Om det efter tillämpning av artiklarna 33 och 34 på regleringsåret 1994/1995 visar sig att den sammanlagda förlusten för regleringsåret,

a) inte helt täcks av intäkterna från produktionsavgiften och, i förekommande fall, ytterligare avgifter, skall restbeloppet läggas till den sammanlagda förlust som enligt artikel 33.1 e i denna förordning beräknas för det regleringsår under vilket upptäckten gjordes,

b) är mindre än intäkterna från produktionsavgiften och, i förekommande fall, ytterligare avgifter skall ett belopp motsvarande denna skillnad räknas av från den beräknade sammanlagda förlusten eller, i förekommande fall, läggas till den beräknade sammanlagda intäkt som följer av tillämpningen av artiklarna 33 och 34 för det regleringsår under vilket upptäckten gjordes.

2. Om basproduktionsavgiften är mindre än det maximibelopp som avses i artikel 33.3 eller om B-avgiften är mindre än det maximibelopp som avses i punkt 4 i samma artikel, vid behov justerat i enlighet med punkt 5 i artikeln, skall sockerproducenterna åläggas att till säljarna av sockerbetor betala 60 % av skillnaden mellan maximibeloppet på avgiften i fråga och storleken på den avgift som skall tas ut.

Det belopp som skall betalas per ton betor skall gälla för standardkvaliteten.

De pristillägg och prisavdrag som avses i artikel 6 skall tillämpas på detta belopp.

3. Sockerproducenterna inom gemenskapen får begära att de som säljer sockerrör som har producerats i gemenskapen återbetalar 60 % av den avgift som tas ut för en viss mängd socker.

4. Medlemsstaterna skall, med stöd av uppgifter från sockertillverkarna, se till att betalningen för sockerbetor uppfyller gällande gemenskapsbestämmelser.

5. Tillämpningsföreskrifter till denna artikel skall utfärdas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Artikel 37

1. I kontrakt om leverans av betor avsedda för sockertillverkning skall det göras skillnad mellan betor avsedda för tillverkning av

a) A-socker,

b) B-socker,

c) annat socker än A-socker och B-socker.

Sockerproducenterna skall, med avseende på varje företag, informera den medlemsstat i vilken företaget producerar socker

- om de kvantiteter av sådana sockerbetor som avses i a, för vilka kontrakt ingåtts före sådd och om den sockerhalt som dessa kontrakt utgått från, samt,

- om det härtill svarande beräknade sockerutbytet.

Medlemsstaterna får begära ytterligare upplysningar.

2. Utan hinder av artikel 6.2 b och artikel 39 skall varje sockerpoducent som inte före sådd har slutit kontrakt om leverans av en kvantitet betor motsvarande A-kvoten till minimipriset för A-betor, åläggas att betala lägst detta minimipris för hela den mängd betor som företaget i fråga förädlar till socker.

3. Genom branschavtal, som godkänts av den berörda medlemsstaten, får avvikelser göras från punkterna 1 och 2.

4. Rådet skall, på förslag av kommissionen och med kvalificerad majoritet, utfärda allmänna tillämpningsföreskrifter till denna artikel.

5. Närmare tillämpningsföreskrifter till denna artikel och, vid behov, bedömningsgrunder som sockerproducenterna skall beakta när de före sådd skall fördela de betkvantiteter som omfattas av kontrakt som ingås före sådden mellan betförsäljarna enligt punkt 1, skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Artikel 38

1. Beslut får fattas om att socker eller isoglukos som är avsedda för produktion av vissa produkter inte skall betraktas som produktion enligt detta kapitel.

2. Rådet skall, på förslag av kommissionen och med kvalificerad majoritet, utfärda allmänna tillämpningsföreskrifter till punkt 1 och fastställa de produkter som där avses.

3. Närmare tillämpningsföreskrifter till denna artikel skall fastställas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Artikel 39

1. Sockerproducenterna får köpa betor som är avsedda för produktion i det aktuella företaget av C-socker eller av sådant socker som avses i artikel 38, till ett pris som är lägre än minimipriserna för betor enligt artikel 5.1.

2. De berörda sockertillverkarna skall i förekommande fall justera inköpspriset på så sätt att detta blir lägst lika med minimipriset på A-betor när de köper betor som svarar mot den kvantitet socker som

- avsatts på den inre marknaden i enlighet med artikel 31.3, eller

- förts över till påföljande regleringsår i enlighet med artikel 32.

3. Vid behov skall närmare tillämpningsföreskrifter till denna artikel utfärdas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

KAPITEL V

FÖRMÅNSIMPORTSYSTEMET

Artikel 40

Artiklarna 41, 42 och 43 skall tillämpas på rörsocker, nedan kallat förmånssocker, som omfattas av KN-nummer 1701 och som har sitt ursprung i de länder som avses i bilaga II och som importeras till gemenskapen med stöd av

a) protokoll nr 8 om AVS-socker som utgör bilagan till fjärde AVS-EG-konventionen,

b) avtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Indien om rörsocker.

Artikel 41

Om kvaliteten på det förmånssocker som köps till garantipris av interventionsorgan eller andra av gemenskapen utsedda ombud och som importerats enligt de bestämmelser som avses i artikel 40 avviker från standardkvaliteten, skall garantipriserna justeras genom tillägg eller avdrag.

Artikel 42

1. Ingen importavgift skall tillämpas när förmånssocker importeras med stöd av bestämmelserna i artikel 40.

2. Från de förbud som avses i artikel 23.2 får inga undantag medges för förmånssocker.

Artikel 43

1. För regleringsåren 1995/1996 till och med 2000/2001 skall ett anpassningsstöd beviljas som interventionsåtgärd till raffinaderier av förmånsråsocker från sockerrör som detta syfte importeras till gemenskapen med stöd av de bestämmelser som avses i artikel 40.

2. Det stöd som avses i punkt 1 skall endast beviljas för de mängder som har fastställts i de bestämmelser som avses i artikel 40, och vilka raffineras till vitsocker i de raffinaderier som motsvarar definitionen i artikel 9.4. För denna framställning av vitsocker är stödbeloppet fastställt till 0,10 euro per 100 kg socker uttryckt som vitsocker.

3. Under den tid som avses i punkt 1 skall ett ytterligare tilläggsgrundstöd på 0,10 euro per 100 kg socker uttryckt som vitsocker beviljas för raffinering av rårörsocker som framställs i de franska utomeuropeiska departementen i de raffinaderier som motsvarar definitionen i artikel 9.4, för att återställa jämvikten mellan priset på detta socker och på förmånssockret.

4. Stödet till anpassning samt tilläggsbiståndet skall justeras för ett bestämt regleringsår med hänsyn till den lagringsavgift som har fastställts för det året och till tidigare justeringar.

5. Vid tillämpning av artikel 9.4 andra stycket kan den stödordning som fastslås i stycke 1-4 i denna artikel under vissa ännu ej fastställda villkor utsträckas att gälla råsocker från betor som skördats i gemenskapen och raffinerats i de raffinaderier som definierats i nämnda artikel 9.

6. Tillämpningsföreskrifterna för denna artikel och särskilt de justeringar som avses i punkt 4 skall fastställas enligt det förfarande som föreskrivs i artikel 48.

Artikel 44

1. Under den tid som avses i artikel 43.1 och för att säkerställa en tillräcklig försörjning till gemenskapens raffinaderier, så som de definieras i artikel 9.4, skall en nedsatt avgift, nedan kallad särskild avgift, tas ut vid import av rårörsocker, nedan kallat särskilt förmånssocker, med ursprung i de länder som avses i artikel 40 och i andra länder i enlighet med avtal som har ingåtts med dessa länder, och när importen sker enligt de villkor som föreskrivs i avtalen, särskilt vad gäller det minimipris som raffinaderierna skall betala.

2. För tillämpningen av punkt 1 och utan att det påverkar punkt 5 motsvarar de beräknade maximibehoven per regleringsår och uttryckt i vitsocker för raffineringsindustrin i

a) Finland: 60000 ton,

b) Frankrike (moderlandet): 297000 ton,

c) Portugal (fastlandet): 292000 ton,

d) Förenade kungariket: 1130000 ton.

3. Utan att det påverkar punkt 5, skall, på grundval av en EG-försörjningsplan för råsocker för varje regleringsår eller en del därav, de mängder rårörsocker och råbetsocker, som skördas i gemenskapen och som ställs till raffinaderiernas förfogande, fastställas med eller utan urskiljning av ursprung. Denna plan kan revideras under regleringsårets gång.

Med hänsyn till detta fastställande motsvarar sockermängder från de franska utomeuropeiska departementen och förmånssocker, som båda är avsedda för direkt förbrukning, som det skall tas hänsyn till i varje plan, de sockermängder som har konstaterats för regleringsåret 1994/1995, med avdrag av den förutsägbara lokala förbrukningen i de departementen under regleringsåret i fråga. Om det framkommer i planen att dessa mängder inte är tillräckliga för de maximibehov som avses i punkt 2 kan nödvändiga åtgärder föreskrivas för att de mängder som fattas importeras som särskilt förmånssocker till de berörda medlemsstaterna enligt det förmånsimportsystem som föreskrivs i de avtal som avses i punkt 1.

4. Om det visar sig, med undantag för force majeure, att en medlemsstats uppskattade maximibehov som fastställts enligt punkt 2 eller ändrats i enlighet med punkt 5 nedan har överskridits, skall ett belopp som motsvarar den fulla avgiften för regleringsåret i fråga tas ut för den mängd som motsvarar den överskjutande delen, och till det beloppet skall läggas de stöd som avses i artikel 43 och eventuellt den högsta tilläggsavgift som tagits ut under regleringsåret

Om det har gjorts en ändring enligt punkt 5 får emellertid de mängder förmånsbehandlat råsocker som överskrider de ändrade uppskattade maximibehoven och är inom gränserna för de mängder som fastställts enligt punkt 2, säljas till interventionsorgan enligt de villkor som föreskrivs i artikel 41 om de inte kan saluföras inom gemenskapen.

5. Om artikel 26.5 tillämpas skall den sammanlagda mängden maximibehov som avses i punkt 2 i denna artikel minskas för regleringsåret i fråga med en mängd som motsvarar summan av särskilt förmånssocker som krävs för att täcka de uppskattade maximibehov som fastställts enligt villkoren i punkt 3 i denna artikel med inverkan av samma procentsats för minskning som tillämpas enligt artikel 26.5 på summan av A-basmängderna av gemenskapssocker.

Minskningen av de berörda medlemsstaternas maximibehov skall fördelas mellan dem enligt förhållandet mellan den mängd som fastställts för var och en av dem enligt punkt 2 och summan av den mängd som fastställs enligt den punkten.

6. Tillämpningsföreskrifterna för denna artikel, och särskilt de som gäller genomförandet och förvaltningen av de avtal som avses i punkt 1 skall fastställas enligt det förfarande som föreskrivs i artikel 48.

KAPITEL VI

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 45

Bestämmelser om åtgärder som behöver vidtas för att förhindra att det vid övergången från ett regleringsår till ett annat eller under ett och samma regleringsår uppstår störningar på sockermarknaden till följd av förändringar i prisnivån, får antas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Artikel 46

Medlemsstaterna och kommissionen skall lämna varandra de uppgifter som behövs för tillämpningen av denna förordning.

Bestämmelser om hur dessa uppgifter skall meddelas och spridas skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 48.

Artikel 47

En förvaltningskommitté för socker, (nedan kallad kommittén) skall inrättas. Den skall ha en företrädare för kommissionen som ordförande och skall i övrigt bestå a