—

Följande inledande text: I produktspecifikationen: ”Geografiska faktorer och klimatet gör att det område i Vallée des Baux-de-Provence som avgränsas på detta sätt blir mycket särpräglat” och i sammanfattningen: ”Geologiska faktorer och klimatet gör att området blir mycket särpräglat” samt följande ursprungliga text i produktspecifikationen enbart: ”Bland kullarna är marken naturligt kalkrik, svagt färgad och stenig, med ett högt värmevärde och mycket hög genomluftning och genomsläpplighet. Klimatet är av medelhavskaraktär, med varma och torra somrar, mer regn under höst och vår och karakteristiska mistralvindar (nordliga vindar). Olivsorterna i Vallée des Baux är särskilt väl anpassade till denna jordmån. Vallée de Baux-de-Provence är tack vare Alpillerna mycket mindre utsatt för vind och frost på våren, men framför allt mer skyddad mot den dimma som kan skada olivblommorna och främja vissa svampsjukdomar.” ändras och kompletteras för att förtydliga det geografiska områdets särskilda egenskaper. En del av denna text återges i beskrivningen av sambandet, men den del som rör beskrivningen av klimatet, marken och olivsorterna tas bort och ersätts med följande delar (tillägg i det sammanfattande dokumentet och i produktspecifikationen): ”Det geografiska området utmärks av följande klimatförhållanden: — Ett klimat av medelhavstyp. — Kraftiga säsongs- och årsvariationer i fråga om termiska mönster och regnmönster. — Nederbörd i form av korta men intensiva åskväder, framför allt under höst och vår. Nederbörden, som uppgår till cirka 700 mm per år, är koncentrerad kring 50 dagar. — En torrperiod som utmärks av torra och varma, rentav stekheta, somrar, med vanligt förekommande vattenbrist, särskilt i juli. — Tempererade vintrar, där januari är den kallaste månaden. — En genomsnittstemperatur på 13,6 °C med variationer på 1–2 °C kallare i den norra delen av Alpillerna och risk för frost på våren. — Kraftiga vindar under mer än 100 dagar per år, främst från norr (mistral) eller väst (tramontane). — Ovanligt många soltimmar, på totalt mer än 2 800 timmar per år. Marken är stenig (40–80 % sten), kalkhaltig (sand med inslag av lera eller sand-slam-lera) i Alpille-massivet och vid rasbranterna. Den norra kanten av den gamla Crau-slätten, som fortfarande kallas Crau d’Eyguières, utgörs av röd och mycket kalkrik nitisol (30–60 cm runda kiselstenar på ytan), berikad med kalkhaltiga talusanhopningar som har eroderats från Alpillernas södra sluttningar. Olivlundarna i Alpillerna har i huvudsak planterats på de kalkrika, steniga marker som har utvecklats i piedmontsluttningarna, de stratifierade avlagringarna av grèze litée-typ och i de mer eller mindre djupa talusanhopningar som fyller ut dalsänkorna. De fina fraktionerna består i allmänhet av sand med inslag av lera, mer sällan av sand-slam-lera. Den totala kalkhalten på i genomsnitt 20–30 % kan uppgå till 40 % och understiger sällan 8 %. Markens pH-värde varierar mellan 8 och 8,5.” I produktspecifikationen läggs dessutom följande kompletterande beskrivningar till i fråga om klimatet, geologin och vegetationen i det geografiska området: ”Den västra delen av bergsområdet påverkas av klimatet i Rhônedalen, med mer nederbörd och mildare temperaturer med mindre frost under vintern och våren. De södra bergssluttningarna, som är skyddade mot den kalla mistralvinden, ger tidigare skörd och har också fler soltimmar. Skuggsidan har mer nederbörd. I dalgångarna ger mikroklimatet (mindre solpåverkan och lä från vinden) en viss svalka under sommaren. Dessa egenskaper ger upphov till ett särskilt djur- och växtliv i förhållande till Medelhavsområdets bioklimat, framför allt genom deras anpassning till långa perioder av vattenbrist. Det geografiska området motsvarar ett eroderat bergsmassiv som i grunden består av kalk- och märgelformationer från yngre krita och av dolomitkalk från juraperioden i den södra delen. Tertiäravlagringar av fluvialt och lakustrint ursprung med mycket varierande kalkhalt, konglomerat, märgel och sand har ansamlats i den öst-västliga synklinalen. Under kvartärperioden skedde en betydande vittring av kalkklipporna i Alpillerna och gav upphov till stenansamlingar eller avlagringar av grèze-typ som sträcker sig under yngre ansamlingar av talus och alluvial. De sydliga utlöparna från Alpillerna begränsas av kanten för den gamla Crau-slätten, som utmärks av sina avlagringar av runda klapperstenar av kalk och kvarts från plio-kvartär era som förts dit av floden Durance och passerat klyftan i Saint Pierre de Vence. Klimatet i kombination med områdets geomorfologi är den främsta orsaken till de olika vegetationstyperna från Medelhavsskiktet, med aleppotall (Pinus halepensis) och stenek (Quercus ilex). Området är en veritabel biogeografisk knutpunkt, som huvudsakligen har ett klimat av meso-medelhavstyp. Där finns ungefär 960 växtarter, varav 50 på gränsen av sitt utbredningsområde, som är anpassade till torka och kalkhaltiga jordar.”