Kommissionens beslut

av den 11 juli 2001

om den stödordning som Spanien har genomfört till förmån för nystartade företag i Guipúzcoa (Spanien)

[delgivet med nr K(2001) 1761]

(Endast den spanska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2002/540/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig(1) och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

I. FÖRFARANDE

(1) Genom i synnerhet den information som har samlats in med anledning av de förfaranden som har inletts till följd av anmälningarna mot det statliga stödet till företagen Daewoo Electronics Manufacturing España SA(2), Ramondín SA och Ramondín Cápsulas SA(3), har kommissionen fått kännedom om att det i Álava i Spanien finns ett icke anmält skattemässigt investeringsstöd, i form av skattemässigt stöd som består av en minskning av beskattningsunderlaget för vissa nystartade företag. Dessutom har kommissionen fått inofficiella uppgifter om att det skall finnas liknande åtgärder i Guipúzcoa, eftersom denna provins åtnjuter samma skattemässiga självständighet som Álava.

(2) Genom en skrivelse av den 29 september 1999 (SG (99) D/7813) underrättade kommissionen Spanien om sitt beslut att inleda det förfarandet som anges i artikel 88.2 i fördraget avseende detta stöd.

(3) Genom en skrivelse av den 2 december 1999 från Spaniens ständiga representation, registrerad den 6 december 1999, lade de spanska myndigheterna fram sina synpunkter inom ramen för det nämnda förfarandet.

(4) Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(4). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga inom en månad från tidigare nämnda publiceringsdatum.

(5) Kommissionen har mottagit synpunkter från: den autonoma regionen Kastilien-León den 17 mars 2000, regionen Rioja den 24 mars 2000, Confederación Empresarial Vasca - Euskal Entrepresarien Konfederakuntza (den baskiska arbetsgivarorganisationen, nedan kallad Confebask) den 27 mars 2000, samt efter det att tidsfristen löpt ut kompletterande synpunkter i skrivelse av den 29 december 2000, registrerad den 3 januari 2001, Colegio Vasco de Economistas - Ekonomilarien Euskal Elkargoa (det baskiska ekonomkollegiet) den 27 mars 2000, Círculo de Empresarios Vascos (baskiska företagarkretsen) den 27 mars 2000, och Asociación Profesional de Asesores Fiscales de la Comunidad del País Vasco (baskiska skatterådgivares yrkesförbund) den 28 mars 2000. Kommissionen har översänt dessa synpunkter i en skrivelse (D/52998) av den 17 maj 2000 till Spanien, som givits tillfälle att bemöta dem. Inget yttrande har inkommit i ärendet.

(6) Genom en skrivelse av den 22 juni 2000 från Spaniens ständiga representation informerades kommissionen om att artikel 26 i Norma foral(5) nr 7/1996 av den 4 juli 1996 i Guipúzcoa, som utgjorde den rättsliga grunden för att införa de skattemässiga stöden i fråga, upphävdes den 18 mars 2000 genom Norma foral(6) nr 3/2000 av den 13 mars 2000.

II. DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDET

(7) Enligt de upplysningar som kommissionen har tillgång till, vilka inte har ifrågasatts av de spanska myndigheterna eller andra, infördes det skattemässiga stödet i fråga genom artikel 26 i Norma foral nr 7/1996 av den 4 juli 1996 om bolagsbeskattning(7). Texten i den nämnda artikel 26 lyder som följer(8): "1. Företag som inleder sin näringsverksamhet skall från och med det första räkenskapsåret inom fyra år räknat från upptagandet av affärsverksamheten då dess beskattningsunderlag är positivt ha rätt, under fyra på varandra följande beskattningsår, till minskning av beskattningsunderlaget med 99 %, 75 %, 50 % respektive 25 % av det positiva beskattningsunderlaget från den ekonomiska verksamheten, före utjämning av negativa beskattningsunderlag från tidigare räkenskapsår.

[...]

2. För att kunna komma i fråga för denna minskning skall den skattskyldige uppfylla följande krav:

a) Det inbetalade kapitalet skall när verksamheten inleds uppgå till minst 20 miljoner pesetas.

[...]

f) Företaget skall under de två första verksamhetsåren investera minst 80 miljoner pesetas i materiella anläggningstillgångar. Samtliga dessa anläggningstillgångar skall avse tillgångar som skall utnyttjas i rörelsen. Tillgångar som förvärvats genom finansiell leasing betraktas också som investeringar i materiella anläggningstillgångar, förutsatt att företaget förbinder sig att utöva köpoptionen.

g) Minst 10 arbetstillfällen skall skapas inom sex månader efter det att affärsverksamheten inletts, och det genomsnittliga antalet anställda skall därefter upprätthållas på denna nivå fram till och med det räkenskapsår under vilket rätten till minskning av beskattningsunderlaget löper ut.

[...]

i) Det skall finnas en verksamhetsplan för företaget omfattande minst fem år.

3. [...]

4. Det lägsta investeringsbeloppet enligt punkt 2 f och det lägsta antalet tillskapade arbetstillfällen enligt punkt 2 g utesluter varje annan skatteförmån för samma investering eller tillskapande av arbetstillfällen.

5. Begäran om minskning av beskattningsunderlaget enligt denna artikel skall inges till skattemyndigheten som, sedan den kontrollerat att de inledningsvis angivna villkoren är uppfyllda, i förekommande fall kommer att underrätta den sökande om att begäran preliminärt godkänts. Godkännandet skall bekräftas genom beslut av Guipúzcoas provinsstyrelse.

[...]."

(8) Kommissionen konstaterar att målsättningen med stödet enligt ingressen i nämnda Norma foral skulle vara att främja uppkomsten av nya företag.

(9) Kommissionen konstaterar att föremålet för det skattemässiga stödet i fråga är det för bolagsskatten positiva beskattningsunderlaget från den ekonomiska verksamheten, före minskningen genom utjämning av negativa beskattningsunderlag från tidigare räkenskapsår. De som i detta fall är stödberättigade är bolag som har startat sin kommersiella verksamhet efter ikraftträdandet av nämnda normas forales och som har investerat minst 80 miljoner spanska pesetas (480810 euro) i materiella anläggningstillgångar samt skapat minst tio arbetstillfällen. Kommissionen framhåller också att stödföretagen skall ha en verksamhetsplan för företaget omfattande minst fem år, och det inbetalade kapitalet när verksamheten inleds skall uppgå till minst 20 miljoner pesetas (120202 euro).

(10) Kommissionen påpekar att stödet består av en minskning av beskattningsunderlaget med 99 %, 75 %, 50 % respektive 25 % av det positiva beskattningsunderlaget under fyra på varandra följande år från och med det första räkenskapsåret, inom fyra år räknat från upptagandet av affärsverksamheten, då företagets beskattningsunderlag är positivt.

(11) Kommissionen konstaterar att det skattemässiga stödet i fråga inte är riktat till företag som bedriver en viss näringsverksamhet eller hör till en viss sektor, eftersom alla verksamheter och sektorer har rätt till stödet. Det är inte heller riktat till vissa kategorier av företag, exempelvis små och medelstora företag, eftersom alla företag som uppfyller de tidigare nämnda villkoren har rätt till det.

(12) Kommissionen konstaterar att minskningen av beskattningsunderlaget är tillämplig från och med det räkenskapsår som börjar den 1 januari 1996. Angående kumulering med andra stöd, specificeras att det skattemässiga stödet ifråga inte får kumuleras med andra skatteförmåner som beviljas genom en minimiinvestering eller ett minimiantal skapade arbetstillfällen. Man utesluter dock inte en kumulering av det nämnda skattemässiga stödet med andra icke skattemässiga stöd, bland annat subventioner, förmånliga lån, garantier, delförvärv osv., till förmån för dessa investeringar. Inte heller utesluts en möjlig kumulering med andra skattemässiga stöd vars uppkomst, det vill säga omständigheten för var och en av de beviljade förmånerna, är annorlunda. Det skulle exempelvis kunna vara fallet vid skattemässiga stöd i form av skattelättnader.

(13) I sitt beslut om att inleda förfarandet, påminde kommissionen om att åtgärdernas skattemässiga karaktär är betydelselös vid tillämpningen av gemenskapsreglerna för statligt stöd, eftersom artikel 87 i EG-fördraget tillämpas på stödåtgärder "av vilket slag det än är". Kommissionen har dock påpekat att åtgärderna för att betecknas som ett stöd måste uppfylla samtliga de fyra kriterier som anges i artikel 87 och som utvecklas nedan.

(14) Kommissionen pekar för det första på att minskningarna av det nämnda beskattningsunderlaget med 99 %, 75 %, 50 % respektive 25 %, syftar till att ge mottagaren en fördel som minskar de kostnader som normalt belastar dennes budget genom en delvis nedsättning av det normala skattebeloppet.

(15) För det andra anser kommissionen preliminärt att de nämnda minskningarna innebär en förlust av skatteintäkter och därmed är likvärdiga med förbrukning av statliga medel i form av skatteutgifter.

(16) För det tredje anser kommissionen att minskningen av beskattningsunderlaget påverkar konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna. Med tanke på att stödmottagarna utövar en ekonomisk verksamhet inom vilken handel sker mellan medlemsstaterna ger stödet mottagarföretagen en förstärkt position gentemot konkurrerande företag i handeln inom gemenskapen. Härigenom påverkas denna handel. Dessutom förbättras stödföretagens lönsamhet på grund av dess ökade nettoresultat (vinsten efter skatt). På detta sätt kan de konkurrera med företag som inte får del av dessa stöd.

(17) Slutligen anser kommissionen att minskningen av beskattningsunderlaget är specifik eller selektiv och därmed gynnar vissa företag. Villkoren för beviljande av stödet utesluter företag som startades innan nämnda normas forales trädde i kraft i mitten av 1996, företag vars investeringar understiger tröskeln på 80 miljoner pesetas (480810 euro), företag som har skapat färre än tio arbetstillfällen och företag som inte har ett inbetalat kapital på minst 20 miljoner pesetas (120202 euro). Kommissionen har gjort en preliminär bedömning av att detta skattemässiga stöd inte är motiverat genom systemets art eller funktion.

(18) Kommissionen anser också att mottagandets selektiva karaktär beror på skatteförvaltningens skönsmässiga befogenheter. Beviljandet av stödet i fråga är inte automatiskt eftersom ansökan om stöd behandlas av Guipúzcoas provinsstyrelse, som därefter kan bevilja det sökta stödet i tillämpliga fall.

(19) Sammanfattningsvis anser nu kommissionen att minskningen av beskattningsunderlaget är ett statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget och artikel 61.1 i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, då den sammantaget uppfyller kriterierna för att utgöra en fördel, den beviljas av staten med statliga medel, den påverkar handeln mellan medlemsstaterna och den snedvrider konkurrensen genom att gynna vissa företag.

(20) Med tanke på att det skattemässiga stödet i synnerhet inte följer villkoret att det ej får överstiga beloppet 100000 euro under en treårsperiod, anser kommissionen i detta skede att stöden inte kan betraktas som ett stöd i enlighet med bestämmelsen för stöd av mindre betydelse(9).

(21) Kommissionen påpekar preliminärt att då det handlar om statliga stöd som inte regleras av bestämmelserna för stöd av mindre betydelse, gäller en obligatoriskt anmälningsskyldighet enligt artikel 88.3 i fördraget och artikel 62.2 i EES-avtalet. De spanska myndigheterna har dock inte respekterat denna skyldighet, varför kommissionen i detta skede anser att dessa stöd är att betrakta som olagliga.

(22) Kommissionen konstaterar preliminärt att detta skattesystem, trots att det krävs en minimiinvestering och ett minimiantal skapade arbetstillfällen för att få stödet, inte garanterar att gemenskapsbestämmelserna respekteras när det gäller statligt stöd för regionala ändamål. Detta är skälet till att kommissionen i detta skede inte anser att stödet kan betraktas som ett investerings- eller sysselsättningsstöd.

(23) Däremot menar kommissionen att de skattemässiga stöden har karaktär av driftstöd. I själva verket är syftet att befria ett företag från kostnader som företaget normalt sett skulle ha stått för i sin löpande drift eller normala verksamhet.

(24) Kommissionen påminner om att driftstöd i princip är förbjudet. Sådana stöd kan beviljas i undantagsfall, nämligen i regioner som åtnjuter regionala undantag och som uppfyller vissa villkor. Detta gäller inte de stöd som behandlas här. Kommissionen anser följaktligen att det är tveksamt om det skattemässiga stödet är förenligt med bestämmelserna om statligt stöd för regionala ändamål.

(25) Minskningen av beskattningsunderlaget, som inte är begränsad till vissa sektorer, kan beviljas företag som lyder under sektoriella gemenskapsbestämmelser. Under dessa förutsättningar ifrågasätter nu kommissionen om detta stöd är förenligt med den gemensamma marknaden när stödföretagen tillhör en sektor som lyder under särskilda gemenskapsbestämmelser.

(26) Slutligen ifrågasätter kommissionen om det skattemässiga stödet är förenligt med den gemensamma marknaden enligt undantagen i artiklarna 87.2 och 87.3 i fördraget. Dessa stöd kan i själva verket inte betraktas som stöd av social karaktär enligt vad som fastställs i artikel 87.2 a, de är inte inriktade på att avhjälpa skador efter naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser i enlighet med 87.2 b, och inte heller följer de vad som fastställs i artikel 87.2 c angående vissa områden i Tyskland. Vad gäller undantagen i artikel 87.3, andra än de redan nämnda 87.3 a och 87.3 c, anser kommissionen att stöden inte avser att främja ett projekt som är av gemensamt europeiskt intresse eller att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi enligt vad som fastställs i 87.3 b. Stöden ingår inte heller i tillämpningsområdet för artikel 87.3 c avseende "stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter..." eftersom det inte finns specifika anvisningar gällande stödföretagens verksamhet. De är avslutningsvis inte stöd för att främja kultur och bevara kulturarvet enligt artikel 87.3 d.

(27) Förutom att de spanska myndigheterna gavs tillfälle att lägga fram sina synpunkter inom ramen för förfarandet i enlighet med artikel 88.2 i fördraget, har kommissionen också bett dem att lämna alla relevanta upplysningar för att kunna göra en bedömning av det skattemässiga stödet i form av minskningen i beskattningsunderlaget för vissa nystartade företag i Guipúzcoa. I detta konkreta fall är den begärda relevanta informationen följande: kopior av alla beslut om beviljande av minskning av beskattningsunderlaget, uppgifter om de investeringar varje stödmottagare har gjort, skapade arbetstillfällen, aktiekapital, storleken på de minskade beloppen för varje företag samt vad som återstår att betala ut.

III. SYNPUNKTER FRÅN DE SPANSKA MYNDIGHETERNA

(28) I en skrivelse av den 2 december 1999 från sin ständiga representation lade de spanska myndigheterna fram sina synpunkter. De spanska myndigheterna anser väsentligen att minskningen av beskattningsunderlaget i fråga inte utgör ett statligt stöd i enlighet med artikel 87 i fördraget, utan är en allmän åtgärd som inte lyder under bestämmelserna för statligt stöd. Dessutom menar de att åtgärden i fråga, vars syfte är att stimulera investeringar, ingår i ramen för en ekonomisk politik som regeringar ofta använder sig av.

(29) De åberopar också stödens allmänna och icke-selektiva karaktär. Att åtgärden är öppen för alla sektorer och alla skattskyldiga som uppfyller kriterierna anser de motverkar all slags specifik karaktär. Denna allmänna omfattning är inte heller "de facto"-begränsad. Några materiella krav finns inte då villkoren att investera 80 miljoner pesetas och skapa tio arbetstillfällen inte är diskriminerande villkor utan objektiva villkor utifrån behovet att få en effektiv åtgärd för att uppnå det eftersträvade målet.

(30) De spanska myndigheterna ifrågasätter också att åtgärden skulle vara av skönsmässig karaktär, då stödet beviljas automatiskt när de objektiva villkoren väl är uppfyllda. Guipúzcoas provinsstyrelses befogenheter är alltså begränsade till att pröva om alla villkor är uppfyllda, och styrelsen kan inte ändra stödet eller lägga till villkor för dess beviljande. Förfarandet enligt artikel 26.5 för att bevilja det skattemässiga stödet är inte heller skönsmässigt. I artikeln i fråga står att "skattemyndigheten (...) i förekommande fall kommer att underrätta den sökande om att begäran preliminärt godkänts. Godkännandet skall bekräftas genom beslut av Guipúzcoas provinsstyrelse." Detta förfarande bör tolkas så att ett beviljande kommer att ske efter att det har kontrollerats att alla objektiva villkor är uppfyllda. Det är skälet till att uttrycket "i förekommande fall" inte är av skönsmässig karaktär.

(31) De spanska myndigheterna hävdar också att minskningen av beskattningsunderlaget i Guipúzcoa har inspirerats av åtgärder i andra medlemsstater, såsom Irland, och av den spanska centralförvaltningens åtgärder 1993(10). Kommissionen betraktar emellertid inte alla dessa åtgärder som statligt stöd enligt artikel 87 i fördraget. Med hänsyn till likheten mellan de nämnda åtgärderna i Guipúzcoa och den centrala förvaltningens, drar man slutsatsen att om inte den ena åtgärden inte är av specifik karaktär, bör inte heller den andra vara det. Å andra sidan anger de spanska myndigheterna att såväl Guipúzcoas som den spanska centralförvaltningens åtgärder bara omfattar en del av medlemsstaten. Om alltså inte kommissionen ansåg att den spanska centralförvaltningens skattemässiga åtgärd var specifik, borde den inte heller göra det när det gäller Guipúzcoas åtgärder.

(32) De spanska myndigheterna hävdar också att åtgärden, även om kommissionen skulle anse att den är specifik, är motiverad av systemets art eller funktion enligt vad som fastställs i kommissionens meddelande 98/C 384/03 om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag(11). Åtgärden i fråga är motiverad av skattesystemets art eller funktion eftersom de nödvändiga villkoren för att få stödet är av objektiv och övergripande art.

(33) De spanska myndigheterna ifrågasätter också kommissionens påstående om att skattereglerna inte uppfyller villkoren för sektoriella bestämmelser. De anser att kommissionen måste definiera vilka konkreta villkor som överträds genom de nämnda skattereglerna. När det gäller tillämpning av reglerna om regionalstöd, anser de spanska myndigheterna att de är irrelevanta, eftersom det i detta konkreta fall inte handlar om statligt stöd.

(34) De spanska myndigheterna ifrågasätter även kommissionens ståndpunkt att handeln påverkas genom att de stödmottagande företagen bedriver ekonomisk verksamhet med betydelse för handeln mellan medlemsstaterna. Enligt de spanska myndigheterna går det inte att påvisa denna påverkan på handeln på ett övergripande plan, som kommissionen gör, utan man måste titta på varje enskilt fall, eftersom det är möjligt att handeln i vissa fall inte påverkas. I andra fall kan det handla om företag som verkar inom sektorer som ännu inte har avreglerats, eller på enbart lokala marknader. I alla dessa fall saknas ett av de nödvändiga villkoren för att en officiell åtgärd skall kunna betecknas som statligt stöd.

(35) Beträffande kommissionens påstående om att det skattemässiga stödet i fråga skulle ha karaktären av driftstöd, framhåller de spanska myndigheterna att det, trots att den skattemässiga fördelen härrör från beskattningsunderlaget och inte från investeringarna, fortfarande har karaktären av investeringsstimulans. Det kan alltså inte betecknas som driftstöd.

(36) Utifrån detta resonemang anser de spanska myndigheterna att kommissionen bör avsluta det förfarande som har inletts genom ett beslut med innebörden att de skattemässiga åtgärderna i fråga inte uppfyller de kriterier som krävs för att betecknas som statligt stöd.

(37) För övrigt framhåller de spanska myndigheterna att skatteförvaltningen, enligt de spanska skattebestämmelserna, bara får sprida information om skattskyldiga i undantagsfall. Bland dessa undantagsfall finns inte informationsförmedling till kommissionen med. De spanska myndigheterna lämnar alltså inga av de begärda upplysningarna i beslutet om inledande av förfarande.

IV. ANDRA SYNPUNKTER SOM KOMMISSIONEN HAR MOTTAGIT

(38) Kommissionen påpekar att synpunkterna nedan inte innebär en förhandsbedömning i frågan om parterna som har lämnat dem kan betraktas som berörda parter i enlighet med artikel 88.2 i fördraget.

Synpunkter från den autonoma regionen Kastilien-León

(39) Den autonoma regionen Kastilien-León erinrar preliminärt om att de skattemässiga åtgärderna i fråga utgör en del av en rad skattemässiga åtgärder som provinsstyrelsen i fråga antagit och som har bekämpats på såväl intern nivå inom medlemsstaten, som på gemenskapsnivå. I detta fall påpekar man att en dom(12) från 1999 i Baskiens högsta domstol upphävt artikel 26 som införde den skatteåtgärd som är föremål för det inledda förfarandet.

(40) Den autonoma regionen Kastilien-León påpekar därefter att de skattemässiga åtgärderna i fråga utgör ett statligt stöd, eftersom de uppfyller samtliga de fyra kriterier som anges i artikel 87. Till stöd för detta påstående anför man huvudsakligen samma argument som förekommer i beslutet om inledande av förfarande. Man preciserar dessutom att åtgärdens selektiva karaktär även skulle bero på skatteförvaltningens skönsmässiga befogenheter(13). På samma sätt säger man att den skattemässiga åtgärden i fråga inte är motiverad av skattesystemets art eller funktion eftersom syftet är att främja uppkomsten av nya företag.

(41) För övrigt anser den autonoma regionen Kastilien-León att den skattemässiga åtgärden ifråga inte kan anses vara förenlig med den gemensamma marknaden enligt undantagen i den nämnda artikel 87. Man anser därvid att den skattemässiga åtgärden i fråga är ett driftstöd då den är av kontinuerlig karaktär och inte knuten till genomförandet av ett specifikt projekt. Driftstöd är bara förenliga med den gemensamma marknaden under vissa villkor, i regioner som är stödberättigade, i enlighet med artikel 87.3 a i fördraget. Eftersom Baskien är en stödberättigad region enligt undantaget i artikel 87.3 c, kan inte driftstöden i fråga anses vara förenliga med den gemensamma marknaden. Dessutom har man inte följt skyldigheten att underrätta kommissionen enligt artikel 88.3 i fördraget.

(42) Den autonoma regionen Kastilien-León anser därför att skatteåtgärderna i fråga bör betraktas som ett olagligt statligt stöd eftersom anmälningsskyldigheten enligt artikel 88.3 inte har respekterats, och som oförenliga med den gemensamma marknaden.

Synpunkter från regeringen i Rioja

(43) Regeringen i Rioja påpekar att de skattemässiga åtgärderna i fråga utgör ett statligt stöd, eftersom de uppfyller samtliga de fyra kriterier som anges i artikel 87. Till stöd för detta påstående åberopas särskilt att minskningen av beskattningsunderlaget har som syfte och resultat att befria stödmottagaren från en del av den skattebörda som annars skulle ha belastat vinsten. Det medför alltså en ekonomisk fördel för de mottagande företagen som, i brist på motprestationer gentemot förvaltningen, innebär en förlust av skatteintäkter. Dessutom gynnar detta faktum mottagarnas ekonomiska verksamhet. De får på det sättet en konkurrensfördel gentemot alla andra företag. Förutom de specifika egenskaperna med krav på ett aktiekapital om minst 20 miljoner pesetas, en minimiinvestering på 80 miljoner pesetas och skapandet av minst tio arbetstillfällen, påpekar Riojas regering att den skönsmässiga karaktären av minskningen av beskattningsunderlaget i fråga å ena sidan beror på administrationens möjlighet att besluta om investeringsurval, tidsfrister och tröskelvärden, å andra sidan på frånvaron av automatik vid beviljandet av minskning av beskattningsunderlaget.

(44) Regeringen i Rioja anser också att den skattemässiga åtgärden i fråga inte kan försvaras med att det finns fem skattesystem i Spanien. Man påminner därför om att generaladvokat Saggio, i slutsatserna i förhandsavgörandena C-400/97, C-401/97 och C-402/97, anser att karaktären av myndighet med skattemässig behörighet på ett område inte motiverar en diskriminering till förmån för företag inom detta område. Dessutom är inte denna åtgärd motiverad av Guipúzcoas skattesystems art eller funktion, eftersom dess syfte är att förbättra stödföretagens konkurrenskraft. Regeringen i Rioja erinrar om att Baskiens högsta domstol(14) anser att de skattemässiga åtgärderna i fråga är oproportionella och olämpliga för att uppnå målet om att främja den ekonomiska verksamheten, eftersom de indirekt kan påverka den fria rörligheten för personer och varor och etablera villkor med oacceptabla konkurrensfördelar.

(45) För övrigt anser regeringen i Rioja att den skattemässiga åtgärden ifråga inte kan anses vara förenlig med den gemensamma marknaden enligt undantagen i nämnda artikel 87. De spanska myndigheterna följde inte heller anmälningsskyldigheten för stöden ifråga i enlighet med artikel 88.3 i fördraget.

(46) Regeringen i Rioja anser således att skatteåtgärderna i fråga bör betraktas som olagligt statligt stöd, eftersom anmälningsskyldigheten enligt artikel 88.3 inte har respekterats, och som oförenliga med den gemensamma marknaden.

Synpunkter från Confederación Empresarial Vasca - Euskal Entrepresarien Konfederakuntza (Confebask)

(47) Confebask framhåller preliminärt de historiska rötterna i de nuvarande självständiga skattebehörigheterna i Guipúzcoa. Confebask anför som bakgrund följande:

a) Den påstådda minskningen av skatteskulden: Kommissionen anser felaktigt att det finns en skatteskuld vars minskning innebär en förlust av skatteintäkter. Om detta resonemang vore korrekt skulle varje möjlig minskning av skatten alltid innebära förlorade skatteintäkter i förhållande till det belopp som normalt sett skulle ha betalats in. Confebask ber alltså kommissionen att omvärdera sin inställning då det i annat fall skulle kunna handla om en icke regelmässig skatteharmonisering genom att ett normalbelopp fastställs i förhållande till vilket det skulle vara nödvändigt att fastställa möjliga förluster av skatteintäkter.

b) Påverkan på handeln: Enligt kommissionen innebär de skattemässiga åtgärderna en snedvridning av handeln om stödmottagarna deltar i denna. Skillnader mellan skattesystemen påverkar dock alltid handeln. För att mäta påverkan på handeln borde kommissionen alltså analysera hela skattesystemet och inte bara enskilda åtgärder. Därvid framhåller Confebask, med hänvisning till en studie, att skattetrycket i Baskien är högre än i övriga Spanien. Kommissionen borde förklara varför dessa konkreta åtgärder, och inte andra skatteskillnader, innebär en påverkan på handeln. Om denna påverkan skulle finnas, borde den avlägsnas genom en harmonisering, inte genom de statliga stöden.

c) Stödens selektiva karaktär: Enligt Confebask måste stödens selektiva karaktär bedömas antingen som bestämmelser om behörighet som ger skatteförvaltningen befogenhet att bevilja en konkret fördel i efterhand, eller som en bestämmelse som direkt beviljar den skattemässiga fördelen utan att därefter behöva någon precisering. Kommissionen använder ett argument som hör till det första sammanhanget, och ett annat som hör till det andra. Med tanke på den motstridiga karaktären i dessa sammanhang borde kommissionen förklara i vilket sammanhang skatteåtgärderna i fråga hör hemma. Att försöka använda sig av båda blir motsägelsefullt.

- Att betrakta skatteåtgärderna i fråga som bestämmelser om behörighet är Confebask skeptiskt till, eftersom förvaltningen inte har skönsmässiga befogenheter då beviljandet av stödet är automatiskt. Förvaltningens befogenheter är i själva verket begränsade till att kontrollera att den ansökande uppfyller villkoren för stödet. Om man dessutom betraktar skatteåtgärderna i fråga som bestämmelser om behörighet som innebär att stöd kan beviljas i efterhand, innebär det att det nuvarande förfarandet, om man ifrågasätter bestämmelserna och inte de konkreta tillämpningsfallen, töms på innehåll. Enligt första stycket i kommissionens skrivelse till medlemsstaterna(15) betraktas en allmän bestämmelse, som erkänner fördelar, bara som stöd när det handlar om en rättslig ram "som möjliggör att stödet utan ytterligare formaliteter kan beviljas". Däremot kan inte de teoretiska bestämmelserna om behörighet betraktas som statligt stöd och därmed bli föremål för en värdering av effekterna för konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna.

- När det gäller synen att skatteåtgärderna i fråga utgör bestämmelser för direkt beviljande av stöd, erinrar Confebask om att en åtgärd enligt punkterna 17, 19 och 20 i det nämnda meddelandet 98/C 384/03, får vara specifik, och alltså får ett statligt stöd vara det, när det är riktat till enbart offentliga företag, till vissa typer av företag, liksom till företag i en viss region. Skatteåtgärderna i fråga har inte dessa specifika egenskaper, inte ens den geografiska, eftersom de är tillämpliga i hela det område för vilket de regionala myndigheter som har infört dem är behöriga. När det gäller det specifika i form av trösklar på 20 miljoner pesetas i aktiekapital, 80 miljoner pesetas i investeringar, 10 skapade arbetstillfällen, anser Confebask att användandet av objektiva trösklar är en vanlig praxis i skattebestämmelserna på nationell nivå och gemenskapsnivå. Dessutom framhåller Confebask, utifrån flera domar i Europeiska gemenskapernas domstol och kommissionens beslut, att man hittills aldrig har ansett att förekomsten av trösklar innebär en specifik karaktär. Kommissionen erkänner dessutom själv i punkt 14 i nämnda meddelande att det faktum att vissa sektorer gynnas inte automatiskt innebär en specifik karaktär.

- Confebask hävdar också att minskningen av beskattningsunderlaget i Guipúzcoa inte är annat än en anpassning av en åtgärd från 1993 (vilken tidigare nämnts i de spanska myndigheternas yttranden) i den spanska centralförvaltningen. Man hävdar också att bestämmelserna är identiska, med undantag för de kvantitativa trösklarna. Det minskade beskattningsunderlaget i Guipúzcoa skulle alltså inte påverka konkurrensen, eftersom de baskiska provinsernas angränsande områden drar nytta av skattefördelar för nystartade företag. Om det skulle ha betydelse för konkurrensen borde denna påverkan dessutom komma från den spanska centralförvaltningens åtgärder eftersom dessa når ett större antal mottagare. Confebask framhåller också förekomsten av liknande åtgärder i andra medlemsstater, mot vilka kommissionen inte har inlett något förfarande. Dessa har inte heller räknats in bland skadliga åtgärder av Primarologruppen. Man påpekar därvid att det i Frankrike sedan 1994 finns undantag från och minskningar av bolagsbeskattningen under fem år (tio år i vissa regioner och ännu mer fördelaktiga system på Korsika) till förmån för nystartade företag. När det gäller Luxemburg finns det en minskning på 25 % av bolagsbeskattningen under en period om åtta år. I södra Italien finns skatteundantag från IRPEG- och ILOR-skatten under tio år. Slutligen finns det i Portugal en minskning av bolagsbeskattningen på 25 % under en period om sju till tio år. Allt tyder således på att minskningen av beskattningsunderlaget i Guipúzcoa inte är ett exceptionellt system som innehåller någon specifik karaktär. Tvärtom handlar det om ett system som i hög grad används i alla medlemsstater.

d) Vikten av rättssäkerhet: Confebask anser att kommissionens klassificering av den nämnda skatteminskningen som ett illegalt stöd innebär att principen om skydd för berättigade förväntningar, förbudet mot myndigheters egenmäktiga beslut, rättssäkerheten och proportionaliteten ifrågasätts, eftersom kommissionen redan betraktade det baskiska skattesystemet som förenligt med gemenskapsrätten i sitt beslut 1993. Under alla omständigheter skulle kommissionen kunna ändra sin ståndpunkt i fråga om kommande fall, men däremot inte retroaktivt.

e) Oförenligheten med den gemensamma marknaden: Om skatteåtgärderna i fråga anses utgöra bestämmelser om behörighet, anser Confebask att deras förenlighet med den gemensamma marknaden inte kan bedömas, så länge stödet inte beviljas genom ett myndighetsbeslut. Förfarandet blir innehållslöst, och stödets förenlighet med den gemensamma marknaden kan därigenom inte avgöras. Om skatteåtgärderna i fråga å andra sidan anses utgöra bestämmelser för direkt beviljande av stöd, anser Confebask att kommissionens och EG-domstolens praxis kräver att åtgärderna har en specifik, sektoriell karaktär, för att det skall vara möjligt att utvärdera stödets förenlighet med den gemensamma marknaden. Det skulle dessutom vara nödvändigt att fastställa dels företagens totala skattetryck, dels referensskattetrycket. Ett sådant resonemang leder i sista hand till den absurda slutsatsen, att varje skattetryck som är lägre än det högsta skattetrycket i medlemsstaterna utgör en form av statligt stöd. För övrigt ifrågasätter Confebask även kommissionens argument att de ifrågavarande skatteåtgärderna är oförenliga med den gemensamma marknaden, eftersom de inte innehåller specifika bestämmelser beträffande sektoriellt och regionalt stöd, betydande investeringar, osv., eftersom skattebestämmelserna varken kan eller bör innehålla denna typ av preciseringar. Enligt EG-domstolen(16) bör kommissionen i sina beslut ge konkreta exempel på de negativa effekterna för konkurrensen, då de verkliga följderna av de åtgärder som har granskats fastställts. Att ett stöd är oförenligt med den gemensamma marknaden kan följaktligen inte fastställas enbart genom teoretiska exempel inom ramen för skattesystemet, eftersom alla skillnader mellan skattesystemen i så fall oundvikligen skulle omvandlas till stöd. Mot bakgrund av detta resonemang får Confebask återigen påpeka att det inte finns någon normal skatteskuld som reduceras genom skatteåtgärderna i fråga.

f) Confebask begär följaktligen att kommissionen skall avsluta sin granskning genom ett slutligt beslut, i vilket fastställs att de ifrågasatta skatteåtgärderna är anpassade till gemenskapsrätten.

(48) Confebasks kompletterande synpunkter genom skrivelse av den 29 december 2000, registrerad den 3 januari 2001, beaktades inte då de inkom till kommissionen efter tidsfristens utgång(17). Kommissionen påpekar också att Confebask inte begärde någon förlängning av den angivna tidsfristen i enlighet med artikel 6.1 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningen av artikel 93 i EG-fördraget.(18)

Yttranden från Colegio Vasco de Economistas - Ekonomilarien Euskal Elkargoa (det baskiska ekonomkollegiet, nedan kallat CVE)

(49) CVE anser att skattesystemen i de baskiska provinserna inte uppfyller kriteriet för specifik karaktär i artikel 87.1 i fördraget då det bara tillämpas i en del av medlemsstaten. Till stöd för denna synpunkt anförs att kommissionens normala praxis att betrakta en skatteåtgärd som specifik när den tillämpas i en del av en medlemsstat är lämplig när det finns ett enda skattesystem. Däremot är det inte lämpligt när det finns olika skattesystem inom en medlemsstat. Dessutom går det emot det spanska skattesystemets koherens som är mångfaldigt till sin natur. Varje system tillämpas nämligen exklusivt för en del av landet. De olika systemen är alltså inte ett regionalt system utan det enda system som tillämpas i det området. Dessutom går inte förlusterna av skatteintäkter på grund av vissa skatteåtgärder att överföra på centralregeringen. Tvärtom bör man kompensera dem, antingen genom en ökning av intäkter från andra skatter eller genom en minskning av de offentliga utgifterna. Den specifika karaktären i det spanska skattesystemet bör inte heller innebära något hinder för tillämpningen av gemenskapsrätten. För övrigt borde den möjliga snedvridningen av konkurrensen genom att det finns fem skattesystem omfattas av gemenskapsbestämmelserna för skatteharmonisering.

(50) CVE utesluter dock inte att provinsstyrelserna i utövandet av sin skattemässiga självständighet kan vidta skatteåtgärder inom ramen för artikel 87.1 i fördraget. I detta fall anser man att minskningen av beskattningsunderlaget inte inryms i denna artikel, eftersom den bara uppfyller kriteriet att den skall beviljas med statliga medel. Däremot snedvrider den inte konkurrensen då dess betalning innebär att det finns ett positivt beskattningsunderlag. Dessutom kan dess belopp inte beslutas på förhand eftersom inget stöd skulle utbetalas om det till exempel inte fanns några vinster. Detsamma gäller påverkan på handeln. Denna bör också kontrolleras individuellt, eftersom det inte räcker med en möjlig påverkan. En annan fråga som tas upp är om den specifika karaktären beror på de trösklar som är nödvändiga för att få tillgång till skatteminskningen i fråga, eller på provinsstyrelsens skönsmässiga befogenheter för att bevilja minskningen. Här anser man att de nämnda trösklarna inte innebär en specifik karaktär, eftersom de är objektiva och inte diskriminerande. När det gäller beviljandet av skatteminskningen i fråga handlar det inte om utövandet av skönsmässiga befogenheter, utan om kontrollen av att alla villkor uppfylls.

(51) CVE drar slutsatsen att minskningen av beskattningsunderlaget, vilket är en allmän åtgärd som vidtagits inom ramen för skattebehörigheten i provinserna i fråga, inte omfattas av artikel 87 i fördraget.

Synpunkter från Círculo de Empresarios Vascos och från Asociación Profesional de Asesores Fiscales de la Comunidad del País Vasco (baskiska företagarkretsen och baskiska skatterådgivares yrkesförbund, nedan kallade CEV-APCPV)

(52) Eftersom dessa organisationer var för sig har lagt fram liknande och till och med identiska yttranden, är denna sammanfattning gemensam.

(53) CEV-APCPV ifrågasätter kommissionens bedömning av den specifika och selektiva karaktären i minskningen av beskattningsunderlaget genom att företag som skapats innan den nämnda minskningen av beskattningsunderlaget trädde i kraft utesluts, genom att existerande företag utesluts och genom de kvantitativa trösklar som krävs. Skattebestämmelserna tillämpas alltid från och med deras ikraftträdande, där den retroaktiva tillämpningen är av exceptionell karaktär. Då dessutom målet med åtgärden i fråga är att stimulera till investeringar, är det logiskt att skatteminskningen begränsas till nystartade företag. När det gäller trösklarna tyder allt på att de är objektiva och också används mycket på skatteområdet. När det gäller provinsstyrelsens avtal om tillämpning av minskningen av beskattningsunderlaget, tyder allt på att det är en förhandskontroll i syfte att visa att alla villkor uppfylls. När denna har genomförts blir beviljandet automatiskt.

(54) När det gäller påverkan på handeln framhåller CEV-APCPV att det behövs en individuell kontroll, tvärtemot den allmänna analys som kommissionen gör. Exempelvis kan det finnas stödmottagare som bara producerar för de lokala marknaderna. I de fallen påverkar inte skatteåtgärderna i fråga gemenskapens handel. Samma sak gäller påverkan på konkurrensen. Minskningen av beskattningsunderlaget till förmån för de stödmottagare vars verksamhet sker på marknader som ännu inte har avreglerats kan dessutom inte snedvrida konkurrensen. Det går inte heller att bedöma förlusten av skatteintäkter genom att bara ta hänsyn till en enda åtgärd, i detta fall minskningen av beskattningsunderlaget, och bortse från det totala skattetrycket. CEV-APCPV påpekar härvid att det totala skattetrycket i Baskien är högre än i övriga Spanien.

(55) CEV-APCPV anser att även om kommissionen trots tidigare synpunkter fortsätter att betrakta den nämnda minskningen av beskattningsunderlaget som specifik, skulle detta vara motiverat av systemets art eller funktion. Till stöd för denna bedömning framhåller man att skatteåtgärden tillämpas på alla aktörer oberoende av deras verksamhet. Dessutom är det nödvändigt för att systemet skall fungera effektivt, eftersom det inte går att avgöra om en åtgärd är ojämlik utan att se den som en del i ett system och bedöma om den leder till ett lägre skattetryck. Skatteåtgärden följer principen om likabehandling, eftersom nystartade företag inte befinner sig i samma situation som ett etablerat företag.

(56) CEV-APCPV kräver också att kommissionen bedömer åtgärden i fråga med hänsyn till förekomsten av liknande åtgärder i andra medlemsstater (till exempel i Irland), förekomsten av liknande åtgärder från 1993 hos den spanska centralförvaltningen och tillämpningen av en minskning av beskattningsunderlaget i fråga i hela Spanien. CEV-APCPV påpekar härvidlag att kommissionen aldrig har ansett att dessa åtgärder omfattas av artikel 87 i EG-fördraget. Man ifrågasätter också att det skattemässiga stödet i fråga skulle ha karaktär av driftstöd, eftersom driftstöd inte är tillämpliga på nystartade företag, utan till för att på ett artificiellt sätt hålla liv i existerande företag. För övrigt anser CEV-APCPV att kommissionens mål med att inleda ett förfarande mot minskningen av beskattningsunderlaget är en skatteharmonisering. Därför används artiklarna 87 och 88 i fördraget. Det är också därför det blir en maktförskjutning.

(57) Med beaktande av det föregående kommer CEV-APCPV fram till att minskningen av beskattningsunderlaget inte omfattas av artikel 87 i fördraget.

V. VIDAREBEFORDRAN AV SYNPUNKTER FRÅN ANDRA TILL SPANIEN

(58) Genom en skrivelse av den 18 maj 2000 till Spaniens ständiga representation vidarebefordrade kommissionen, i enlighet med artikel 6.2 i förordning (EG) nr 659/1999, övriga synpunkter från tidigare nämnda berörda parter, och landet gavs tillfälle att yttra sig inom en månad från och med skrivelsens datum. Spanien har inte inkommit med några kommentarer till övriga nämnda synpunkter.

VI. BEDÖMNING AV STÖDET

VII. STÖDETS KARAKTÄR AV STATLIGT STÖD

(59) Kommissionen erinrar om att de ifrågavarande åtgärdernas skattemässiga karaktär är betydelselös för tillämpningen av gemenskapsbestämmelserna för statligt stöd eftersom artikel 87 i fördraget tillämpas på åtgärder "av vilket slag det än är". Kommissionen påpekar emellertid att åtgärderna i fråga för att betecknas som stöd måste uppfylla samtliga de fyra kriterier som anges i artikel 87 och som utvecklas nedan.

(60) För det första skall åtgärden ge mottagaren en fördel som minskar de kostnader som normalt belastar dennes budget. En sådan fördel kan ges genom olika former av skattelättnader för företaget, bland annat genom nedsättning, helt eller delvis, av skattebeloppet. Minskningen av beskattningsunderlaget med nämnda 99 %, 75 %, 50 % och 25 % uppfyller detta kriterium om stödföretagen beviljas en minskning av skattebördan motsvarande resultatet av en tillämpning av skattesatsen för de nämnda minskningarna. I frånvaro av denna minskning av beskattningsunderlaget borde stödföretaget betala denna konkreta skatt utifrån 100 % av beskattningsunderlaget. Minskningen av beskattningsunderlaget innebär därför ett undantag från det gemensamma skattesystemet som tillämpas.

(61) För det andra anser kommissionen att de nämnda minskningarna innebär en förlust av skatteintäkter och därmed är likvärdiga med förbrukning av statliga medel i form av skatteutgifter. Detta kriterium tillämpas också på stöd som beviljas av regionala och lokala myndigheter i medlemsstaterna(19). Statens intervention kan vidare ske såväl genom skatteregler i lagar eller andra författningar som genom skatteförvaltningens praxis. I detta konkreta fall är Guipúzcoas provinsstyrelse ansvarig för statens intervention genom en lagbestämmelse.

(62) När det gäller det argument som vissa behöriga har anfört, enligt vilket det är felaktigt att betrakta minskningen av beskattningsunderlaget på 99 %, 75 %, 50 % och 25 % som en förlust av skatteintäkter i förhållande till ett normalt belopp (fastställt av kommissionen) för den skatt som skall betalas, vill vi påpeka att den normala skattenivån härrör från skattesystemet i fråga och inte från ett kommissionsbeslut. Dessutom måste vi erinra om vad som står i punkt 9 första stycket andra strecksatsen i det nämnda meddelandet 98/C 384/03 om vad som krävs för att räknas som statligt stöd: "För det första måste åtgärden ge mottagarna en fördel som minskar de kostnader som normalt belastar deras budget. En sådan fördel kan ges genom olika former av skattelättnader för företaget, bland annat genom: [...] total eller partiell nedsättning av skattebeloppet (skattebefrielse, skattekredit osv.)". Detta är fallet med den skatteförmån som ger en delvis nedsättning på 99 %, 75 %, 50 % och 25 % på beskattningsunderlaget i fråga. Argumentet i fråga är alltså inte välgrundat.

(63) Åtgärden skall för det tredje snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna. Här måste vi påpeka att exporten enligt en rapport(20) om den baskiska ekonomins importberoende under perioden 1990-1995(21) ökade inte bara i absoluta utan framför allt i relativa tal, på bekostnad av exporten till övriga Spanien. Utrikesmarknaden ersatte alltså delvis marknaden i övriga Spanien. Enligt en annan rapport(22) om Baskiens utrikeshandel är dessutom "exporttendensen" (förhållandet mellan exporten och BNP, bruttonationalprodukten) i den baskiska ekonomin, då den placerar sig på 28,9 %, högre än i Tyskland och andra europeiska länder, vilkas exporttendens ligger på omkring 20 %. Enligt denna rapport visade också den baskiska handelsbalansen ett klart överskott under perioden 1993-1998. Särskilt under 1998 uppgick exporten till 144 pesetas för varje importbelopp på 100 pesetas. Baskiens ekonomi är kort sagt mycket öppen mot utlandet med en kraftig tendens till export av produktion. Dessa egenskaper i den baskiska ekonomin visar att stödföretagen bedriver en ekonomisk verksamhet som kan vara föremål för handel mellan medlemsstaterna. Stödet stärker alltså mottagarföretagens position i förhållande till andra konkurrerande företag i gemenskapens handel. Därmed påverkas denna handel. Dessutom förbättras stödföretagens lönsamhet på grund av dess ökade nettoresultat (vinsten efter skatt). På detta sätt kan de konkurrera med företag som inte får del av dessa skattemässiga stöd.

(64) Med hänsyn till att de behandlade skattebestämmelserna i detta fall har en allmän och teoretisk karaktär påpekar kommissionen att analysen av tilldelningen bara kan ske på denna allmänna och teoretiska nivå, och det går inte att konkretisera den enskilda tilldelningen på en marknad, i en sektor eller till en konkret produkt så som man gör gällande i de yttranden från berörda parter som tidigare har nämnts. Denna ståndpunkt har ratificerats genom en rättspraxis(23) i EG-domstolen.

(65) När det gäller kommentaren enligt vilken kommissionen borde göra bedömningen av påverkan på handeln genom att jämföra alla skattesystem, erinrar kommissionen om att den snedvridning av konkurrensen som är föremål för det aktuella förfarandet i enlighet med artiklarna 87 och 88 i fördraget härrör från en undantagsbestämmelse som gynnar vissa företag (i detta fall vissa nystartade företag) i förhållande till andra företag i medlemsstaten. Förfarandet gäller inte den eventuella konkurrenssnedvridning som är ett resultat av skillnaderna mellan medlemsstaternas skattesystem, vilken skulle kunna omfattas av bestämmelserna i artiklarna 93 till 97 i fördraget.

(66) När det gäller den specifika karaktär som de statliga stöden måste ha, anser kommissionen att den nämnda minskningen av beskattningsunderlaget är specifik eller selektiv då den gynnar vissa företag. Villkoren för beviljande av stöden utestänger nämligen vissa företag från dess fördelar: företag som startades innan nämnda Norma foral trädde i kraft, de vars investeringar understiger tröskeln på 80 miljoner pesetas (480810 euro), de som inte är bolag med ett inbetalat kapital på över 20 miljoner pesetas (120202 euro) och de som skapar färre än tio arbetstillfällen. Kommissionen påpekar att antalet företag i Europeiska gemenskapen med under tio anställda eller inga anställda 1995 uppgick till 16767000, vilket utgör 92,89 %(24) av alla företag, enligt den femte rapporten om företag i Europa(25). När det gäller Spanien är detta procenttal ännu högre, runt 95 %(26). Det är troligt att dessa procenttal är ännu högre när det gäller nystartade företag, eftersom ett företag vanligtvis börjar med en mindre personalstyrka som växer allteftersom företaget konsolideras och når sin marschfart. Så var det i Spanien 1995, där procenttalet var ännu högre, omkring 98 %(27). Allt tyder följaktligen på det viktiga faktum att ett av de villkor som krävs för att kunna få stöden i sig räcker för att hindra de flesta företag från att kunna få dem. För övrigt förhindrar inte tröskelns objektiva karaktär, så som vissa yttranden från berörda parter vill göra gällande, att den skulle vara selektiv och utesluta företag som inte uppfyller villkoren i fråga.

(67) När det gäller skatteförvaltningens skönsmässiga befogenheter konstaterar kommissionen att beviljandet av stödet i fråga inte är automatiskt. Ansökan från stödmottagaren behandlas först av Guipúzcoas provinsstyrelse som efter behandling kan bevilja det sökta stödet i tillämpliga fall. Enligt de spanska myndigheterna skulle det bara handla om att kontrollera att alla villkor uppfylls. De förklarar dock inte varför denna kontroll måste ske på förhand och inte i efterhand, så som är brukligt vid förvaltning av skatteintäkter.

(68) Beträffande de befintliga skatteåtgärderna i form av minskning av beskattningsunderlaget i andra medlemsstater där kommissionen inte har beaktat att de har en faktisk specifik karaktär genom att de är riktade till nystartade företag, vilket enligt några yttranden från berörda parter skulle ligga bakom berättigade förväntningar på skattemässigt stöd till förmån för nystartade företag, framhåller kommissionen att de system som vissa yttranden tar upp innehåller vissa skillnader i förhållande till minskningen av beskattningsunderlaget i fråga. Även om vissa stödordningar faktiskt skulle visa sig vara mycket lika varandra utan att kommissionen reagerat, vore det inte befogat att hålla fast vid denna felaktiga uppfattning vad beträffar detta konkreta fall. Vi måste komma ihåg att en medlemsstats eventuella brott mot en medlemsstats skyldighet enligt fördraget, när det gäller förbudet i artikel 92, enligt domstolens rättspraxis inte kan vara motiverad genom omständigheten att andra medlemsstater också brister i förhållande till denna skyldighet. Effekten av flera snedvridningar av konkurrensen i handeln mellan medlemsstater blir inte att dessa upphäver varandra, utan att de kumuleras, vilket gör att de ökar de skadliga konsekvenserna för den gemensamma marknaden.(28)

(69) Vad beträffar den fråga som ställs i vissa synpunkter från berörda parter, huruvida det rör sig om bestämmelser om behörighet eller direkt beviljande av stöd, påpekar kommissionen att de bestämmelser som infört minskningen av beskattningsunderlaget i fråga i detta fall har karaktär av stödordning. Som stöd för denna bedömning påminner kommissionen om att enligt artikel 1 d i ovannämnda förordning (EG) nr 659/1999 definieras stödordning som "varje rättsakt på grundval av vilket individuellt stöd kan beviljas företag som i rättsakten definieras på ett allmänt och abstrakt sätt, utan att några ytterligare genomförandeåtgärder krävs...". Karaktären av stödordning är emellertid inte på förhand avgörande för om det verkligen föreligger skönsmässiga befogenheter då denna stödordning verkställs, vilket man hävdar i vissa yttranden från berörda parter. De skönsmässiga befogenheterna vid beviljandet av stöd är beroende av stödordningens konkreta egenskaper. Kommissionen framhåller dessutom att det i brist på andra inslag av specifik karaktär är tillräckligt att skatteförvaltningen har ett visst bedömningsutrymme för att man skall kunna fastställa huruvida det finns inslag av stöd i en skatteåtgärd.

(70) När det gäller frågan om huruvida minskningen av beskattningsunderlaget kan vara motiverad av skattesystemets art eller funktion, framhåller kommissionen att frågan handlar om huruvida skatteåtgärderna svarar mot de inneboende målen för själva skattesystemet eller om det tvärtom har andra syften, även legitima, som ligger utanför skattesystemet. Det är å andra sidan den berörda medlemsstatens uppgift att fastställa var i skattesystemet åtgärderna i fråga kan inordnas(29). I detta fall hävdar de spanska myndigheterna att överensstämmelsen mellan åtgärderna i fråga och skattesystemet ligger i dess objektiva och övergripande art. Åtgärdens objektiva och övergripande karaktär visar dock inte på någon överensstämmelse med skattesystemets inre logik. Denna karaktär räcker inte heller för att motivera att åtgärden i fråga svarar mot huvudsyftet med varje skattesystem, nämligen att uppbära intäkter avsedda att finansiera de offentliga utgifterna och inte heller mot principerna om jämlikhet och progressivitet i det spanska skattesystemet(30).

(71) De spanska myndigheterna hävdar också i sina kommentarer att minskningen av beskattningsunderlaget i fråga svarar mot målet att stimulera investeringarna. Den uppfyller sålunda målen för den baskiska regeringens industripolitik. Enligt den baskiska regeringens dokument Política Industrial. Marco General de Actividades (Industripolitik. Allmän ram för verksamheten 1996-1999) är skattepolitiken ett oundgängligt instrument för att främja såväl den ekonomiska utvecklingen som de industriprojekt vars syfte är att föra den industriella utvecklingen i Baskien framåt [s. 131]. I kapitlet "Instrumentos de política fiscal" (Skattepolitiska instrument) hävdar man att [...] den skattemässiga självständighet Baskien åtnjuter också kan innebära att man söker nyskapande metoder för att anpassa skattetrycket, till exempel genom prioriterade projekt eller till och med genom skattemässiga incitament till stora företag [s. 133]. Minskningen av beskattningsunderlaget i fråga ingår alltså i en industripolitik vars syften inte utgör en naturlig del av skattesystemen.

(72) Kommissionen konstaterar således att minskningen av beskattningsunderlaget enligt de spanska myndigheterna har ett syfte inom ramen för den ekonomiska politiken som inte utgör en naturlig del av själva skattesystemet. Följaktligen är denna skattelättnad inte motiverad av skattesystemets art eller ekonomi.

(73) Vad beträffar argumentet i vissa yttranden från berörda parter, att det totala skattetrycket är högre i Baskien, upprepar kommissionen att det inte är tillämpligt i detta fall, eftersom förfarandet inleddes mot en specifik åtgärd och inte mot skattesystemet som helhet i var och en av de tre baskiska provinserna.

(74) Kommissionen anser avslutningsvis att minskningen av beskattningsunderlaget är ett statligt stöd i enlighet med artikel 87.1 i fördraget och i artikel 61.1 i EES-avtalet, eftersom det handlar om ett stöd som beviljas av staten, med statliga medel, vilket gynnar vissa företag, snedvrider konkurrensen och påverkar handelsutbytet mellan medlemsstaterna.

VIII. DEN OLAGLIGA KARAKTÄREN I MINSKNINGEN AV BESKATTNINGSUNDERLAGET

(75) Eftersom stödordningen i fråga inte omfattar de spanska myndigheternas åtagande att bevilja stöd i enlighet med de villkor som gäller för stöd av mindre betydelse(31), anser kommissionen att detta stöd inte kan betraktas som sådant enligt bestämmelserna i fråga. Här måste vi framhålla att de spanska myndigheterna aldrig, inom ramen för förfarandet, har anfört att stöden i fråga helt eller delvis har karaktären av stöd av mindre betydelse. Dessutom skulle inte dessa stöd kunna följa bestämmelserna för stöd av mindre betydelse, särskilt då det inte finns några garantier för att de inte uppnår gränsen 100000 euro. Dessa stöd har inte heller karaktären av existerande stöd eftersom de inte uppfyller villkoren i artikel 1 b i ovan nämnda förordning (EG) nr 659/1999.

(76) Kommissionen påpekar att det statliga stöd, som inte omfattas av bestämmelserna för stöd av mindre betydelse och som inte utgör befintligt stöd, omfattas av skyldighet om förhandsanmälan i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget och artikel 62.2 i EES-avtalet. De spanska myndigheterna har dock inte respekterat denna skyldighet, varför kommissionen i detta skede anser att dessa stöd är att betrakta som olagliga. Kommissionen beklagar de spanska myndigheternas underlåtenhet när det gäller skyldigheten att förhandsanmäla ifrågavarande stöd.

(77) Vad beträffar det argument som förekommer i vissa synpunkter från berörda parter, vilket huvudsakligen gäller den förmodade kränkningen av berättigade förväntningar och rättssäkerheten, anser kommissionen att man måste avvisa det. Detta har sin grund dels i att stödordningen i fråga inte utgör ett befintligt stöd, dels i att den aldrig har anmälts i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget, och att kommissionen därför inte har kunnat ta ställning till dess förenlighet med den gemensamma marknaden. Stödmottagarna kan alltså inte räkna med berättigade förväntningar eller rättssäkerhet i fråga om statligt stöd när det gäller minskningen av beskattningsunderlaget. I detta sammanhang måste vi erinra om att det "Av fast rättspraxis följer att rätten att göra anspråk på skydd för berättigade förväntningar tillkommer varje enskild person som befinner sig i en situation av vilken det framgår att gemenskapsadministrationen har väckt grundade förhoppningar [...]. Däremot kan ingen åberopa en kränkning av principen om skydd för berättigade förväntningar, om myndigheten i fråga inte utfärdat några konkreta garantier."(32) Därför måste argumentet om en kränkning av de berättigade förväntningarna och rättssäkerheten i detta fall lämnas utan avseende. Kommissionen erinrar också om att den i sitt beslut 93/337/EEG(33) betraktade vissa skatteåtgärder som infördes i provinserna Álava, Guipúzcoa och Vizcaya 1988 som statligt stöd.

IX. BEDÖMNING AV FÖRENLIGHETEN MED DEN GEMENSAMMA MARKNADEN

(78) Kommissionen upprepar preliminärt att minskningen av beskattningsunderlaget har karaktären av stödordning. Utifrån ett stödsystems allmänna och teoretiska karaktär känner inte kommissionen till omständigheterna kring de företag som redan får eller som kommer att få stöd. Kommissionen kan alltså inte behandla den särskilda inverkan på konkurrensen som enskilda företag har. I detta sammanhang räcker det med att fastställa att potentiella stödföretag skulle kunna få del av ett stöd som inte överensstämmer med de direktiv, riktlinjer och ramar som är tillämpliga på detta område. Kommissionen framhåller också att man i sitt beslut om inledande av förfarande begärde all relevant information avseende stöd och de särskilda omständigheterna kring varje stödmottagare. De spanska myndigheterna har dock inte lämnat någon sådan information. Av detta skäl är det motsägelsefullt att förebrå kommissionen, så som görs i vissa synpunkter från berörda parter, för avsaknaden av detaljerade uppgifter i sin bedömningen när man samtidigt vägrat lämna de detaljerade uppgifter kommissionen har begärt.

(79) Eftersom systemet i fråga bara gäller NUTE III(34) i Guipúzcoa, måste vi granska om stöden i området kan omfattas av de regionala undantagen i artikel 87.3 a och 87.3 c i EG-fördraget. När det gäller stöd till Guipúzcoa, erinrar kommissionen om att detta område aldrig har fått undantag enligt artikel 87.3 a, eftersom BNP per invånare(35) i NUTE II i Baskien som det är en del av, alltid har legat över 75 % av gemenskapens genomsnitt. Enligt de regionala bestämmelserna(36) uppfylls bara villkoren för tillåtna undantag enligt artikel 87.3 a i fördraget när NUTE II-regionen har en BNP per capita som inte överstiger 75 % av gemenskapens genomsnitt.

(80) När det gäller möjligheten till undantag i artikel 87.3 c erinrar kommissionen om att den i sitt beslut av den 26 september 1995(37) om förändring av den spanska kartan över regionalstödsområden föreslog, i enlighet med det fastställda förfarandet enligt artikel 88.1 i fördraget, de spanska myndigheterna att hela Guipúzcoa i fortsättningen skulle vara en region där stöden till den regionala utvecklingen skulle kunna betraktas som förenliga med den gemensamma marknaden i enlighet med undantaget i artikel 87.3 c. Genom en skrivelse av den 26 september 1995 från sin ständiga representation accepterade de spanska myndigheterna detta förslag. Den nya kartan trädde i kraft på detta sätt efter sagda datum. Vad gäller perioden efter detta, påminner kommissionen om att kommissionen i sitt beslut av den 11 april 2000 godkände den spanska kartan över regionalstödsområden för perioden 2000-2006. Enligt denna karta är provinsen Guipúzcoa fortfarande en region där stöden till den regionala utvecklingen kan betraktas som förenliga med den gemensamma marknaden i enlighet med undantaget i 87.3 c i fördraget.

(81) De statliga stöden i form av minskning av beskattningsunderlaget har effekten att främja skapandet av nya företag i Guipúzcoa med de speciella kännetecknen att den inledande investeringssumman och antalet skapade arbetstillfällen skall överstiga vissa gränser. Men trots genomförandet av denna minimiinvestering och detta minimiantal skapade arbetstillfällen, har inte skattestöden i fråga karaktär av investerings- eller sysselsättningsstöd. Dessa skattestöd har inte investeringssumman, antalet arbetstillfällen eller respektive lönekostnader som grund, utan beskattningsunderlaget. Man betalar inte heller upp till en summa uttryckt i procent av investeringssumman, antal arbetstillfällen eller respektive lönekostnader, utan upp till en gräns uttryckt i procent av beskattningsunderlaget. Kommissionen erinrar härvidlag om att enligt bilaga I i riktlinjer om regionala stöd 98/C 74/06 kan skattestöd betraktas som stöd knutna till investeringar när de har dessa som beräkningsunderlag. Dessutom får alla skattestöd tas med i denna kategori om de har beviljats upp till ett tak uttryckt i procent av investeringen. Således kan inte de skattestöd som inte uppfyller dessa kriterier, vilket är fallet här, ha karaktären av investeringsstöd.

(82) Däremot har stöden, då stödföretagens vinstskatt delvis minskas, karaktär av driftstöd. Bolagsskatten är en skattebörda som de företag den gäller för är skyldiga att betala regelbundet inom ramen för sin löpande drift. Det är därför lämpligt att granska de nämnda skattemässiga stöden i ljuset av de undantag som eventuellt är tillämpliga på driftstöden i fråga.

(83) Kommissionen erinrar här om att de regionala stöd som har karaktären av driftstöd i princip är förbjudna enligt de nämnda riktlinjerna 98/C 74/06. De kan emellertid beviljas i undantagsfall, antingen i de regioner som är upptagna i undantaget i artikel 87.3 a i EG-fördraget, om de uppfyller vissa villkor fastställda i punkterna 4.15 till 4.17 i de nämnda riktlinjerna för regionalstöd, eller i gemenskapens yttersta randområden samt i regioner med låg befolkningstäthet när de avser att kompensera för extra transportkostnader. NUTE III i Guipúzcoa kan dock inte få del av undantaget i artikel 87.3 a i fördraget, och beviljandet av de nämnda driftstöden uppfyller inte heller de uppräknade villkoren. Dessutom har inte NUTE III i Guipúzcoa karaktären av ytterst avlägset område(38) eller av region med låg befolkningstäthet(39). Detta är skälet till att inslagen av driftstöd är förbjudet, vilka förekommer i minskningen av beskattningsunderlaget, särskilt genom att de inte beviljas i en region som utnyttjar undantaget i artikel 87.3 a i fördraget, och inte heller i en region med låg folktäthet. Dessa stöd är alltså i detta fall oförenliga med den gemensamma marknaden.

(84) Kommissionen anser att stödordningen i fråga inte kan anses förenlig med den gemensamma marknaden i enlighet med de regionala undantagen i artikel 87.3 a och 87.3 c i EG-fördraget, eftersom bestämmelserna för statligt stöd för regionala ändamål inte följs.

(85) Förutom tillämpningen av undantaget för utveckling av viss näringsverksamhet i artikel 87.3 c i fördraget i de tidigare nämnda fallen, måste den eventuella användningen av detta undantag för andra syften undersökas. Det kan konstateras att minskningen av beskattningsunderlaget i fråga inte har som syfte att bedriva en ekonomisk verksamhet enligt artikel 87.3 c, särskilt för utveckling av åtgärder för små och medelstora företag, forskning och utveckling, miljöskydd, sysselsättningsskapande eller utbildning i överensstämmelse med respektive gemenskapsbestämmelser. Följaktligen skulle dessa skattemässiga stöd inte kunna utnyttja undantaget för utveckling av viss näringsverksamhet i artikel 87.3 c till dessa syften.

(86) I frånvaro av sektoriella begränsningar kan minskningen av beskattningsunderlaget i fråga beviljas utan begränsning till företag i känsliga sektorer som lyder under specifika gemenskapsbestämmelser som de som är tillämpliga på produktion, bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter i bilaga I i fördraget, samt fiske, kolindustri, stålindustri, transporter, varvsindustri, syntetfibertillverkning och bilindustri(40). Under dessa villkor anser kommissionen att de skattemässiga åtgärderna i form av minskningen av beskattningsunderlaget inte kan följa dessa sektoriella bestämmelser. I detta konkreta fall uppfyller inte minskningen av beskattningsunderlaget villkoret om att främja ny produktionskapacitet för att inte förvärra överkapacitetsproblemen som dessa sektorer traditionellt lider av. Om stödmottagaren alltså hör till de tidigare nämnda sektorerna, anser kommissionen att då de inte lyder under de nämnda sektoriella bestämmelserna är de oförenliga med den gemensamma marknaden enligt undantaget i artikel 87.3 c i EG-fördraget om främjandet av vissa näringsverksamheter.

(87) De ifrågavarande stöden som inte kan utnyttja undantagen i artikel 87.3 a och 87.3 c i fördraget kan inte heller utnyttja andra undantag i artikel 87.2 och 87.3. Dessa stöd kan inte betraktas som stöd av social karaktär enligt vad som fastställs i 87.2 a, och är heller inte inriktade på att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser i enlighet med 87.2 b i fördraget. De syftar inte heller till att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi, i enlighet med artikel 87.3 b. Slutligen kan de inte heller stödjas på undantaget i artikel 87.3 d, eftersom de inte är avsedda att främja kulturen och bevara kulturarvet. Dessa stöd är därför oförenliga med den gemensamma marknaden.

(88) Med tanke på att minskningen av beskattningsunderlaget sträcker sig över flera budgetår, skulle det ännu kunna återstå en del av de skattemässiga stöden att betala ut. Dessa stöd är emellertid olagliga och oförenliga med den gemensamma marknaden. De spanska myndigheterna bör därför stoppa betalningen av den eventuella återstod av minskningen av beskattningsunderlaget som vissa stödmottagare har innestående.

(89) Vad beträffar det stöd som är oförenligt med den gemensamma marknaden och som redan utbetalats, bör det erinras om att mottagarna enligt de argument som tidigare framlagts, inte kan utnyttja gemenskapsrättens allmänna principer, som till exempel principerna om berättigade förväntningar eller rättssäkerhet. Följaktligen finns det inga invändningar mot tillämpningen av artikel 14.1 i ovannämnda förordning (EG) nr 659/1999, som innehåller följande formulering: "Vid negativa beslut i fall av olagligt stöd skall kommissionen besluta att den berörda medlemsstaten skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren". De spanska myndigheterna skall därför vidta alla de åtgärder som är nödvändiga för att återkräva det stöd som redan utbetalats i syfte att återställa den ekonomiska situation som mottagarföretagen skulle ha befunnit sig i om de inte hade beviljats det olagliga stödet. Återkrav av stödet skall ske i enlighet med de förfaranden och bestämmelser som fastställs i den spanska lagstiftningen, och omfatta den totala summan av de räntor som förfallit till betalning från och med datumet för beviljandet till och med det faktiska datumet för återbetalning, beräknat utifrån den referensränta som användes detta datum vid beräkningen av nettobidragsekvivalenten inom ramen för regionalstöd i Spanien.(41)

(90) Föreliggande beslut berör stödordningen och skall omedelbart verkställas, vilket innefattar återkrav av det totala individuella stöd som beviljats inom ramen för nämnda stödordning. Kommissionen erinrar även om att detta beslut som vanligt inte utesluter att individuellt stöd, helt eller delvis, kan anses förenligt med den gemensamma marknaden på grund av sin inneboende natur, antingen inom ramen för ett senare beslut av kommissionen, eller genom tillämpning av undantagsbestämmelser.

X. SLUTSATSER

(91) Med beaktande av det föregående konstaterar kommissionen följande:

- Spanien har olagligen genomfört en minskning av beskattningsunderlaget i Guipúzcoa i strid med artikel 88.3 i fördraget.

- Minskningen av beskattningsunderlaget i fråga är oförenlig med den gemensamma marknaden.

- De spanska myndigheterna bör inställa utbetalningen av eventuella tillgodohavanden som vissa stödmottagare kan ha. När det gäller de oförenliga stöd som redan har utbetalats, skall Spanien vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att återkräva stöden från de stödmottagande företagen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det statliga stöd i form av en minskning av beskattningsunderlaget som Spanien har genomfört till förmån för Guipúzcoa genom artikel 26 i Norma Foral 7/1996 av den 4 juli 1996, i strid med artikel 88.3 i EG-fördraget, är oförenligt med den gemensamma marknaden.

Artikel 2

Spanien skall upphäva den stödordning som avses i artikel 1 om den fortfarande har effekter.

Artikel 3

1. Spanien skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att från stödmottagarna återkräva det stöd som avses i artikel 1 och som olagligen redan utbetalats till stödmottagarna.

Vad gäller stöd som återstår att betala ut måste Spanien inställa alla utbetalningar.

2. Återkravet skall ske utan dröjsmål och i enlighet med förfarandena i nationell lagstiftning, förutsatt att dessa förfaranden gör det möjligt att omedelbart och effektivt verkställa detta beslut. Det stöd som skall återkrävas skall innefatta ränta som löper från den dag stödet stod till stödmottagarnas förfogande till den dag det har återbetalats. Räntan skall beräknas på grundval av den referensränta som används vid beräkningen av bidragsekvivalenten inom ramen för regionalstöd.

Artikel 4

Spanien skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet.

Artikel 5

Detta beslut riktar sig till Konungariket Spanien.

Utfärdat i Bryssel den 11 juli 2001.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 55, 26.2.2000, s. 2.

(2) Kommissionens beslut 1999/718/EG, (EGT L 292, 13.11.1999, s. 1).

(3) Kommissionens beslut 2000/795/EG (EGT L 318, 16.12.2000, s. 36).

(4) Se fotnot 1.

(5) Territorio Histórico de Gipuzkoa: Norma foral nr 7/1996 av den 4 juli 1996 om bolagsbeskattning.

(6) Boletín Oficial del Territorio Histórico de Álava, 5.4.2000.

(7) Boletín Oficial de Gipuzkoa, 17.7.1996.

(8) Här redovisas endast den del av texten som är tillämplig för att bedöma stödet.

(9) Se punkt 3.2 i gemenskapens riktlinjer om stöd till små och medelstora företag (EGT C 213, 19.8.1992) samt kommissionens meddelande om stöd av mindre betydelse (EGT C 68, 6.3.1996).

(10) Lag 22/1993 av den 29 december 1993 om skatteåtgärder, översyn av statsförvaltningens rättsliga ordning och arbetslöshetsskydd (BOE, 31.12.1993). Åtgärden bestod i en minskning av underlaget för bolagsbeskattning med 95 % under budgetåren 1994 till 1996 för företag som startades under 1994, som investerade minst 15 miljoner pesetas och som skapade minst 3 och högst 20 arbetstillfällen.

(11) EGT C 384, 10.12.1998, s. 3.

(12) Dom nr 718/1999, av den 30 september 1999.

(13) Se domstolens dom av den 26 september 1996 i mål C-241/94.

(14) Se domarna av den 30 september 1999 och den 7 oktober 1999 avseende de skattemässiga åtgärderna i fråga.

(15) Skrivelse från kommissionen till medlemsstaterna SG(89) D/5521, 27.4.1989.

(16) Domstolens domar av den 14 september 1994 i målen C-278/92, C-279/92 och C-280/92, Spanien mot Europeiska kommissionen, Rec. 1994, I-4103.

(17) Tidsfristen för att lägga fram yttranden var en månad från datumet för offentliggörande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning av den 26 februari 2000.

(18) EGT L 83, 27.3.1999, s. 1.

(19) EG-domstolens dom av den 14 oktober 1987, Tyskland mot kommissionen, i målet 248/84, Rec. 1994, s. 4013.

(20) "La dependencia exterior vasca en el periodo 1990-1995" (Baskiens importberoende under perioden 1990-1995) av Paxti Garrido Espinosa och Victoria García Olea, publicerad av Baskiska regeringens statistiska kontor, Euskal Estatistika-Erakundea/Instituto Vasco de Estadística, (EUSTAT).

(21) Exporten utgjorde 1990 28,5 % av den totala exporten (inklusive försäljningen till övriga Spanien), och fem år senare, under 1995, 40,8 %.

(22) "Estadística de Comercio Exterior para la Comunidad Autónoma de Euskadi en el año 1998" (Statistik över utrikeshandeln i Baskiens självstyrande region för år 1998) utarbetad av EUSTAT.

(23) Se punkterna 48 och 51 i domstolens dom av den 17 juni 1999 i mål C-75/97 (Maribel), Belgien mot Europeiska kommissionen, punkterna 80-82 i förstainstansrättens beslut av den 15 juni 2000 i mål T-298/97, Alzetta, Mauro och andra mot kommissionen, punkterna 54 och 55 i generaladvokaten Ruiz-Jarabos slutsatser av den 17 maj 2001 i mål C-310/99, Italien mot kommissionen samt punkt 31 i generaladvokaten Saggios slutsatser av den 27 januari 2000 i mål C-156/98 Tyskland mot kommissionen: "Så till vida är det för fastställandet av hur ett generellt stödsystem kan inverka på handeln, tillräckligt att det vid en bedömning på förhand skäligen kan anses att denna inverkan kan inträda. Om ett företags ställning (eller som i vårt fall ett obestämt antal företag) stärks genom en stödordning, kan denna förmånliga behandling i princip påverka handeln mellan medlemsstaterna."

(24) Företag i Europa, 5:e rapporten, Eurostat.

(25) Utarbetad utifrån uppgifterna i tabellen på s. 31 i nämnda rapport.

(26) Utarbetad utifrån uppgifterna i tabellen på s. 224 i nämnda rapport.

(27) Utarbetad utifrån uppgifterna i tabellen på s. 73 i nämnda rapport.

(28) Se punkt 24 i domstolens dom av den 22 mars 1977 i mål C-78/76, Steinike & Weinlig mot Tyskland. I punkt 45 i domstolens dom av den 24 mars 1993 i mål C-313/90 Comité International de la rayonne et des fibres synthétiques m.fl. mot Europeiska kommissionen, klargörs å andra sidan att varken principen om likabehandling eller principen om skydd för berättigade förväntningar kan åberopas som skäl för en upprepad feltolkning av en rättsakt.

(29) Se punkt 27 i generaladvokat Ruiz-Jarabos slutsatser i mål C-6/97.

(30) Artikel 31 i den spanska konstitutionen.

(31) Resultatet av beräkningen av ifrågavarande stöd blir detsamma, antingen det baseras på kommissionens meddelande om stöd av mindre betydelse (EGT C 68, 6.3.1996) eller på kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse (EGT L 10, 13.1.2001, s. 30).

(32) Punkt 300 i förstainstansrättens dom av den 15 december 1999 i de förenade målen T-132/96 och T-143/96, Freistaat Sachsen m.fl. mot Europeiska kommissionen. REG 1999, s. II-3663.

(33) EGT L 134, 3.6.1993, s. 25.

(34) Nomenklatur för statistiska territoriella enheter.

(35) Bruttonationalprodukt (BNP) per capita i köpkraftsstandard.

(36) Hänvisningarna till de regionala bestämmelserna begränsas i följande skäl till riktlinjerna för regionala stöd (98/C 74/06). Under alla omständigheter skulle resultatet av bedömningen av stöden i fråga bli identiskt om den grundades på tidigare bestämmelser. Se punkt 3.5 i de regionala riktlinjerna 98/C 74/06.

(37) Se EGT C25, 31.1.1996, s. 3.

(38) Provinsen förekommer inte på listan över gemenskapens yttersta randområden i artikel 299 i fördraget.

(39) Enligt punkt 3.14 i de regionala riktlinjerna (98/C 74/06).

(40) För gällande sektoriella bestämmelser se, förutom Europeiska gemenskapernas officiella tidning, även hemsidan för generaldirektoratet för konkurrens på adressen http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/legislation/

(41) Skrivelse från kommissionen till medlemsstaterna SG(91) D/4577 av den 4 mars 1991. Se även domstolens dom av den 21 mars 1990 i mål 142/87, Belgien mot Europeiska kommissionen, Rec. 1990, s. I-950.