ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(10)

På grundval av bedömningen av stabilitetsprogrammet enligt artikel 5.1 i förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för de finanspolitiska beräkningarna i programmet är rimligt, under förutsättning att förhållandena på finansmarknaden inte försämras ytterligare. I linje med kommissionens avdelningars vårprognos 2012 väntas real BNP sjunka kraftigt under 2012 och återhämtas gradvis under 2013. I överensstämmelse med förfarandet vid alltför stora underskott är målet för den finanspolitiska strategi som beskrivs i stabilitetsprogrammet att få ner det offentliga underskottet under referensvärdet på 3 % av BNP, med hjälp av ytterligare utgiftsbegränsningar och ytterligare intäkter. Efter korrigeringen av det alltför stora underskottet bekräftas i stabilitetsprogrammet att det medelfristiga budgetmålet är att uppnå en ställning med strukturell balans i de offentliga finanserna, vilket på ett adekvat sätt avspeglar kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Italien planerar att detta ska uppnås 2013, dvs. ett år tidigare än vad som var målet i det föregående stabilitetsprogrammet, genom åtgärder som antagits redan 2010–2011. På grundval av det (omräknade) strukturella budgetsaldot (5) ligger den planerade finanspolitiska insatsen för perioden 2010–2012 klart över det minimum på 0,5 % av BNP som rådet rekommenderar inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott. Den förväntade strukturella anpassningstakten under 2013 gör det möjligt för Italien att uppnå det medelfristiga budgetmålet det året och den planerade ökningstakten för de offentliga utgifterna, med beaktande av diskretionära åtgärder på inkomstsidan, skulle iaktta utgiftsmålet i stabilitets- och tillväxtpakten. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas den offentliga skuldkvoten att nå sin topp under 2012 och sedan börja minska allt snabbare, i takt med att det primära överskottet ökar. Italien kommer under 2013–2014 att vara i en övergångsperiod och dess budgetplaner skulle säkerställa att tillräckliga framsteg görs mot riktmärket för skuldminskning, vilket också bekräftades i kommissionens avdelningars vårprognos 2012. Enligt planerna kommer riktmärket för skuldminskning att uppnås vid utgången av övergångsperioden (2015). För att de ovannämnda resultaten för underskottet och skulden ska kunna uppnås krävs ett strikt och fullständigt genomförande av de korrigerande åtgärder som antogs 2010–2011.
(10)

På grundval av bedömningen av konvergensprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för det programmets finanspolitiska beräkningar är rimligt. För 2012 och 2013 är det i stort sett i linje med kommissionens avdelningars vårprognos 2012. Målet för den finanspolitiska strategi som anges i konvergensprogrammet är att korrigera det alltför stora underskottet senast 2012, som rådet rekommenderat, och sträva efter att därefter uppnå det medelfristiga budgetmålet. Konvergensprogrammet bekräftar det tidigare medelfristiga budgetmålet, dvs. ett strukturellt överskott i de offentliga finanserna på 0,5 % av BNP, vilket återspeglar kraven i stabilitets- och tillväxtpakten, och anger en konsolidering med åtminstone 1 procentenhet per år i avsikt att nå en balanserad budget senast 2015. De finanspolitiska planerna ligger i linje med en snabb korrigering av det alltför stora underskottet, men den genomsnittliga årliga finanspolitiska insatsen under perioden 2010–2012, baserad på det (omräknade) strukturella budgetsaldot (5), väntas bli lägre än de 2,25 % av BNP som rådet krävde i sin rekommendation av den 16 februari 2010. De planerade årliga framstegen i riktning mot det medelfristiga budgetmålet under åren efter korrigeringen av det alltför stora underskottet är något högre än 0,5 % av BNP i strukturella termer, det riktmärke som anges i stabilitets- och tillväxtpakten. Den planerade ökningstakten för de offentliga utgifterna, om man tar diskretionära åtgärder på inkomstsidan i beaktande, överensstämmer med riktmärket för utgifter i stabilitets- och tillväxtpakten för 2013 och 2014, men inte för 2015. Den offentliga skulden väntas ligga kvar under 60 % av BNP under konvergensprogrammets programperiod och öka till nästan 41 % av BNP 2013 enligt kommissionens avdelningars vårprognos 2012, men enligt konvergensprogrammets mål ska skulden minska till cirka 35 % år 2015. Reformen av planering och verkställande av budgeten går framåt, men regeringen måste fortfarande godkänna den föreslagna lagstiftningen. Denna lagstiftning skulle förbättra ansvarigheten inom den finanspolitiska ramen, genom att inrätta ett oberoende organ och skärpa reglerna för egna reserver.
(12)

På grundval av bedömningen av konvergensprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för beräkningarna av de offentliga finanserna framstår som rimligt. Målet för den budgetstrategi som anges i konvergensprogrammet är att nå ett budgetunderskott på mindre än 3 % av BNP 2012, i linje med de rekommendationer som rådet utfärdade för Rumäniens räkning under förfarandet vid alltför stora underskott. Därefter inriktar man sig på det medelfristiga budgetmålet att nå ett underskott på 0,7 % av BNP i strukturella termer. Det medelfristiga budgetmålet är i linje med de krav som anges i stabilitets- och tillväxtpakten. Efter den planerade korrigeringen av det alltför stora underskottet under 2012 förväntas underskottet minska ytterligare till 2,2 % av BNP under 2013, till 1,2 % av BNP under 2014 och till 0,9 % av BNP under 2015. För att detta ska kunna uppnås krävs utifrån det omräknade strukturella budgetsaldot (7) en minskning av underskottet på 1,5 % under 2012, 0,5 % under 2013 och 0,7 % under 2014 i linje med det riktmärke för BNP på 0,5 % som anges i stabilitets- och tillväxtpakten. De offentliga utgifternas ökningstakt följer stabilitets- och tillväxtpaktens riktmärke för utgifter för perioden 2012–2015. Enligt konvergensprogrammet förväntas det medelfristiga budgetmålet uppnås 2014. De största riskerna vad gäller uppnåendet av budgetmålen är risker kopplade till statligt ägda företags utestående skulder och potentiell ackumulering av utestående skulder på lokal förvaltningsnivå och inom hälsovårdssektorn, även om vissa åtgärder har vidtagits inom hälsovårdssektorn. Den offentliga skuldsättningen låg under 34 % av BNP i slutet av 2011 vilket gör att den fortfarande är långt under 60 % av BNP.
(11)

Mot bakgrund av bedömningen av konvergensprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för kommissionens avdelningars vårprognos 2012, som konvergensprogrammets budgetprognoser grundas på, är optimistiska för perioden 2012–13, då den årliga tillväxten väntas nå 1,4 % 2012 och 2,5 % 2013. I kommissionens avdelningars vårprognos 2012 förutspås en BNP-tillväxt på 0,5 % för 2012 och 1,9 % för 2013. Efter korrigeringen av det alltför stora underskottet 2011 är syftet med den budgetstrategi som beskrivs i programmet att före programperiodens utgång uppnå finanser som är nära balans, när det gäller både det strukturella och det nominella saldot. Det medelfristiga budgetmålet för de offentliga finanserna, uttryckt i strukturella termer, har ändrats marginellt från ett underskott på 0,6 % av BNP till ett underskott på 0,5 % av BNP. Det nya medelfristiga budgetmålet återspeglar på ett adekvat sätt kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. På grundval av det (omräknade) strukturella budgetsaldot (6) planerar Bulgarien att uppnå det medelfristiga budgetmålet under konvergensprogramperioden. År 2012–14 skulle ökningstakten för de offentliga utgifterna, med beaktande av diskretionära åtgärder på inkomstsidan, hålla sig inom stabilitets- och tillväxtpaktens riktmärken för utgifter, medan de skulle överskridas 2015. Den planerade budgetkonsolideringen står inför ett antal risker förorsakade av i) lägre intäkter med tanke på det optimistiska makroekonomiska scenariot och mindre skatteintäkter på grund av ekonomins underliggande tillväxtstruktur och ii) ineffektivitet i den offentliga sektorn, i synnerhet avseende resterande skulder inom hälso- och sjukvården, som kan leda till betydande utgiftstryck. Skuldkvoten är under 60 % av BNP och väntas, enligt programmet nå en topp på nästan 20 % av BNP 2012 och sedan minska under programperioden. Skattedisciplinen kan förbättras betydligt och en satsning på detta område skulle ge Bulgarien möjlighet att klara högre tillväxtfrämjande utgifter. Ett krav som innebär att budgetunderskottet ska hållas under 2 % och de statliga utgifterna begränsas till 40 % av BNP antogs som ändring av den grundläggande budgetlagen, vilket stärker den finanspolitiska ramens bindande natur och ökar förutsebarheten för budgetplaneringen. Fortfarande behöver man dock förbättra innehållet i den medelfristiga budgetramen och stärka rapporteringen på bokföringsmässiga grunder, inbegripet genom att förbättra kvaliteten och aktualiteten i rapporteringen av statsägda företag och regionsregeringar.
(10)

Mot bakgrund av bedömningen av stabilitetsprogrammet i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för beräkningarna av de offentliga finanserna är optimistiskt, särskilt för de senare åren av programperioden, om man jämför med den potentiella tillväxt som kommissionen uppskattat. Målet för den budgetstrategi som anges i stabilitetsprogrammet är att stegvis minska underskottet, till 0,3 % av BNP 2015, efter den planerade korrigeringen av det alltför stora underskottet 2011. I stabilitetsprogrammet bekräftas det tidigare medelfristiga budgetmålet, nämligen att uppnå en balans i strukturella termer, något som ska uppnås utanför programperioden. Det medelfristiga budgetmålet avspeglar kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Det finns risk för att underskottet kan vara större än vad som eftersträvas, till följd av i) lägre intäkter med tanke på det svagt optimistiska makroekonomiska scenariot, ii) eventuella överskridanden i de löpande primära utgifterna, och iii) den pågående omstruktureringen av det nationella flygbolaget (Air Malta) och energiproducentens (Enemalta) ekonomiska situation. Utgående från det (omräknade) strukturella saldot (5) förväntas den årliga utvecklingen mot målet för de offentliga finanserna på medellång sikt att vara i linje med riktmärket 0,5 % av BNP enligt stabilitets- och tillväxtpakten. Utgående från de engångsåtgärder som kommissionen identifierade i budgetmålen skulle de genomsnittliga framstegen mot det medelfristiga budgetmålet vara något högre (¾ % av BNP) men mycket ojämnt fördelat, utan några framsteg alls under 2012, följt av en ansträngning på 1¼ % 2013. Enligt uppgifterna i stabilitetsprogrammet skulle tillväxten för den offentliga sektorns utgifter, med beaktande av diskretionära åtgärder på inkomstsidan, vara i linje med utgiftsriktmärket i stabilitets- och tillväxtpakten under hela programperioden. Riskerna för budgetmålen tyder emellertid på att den genomsnittliga anpassningen till det medelfristiga budgetmålet kan bli långsammare än vad som är lämpligt. Efter en topp på 72 % av BNP 2011 förväntas den offentliga sektorns bruttoskuldkvot att börja minska under stabilitetsprogramperioden och nå ned till 65,3 % 2015 (fortfarande över fördragets referensvärde på 60 % av BNP). Enligt planerna i stabilitetsprogrammet gör Malta tillräckliga framsteg mot uppfyllandet av riktmärket för skuldminskning i stabilitets- och tillväxtpakten till slutet av övergångsperioden (2015), men denna bedömning omfattas av risker, eftersom skuldkvoten kan visa sig vara högre än planerat med tanke på möjligheten av högre underskott och stock-/flödesjusteringar. Maltas budgetramverk på medellång sikt är fortfarande inte bindande, vilket innebär att den finanspolitiska planeringen har en relativt kort horisont. I stabilitetsprogrammet anges det att Malta överväger reformer av det årliga budgetförfarandet, med nya tidsramar, och med en finanspolitisk bestämmelse som förankras i konstitutionen och inbegriper mekanismer för övervakning och korrigering, i linje med den senaste tidens ändringar av euroområdets ekonomiska styrning.
(10)

Mot bakgrund av bedömningen av stabilitetsprogrammet i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets beräkningar av de offentliga finanserna är realistiskt. Generellt sett följer det kommissionens avdelningars vårprognos 2012, men vårprognosen aviserar en något högre real BNP-tillväxt under 2012. Målet för stabilitetsprogrammets budgetstrategi anges vara att säkerställa de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt. I de steg som anges för att uppnå målet ingår ett strikt genomförande av 2012 års budget, och det nominella underskottet måste fås ned till under 3 % av BNP 2013; detta är också den tidsfrist som rådet fastställt för korrigeringen av det alltför stora underskottet. Det ser dock ut som att det kan bli svårt att uppnå målet för det nominella underskottet under 2013. Stabilitetsprogrammets medelfristiga budgetmål har ändrats från målet att uppnå nära balans i de offentliga finanserna till målet att få ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP, men det väntas inte uppnås inom programperioden. Det nya medelfristiga budgetmålet återspeglar på ett adekvat sätt kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Baserat på det (omräknade) strukturella budgetsaldot (5) uppgår den genomsnittliga årliga finanspolitiska insatsen 2010–2013 till 1,3 % av BNP, vilket är betydligt högre än det värde som rekommenderats av rådet, varigenom den finanspolitiska ansträngningen blir tyngre än väntat under 2013. Målet för 2013 omgärdas av risker, då de föreslagna åtgärderna på inkomstsidan inte verkar kunna uppnås; ett samtidigt genomförande av alla mindre åtgärder kan bli problematiskt; och mot bakgrund av de uppskrivningar av underskottsmålen som tidigare gjorts. Vidare kan de generella besparingsåtgärderna komma att visa sig ohållbara på medellång sikt. Under 2014 och 2015 ligger den genomsnittliga finanspolitiska ansträngningen på 0,3 % av BNP per år, vilket är under den begärda korrigeringen på 0,5 % av BNP för länder som ännu inte uppnått det medelfristiga budgetmålet. Enligt stabilitetsprogrammet ligger ökningen av de offentliga utgifterna, med de diskretionära åtgärderna på inkomstsidan inberäknade, ändå i linje med riktmärket för utgifter i stabilitets- och tillväxtpakten under stabilitetsprogrammets sista år. Skuldsättningen i den offentliga sektorn förväntas komma att ligga långt under 60 % av BNP. Slovakien har antagit lagstiftning om inrättande av ett finanspolitiskt råd, men det har ännu inte inrättats i praktiken och lagstiftningen om utgiftstak har ännu inte antagits.
(12)

Utifrån en bedömning av stabilitetsprogrammet enligt artikel 5.1 i förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets beräkningar av de offentliga finanserna är realistiskt. Stabilitetsprogrammets beräkningar av den ekonomiska tillväxten ligger nära kommissionens avdelningars vårprognos 2012. Stabilitetsprogrammets finanspolitiska strategi har som mål att bringa ned underskottet i de offentliga finanserna under referensvärdet på 3 % av BNP till slutet av 2015, vilket är i linje med rådets tidsfrist för korrigering av det alltför stora underskottet. Stabilitetsprogrammet beräknas för närvarande ha ett underskott på 8,3 % av BNP (under programmålet på 8,6 % av BNP) år 2012, 7,5 % år 2013, 4,8 % år 2014 och 2,8 % år 2015, som är programmets slutår. Denna plan bygger på konsolideringsåtgärder motsvarande 2,7 % av BNP i budgeten för 2012, breda konsolideringsåtgärder på 3,9 % av BNP åren 2013–2014 samt en ytterligare, delvis specificerad konsolideringsansträngning på 1,1 % av BNP år 2015. I stabilitetsprogrammet bekräftas återigen det medelfristiga budgetmålet som är ett strukturellt underskott i de offentliga finanserna på 0,5 % av BNP. Detta kommer inte att uppnås under programperioden, men det medelfristiga budgetmålet motsvarar på ett adekvat sätt kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Den offentliga skulden överstiger 60 % av BNP och beräknas öka från 108 % av BNP år 2011 till 120 % år 2013, innan den börjar minska. Under förfarandet vid alltför stora underskott fram till 2015 och tre år därefter kommer Irland att befinna sig i en övergångsperiod och budgetplanerna bör åstadkomma tillräckliga framsteg mot riktmärket för skuldminskning i stabilitets- och tillväxtpakten.
(14)

Det finns en global strävan att främja ett skifte till fri tillgång, vilket framgår av ”Revised strategy on UNESCO’s contribution to the promotion of open access to scientific information and research” (7) och av OECD:s deklaration om tillgång till offentligfinansierade forskningsuppgifter (Declaration on Access to Research Data from Public Funding) (8). Medlemsstaterna bör delta i denna globala satsning och vara förebilder när det gäller att främja en öppen forskningsmiljö som är inriktad på samverkan och baserad på ömsesidighet.
1.3

European Regulators’ Group for Electricity and Gas. ’Final Guidelines of Good Practice on Regulatory Aspects of Smart Metering for Electricity and Gas’, February 2011, Ref.: E10-RMF-29-05 http://www.smartgridscre.fr/media/documents/ERGEG_Guidelines_of_good_practice.pdf
(10)

Baserat på bedömningen av stabilitetsprogrammet i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att Nederländerna har genomfört betydande konsolideringsinsatser under perioden 2011–2013, men att den finanspolitiska ansträngningen förmodligen inte kommer att räcka för att korrigera det alltför stora underskottet till 2013, främst i ljuset av den sämre än väntade ekonomiska utvecklingen. Det makroekonomiska scenariot för budgetprognoserna i stabilitetsprogrammet är i stora drag trovärdigt. För 2013 och 2014 förutspår stabilitetsprogrammet en real ekonomisk tillväxt på -0,4 % respektive 1,1 %, vilket är ganska nära kommissionens avdelningars vårprognos 2013, som var -0,8 % respektive 0,9 %. Stabilitetsprogrammets uttalade mål är att på ett hållbart sätt minska det nominella underskottet till under 3 % av BNP från 2014. Stabilitetsprogrammet innehåller inga uttryckliga hänvisningar till det medelfristiga budgetmålet, vilket tyder på att det medelfristiga budgetmål på -0,5 % som angavs i förra årets stabilitetsprogram bekräftas. Det medelfristiga budgetmålet är i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Medan stabilitetsprogrammet, för 2015, planerar en minskning av strukturbalansen med 0,5 % av BNP i strukturella termer, i enlighet med de årliga strukturella minimikraven, förväntas strukturbalansen dessutom för 2016 försämras med 0,4 % av BNP och att förbättras med 0,1 % av BNP under 2017, varigenom den lämpliga anpassningen inte följs. Utgående från kommissionens avdelningars vårprognos 2013 är den genomsnittliga finanspolitiska insatser på ca 0,7 % av BNP under perioden 2010–2013 i linje med den finanspolitisk insatser på ¾ % av BNP som rådet föreslagit. Budgetanpassningen under 2011 och 2012 var i första hand inriktad på utgiftssidan, men byggde under 2013 i stor utsträckning på intäktsåtgärder. Det planerade nominella underskott som stabilitetsprogrammet innehåller är förenligt med en korrigering av det alltför stora underskottet till 2014, ett år efter den tidsfrist som rådet satte i samband med förfarandet vid alltför stora underskott den 2 december 2009. Rådet anser att den finanspolitiska ansträngning som myndigheterna planerat inte är förenlig med en faktisk korrigering av det alltför stora underskottet till 2014. Tänkbara ytterligare konsolideringsåtgärder som angetts i stabilitetsprogrammet har tillfälligt dragits tillbaka, och skulle i alla händelser vara otillräckliga. Nederländerna måste definiera ytterligare åtgärder för att på ett hållbart sätt få ned det nominella allmänna offentliga underskottet under referensvärdet på 3 % av BNP till 2014. Enligt stabilitetsprogrammet förväntas skuldkvoten i förhållande till BNP öka ytterligare under 2013, till 74 % av BNP, och att sedan ytterligare växa en aning till 75 % av BNP 2014. Skuldkvoten förväntas således ligga kvar en bra bit över referensvärdet på 60 %. För 2015 förväntas det i stabilitetsprogrammet att skuldkvoten ska sjunka till 71,4 % av BNP och sedan fortsätta att sjunka en aning, till 70,8 % 2017. Denna minskning av skuldkvoten efter 2014 är emellertid otillräckligt underbyggd av politiska åtgärder.
(10)

Baserat på en bedömning av stabilitetsprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets prognoser om de offentliga finanserna är optimistiskt för 2014, jämfört med kommissionens avdelningars vårprognos 2013. Scenariot är trovärdigt från och med 2015. Detta dock under förutsättning att de antagna strukturella reformerna genomförs fullt ut, vilket förblir en utmaning. Stabilitetsprogrammets finanspolitiska strategi har bekräftats av den nya regeringen och godkänts av parlamentet. Den syftar till att hålla underskottet under fördragets referensvärde på 3 % av BNP under hela programperioden och nå medelfristiga budgetmålet under 2013 samt få skuldkvoten att minska från och med 2014. I stabilitetsprogrammet bekräftas det medelfristiga budgetmålet om en balanserad budget i strukturella termer, vilket ligger i linje med stabilitets- och tillväxtpakten. Underskottet nedbringades till fördragets referensvärde på 3 % av BNP år 2012 och enligt kommissionens avdelningars vårprognos 2013 beräknas det år 2013–2014 ligga kvar under fördragets referensvärde. De bestämmelser som den italienska regeringen antog den 17 maj bedöms inte ha någon betydande inverkan på underskottet, om de genomförs konsekvent. I enlighet med det beslut som upphäver förfarandet vid alltför stora underskott som antogs av rådet den 21 juni 2013, har två skyddsklausuler antagits i lagstiftningen för att se till att budgetmålen uppnås. Efter att kumulativt ha förbättrats med 2,7 % av BNP mellan 2009 och 2012 beräknas det strukturella saldot som andel av BNP förbättras med ytterligare en procentenhet under 2013 med oförändrad politik och hamna på -0,5 %, för att sedan försämras marginellt under 2014. Det strukturella primära saldot skulle uppgå till nästan 5 % av BNP år 2014. Den beräknade strukturella anpassningen för 2013 är tillfredsställande, också på grundval av en analys av utgifterna, exklusive diskretionära åtgärder på inkomstsidan, medan den för 2014, på grundval av kommissionens avdelningars vårprognos 2013, uppvisar en avvikelse från anpassningsbanan mot det medelfristiga budgetmålet. Enligt stabilitetsprogrammet ska den offentliga skulden nå en kulmen 2013 och därefter börja sjunka, också tack vare planerade privatiseringsintäkter på motsvarande 1 % av BNP per år. I prognosen beräknas emellertid skuldkvoten fortsätta öka till 132,2 av BNP år 2014, väntas underskottet med oförändrad politik, delvis beroende på regleringen av skulder till privata leverantörer, vilket innebär en påspädning med cirka 2,5 procentenheter under 2013–2014, exklusive privatiseringsintäkter eftersom närmare uppgifter fortfarande saknas. Från och med 2013 är Italien i en treårig övergångsperiod när det gäller iakttagandet av skuldkriteriet och stabilitetsprogrammets skuldsättningsutveckling säkerställer tillräckliga framsteg mot dess uppfyllande. Emellertid vilar stabilitetsprogrammets underskotts- och skuldberäkningar på att de finanspolitiska åtgärderna genomförs fullt ut och att strukturreformer antas, vilket är viktigt för att säkra marknadens förtroende samt främja tillväxt och sysselsättning.