RÅDETS FÖRORDNING (Euratom) nr 237/2014

av den 13 december 2013

om inrättande av ett instrument för kärnsäkerhetssamarbete

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen, särskilt artikel 203,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),

av följande skäl:

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Allmänt mål

Unionen ska finansiera åtgärder för att understödja främjandet av en hög kärnsäkerhets- och strålskyddsnivå, och tillämpningen av en effektiv och verkningsfull säkerhetskontroll av kärnmaterial i tredjeländer, i enlighet med bestämmelserna i denna förordning och i bilagan till denna.

Artikel 2

Specifika mål

Samarbetet inom ramen för denna förordning ska eftersträva följande särskilda mål:

Artikel 3

Specifika åtgärder

1. Målet i artikel 2.1 ska eftersträvas särskilt genom

2. Målet i artikel 2.2 ska eftersträvas särskilt genom

3. Målet i artikel 2.3 ska begränsas till de tekniska aspekterna för att säkerställa att malmer, råmaterial och speciella klyvbara material inte används för andra ändamål än de som förbrukarna uppger, detta ska uppnås främst genom

4. Åtgärderna i punkterna 1 och 2 får omfatta åtgärder som främjar internationellt samarbete inklusive tillämpning och övervakning av internationella konventioner och fördrag. Åtgärderna ska omfatta ett stort inslag av kunskapsöverföring som informationsutbyte, kapacitetsuppbyggnad, utbildning på området kärnsäkerhet och forskning, i syfte att göra de resultat som uppnås mer hållbara. De ska genomföras genom samarbete med de behöriga myndigheterna i medlemstaterna i unionen och/eller med myndigheter i tredjeländer, tillsynsorganen och deras organisationer för tekniskt stöd och/eller berörda internationella organisationer, särskilt IAEA I särskilda berättigade fall ska åtgärderna som rör punkterna 1 b och 1 c ovan genomföras i samarbete med operatörer och/eller behöriga organisationer från medlemsstaterna och driftsansvariga för kärntekniska anläggningar i tredjeländer enligt definitionen i artikel 3.1 i direktiv 2009/71/Euratom, och kärntekniska förläggningsplatser.

Artikel 4

Förenlighet, samstämmighet och komplementaritet

1. De framsteg i riktning mot att uppnå de specifika målen som anges i artikel 2 ska bedömas med hjälp av följande prestationsindikatorer för respektive mål:

Innan projekten genomförs och med hänsyn till varje åtgärds särdrag ska särskilda indikatorer för övervakning, utvärdering och resultatöversyn definieras i enlighet med artikel 7.2.

2. Kommissionen ska se till att de åtgärder som antas är förenliga med unionens övergripande strategiska policyram för det berörda partnerlandet, i synnerhet med målen för det partnerlandets policy och program för utvecklingssamarbete och ekonomiskt samarbete.

3. Det finansiella, ekonomiska och tekniska samarbetet inom ramen för denna förordning ska utgöra ett komplement till unionens samarbete med tredjeländer inom ramen för andra instrument.

AVDELNING II

PROGRAMPLANERING OCH VÄGLEDANDE TILLDELNING AV MEDEL

Artikel 5

Strategidokument

1. Gemenskapens samarbete inom ramen för denna förordning ska genomföras på grundval av ett flerårigt strategidokument för detta instrument för kärnsäkerhetssamarbete.

2. Strategidokument ska utgöra den allmänna grunden för samarbetet och ska gälla under en period på upp till sju år. Gemenskapens strategi för samarbetet inom ramen för denna förordning ska anges i strategidokumentet, med beaktande av de berörda ländernas behov, gemenskapens prioriteter, det internationella läget och de respektive tredjeländernas verksamhet. Strategidokumentet ska också ange samarbetets mervärde samt hur man undviker dubblering med andra program och initiativ, särskilt sådana som drivs av internationella organisationer med samma mål och större givare.

3. Strategidokumentet ska syfta till att tillhandahålla en enhetlig ram för samarbetet mellan gemenskapen och de berörda tredjeländerna eller regionerna som är förenlig med det allmänna syftet och tillämpningsområdet, med målen och principerna och med gemenskapens policy.

4. Principerna om biståndseffektivitet – nationellt ägarskap, partnerskap, samordning, harmonisering, anpassning till det stödmottagande landets system eller regionala system, ömsesidigt ansvarsutkrävande och resultatorientering ska tillämpas vid utarbetandet av strategidokumentet.

5. Kommissionen ska godkänna strategidokumentet i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2. Kommissionen ska efter halva tiden, eller vid behov, se över och uppdatera strategidokumentet, i enlighet med det förfarande som avses ovan.

Artikel 6

Fleråriga vägledande program

1. På grundval av det strategidokument som avses i artikel 5 ska det upprättas fleråriga vägledande program. De fleråriga vägledande programmen ska gälla under en period på 2–4 år.

2. I de fleråriga vägledande programmen ska de prioritetsområden som valts ut för finansiering, de specifika målen, de förväntade resultaten, prestationsindikatorerna samt de vägledande finansiella anslagen – totalt och per prioritetsområde – och en skälig reserv med icke tilldelade medel anges. De finansiella anslagen får, där så är lämpligt, anges i form av ett intervall eller ett minimibelopp. De fleråriga vägledande programmen ska innehålla riktlinjer för hur dubblering kan undvikas.

3. De fleråriga vägledande programmen ska grunda sig på en förfrågan från och en dialog med de berörda partnerländerna eller regionerna i vilken de berörda aktörerna deltar, i syfte att säkerställa att landet eller regionen i tillräckligt hög grad övertar ägarskapet i processen, och för att främja stödet för de nationella utvecklingsstrategierna. I syfte att uppnå komplementaritet och undvika dubbleringar ska de fleråriga vägledande programmen ta hänsyn till befintligt och planerat internationellt samarbete, särskilt med internationella organisationer som eftersträvar liknande mål och viktiga givare inom de områden som anges i artikel 2. De fleråriga vägledande programmen ska även ange samarbetets mervärde.

4. Kommissionen ska anta de fleråriga vägledande programmen i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2. Kommissionen ska i enlighet med det förfarande som avses ovan se över och vid behov uppdatera dessa vägledande program, med beaktande av eventuella översyner av strategidokumentet enligt artikel 5.

AVDELNING III

GENOMFÖRANDE

Artikel 7

Årliga handlingsprogram

1. De årliga handlingsprogrammen (nedan kallade handlingsprogrammen) ska upprättas utifrån det strategidokument och de fleråriga vägledande program som avses i artikel 5 respektive artikel 6. Handlingsprogrammen ska upprättas för varje tredjeland eller region och ska innehålla detaljuppgifter om genomförandet av samarbete i enlighet med denna förordning.

I undantagsfall, särskilt om det ännu inte har antagits något handlingsprogram, får kommissionen på grundval av de vägledande programplaneringsdokumenten anta enskilda åtgärder enligt samma bestämmelser och förfaranden som för handlingsprogrammen.

Vid oförutsedda och vederbörligen motiverade behov, omständigheter eller förpliktelser får kommissionen anta särskilda åtgärder som inte föreskrivs i de vägledande programplaneringsdokumenten.

2. I handlingsprogrammen ska mål, åtgärdsområden, planerade åtgärder och projekt, förväntade resultat, förvaltningsformer samt beräknat totalt finansieringsbelopp anges. De ska innehålla en sammanfattande beskrivning av de insatser som ska finansieras, vägledande uppgifter om de belopp som tilldelats varje insats, en vägledande tidsplan för genomförandet och särskilda indikatorer för övervakning, utvärdering och översyn av resultaten när så är lämpligt. I tillämpliga fall ska de innehålla uppgifter om de lärdomar som dragits från tidigare samarbeten.

3. Kommissionen ska anta de fleråriga vägledande programmen, enskilda och särskilda åtgärder i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2. Kommissionen får se över och förlänga handlingsprogrammen och åtgärderna enligt samma förfarande.

4. Genom undantag från punkt 3 ska det granskningsförfarande som avses i artikel 11.2 inte krävas för

I denna punkt avses med tekniska justeringar, justeringar såsom

under förutsättning att dessa ändringar inte avsevärt påverkar målen för de ursprungliga åtgärderna och handlingsprogrammen.

Europaparlamentet, rådet och den kommitté som avses i artikel 11.1 ska underrättas om de åtgärder som antagits i enlighet med denna punkt inom en månad från antagandet av dessa.

5. Vid vederbörligen motiverade och tvingande skäl till skyndsamhet med anledning av behovet av snabba insatser från gemenskapen, för att kunna begränsa följderna av en nukleär eller radiologisk olycka, ska kommissionen anta eller ändra handlingsprogrammen eller åtgärderna genom genomförandeakter med omedelbar verkan i enlighet med det förfarande som avses i artikel 11.3.

6. Kommissionen får besluta att lägga till initiativ som inletts av internationella organisationer och stora biståndsgivare som har liknande mål så länge som det initiativet är förenligt med det allmänna målet i artikel 1. Motsvarande finansieringsbeslut ska fattas i enlighet med förfarandet i punkterna 2 och 3 i den här artikeln.

Artikel 8

Samstämmighet och komplementaritet

Vid programplanering och programöversyn som genomförs efter offentliggörandet av den halvtidsrapport som avses i artikel 17 i förordning (EU) nr 236/2014 ska resultaten, rönen och slutsatserna i denna beaktas.

Artikel 9

Genomförande

Denna förordning ska genomföras i enlighet med artiklarna 1.3, 1.4, 3, 4, 5, 7, 8, 9, 12 och 17 i förordning nr 236/2014 såvida inte annat föreskrivs i den här förordningen.

Artikel 10

Rapport

Kommissionen ska granska framstegen med genomförandet av de åtgärder som vidtas med stöd av denna förordning och varje år till Europaparlamentet och rådet överlämna en rapport om genomförandet av samarbetet som avses i denna förordning. Rapporten ska innehålla uppgifter för det föregående året om finansierade åtgärder och resultatet av uppföljnings- och utvärderingsåtgärder samt uppgifter om budgetgenomförandet med avseende på åtaganden och betalningar fördelade på länder, regioner och samarbetsformer.

AVDELNING IV

SLUTBESTÄMMELSER

Artikel 11

Kommittéförfarande

1. Kommissionen ska biträdas av kommittén för kärnsäkerhetssamarbete. Denna kommitté ska vara en kommitté i den mening som avses i förordning (EU) nr 182/2011.

2. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 5 i förordning (EU) nr 182/2011 tillämpas.

3. När det hänvisas till denna punkt ska artikel 8 i förordning (EU) nr 182/2011, jämförd med artikel 5 i den förordningen, tillämpas.

Artikel 12

Europeiska utrikestjänsten

Denna förordning ska tillämpas i enlighet med artikel 9 i beslut 2010/427/EU.

Artikel 13

Finansiellt referensbelopp

1. Det finansiella referensbeloppet för genomförandet av denna förordning under perioden 2014–2020 ska vara 225 321 000 EUR.

2. Europaparlamentet och rådet ska fastställa anslaget för varje enskilt budgetår i överensstämmelse med den fleråriga budgetramen.

Artikel 14

Ikraftträdande

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Den ska tillämpas från och med den 1 januari 2014 till och med den 31 december 2020.

(1) Yttrande av den 19 november 2013 (ännu ej offentliggjort i EUT).

(2) Rådets förordning (Euratom) nr 300/2007 av den 19 februari 2007 om upprättande av ett instrument för kärnsäkerhetssamarbete (EUT L 81, 22.3.2007, s. 1).

(3) Kommissionens beslut 1999/819/Euratom av den 16 november 1999 om Europeiska atomenergigemenskapens (Euratom) anslutning till 1994 års konvention om kärnsäkerhet (EGT L 318, 11.12.1999, s. 20).

(4) Kommissionens beslut 2005/510/Euratom av den 14 juni 2005 om Europeiska atomenergigemenskapens anslutning till konventionen om säkerheten vid hantering av använt kärnbränsle och om säkerheten vid hantering av radioaktivt avfall (EUT L 185, 16.7.2005, s. 33).

(5) Rådets direktiv 2009/71/Euratom av den 25 juni 2009 om upprättande av ett gemenskapsramverk för kärnsäkerhet vid kärntekniska anläggningar (EUT L 172, 2.7.2009, s. 18).

(6) Rådets direktiv 2011/70/Euratom av den 19 juli 2011 om inrättande av ett gemenskapsramverk för ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall (EUT L 199, 2.8.2011, s. 48).

(7) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 av den 16 februari 2011 om fastställande av allmänna regler och principer för medlemsstaternas kontroll av kommissionens utövande av sina genomförandebefogenheter (EUT L 55, 28.2.2011, s. 13).

(8) Europarlamentets och rådets förordning (EU) nr 236/2014 av den 11 mars 2014 om fastställande av gemensamma bestämmelser och förfaranden för genomförandet av Europeiska unionens instrument för yttre åtgärder (se sidan 95 i detta nummer av EUT).

(9) Rådets beslut 2010/427 av den 26 juli 2010 om hur den europeiska avdelningen för yttre åtgärder ska organiseras och arbeta (EUT L 201, 3.8.2010, s. 30).

BILAGA

KRITERIER FÖR KÄRNSÄKERHETSSAMARBETE

I denna bilaga anges kriterierna (1) för samarbetet enligt denna förordning, inklusive prioriteringarna

Samarbetet bör utgå från följande kriterier:

1. Allmänna kriterier och prioriteringar

a) Allmänna kriterier: — Samarbete kan bedrivas med alla tredjeländer i hela världen. — Anslutningsländerna och länderna i det europeiska grannskapet bör prioriteras, med fördel genom tillämpning av en landsstrategi. En regional strategi bör väljas för länder i andra regioner. — Samarbete med höginkomstländer är avsett att underlätta förbindelserna mellan deras respektive behöriga aktörer inom kärnsäkerhet och strålskydd. Sådana förbindelser ska utesluta all gemenskapsfinansiering av höginkomstländer enligt denna förordning. Särskilda åtgärder kan dock vidtas, till exempel till följd av en stor kärnteknisk olycka när så är lämpligt. — En gemensam tolkning och ett ömsesidigt avtal mellan ett tredjeland och gemenskapen bör bekräftas genom en officiell hänvändelse från landets regering till kommissionen. — Tredjeländer som vill samarbeta med gemenskapen bör ansluta sig fullständigt till principen om icke-spridning. Dessutom bör de vara parter i relevanta konventioner inom IAEA om kärnverksamhet, såsom 1994 års konvention om kärnsäkerhet och konventionen om säkerheten vid hantering av använt kärnbränsle och om säkerheten vid hantering av radioaktivt avfall, eller ha inlett åtgärder som visar fast beslutsamhet att ansluta sig till dessa. Detta åtagande bör utvärderas årligen och med utgångspunkt i utvärderingen kommer ett beslut att fattas om det fortsatta samarbetet. Samarbetet med gemenskapen kan avhängiggöras en sådan anslutning eller slutförandet av åtgärder som syftar till anslutning till de berörda konventionerna. I brådskande fall är det önskvärt att i undantagsfall visa flexibilitet vid tillämpningen av dessa principer. — För säkerställande och övervakning av att det berörda tredjelandet uppfyller målen i denna förordning för samarbetet måste tredjelandet godta att dess genomförda insatser utvärderas. Denna utvärdering bör möjliggöra uppföljning och kontroll av att de överenskomna målen uppfylls och kan ställas som villkor för fortsatta utbetalningar av gemenskapsbidrag. — Unionens samarbete på området kärnsäkerhet och kärnämneskontroll i enlighet med denna förordning syftar inte till att främja kärnenergi och bör därför inte tolkas som en åtgärd för att främja denna energikälla i tredjeländer.

b) Prioriteringar För att nödvändiga säkerhetsförhållanden för att avlägsna faran för allmänhetens liv och hälsa ska kunna uppnås, bör samarbetet i första hand inriktas på tillsynsmyndigheter och organisationer för tekniskt stöd. Målet med ett sådant samarbete är att säkerställa deras tekniska kompetens och oberoende och att förstärka regelverket, särskilt rörande verksamhet som har med tillståndsgivning att göra, särskilt vad gäller översyn och uppföljning av verkningsfulla och genomgripande risk- och säkerhetsbedömningar (stresstester). I de samarbetsprogram som utformas inom ramen för denna förordning bör även följande prioriteras: — Utformning och genomförande av strategier och ramar för ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall. — Avveckling av befintliga kärntekniska anläggningar, sanering av tidigare kärntekniska förläggningsplatser och tidigare platser för uranbrytning och bärgning och hantering av i havet sänkta radioaktiva föremål och material, om dessa utgör en fara för allmänheten. Samarbete med kärnkraftverksoperatörer i tredjeländer ska övervägas i de specifika fall som anges i artiklarna 2 och 3, särskilt i samband med åtgärder för uppföljning av de genomgripande risk- och säkerhetsbedömningarna Sådant samarbete ska inte omfatta leverans av utrustning. Sådant samarbete ska inte omfatta leverans av utrustning.

2. Kriterier för samarbete med länder som redan har byggt upp en kapacitet för kärnkraftsel

För de länder som redan har erhållit gemenskapsfinansiering bör det fortsatta samarbetet vara avhängigt av utvärderingen av de gemenskapsfinansierade åtgärderna och av vederbörligen motiverade nya behov. Denna utvärdering bör göra det möjligt att närmare avgöra vilken form samarbetet ska ta och hur stort stödet till dessa länder ska vara i framtiden.

För de länder som efterfrågar samarbete bör hänsyn tas till följande:

a) Hur brådskande insatsen i det aktuella landet är, med hänsyn till läget i fråga om kärnsäkerhet.

b) Hur viktigt det är att en insats görs vid lämplig tidpunkt för att en kärnsäkerhetskultur ska skapas, särskilt vad gäller inrättande eller förstärkning av tillsynsmyndigheter och organisationer för tekniskt stöd och utformning, och genomförande av strategier och ramar för ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall.

IRRS-granskning (Integrated Regulatory Review Service) och IAEA:s OSART-granskning (Operational Safety Review Team) kan med fördel tillämpas, även om detta inte skulle utgöra ett formellt kriterium för samarbetet.

3. Kriterier för samarbete med länder som saknar kapacitet för kärnkraftsel

För länder som har kärntekniska anläggningar enligt definitionen i artikel 3.1 i direktiv 2009/71/Euratom, men som inte önskar utveckla kapacitet för kärnkraftsenergi, ska samarbetet komma an på hur akut situationen är ur kärnsäkerhetssynpunkt.

För länder som önskar utveckla kapacitet för kärnkraftsenergi, oberoende av om de har kärntekniska anläggningar enligt definitionen i artikel 3.1 i direktiv 2009/71/Euratom eller ej, och för vilka en insats vid lämplig tidpunkt blir aktuell för att en kärnsäkerhetskultur ska skapas parallellt med utvecklingen av programmet för kärnkraftsenergi, särskilt vad gäller förstärkning av tillsynsmyndigheterna och organisationerna för tekniskt stöd, ska hänsyns tas till trovärdigheten i programmet för utveckling av kärnenergi, förekomsten av ett regeringsbeslut om användningen av kärnenergi och utarbetandet av en preliminär färdplan, varvid dokumentet Milestones in the Development of a National Infrastructure for Nuclear Power (IAEA Nuclear Energy Series, nr NG-G-3.1) bör beaktas.

För länder i ovannämnda kategori bör samarbetet i första hand inriktas på att bygga upp den erforderliga tillsynsinfrastrukturen, den tekniska kompetensen inom tillsynsorganen och organisationerna för tekniskt stöd. Utformning av strategier och ramar för ansvarsfull och säker hantering av använt kärnbränsle och radioaktivt avfall, bör också tas i beaktande och i tillämpliga fall understödjas, även i länder som inte planerar att utveckla kapacitet för kärnkraftsenergi eller som har beslutat att inte utveckla sådan kapacitet.

Vad gäller länder som inte tillhör någon av de ovannämnda kategorierna kan samarbete komma i fråga vid nödsituationer gällande kärnsäkerhet. De allmänna kriterierna bör tillämpas med ett visst mått av flexibilitet gentemot dessa länder.

4. Samordning

Kommissionen bör samordna sitt samarbete med tredjeländer med organisationer som eftersträvar liknande mål, särskilt internationella organisationer och IAEA. Den samordningen bör göra det möjligt för gemenskapen och de berörda organisationerna att undvika överlappningar vid insatser och finansiering avseende tredjeländer. Kommissionen bör också involvera medlemsstaternas behöriga myndigheter och de europeiska aktörerna när den fullgör sin uppgift, så att kvaliteten på den europeiska sakkunskapen på området kärnsäkerhet och kärnämneskontroll kan utnyttjas.

Kommissionen ska säkerställa att det inte förekommer något dubbelarbete mellan samarbetet om kärnämneskontroll, genom de åtgärder som kan vidtas i enlighet med artikel 13.3 i denna förordning, och samarbete som kan genomföras på området för säkerhet och icke-spridning inom ramen för instrumentet som bidrar till stabilitet och fred.

(1) I dessa kriterier beaktas rådets slutsatser om stöd till tredjeländer på området för kärnsäkerhet och fysiskt skydd (2913:e mötet i rådet (transport, telekommunikation och energi) i Bryssel den 9 december 2008).