KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EEG) nr 2497/69 av den 12 december 1969 om de prishöjningar och prissänkningar som skall tillämpas på betor

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning nr 1009/67/EEG av den 18 december 1967 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker(1), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2485/69(2), särskilt artikel 5.3 i denna, och

med beaktande av följande:

I artikel 5.1 i förordning nr 1009/67/EEG anges att sockertillverkare, som köper betor som är lämpade för framställning av socker och avsedda för framställning av socker inom maximikvoten, måste betala lägst minimipriset justerat med prishöjningar eller prissänkningar för att medge avvikelser från standardkvaliteten.

Sockerbetornas kvalitet, och således även värdet, beror till stor del av sockerhalten.

Den lämpligaste metoden för att fastställa värdet på betor vars kvalitet avviker från standardkvaliteten, är att fastställa en skala över prishöjningar och prissänkningar, uttryckt i procentandel av minimipriset.

Bland berörda parter inom branschen har erfarenhet sedan länge visat att de i sina kontrakt eller avtal borde få möjlighet att använda en definition på betor som är lämpade att använda för framställning av socker. En skala skulle kunna fastställas för betor som inom hela gemenskapen anses lämpade för sockerframställning. Ytterligare prissänkningar bör fastställas för de fall då definitionen avser en sockerhalt som är lägre än den lägsta sockerhalten i gemenskapens skala. En bestämmelse bör fastställas om att medlemsstaterna skall ange denna definition, om de avtalsslutande parterna inte kan enas om en sådan.

Till stor del beroende på klimatförhållandena skiljer sig det industriella värdet på betor som odlats i Italien från värdet på betor som odlats i gemenskapens norra delar. Långt innan den gemensamma organisationen av marknaden för socker genomfördes ledde detta till att medlemsstaten i fråga införde ett särskilt betalningssystem. Detta system har kunnat behållas för regleringsåren 1968/1969 och 1969/1970. Gemenskapens betalningssystem för betor måste emellertid tillämpas i Italien från och med regleringsåret 1970/1971. När gemenskapens system tillämpas bör dock den ovannämnda skillnaden i betornas industriella värde beaktas.

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från Förvaltningskommittén för socker.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Det minimipris som avses i artikel 5.1 i förordning nr 1009/67/EEG skall för varje >NUM>1

>DEN>10

% sackaroshalt

a) höjas med minst

- 0,9 % för halter som överstiger 16,0 % men inte överstiger 18,0 %,

- 0,7 % för halter som överstiger 18,0 % men inte överstiger 19,0 %,

- 0,5 % för halter som överstiger 19,0 % men inte överstiger 20,0 %,

b) minskas med högst

- 0,9 % för halter som understiger 16,0 % men inte understiger 15,5 %,

- 1,0 % för halter som understiger 15,5 % men inte understiger 14,5 %.

Priset på betor med en sackaroshalt som överstiger 20,0 % skall inte vara lägre än det justerade minimipriset för betor med en sackaroshalt av 20,0 %.

2. I Italien skall de procentuella höjningar och sänkningar som anges i punkt 1 a och b multipliceras med koefficienten 0,75.

Artikel 2

1. Sådana kontrakt och avtal inom den handel som avses i artikel 6 i förordning nr 1009/67/EEG får innehålla bestämmelser om större prishöjningar och mindre prissänkningar av priserna än vad som anges i artikel 1. Kontrakt och avtal inom handeln får innehålla bestämmelser om ytterligare prishöjningar för sackaroshalter som överstiger 20 % och om ytterligare prissänkningar för sackaroshalter som understiger 14,5 %.

2. Sådana kontrakt och avtal som avses i punkt 1 får, när det gäller betor med en sackaroshalt som understiger 14,5 %, definiera betor som är lämpade för framställning av socker, om det i dessa kontrakt och avtal anges bestämmelser om ytterligare prissänkningar där sackaroshalten understiger 14,5 % men överstiger den minimihalt som fastställs i en sådan definition.

3. Om den definition som avses i punkt 2 inte anges i kontrakten och avtalen, får den berörda medlemsstaten fastställa en sådan definition. I så fall skall medlemsstaten samtidigt fastställa de ytterligare prissänkningar som avses i samma punkt.

Artikel 3

Denna förordning skall tillämpas från och med regleringsåret 1970/1971.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 12 december 1969.

På kommissionens vägnar

Jean REY

Ordförande

(1) EGT nr 308, 18.12.1967, s. 1.

(2) EGT nr L 314, 15.12.1969, s. 6.