Kommissionens beslut

av den 7 maj 2002

om stöd som Tyskland enligt uppgift beviljat RAG AG inom ramen för privatiseringsförfarandet av Saarbergwerke AG

[delgivet med nr K(2002) 1810]

(Endast den tyska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2002/631/EKSG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av EKSG-fördraget, särskilt artikel 4 c i detta,

med beaktande av kommissionens beslut nr 3632/93/EKSG av den 28 december 1993 om gemenskapsregler för statsstöd till kolindustrin(1),

efter att i enlighet med artikel 88 i EKGS-fördraget(2) uppmanat berörda parter att inkomma med synpunkter och efter att ha beaktat dessa, och

av följande skäl:

I. FÖRFARANDET

(1) Genom en skrivelse av den 13 november 1997 meddelade RAG AG (nedan kallad RAG) i enlighet med artikel 66.1 i EKSG-fördraget att företaget hade för avsikt att förvärva hela aktiekapitalet i Saarbergwerke AG och Preussag Anthrazit AG.

(2) Genom en skrivelse av den 9 mars 1998 meddelade Tyskland kommissionen i enlighet med artikel 67 i EKSG-fördraget om den planerade privatiseringen av Saarbergwerke AG genom försäljning till RAG till ett symboliskt pris. I den skrivelsen betecknas privatiseringen som del av en överenskommelse som den 13 mars 1997 ingicks mellan tyska förbundsregeringen, delstatsregeringarna i Nordrhein-Westfalen och Saarland, gruvindustrin samt fackförbunden i gruv- och elektricitetssektorn (nedan kallad kolkompromissen).

(3) Saarbergwerke AG (nedan kallat Saarbergwerke) var ett statligt företag som var verksamt på följande områden: kolutvinning i Tyskland, kokstillverkning, elproduktion, fjärrvärme, miljövård, handel och tjänster (i synnerhet handel med kol, oljetransporter och -försörjning) samt gummitillverkning. Kolutvinningen utgör den del av företagets verksamhet som traditionellt kallas det svarta området, medan den övriga verksamheten kallas det vita området. Saarbergwerke ägdes till 74 % av Förbundsrepubliken Tyskland och till 26 % av delstaten Saarland. Företag drev tre gruvor, vars totalproduktion 1997 uppgick till 7,3 miljoner ton stenkolsekvivalenter.

(4) I kolkompromissen, som innehöll nya riktlinjer för kolpolitiken fram till år 2005, prognostiserades en kontinuerlig minskning av den årliga produktionen från 47 miljoner ton stenkolsekvivalenter år 1997 till 42 miljoner ton stenkolsekvivalenter år 2000 och till 30 miljoner ton stenkolsekvivalenter år 2005. Samtidigt skulle antalet produktionsenheter minska från 17 till 12. Dessa uppgifter från 1997 måste dock justeras nedåt. Stenkolsproduktionen år 2000, som Tyskland skickat uppskattningar om till kommissionen i samband med anmälan om statligt stöd, torde uppgå till cirka 35 miljoner ton stenkolsekvivalenter och inte ligga över 26 miljoner ton stenkolsekvivalenter år 2005.

(5) I kolkompromissen fastställdes det totala statliga stödet för perioden 1997-2005 till 68 miljarder tyska mark. Vidare innehöll den en stegvis minskning av stödet. Med utgångspunkten 10,5 miljarder tyska mark för år 1997, fastställdes för år 2005 en högsta gräns för stöden på 5,5 miljarder tyska mark. Slutligen gjorde man det till ett villkor att RAG skulle överta Saarbergwerke för att man skulle godkänna ett stöd på totalt 2,5 miljarder tyska mark.

(6) Den 3 april 1998 ingick tyska förbundsregeringen, delstatsregeringen i Saarland och RAG en överenskommelse. Enligt den övertog RAG Saarbergwerkes totala aktiekapital genom förvärvandet av de aktier som tyska förbundsregeringen och delstatsregeringen i Saarland innehade. Försäljningspriset sattes till två tyska mark, en tysk mark för den tyska förbundsregeringens aktier och en tysk mark för delstaten Saarlands aktier. Vidare överenskom man att företagets gruvverksamhet skulle uppgå i ett företag (Deutsche Steinkohle AG) som RAG kontrollerar helt och hållet.

(7) Genom sitt beslut av den 29 juli 1998 godkände kommissionen i enlighet med artikel 66 i EKSG-fördraget att RAG skulle överta Saarbergwerke och Preussag Anthrazit, efter det att RAG förbundit sig att avyttra Saarbergwerkes kolimport och att skilja försäljningen av kol som utvinns i Tyskland och importkol(3). Kommissionen hänvisade uttryckligen till att det nämnda beslutet "endast berör tillämpningen av artikel 66 i EKSG-fördraget och inte på något vis föregriper kommissionens beslut, som rör tillämpningen av andra bestämmelser i EG-fördragen eller EKSG-fördragen, i synnerhet sådana som rör kontrollen av statligt stöd".

(8) Sammanslagningen mellan företagen RAG och Saarbergwerke trädde i kraft den 1 oktober 1998. Av bokföringstekniska skäl gavs dock utrymme för att sammanslagningen i praktiken skulle gälla från den 1 januari 1998.

(9) Den 29 september 1998 lämnade det brittiska företaget RJB Mining (nuvarande "UK Coal") in klagomål till EG-domstolens förstainstansrätt, i vilket man bad att instansrätten skulle upphäva kommissionens beslut av den 29 juli 1998 som godkände sammanslagningen av RAG, Saarbergwerke och Preussag Anthrazit, eftersom kommissionen vid sin analys av sammanslagningen inte hade kontrollerat om det i försäljningspriset ingick statligt stöd. RJB Mining anser att man av den information som Tyskland överlämnat till kommissionen kan dra slutsatsen att ett statligt stöd på en miljard tyska mark till RAG AG var involverat vid försäljningen av Saarbergwerke.

(10) Genom sin dom av den 31 januari 2001 i målet T-156/98, RJB Mining mot kommissionen(4) upphävde förstainstansrätten kommissionens beslut av den 29 juli 1998. Domstolen anser att kommissionen underlåtit att granska försäljningspriset och framförallt har man inte undersökt i vilken utsträckning det finansiella stödet, som kan vara kopplat till ett symboliskt försäljningspris, kan ha stärkt RAG:s finansiella, och därmed också affärsmässiga, position. Den 12 och 19 april 2001 överklagade Tyskland och RAG(5) domen.

(11) Kommissionen har uppdragit åt företaget [...](6), som ägnar sig åt företagsanalyser, att undersöka hur sammanslagningen skulle kunna påverka RAG:s finansiella styrka. [...] undersökte i synnerhet hur Saarbergwerkes konton hade konsoliderats med RAG:s konton.

II. BESKRIVNING

II.1 Försäljningspriset

(12) I en skrivelse av den 9 mars 1998, i vilken Tyskland informerade kommissionen om privatiseringen av Saarbergwerke, betonades att de risker det innebar att överta Saarbergwerkes gruvdrift motiverade att företaget såldes till ett symboliskt pris. Enligt Tyskland förpliktigade sig den tyska regeringen i kolkompromissen bara att till år 2005 subventionera gruvdriften. Även det faktum att EKSG-fördraget och förordningen om statligt stöd till gruvindustrin inom ramen för beslut nr 3632/93/EGKS upphör att gälla den 23 juli 2002 innebär stor osäkerhet för gruvdriftens framtid. Tyskland hävdar vidare att försäljningspriset till stor del baseras på osäkra framtida politiska beslut både på medlemsstatsnivå och på gemenskapsnivå om framtiden för den tyska gruvindustrin.

(13) Tyskland betonade även de betydande riskerna i samband med fluktuerande kolpriser på världsmarknaden, inte minst med tanke på att dessa priser tjänar som underlag vid beräkningen av subventioneringen per ton. Varje sänkning av kolpriset på den internationella marknaden, som inte utjämnas av en produktionsökning, leder till att subventionerna per ton ökar. Men eftersom det i kolkompromissen finns gränser för hur mycket stöd Tyskland årligen kan godkänna, skulle sänkta världsmarknadspriser för kol leda till att företaget var tvunget att skära ned sin produktion, eftersom det inte skulle kunna täcka sina driftsförluster genom statligt stöd. Förutom det faktum att en kortsiktig produktionsanpassning skulle vara svår, skulle minskade subventioner leda till ökade produktionskostnader.

(14) Tyskland hänvisade vidare till olika skyldigheter som RAG ålagts vid övertagandet av Saarbergwerke. RAG måste exempelvis täcka förlusterna inom kolsektorn till år 2000 och måste dessutom mellan 2001 och 2005 årligen överföra 200 miljoner tyska mark från det vita området till det svarta. Förvisso gällde detta åtagande som fastställdes i kolkompromissen redan för RAG:s kolverksamhet och icke kolrelaterad verksamhet. Åtagandet hade alltså varken något med sammanslagningen att göra eller var beroende av den. Tyska stenkolsföretag var till 1997 tvungna att använda 75 % av sina vinster från det vita området för att täcka förluster från gruvverksamheten. Dessutom åvilade det RAG flera andra åtaganden - i synnerhet när det gällde uppmärksamheten i det vita området inom Saarbergwerke och införlivandet av RAG:s miljöverksamhet i Saarbergwerke - vilket Tyskland ansåg begränsade företagets ekonomiska handlingsfrihet.

(15) På grund av dessa faktorer, skulle det vara svårt att hitta en köpare till Saarbergwerke. Tyskland betonar i det här sammanhanget, i synnerhet genom en skrivelse av den 15 april 1998, att man sedan 1991 försökt att hitta en köpare.

II.2 Brev av den 4 februari 2000 med uppmaning att inkomma med information

(16) Till den information som Tyskland skickat till kommissionen inom ramen för sammanslagningen, genom en skrivelse av den 30 juni 1998, hör även delar av en rapport om konsolideringskonceptet för Saarbergwerke. Rapporten utarbetades av Roland Berger & Partner i januari 1996 på uppdrag av den tyska förbundsregeringen, som var huvuddelägare i Saarbergwerke.

(17) Genom en skrivelse av den 10 juli 1998 överlämnade Tyskland till kommissionen delar av en bedömning från mars 1996 av Roland Berger & Partner som innehöll företagsövergripande lösningar för den tyska kolindustrin samt en kort rapport från den 9 juli 1998 som innehöll en uppdaterad bedömning av värdet på Saarbergwerke. [...] utarbetade rapporten på uppdrag av den tyska förbundsregeringen efter det att kommissionen uppmanat Tyskland att inkomma med mer information inom ramen för granskningen av sammanslagningen.

(18) De uppgifter Tyskland sänt till kommissionen innehöll ingen information om värdet på det vita området. Till sitt klagomål till domstolens förstainstansrätt(7) har dock VASA Energy GmbH & Co KG bifogat sidor ur rapporten från Roland Berger & Partner från januari 1996, som Tyskland inte hade skickat till kommissionen. I den delen av rapporten uppskattade Roland Berger & Partner värdet av det vita området till ungefär en miljard tyska mark.

(19) I sin rapport från den 9 juli 1998 som innehöll en uppdaterad bedömning av värdet på Saarbergwerke betecknade [...] värdet på gruvverksamheten som okvantifierbart negativt beroende på gruvverksamhetens bristande konkurrenskraft. I rapporten framhölls vidare att de politiska riskerna efter 2002 i samband med att EKSG-fördraget upphör att gälla inte går att uppskatta och att det samma gäller de politiska riskerna efter 2005 beroende på att det saknas politiska skyldigheter från Tysklands sida i fråga om subventionernas storlek och hur länge de varar efter detta datum.

(20) På basis av samtlig information som kommissionen förfogade över ansåg man att många delar pekade på att det vid privatiseringen av Saarbergwerke fanns ett icke anmält statligt stöd på motsvarande en miljard tyska mark med i bilden. Genom en skrivelse av den 4 februari 2000 uppmanade kommissionen, i enlighet med artikel 88 i EKSG-fördraget, Tyskland att inkomma med omfattande information, framförallt en detaljerad ekonomisk, affärsmässig och finansiell analys av Saarbergwerke samt en bedömning av de risker som är kopplade till förvärvandet av Saarbergwerke. Skrivelsen offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Vid samma tidpunkt uppmanade kommissionen även berörda parter att inkomma med synpunkter(8).

(21) I sin skrivelse framhöll kommissionen att man, om det visade sig att det enligt kommissionens uppfattning inte hade förekommit något icke anmält statligt stöd till kolindustrin vid försäljningen av Saarbergwerke, skulle granska det stöd, på basis av artikel 4 c i EKSG-fördraget, som beviljats i de tre besluten (98/687/EKSG(9), 1999/270/EKSG(10) och 1999/299/EKSG(11)) för åren 1997, 1998 och 1999 som fattats i enlighet med beslut nr 3632/93/EKSG, dels med anmälan för år 2000. Kommissionen betonade vidare: "Om kommissionen, efter en bedömning av svaret från Förbundsrepubliken Tyskland, skulle komma till slutsatsen att försäljningen av Saarbergwerke AG innebar ett icke-anmält stöd till icke-kolrelaterad verksamhet, kommer kommissionen vid bedömningen av sakförhållandet att stödja sig på bestämmelserna i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen."

III. TYSKLANDS KOMMENTARER

(22) Genom en skrivelse av den 8 maj 2000 överlämnade Tyskland den information kommissionen begärt i sin skrivelse samt Tysklands ståndpunkt rörande det symboliska pris RAG betalat för Saarbergwerke. Som bilagor till skrivelsen bifogade Tyskland även ett flertal dokument, närmare bestämt ett utlåtande från [...] från den 2 maj 2000 som innehöll en bedömning av Saarbergwerke med dess kassaflöde som underlag, samt olika scenarier för avyttring och likvidation av Saarbergwerkes verksamhet (likvidationsscenariot rör framförallt Saarbergwerkes kolrelaterade verksamhet, som tycks vara förknippad med stora risker och som eventuellt skulle behöva läggas ned). Skrivelsen innehöll vidare ett expertutlåtande från [...] från den 29 februari 2000 av Saarbergwerke enligt bruttoberäkningsmetoden, ett expertutlåtande från den 29 april 2000 om hur företagsvärdet för Saarbergwerke fastställdes, en skrivelse från Roland Berger & Partner från den 14 april 2000 som innehöll en genomgång av bakgrund och kommentarer till företagets presentation från januari 1996, i synnerhet det irrelevanta i det belopp på en miljard tyska mark som nämns i presentationen från 1996.

(23) Tyskland anser inte att privatiseringen av Saarbergwerke, som skedde genom försäljningen till RAG till ett pris av två tyska mark, innebär något stöd. Avyttringen av företaget i "befintligt skick", som var belastat med betydande ekonomiska risker, dvs. utan finansiella konsolideringsåtgärder, var snarare ur ekonomisk synvinkel en optimal lösning för de offentliga myndigheterna. Ägarna till Saarbergwerke - tyska förbundsregeringen och delstatsregeringen i Saarland - har alltså agerat som marknadsorienterade säljare inställda på att få ut ett så högt försäljningspris som möjligt.

(24) De expertutlåtanden som [...] sammanställt på uppdrag av Tyskland bekräftar att Saarbergwerke vid tidpunkten för privatiseringen uppvisade ett negativt värde. [...] hade räknat ut ett negativt värde för företaget på [...] miljoner tyska mark beroende på att dess gruvsektor drogs med ett strukturellt betingat underskott. Alternativet att likvidera företagets gruvsektor var inte heller någon realistisk lösning, eftersom likvideringskostnaderna enligt [...] skulle uppgå till [...] miljarder tyska mark, vilket skulle ha varit betydligt högre än den förväntade vinsten vid en försäljning av det vita området. Inte heller en uppdelning av Saarbergwerke genom avyttring av olika företagsdelar skulle ha lett till ett positivt värde, eftersom kolsektorn som sådan inte var möjligt att sälja och i synnerhet skulle en avskiljning av företagets energisektor ha lett till att sektorns "ekonomiska värde hade gått förlorat". Tysklands motivering grundar sig på det nära ekonomiska samband som finns mellan de olika företagsdelarna, i synnerhet den elproducerande sektorn och kolsektorn.

(25) Tyskland anser att man genom försäljningen av hela Saarbergwerke till RAG till ett pris av två tyska mark valde den ekonomiskt sett vettigaste lösningen.

IV. ÅSIKTER FRÅN TREDJE PART

(26) Efter offentliggörandet i Europeiska gemenskaperna officiella tidning av den formella underrättelse som riktades till Tyskland mottog kommissionen två synpunkter från tredje part. Den 5 maj 2000 överlämnade Förenade kungarikets ständiga representation vid Europeiska unionen en skrivelse i vilken Förenade kungariket förklarade att man på samtliga punkter stödde den analys kommissionen lade fram i den formella underrättelsen.

(27) Även RJB Mining (nuvarande UK Coal) presenterade i en skrivelse av den 5 maj 2000 sina synpunkter. RJB Mining anser att villkoren för sammanslagningen av RAG och Saarbergwerke inte skedde på ett öppet sätt, i synnerhet inte när det gällde hur försäljningspriset fastställdes. Om man hade delat upp företag och sålt de enskilda företagsdelarna separat skulle man inom ramen för ett anbudsförfarande ha kunnat få ett högre försäljningpris än den symboliska summa RAG betalade.

V. BEDÖMNING

(28) För att avgöra om det fanns statligt stöd involverat i sammanslagningen av RAG och Saarbergwerke, har kommissionen i första hand undersökt hur ett privat företag som handlar efter marknadsmässiga principer skulle ha agerat. I enlighet med det kriteriet kan man avgöra om den tyska förbundsregeringen och delstatsregeringen i Saarland, när de sålde Saarbergwerke för två tyska mark, avstod från en del av de intäkter de hade kunnat få om de hade sålt hela Saarbergwerke. Därefter har kommissionen granskat om, vilket anges i skälen 55-59, försäljningen av det vita och svarta området oberoende av frågan om värderingen av företaget i sin helhet kunde innebära ett stöd från den första sektorn (som hade ett positivt värde) till den andra sektorn (som hade ett negativt värde).

V.1 Värdet på det svarta området

(29) Tyskland, som i huvudsak stödjer sig på en rapport från [...], anger för det svarta området ett negativt fortsatt värde på [...] miljoner tyska mark och ett negativt likvidationsvärde på [...] miljarder tyska mark. Enligt Tyskland var följaktligen försäljningen av hela företaget till RAG till ett pris av två tyska mark ett ekonomiskt sett gott val. [...] kommer för Saarbergwerkes totala verksamhet fram till ett negativt värde på [...] miljoner tyska mark. Anledningen till det negativa resultatet är kolsektorn med ett värde på [...] miljoner tyska mark för det svarta området och [...] miljoner tyska mark för det vita.

(30) Gruvsektorn inom Saarbergwerke omfattade 1997 tre anläggningar för kolutvinning (Ensdorf, Warndt/Luisenthal och Göttelborn/Reden) samt ett koksverk (Fürstenhausen) i Völklingen där produktion dock upphörde i juni 1997 som ett resultat av sammanslagningen mellan Saarbergwerke och RAG. 1997 uppgick produktionen vid gruvorna Ensdorf, Warndt/Luisenthal och Göttelborn/Reden till 2,8 miljoner ton stenkolsekvivalenter, 2,4 miljoner ton stenkolsekvivalenter respektive 2,1 miljoner ton stenkolsekvivalenter. Inom sektorn arbetade 12697 av Saarbergwerkes totalt 18000 anställda.

(31) I sitt beslut 1999/270/EKSG, som rör Tysklands åtgärder inom ramen för kolkompromissen, förklarade kommissionen att en omstrukturering av produktionsenheterna inom Saarbergwerke skulle leda till en ytterligare produktionsminskning, och framförallt till nedläggning av gruvan Göttelborn/Reden under år 2000. Åtgärden sades vara en följd av betydande geologiska svårigheter i den gruvan, som omöjliggjorde fortsatt drift.

(32) I gruvan Warndt/Luisenthal uppgick år 1998 produktionskostnaderna, enligt de uppgifter Tyskland lämnat in rörande statligt stöd till kolindustrin, till [...] tyska mark per ton stenkolsekvivalenter, vilket kan jämföras med ett av Tyskland uppskattat genomsnittligt försäljningspris för stenkol på 71 tyska mark per ton stenkolsekvivalenter för samma år (produktionskostnaderna var alltså [...] gånger så höga som försäljningspriset för stenkol). Gruvan Ensdorf ansågs vara Tysklands mest lönsamma gruva och hade 1998 produktionskostnader på [...] tyska mark per ton stenkolsekvivalenter, vilket dock fortfarande är mer än [...] gånger högre än försäljningspriset för kol.

(33) Vid tidpunkten för privatiseringen av Saarbergwerke fick gruvorna Ensdorf och Warndt/Luisenthal driftsstöd, som kommissionen hade godkänt genom beslut 98/687/EKSG. Med Tysklands information som underlag tog kommissionen det för givet att dessa båda gruvor genom att sänka sina produktionskostnader skulle kunna förbättra sin lönsamhet, vilket skulle innebära att de därigenom skulle uppfylla kraven i artikel 3 i beslut nr 3632/93/EKSG.

(34) Enligt domen av den 9 september 1999 i målet T-110/98, RJB Mining mot kommissionen(12) förutsätts i artikel 3 i beslut nr 3632/93/EKSG inte att det företag som mottar stöd efter en viss tidsperiod skall ha uppnått lönsamhet, utan det som krävs är att lönsamheten skall ha förbättrats. Enligt förstainstansrätten kan "denna lösa formulering förklaras av de ekonomiska slutsatser som regelverket för statligt stöd till gemenskapens kolindustri är grundat på, nämligen den strukturella avsaknaden av konkurrens som råder i branschen till följd av att den största andelen av dess företag inte är konkurrenskraftiga i förhållande till import från tredje länder." Förstainstansrätten fortsätter: "Av detta följer att om ett visst företag förbättrar sin ekonomiska livskraft innebär detta snarast att dess lönsamhet och konkurrenskraft blir mindre dåliga."

(35) Även om dessa gruvor skulle förbättra sin lönsamhet och vara närmare att uppfylla kriterierna för beviljande av driftstöd i enlighet med artikel 3 i beslut nr 3632/93/EKSG, skulle det fortfarande vara så att företagen skulle ha små chanser att uppnå en lönsam nivå. I beslut 1999/270/EKSG sägs dessutom följande: "... kan man fastslå att en tydlig minskning av stödet framför allt kan uppnås genom åtgärder för driftsinskränkningar." Vidare heter det: "Trots att en viss minskning av de genomsnittliga produktionskostnaderna i den tyska kolindustrin kan noteras och med hänsyn till artikel 3.3 i beslut nr 3632/93/EKSG, är produktionskostnaderna i fasta priser från 1992 liksom tidigare höga, då de år 2002 ännu torde uppgå till [...] mark per ton kolekvivalent, jämfört med [...] mark år 1992."

(36) Med tanke på de geologiska svårigheterna förknippade med kolförekomst i Tyskland och på brytningskostnaderna ligger det nära till hands att anta att kol från dessa produktionsenheter inte kan konkurrera med importkol från tredje land och inte heller kommer att kunna det i framtiden. Trots omfattande omstrukturerings-, moderniserings- och rationaliseringsarbeten inom kolindustrin, som syftar till att öka konkurrenskraften, är och förblir den tyska kolindustrin för dyr i förhållande till import från tredje land, och det även om man kraftigt skulle öka produktionen, stegvis lägga ned de minst lönsamma gruvorna och våldsamt skära ned antalet anställda inom gruvsektorn, inte i stånd att konkurrera med importen från tredje länder.

(37) Utvecklingen inom kolsektorn under åren efter sammanslagningen av RAG och Saarbergwerke bekräftar denna analys. I kolkompromissen för 2002 förutsågs en kolproduktion på 37 miljoner ton stenkolsekvivalenter, men de åtgärder som vidtagits för att minska produktionen beroende på sektorns kroniskt dåliga konkurrenskraft leder förmodligen till att Tysklands stenkolsproduktion 2002 kommer att hamna under 29 miljoner ton stenkolsekvivalenter. Prognosen för år 2000 på 35 miljoner ton stenkolsekvivalenter är redan den lägre än vad som förutsågs efter kolkompromissen för 2002.

(38) I sin anmälan av den 22 november 2000 av stödet till kolindustrin hade Tyskland redan förklarat att det skulle bli nödvändigt med ytterligare åtgärder för att minska produktionen, vilka var kopplade till ytterligare nedläggningar. I sitt beslut 2001/361/EKSG(13) kunde kommissionen konstatera att denna kapacitetsminskning är ett led i de viktiga åtgärderna för omstrukturering, rationalisering, modernisering och inskränkning av driften som redan vidtagits sedan genomförandet av kolkompromissen från 1997.

(39) Den undersökning som [...] genomförde på uppdrag av kommissionen bekräftade att övertagandet av Saarbergwerkes kolsektor innebar en stor risk för RAG. Risken var framförallt kopplad till den ständiga minskningen av stödet, vars storlek är fastställd i kolkompromissen, osäkerheten i fråga om tidsperioden efter 2005, eftersom kolkompromissen upphör att gälla i slutet av det året, det faktum att kommissionen måste godkänna statligt stöd till kolindustrin, osäkerheten i fråga om världsmarknadspriset på kol och svårigheten att anpassa produktionen så att det statliga stödet kan utnyttjas optimalt. [...]-undersökningens slutsats är att dessa risker visserligen är mycket svåra att bedöma, men att det är mycket troligt att de skulle vara mycket negativa för RAG, eftersom de betydande risker RAG löper vid köpet av Saarbergwerke inte uppvägs av några synliga vinster. Även det faktum att EKSG-fördraget och förordningen om statligt stöd till kolindustrin inom ramen för beslut nr 3632/93/EKSG den 23 juli 2002 utgjorde vid tidpunkten för sammanslagningen en ytterligare risk för RAG.

(40) Kommissionen hänvisar i detta sammanhang till att den bedömning av kolindustrin som [...] gjorde utgår från antagandet att efter 2005, dvs. då kolkompromissen upphört att gälla, kommer inget mer stöd att ges till kolindustrin. Det råder alltså stor osäkerhet om kolindustrins framtid i Tyskland efter 2005.

(41) Trots alla svårigheter att exakt fastställa värdet på kolsektorn, kan man av ovanstående dra slutsatsen att sektorn, trots Tysklands årliga subventioner för att täcka driftsförluster, uppvisar ett negativt värde. Avsaknaden av samtliga utsikter till konkurrenskraft vid tidpunkten för sammanslagningen har bekräftats under årens lopp. Följaktligen kan man utgå från att [...] bedömning av det fortsatta värdet till en negativ summa på [...] miljoner tyska mark är realistisk.

V.2 Värdet på det vita området

(42) Sektorn elproduktion har enligt [...] ett negativt värde på [...] miljoner tyska mark. Värdet är framräknat på grundval av följande två hypoteser: Å ena sidan har området en stark koppling till kolgruvedriften i Saarland, å andra sidan kommer den gruvdriften att upphöra efter 2005. Med tanke på det nära sambandet mellan gruvdriften och elproduktion är värdet på det sistnämnda i mycket hög grad beroende av kolförekomsten i Saarland. Vid tidpunkten för försäljningen av Saarbergwerke förpliktigade sig Tyskland bara att täcka kolindustrins förluster fram till år 2005. Eftersom det saknas garantier för beviljandet av garantier efter den tidpunkten och eftersom den tyska kolindustrin är mycket konkurrenssvag, kan man enligt [...] inte utesluta att kolindustrin försvinner efter 2005. Om den tyska kolindustrin skulle försvinna, skulle kraftindustrin tvingas använda importerad kol, vilket enligt uppgifter från Tyskland skulle innebära kraftigt ökade kostnader, inte minst för att transportera kol från hamnarna.

(43) Om man antar att gruvdriften skulle försvinna efter 2005, skulle det innebära en fullständig neutralisering av värdet på elproduktionen. Om kolproduktionen skulle fortsätta i Tyskland efter 2005, uppskattar däremot [...] värdet på elproduktionen till [...] miljoner tyska mark.

(44) Övriga områden inom det vita området som inte är elproduktionen värderade [...] enligt följande: a) fjärrvärme: [...] miljoner tyska mark, b) miljö: [...] miljoner tyska mark, c) handel och tjänster: [...] miljoner tyska mark, d) gummi: [...] miljoner tyska mark.

(45) [...] har å ena sidan analyserat resultaten i den vita sektorn och å andra sidan resultaten av försäljningen av vissa segment i sektorn efter sammanslagningen. Av analysen framgick att lönsamheten inom dessa verksamheter under perioden 1992-1996 var mycket låg: [...] %. Det finns alltså inget som tyder på att Saarbergwerkes verksamhet inom det vita området skulle ha inneburit ett mervärde för RAG. Försäljningen efter sammanslagningen av vissa verksamhetsområden var tydligen förknippad med förluster på [...] miljoner tyska mark.

(46) Mot bakgrund av dessa redogörelser kan man göra bedömningen att det totala värdet på det vita området ligger på ett svagt plus. Av [...]-analysen framgår att det värde som [...] räknat fram är realistiskt. Värdet har satts till mellan [...] och [...] miljoner tyska mark mot bakgrund av de hypoteser som gjorts ifråga om kolindustrins framtid efter 2005.

V.3 Försäljning av företaget

(47) Tysklands argumentering i dess skrivelse av den 8 maj 2000 bygger på argumenteringen att man bara kunde beakta en avyttring av hela Saarbergwerke och att en sådan lösning uppvisade ett negativt värde. Det positiva värdet hos några av de vita områdena skulle inte ha kunnat uppväga det ansenliga negativa värdet hos den svarta sektorn, oavsett om driften fortsatt inom sektorn eller om den likviderats. Mot bakgrund av de kroniska underskotten i Saarbergwerkes kolsektor innebar försäljningen av företaget för två tyska mark "i befintligt skick" för Tysklands del den bästa lösningen.

(48) Tyskland understryker att en uppdelning av Saarbergwerke genom försäljning av de olika företagsdelarna inte hade lett till ett positivt värde.

(49) Härtill kan man lägga att de olika verksamhetsområdena inom Saarbergwerke-gruppen inte var skilda åt strukturellt sett. Detta innebär att en likvidation av en eller flera förlustdrabbade sektorer - i synnerhet kolsektorn - måste kompenseras genom det positiva värde som skulle uppstå genom försäljning av andra verksamhetsområden. En likvidering av gruvområdet, vars negativa värde uppskattas till [...] miljarder tyska mark av [...] skulle till stora delar ha slukat vinsten från en försäljning av de lönsamma delarna av företaget.

(50) Genomgången av RAG:s bokföring bekräftar bilden av att övertagandet av Saarbergwerke inte har lett till ett positivt värde. Snarare är det så att operationen som slutresultat ger ett negativt värde på [...] miljoner tyska mark. Det negativa värdet har främst framkommit genom bokföringsmässiga justeringar efter sammanslutningen. Enligt god bokföringssed borde flera av dessa justeringar ha genomförts av Saarbergwerke före sammanslagningen. Andra justeringar kunde motiveras med att Saarbergwerke använde sig av annan bokföringsteknik än RAG. [...] anser att en del av dessa justeringar var för höga, men att det bara rör sig om [...] miljoner tyska mark. [...] kommer till slutsatsen att RAG inte gjort någon vinst vid försäljningen av Saarbergwerke som skedde 1998.

V.4 Det påstådda värdet på en miljard tyska mark

(51) Enligt rapporten från Roland Berger & Partner från mars 1996 kan värdet på det vita området beräknas till ungefär en miljard tyska mark. Rapporten var dock inte upplagd som en värdering med tanke på en privatisering av Saarbergwerke. I sin skrivelse av den 8 maj 2000 påpekar Tyskland att beloppet stöds på hypotesen att de omstruktureringsåtgärder som anses nödvändiga skulle vidtas, vilket inte skedde när företaget privatiserades. Värdet på en miljard tyska mark vilade därför inte på en värdering av företaget i "befintligt skick", utan föregrep de omstruktureringsåtgärder som Roland Berger & Partner ansåg nödvändiga. Det rörde sig alltså om ett "omstruktureringsvärde".

(52) Det värde för det vita området som Roland Berger & Partner angav i sin rapport från mars 1996 bekräftades för övrigt inte i någon annan rapport, vare sig från [...], [...] eller från den [...]-undersökning som kommissionen beställt.

(53) Kommissionens skrivelse av den 4 februari 2000 i vilken Tyskland uppmanades att inkomma med information och enligt vilken privatiseringen av Saarbergwerke skulle kunna innehålla ett statligt stöd på en miljard tyska mark, stödde sig framförallt på det faktum att åtgärder som kolkompromissen innehöll, och då i synnerhet en sammanslagning av affärsområdena kolgruvor i Saarbergwerke och Preussag Anthrazit inom RAG, dels syftade till en regionalomfattande rationalisering, dels till att anpassningsprocessen skulle omfatta sociala hänsyn, bägge med syftet att göra gruvsektorn konkurrenskraftig även efter år 2005.

(54) Tyvärr måste man konstatera att omstruktureringen av gruvindustrin efter privatiseringen av Saarbergwerke år 1998 inte lett till någon märkbar förbättring av lönsamheten inom sektorn. Omstruktureringarna, som lett till mer omfattande nedläggningar av gruvor och större produktionsminskningar än vad som anges i kolkompromissen, har inte botat problemet med den svaga lönsamheten i sektorn. Med tanke på dessa omständigheter är det mycket tvivelaktigt om stenkolssektorn har någon framtid i Saarland.

V.5 Undersökning av försäljningen mot bakgrund av kommissionens rutiner vid försäljning av företag i grupp ("Cluster-sales")

(55) Så som sägs i skälen 20 och 21 ansåg kommissionen att försäljningspriset på två tyska mark skulle kunna innehålla ett statligt stöd eftersom det var kopplat till ett eventuellt högt positivt värde. Även om det låga priset, mot bakgrund av samtliga de affärsområden som såldes, var motiverat, utgår kommissionen, i de fall där myndigheterna kräver att skilda affärsområden skall säljas tillsammans, normalt sett från att försäljningen inte sker utan vissa villkor och att den därigenom kan innehålla statligt stöd. I synnerhet när ett affärsområde med negativt värde och ett annat med positivt värde säljs tillsammans kan man anta att försäljningen innehåller statligt stöd för det första området. Samma sak gäller om områdena säljs separat till ett negativt pris.

(56) Ett exempel på ovanstående är kommissionens skrivelse av den 8 december 1992 till Tyskland (SG(92)D/17613) där följande anförs: "I de fall där sådana företag inte har växt samman historiskt sett, anser inte kommissionen att en konstgjord fusion av företag uppfyller kommissionens krav att erbjudandena inte får vara kopplade till villkor." Detta anfördes särskilt vid försäljningen av Lintra-gruppen (stöd nr N 49/95)(14). Detta kan i synnerhet motiveras om man betänker hur en investerare som agerar enligt marknadsprinciper skulle handla i samma situation. Denne skulle förmodligen hellre likvidera ett företag med negativt värde, än att avstå från intäkterna från försäljningen av ett företag med positivt värde.

(57) Kommissionen har undersökt om ovanstående resonemang kan appliceras på fallet Saarbergwerke och kommit fram till (se skäl 49) att en investerare som agerar enligt marknadsprinciper och som hade varit i samma situation som ägaren till Saarbergwerke, inte skulle ha haft någon möjlighet att förhindra att det positiva värdet på det vita området hade neutraliserats av det negativa värdet på det svarta området, eftersom Saarbergwerkes kolsektor inte utgjorde en separat juridisk person. Som framgår av företagets uppbyggnad hörde kolsektorn till holdingbolaget Saarbergwerke AG.

(58) Enligt kommissionen är detta dock ingen helt övertygande analys. Med tanke på den dåliga lönsamheten och de höga potentiella skulderna inom den svarta sektorn, som för sin överlevnad helt och hållet måste förlita sig på statligt stöd, måste man betvivla om en investerare som agerar enligt marknadsprincipen hade tillåtit att förmögenhetsvärden med ett betydande potentiellt värde skulle vara så oskyddade. Av den anledningen kan en sådan investerare inte användas som måttstock.

(59) Å andra sidan har Tyskland också poängterat att det mellan Saarbergwerkes olika affärsområden finns historiska och kommersiella kopplingar, i synnerhet mellan kolsektorn och den elproducerande sektorn. Man skall dock inte glömma bort att tyskt kol i allt högre utsträckning ersätts av importkol (från 1992 till 1998 gick det tyska kolet tillbaka från 72 miljoner ton stenkolsekvivalenter till 47 miljoner ton stenkolsekvivalenter, vilket är en trend som håller i sig: för år 2000 ligger produktionen under 35 miljoner ton stenkolsekvivalenter). Vid sammanslagningen 1998 fanns det åtminstone mellan Saarbergwerkes olika verksamhetsområden ett visst samband, och om tyskt kol för snabbt hade ersatts med importkol hade det kunnat leda till svårigheter. Med beaktande av samtliga dessa fakta har kommissionen kommit till slutsatsen att argumenten rörande försäljning av företag i grupp ("Cluster-sales") i det här fallet inte är relevanta. Kommissionen poängterar dock att vid försäljningar i klarare fall (i synnerhet om affärsområdena inte har någon inbördes kommersiell eller historisk koppling och om de hör till olika bolag) kommer kommissionen även i framtiden att använda argumentet på det sätt som beskrivs i skälen 55 och 56).

VI. SLUTSATS

(60) Privatiseringen av Saarbergwerke genom försäljningen till RAG till ett pris av två tyska mark innehåller inget statligt stöd. Försäljningen av företaget i "befintligt skick", dvs. utan föregående finansiella konsolideringsåtgärder var, mot bakgrund av de betydande ekonomiska riskerna, en åtgärd där de offentliga myndigheterna uppträdde som en marknadsorienterad säljare som eftersträvar ett så högt försäljningspris som möjligt.

(61) Saarbergwerkes brist på positiva värden är kopplad till kolsektorn, som kännetecknas av kroniska underskott och en mycket osäker framtid. Bristen på positiva värden bekräftas genom tre rapporter; en av dem gjord av ett företag inriktat på företagsanalyser på kommissionens uppdrag.

(62) Enligt rapporten från [...] är Saarbergwerkes framtida värde ett negativt sådant på [...] miljoner tyska mark, uppdelat på ett negativt värde på [...] miljoner tyska mark för det svarta området och ett positivt värde på [...] miljoner tyska mark för det vita området.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Privatiseringen av företaget Saarbergwerke AG genom försäljning till företaget RAG AG till ett pris av två tyska mark innehåller inget statligt stöd.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Bryssel den 7 maj 2002.

På kommissionens vägnar

Loyola De Palacio

Vice ordförande

(1) EGT L 329, 30.12.1993, s. 12.

(2) EGT C 101, 8.4.2000, s. 3.

(3) Mål nr IV/EKSG.1252 - RAG/Saarbergwerke/Preussag Anthrazit.

(4) Rapporter 2001, s. II-337.

(5) Mål C-157/01 P och C-169/01 P.

(6) Hemliga uppgifter.

(7) Mål T-29/99, Vasa Energy mot kommissionen (beslutet har ännu inte offentliggjorts).

(8) Se fotnot 2.

(9) EGT L 324, 2.12.1998, s. 30.

(10) EGT L 109, 27.4.1999, s. 14.

(11) EGT L 117, 5.5.1999, s. 44.

(12) Rapporter 1999, s. II-2585.

(13) EGT L 127, 9.5.2001, s. 55.

(14) EGT C 168, 12.10.1996, s. 10.