KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2146/95 av den 8 september 1995 om en övergångsvis anpassning av specialreglerna för import av olivolja med ursprung i Algeriet, Libanon, Marocko, Tunisien och Turkiet för att genomföra de avtal som slutits inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan och om undantag från rådets förordningar (EEG) nr 1514/76, (EEG) nr 1620/77, (EEG) nr 1521/76, (EEG) nr 1508/76 och (EEG) nr 1180/77

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 3290/94 av den 22 december 1994 om de anpassningar och övergångsåtgärder som krävs inom jordbrukssektorn för att genomföra de avtal som slutits inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan (1), särskilt artikel 3 i denna, och

med beaktande av följande:

Samarbetsavtalen mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen å ena sidan och Algeriet (2), Libanon (3), Marocko (4) och Tunisien (5) å andra sidan, liksom beslut nr 1/77 av associationsrådet EEG-Turkiet den 22 december 1976 om nya koncessioner för import av turkiska jordbruksprodukter till gemenskapen, föreskriver en särskild ordning för import av sådan olivolja enligt KN-nummer 1509 och 1510 som uteslutande erhålls från nämnda länder och transporteras direkt till gemenskapen.

Denna ordning föreskriver för olivolja som inte raffinerats ett schablonmässigt avdrag från importavgiften och, om nämnda länder uppbär en exportavgift en ytterligare nedsättning av den tillämpliga importavgiften. Vidare föreskriver den att undantag skall beviljas från erläggande av den fasta delen i importavgiften för import av raffinerad olivolja.

Rådets förordning (EEG) nr 1514/76 av den 24 juni 1976 om import av olivolja med ursprung i Algeriet (6), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1900/92 (7), rådets förordning (EEG) nr 1620/77 av den 18 juni 1977 om import av olivolja med ursprung i Libanon (8), rådets förordning (EEG) nr 1521/76 av den 24 juni 1976 om import av olivolja med ursprung i Marocko (9), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1901/92 (10), rådets förordning (EEG) nr 1508/76 av den 24 juni 1976 om import av olivolja med ursprung i Tunisien (11), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 413/86 (12), och rådets förordning (EEG) nr 1180/77 av den 17 maj 1977 om import till gemenskapen av vissa jordbruksprodukter med med ursprung i Turkiet (13), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1902/92 (14), innehåller de bestämmelser som är tillämpliga på nämnda ordningar.

Gemenskapen har med stöd av det jordbruksavtal som slutits inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan (15) åtagit sig att tariffera de rörliga importavgifterna och ersätta dem med fasta tullar från och med den 1 juli 1995. Detta utbyte riskerar att sätta de särskilda ordningarna ur funktion, och det är följaktligen nödvändigt att i avvaktan på att nya arrangemang träffas övergångsvis avvika från förordningarna (EEG) nr 1514/76, (EEG) nr 1620/77, (EEG) nr 1521/76, (EEG) nr 1508/76 och (EEG) nr 1180/77.

Kommissionens förordning (EG) nr 1477/95 (16) av den 28 juni 1995 om vissa övergångsåtgärder för genomförandet av jordbruksavtalet i Uruguayrundan inom olivoljesektorn föreskriver vilka tullsatser som skall tillämpas på import av olivolja under tiden 1 juli-31 oktober 1995 i stället för tullsatserna i Gemensamma tulltaxan.

Det är därför lämpligt att förutse att de schablonmässiga avdragen för de olika olivoljorna tillämpas under en övergångsperiod på gällande tullar. Dessa avdrag bör vara 4,661 respektive 8,754 ecu/100 kg för ifrågavarande oljor. Det är därför lämpligt att återta dessa belopp för Algeriet, Marocko och Tunisien och 80 % gav dessa belopp för Turkiet.

Ersättningen av fasta avgifter med tullar, liksom avvikelserna från rådets ovannämnda förordningar, kräver också ändringar i kommissionens förordningar (EEG) nr 1587/76 (17), (EEG) nr 1880/77 (18), (EEG) nr 1588/76 (19), (EEG) nr 1586/76 (20) och (EEG) nr 1401/77 (21) vad gäller tillämpningsvillkoren för import av olivolja med ursprung i Algeriet, Libanon, Marocko, Tunisien respektive Turkiet. Av tydlighetsskäl, är det lämpligt att upphäva dessa förordningar och fastställa nya villkor som bygger på de väsentliga delarna i de gamla villkoren.

Den importordning för olivolja med ursprung i Tunisien som föreskrivs i tilläggsprotokollet (22) och i rådets förordning (EEG) nr 3463/87 av den 17 november 1987 i vilken fastställs allmänna bestämmelser för import av olivolja med ursprung i Tunisien (23), omfattas inte av den här förordningen.

Av ovan angivna skäl måste denna förordning börja tillämpas från och med den 1 juli 1995.

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från Förvaltningskommittén för oljor och fetter.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Trots vad som sägs i artiklarna 1, 3, 4 och 5 i förordningarna (EEG) nr 1514/76, (EEG) nr 1620/77, (EEG) nr 1521/76 och (EEG) nr 1508/76, och trots artiklarna 9 och 10 i förordning (EEG) nr 1180/77, innehåller denna förordning bestämmelser som kan tillämpas på de särskilda ordningarna för import av olivolja med ursprung i Algeriet, Libanon, Marocko, Tunisien och Turkiet för perioden 1 juli-30 juni 1996.

Artikel 2

1. Gällande tullsats för import till gemenskapen av olivolja som inte raffinerats enligt KN-nummer 1509 10 och 1510 00 10, vilken uteslutande har sitt ursprung i Algeriet, Libanon, Marocko, Tunisien och Turkiet och som transporteras direkt från dessa länder till gemenskapen, skall sänkas med 0,7245 ecu per 100 kg.

2. När Libanon tillämpar en särskild exportavgift på sådan olivolja enligt de KN-nummer som avses i punkt 1 som uteslutande har sitt ursprung i Libanon och transporteras direkt från detta land till gemenskapen, skall dessutom gällande tullsats sänkas med ett belopp som är lika med den särskilda avgiften, dock med högst 5,796 ecu per 100 kg.

3. När Algeriet, Marocko och Tunisien tillämpar en särskild exportavgift på sådan olivolja enligt de KN-nummer som avses i punkt 1 som uteslutande har sitt ursprung i Algeriet, Marocko och Tunisien och transporteras direkt från detta land till gemenskapen, skall dessutom gällande tullsats sänkas med ett belopp som är lika med den särskilda avgiften, dock med högst 14,60 ecu per 100 kg.

4. När Turkiet tillämpar en särskild exportavgift på sådan olivolja enligt de KN-nummer som avses i punkt 1 som uteslutande har sitt ursprung i Turkiet och transporteras direkt från detta land till gemenskapen, skall dessutom gällande tullsats sänkas med ett belopp som är lika med den särskilda avgiften, dock med högst 13,14 ecu per 100 kg.

Artikel 3

1. Tullsatsen på import av sådan raffinerad olivolja enligt KN-nummer 1509 90 00 som uteslutande har sitt ursprung i Algeriet, Marocko och Tunisien, och som transporteras direkt från dessa länder till gemenskapen, skall sänkas med 4,661 ecu per 100 kg.

Tullsatsen på import av sådan raffinerad olivolja enligt KN-nummer 1510 00 90 som uteslutande har sitt ursprung i Algeriet, Marocko och Tunisien, och som transporteras direkt från dessa länder till gemenskapen, skall sänkas med 8,754 ecu per 100 kg.

2. Tullsatsen på import av sådan raffinerad olivolja enligt KN-nummer 1509 90 00 som uteslutande har sitt ursprung i Turkiet, och som transporteras direkt från detta land till gemenskapen, skall sänkas med 3,723 ecu per 100 kg.

Tullsatsen på import av sådan raffinerad olivolja enligt KN-nummer 1510 00 90 som uteslutande har sitt ursprung i Turkiet, och som transporteras direkt från detta land till gemenskapen, skall sänkas med 7,003 ecu per 100 kg.

Artikel 4

1. Den ordning som föreskrivs i artikel 2 punkt 2 i denna förordning skall tillämpas på all import där importören lämnar bevis på att den särskilda avgiften har återverkat på importpriset och att importören har återbetalat denna avgift till exportören med det belopp som avses i denna punkt, vilket är avdragsgillt vid import till gemenskapen.

2. Enligt denna förordning avses med exportör den person som anges i varucertifikatet EUR.1 från Algeriet, Libanon, Marocko eller Tunisien eller i varucertifikatet ATR.1 från Turkiet.

3. Det bevis som avses i punkt 1 skall bara bestå i uppvisande av ett kvitto som utfärdats av en härför godkänd bank, där det belopp som avses i punkt 1 betalats in som återbetalning av avgiften, och som åtminstone skall innehålla uppgift om

- exportören,

- numret på varucertifikatet EUR.1 från Algeriet, Libanon, Marocko eller Tunisien, eller varucertifikatet ATR.1 från Turkiet som avser importen,

- det inbetalade beloppet.

Kvittot på det ovan inbetalade beloppet kan även utfärdas av en bank som är etablerad i den importerande medlemsstaten, i vilken Algeriet, Libanon, Marocko, Tunisien och Turkiet öppnat ett särskilt konto för insättning i nämnda medlemsstats valuta av den avgift som skall återbetalas. I sådant fall skall Algeriet, Libanon, Marocko, Tunisien och Turkiet ge kommissionen alla nödvändiga upplysningar rörande öppnandet av nämnda konto, och kommissionen skall omgående informera den importerande medlemsstaten därom.

Artikel 5

Förordningarna (EEG) nr 1587/76, (EEG) nr 1880/77, (EEG) nr 1588/76, (EEG) nr 1586/76 och (EEG) nr 1401/77 skall upphöra att gälla.

Artikel 6

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Den skall gälla 1 juli 1995-30 juni 1996.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 8 september 1995.

På kommissionens vägnar

Franz FISCHLER

Ledamot av kommissionen

(1) EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 105.

(2) EGT nr L 263, 27.9.1978, s. 2.

(3) EGT nr L 267, 27.9.1978, s. 2.

(4) EGT nr L 264, 27.9.1978, s. 2.

(5) EGT nr L 265, 27.9.1978, s. 2.

(6) EGT nr L 169, 28.6.1976, s. 24.

(7) EGT nr L 192, 11.7.1992, s. 1.

(8) EGT nr L 181, 21.7.1977, s. 4.

(9) EGT nr L 169, 28.6.1976, s. 43.

(10) EGT nr L 192, 11.7.1992, s. 2.

(11) EGT nr L 169, 28.6.1976, s. 9.

(12) EGT nr L 48, 26.2.1986, s. 1.

(13) EGT nr L 142, 9.6.1977, s. 10.

(14) EGT nr L 192, 11.7.1992, s. 3.

(15) EGT nr L 336, 23.12.1994, s. 1.

(16) EGT nr L 145, 29.6.1995, s. 37.

(17) EGT nr L 174, 1.7.1976, s. 16.

(18) EGT nr L 210, 18.8.1977, s. 11.

(19) EGT nr L 174, 1.7.1976, s. 18.

(20) EGT nr L 174, 1.7.1976, s. 14.

(21) EGT nr L 158, 29.6.1977, s. 36.

(22) EGT nr L 297, 21.10.1987, s. 36.

(23) EGT nr L 329, 20.11.1987, s. 3.