KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EEG) nr 2022/92 av den 20 juli 1992 om tillämpningsföreskrifter för det minimipris som skall betalas till producenter för vissa tomater som levereras till bearbetning och om upphävande av förordning (EEG) nr 2036/91

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 426/86 av den 24 februari 1986 om den gemensamma organisationen av marknaden för bearbetade produkter av frukt och grönsaker(1), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1569/92(2), särskilt artikel 4.4 i denna, och

med beaktande av följande:

Genom förordning (EEG) nr 426/86 infördes ett produktionsstöd för de produkter som anges i del A i bilaga 1 till den förordningen och som erhålls av frukt och grönsaker som skördas i gemenskapen. Från och med regleringsåret 1992/93 skall det minimipris som betalas till tomatodlare för produktion av tomatkoncentrat och liknande produkter variera utifrån vikten av de färska tomaternas lösliga torrsubstansinnehåll.

I rådets förordning (EEG) nr 1206/90 av den 7 maj 1990 om allmänna bestämmelser för ordningen med produktionsstöd för bearbetade produkter av frukt och grönsaker(3), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 346/91(4), föreskrevs att produktionsstödet för tomatflingor och tomatsaft skulle beräknas utifrån det stöd som beräknas för tomatkoncentrat. Därför bör det minimipris som skall betalas till odlarna för dessa produkter bibehålla en viss proportionalitet.

Vid tillämpningen av artikel 4.1 sista stycket i förordning (EEG) nr 426/86 bör vikten fastställas på det lösliga torrsubstansinnehållet av de råvaror för vilka minimipriset betalas till producenten. Den procentuella korrigering som skall göras av minimipriset när torrsubstansinnehållets vikt är högre eller lägre än hos det innehåll som föreskrivs för betalning av minimipriset bör också fastställas. Vid tillämpningen av denna bestämmelse bör färska tomater som skall bearbetas och konserveras utan skal behandlas på samma sätt som tomater som skall skalas.

Vikten på det lösliga torrsubstansinnehållet i råvaran bör fastställas genom refraktometri.

I praktiken kan en analys av torrsubstansinnehållets vikt endast göras av bearbetningsföretaget när råvaran har levererats. För att behålla odlarens rätt att ifrågasätta analysen bör medlemsstaterna i fall då oenighet uppstår låta göra en analys vars resultat är bindande.

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från Förvaltningskommittén för bearbetade produkter av frukt och grönsaker.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Det minimipris som anges i artikel 4.1 i förordning (EEG) nr 426/86 och som skall betalas till odlaren för färska tomater som används för bearbetning till

a) tomatkoncentrat,

b) tomatflingor,

c) tomatsaft,

skall fastställas för färska tomater med en vikt av torrsubstansinnehållet på mellan 4,8 och 5,4 %. Detta minimipris skall justeras för varje steg över eller under de föreskrivna gränserna.

2. Det lösliga torrsubstansinnehållets vikt skall fastställas av bearbetningsföretaget genom refraktometri i odlarens närvaro.

Om oenighet uppstår skall innehållet fastställas av det organ eller den tillsynsmyndighet som medlemsstaten utser. Dess resultat blir bindande för båda parter.

3. Producerande medlemsstater skall fastställa alla nödvändiga bestämmelser som avser särskilt

- utseende av det organ eller den tillsynsmyndighet som ansvarar för tillsyn och medling mellan parter,

- straff vid underlåtenhet av kontraktsparterna att uppfylla de bindande villkoren.

Artikel 2

Förordning (EEG) nr 2036/91 upphör att gälla.

Artikel 3

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Den skall gälla från och med regleringsåret 1992/93.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 20 juli 1992.

På kommissionens vägnar

Ray MAC SHARRY

Ledamot av kommissionen

(1) EGT nr L 49, 27.2.1986, s. 1.

(2) EGT nr L 166, 20.6.1992, s. 5.

(3) EGT nr L 119, 11.5.1990, s. 74.

(4) EGT nr L 41, 14.2.1991, s. 19.