Kommissionens beslut

av den 23 juli 2003

om ett förfarande enligt artikel 81 i EG-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet

(COMP/C.2-37.398 - gemensam försäljning av de kommersiella rättigheterna till UEFA Champions League)

[delgivet med nr K(2003) 2627]

(Endast den engelska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2003/778/EG)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

>Plats för tabell>

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet,

med beaktade av rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962, första förordningen om genomförandet av artiklarna 85 och 86 i fördraget(1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1/2003(2), särskilt artiklarna 6 och 8 i denna,

med beaktande av UEFA:s ansökan av den 1 februari 1999 om ett icke-ingripandebesked i enlighet med artikel 2 i förordning nr 17 och UEFA:s anmälan i syfte att erhålla ett undantag av den 1 februari 1999, ändrad den 13 maj 2002, enligt artikel 4 i förordning nr 17,

med beaktande av kommissionens beslut av den 18 juli 2001 att inleda ett förfarande i detta ärende,

efter att ha gett berörda företag möjlighet(3) att yttra sig över kommissionens anmärkningar enligt artikel 19.1 i förordning nr 17 och kommissionens förordning (EG) nr 2842/98 av den 22 december 1998 om hörande av parter i vissa förfaranden enligt artiklarna 85 och 86 i fördraget(4),

efter samråd med Rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor,

efter att ha tagit del av förhörsombudets slutrapport i detta ärende(5), och

av följande skäl:

1. INLEDNING

(1) Detta beslut avser de regler, tävlingsbestämmelser och all tillämpning som Europeiska fotbollsförbundet (UEFA) och dess medlemsförbund beslutar om, som rör det gemensamma försäljningsarrangemanget för de kommersiella rättigheterna(6) till UEFA Champions League, en alleuropeisk fotbollsturnering för klubblag. "Tävlingsbestämmelser för UEFA Champions League" ger UEFA, i egenskap av ett gemensamt försäljningsorgan, exklusiv rätt att sälja vissa kommersiella rättigheter till UEFA Champions League för de deltagande fotbollsklubbarnas räkning. Detta gemensamma försäljningsarrangemang begränsar konkurrensen mellan fotbollsklubbarna i den meningen att det leder till en samordning av prissättningen och alla andra handelsvillkor för samtliga av de enskilda fotbollsklubbar som bidrar till produktionen av UEFA Champions League. Kommissionen anser emellertid att sådana restriktiva bestämmelser kan undantas med tanke på de särskilda omständigheter som råder i detta ärende. UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang gynnar konsumenterna genom att det ger dem ligainriktade mediaprodukter från denna alleuropeiska fotbollsturnering för klubblag som säljs via ett enda försäljningsställe, och som annars inte skulle kunna produceras eller distribueras lika effektivt.

2. PARTERNA

(2) UEFA är ett bolag som är registrerat i företagsregistret enligt den schweiziska civillagstiftningens regler. Huvudkontoret ligger i Nyon, Schweiz(7). UEFA är en sammanslutning av nationella fotbollsförbund. Dess medlemmar består av nationella fotbollsförbund i Europa(8). UEFA har för närvarande av 51 medlemmar, varav 21 återfinns i EES-området(9).

(3) UEFA reglerar fotbollsverksamheten i hela Europa. UEFA har exklusiv rätt att organisera eller ställa in internationella fotbollsturneringar i Europa i vilka medlemsförbunden och/eller deras fotbollsklubbar deltar. Andra internationella matcher eller turneringar kräver UEFA:s godkännande(10), med undantag för de som organiseras av Internationella fotbollsförbundet (FIFA). Förutom UEFA Champions League organiserar UEFA ytterligare ett antal fotbollsturneringar i Europa.

(4) UEFA:s kongress är UEFA:s högsta styrande organ. Varje nationellt fotbollsförbund har en röst vid kongressen(11). Kongressen antar UEFA:s stadgar. Den väljer presidenten(12) och exekutivkommittén(13). Exekutivkommittén består av presidenten och 13 ledamöter som måste inneha en befattning inom ett nationellt medlemsförbund(14). Exekutivkommittén styr UEFA, om den inte har delegerat ansvaret till den verkställande direktören(15) som den också utser(16). Exekutivkommittén upprättar de tävlingsbestämmelser som styr villkoren för hur man deltar i och organiserar UEFA-matcher, däribland "Tävlingsbestämmelser för UEFA Champions League". För att få delta i UEFA Champions League måste varje medlemsförbund och/eller fotbollsklubb som är ansluten till ett medlemsförbund förbinda sig att iaktta UEFA:s stadgar samt de tävlingsföreskrifter och beslut som dess behöriga organ fattat inom ramen för dessa(17).

3. DET ANMÄLDA AVTALET

3.1 UEFA Champions League

3.1.1 Bakgrunden till UEFA Champions League

(5) UEFA Champions League är UEFA:s mest prestigefyllda turnering för klubblag. Den skapades ursprungligen som Europacupen för mästarlag inför säsongen 1955/56, men ändrade sedan uppbyggnad och namn inför säsongen 1992/93. De lag som vunnit en nationell fotbollsliga, som anordnas av ett nationellt fotbollsförbund, samt de lag som kommer precis efter i den nationella tabellen, får delta i UEFA Champions League. Det antal klubbar som ett förbund kan anmäla beror på fotbollsförbundets ställning i UEFA:s rankinglista. Om man räknar med kvalomgångarna deltar totalt 96 fotbollsklubbar i UEFA Champions League.

3.1.2 UEFA Champions Leagues uppbyggnad

(6) Vid tiden för anmälan(18) omfattade UEFA Champions League två kvalomgångar som spelades innan UEFA Champions League. Själva UEFA Champions League bestod av matcherna i gruppspelen och en slutlig utslagningsomgång i vilken man spelade kvartsfinaler, semifinaler och en final. Den 10-11 juli 2002 beslutade UEFA:s exekutivkommitté att med början säsongen 2003/04 ersätta den andra gruppspelsomgången med en utslagningsomgång. Genom att man tog bort den andra gruppspelsomgången kommer UEFA Champions League för säsongen 2003/04 att avgöras i totalt 125 matcher under totalt 13 matchdagar.

(7) Från och med säsongen 2003/04 kommer turneringen att bestå av följande omgångar. 80 fotbollsklubbar deltar i de tre inledande kvalomgångarna som avgörs i totalt 160 matcher, där 16 lag går vidare och förenas med de 16 topplag som är direktkvalificerade till UEFA Champions League. UEFA:s administration seedar fotbollsklubbarna till kvalomgångarna och gruppspelen i enlighet med den klubbranking som fastställts i början av säsongen. Denna ranking upprättas utifrån en kombination av de nationella förbundens koefficienter och fotbollsklubbarnas individuella resultat i UEFA:s klubbtävlingar under samma period. När det gäller kvalomgångarna avgörs vilka klubbar som spelar mot varandra genom lottning mellan samma antal seedade och oseedade fotbollsklubbar. Med avseende på den tredje kvalomgången har UEFA:s administration rätt att para ihop lagen i grupper i enlighet med fastställda principer. Inför lottningen seedas de 32 fotbollsklubbar som deltar i gruppspelet i UEFA Champions League i åtta grupper med fyra lag i varje i enlighet med ovannämnda ranking. Alla matcher spelas enligt UEFA:s matchkalender. De berörda fotbollsklubbarnas nationella förbund måste bekräfta och meddela matcharenor, datum och tider för avspark för alla kvalmatcher till UEFA:s administration.

(8) Medlemsförbunden och deras anslutna organisationer eller fotbollsklubbar säljer själva mediarättigheterna till dessa tre kvalomgångar. UEFA deltar inte i försäljningen av dessa rättigheter och UEFA åtar sig följaktligen inte något organisatoriskt eller administrativt ansvar förutom att genomföra lottningsförfarandet och utse domare och en "matchdelegat" för att övervaka sportsliga/disciplinära standarder. UEFA är inte inblandad i valet eller utnämningen av utomstående tjänsteleverantörer för tillhandahållandet av tjänster som krävs i samband med en match. UEFA är inte heller inblandad i produktionen av bild- och ljudutsändningar från varje match eller i valet av affärspartner såsom sponsorer, leverantörer och rättighetsinnehavare.

(9) Fotbollsklubbarna har inte utvidgat det gemensamma försäljningsarrangemanget till att omfatta dessa tre kvalomgångar, och det sätt på vilket dessa rättigheter säljs är därför inte relevant för detta beslut. UEFA och fotbollsklubbarna har av allt att döma beslutat att inte utvidga det gemensamma försäljningsarrangemanget till att omfatta dessa matcher eftersom efterfrågan på kvalmatcher i ett så tidigt skede är relativt svag och av mer lokal karaktär. De matcher som kommer att spelas mellan mindre och större klubbar till följd av UEFA:s seedningssystem saknar en gränsöverskridande alleuropeisk dragningskraft. Efterfrågan finns normalt hos programföretag i de två fotbollsklubbarnas respektive land. Om det gemensamma försäljningsarrangemanget skulle omfatta samtliga kvalmatcher (över 100 matcher) skulle dessutom UEFA:s kostnader för att upprätthålla enhetligheten i varumärket och presentationen av UEFA Champions League öka avsevärt. UEFA skulle vara tvungen att genomföra platsundersökningar och besöka alla ytterligare matcharenor. Man skulle behöva säkerställa överensstämmelse med alla sändningsfaciliteter som är standard för UEFA Champions League. Man skulle behöva säkerställa att "rena" arenor ställdes till förfogande för UEFA Champions Leagues affärspartner osv., UEFA skulle vara tvungen att övervaka samtliga av de andra skyldigheter som klubbar måste uppfylla för deltagande i UEFA Champions League. Detta förklarar varför UEFA och fotbollsklubbarna inte anser det effektivt att sälja dessa mediarättigheter gemensamt eller nödvändigt att förhindra att fotbollsklubbarna själva säljer sina rättigheter.

(10) Kvalmatcherna spelas enligt ett cupsystem där varje lag möter varje motståndare två gånger i en hemma- respektive bortamatch. Det lag som gör flest mål totalt sett i de två matcherna är klara för nästa omgång (den andra kvalomgången, den tredje kvalomgången respektive gruppspelet i UEFA Champions League). De fotbollslag som förlorar i de första och andra kvalomgångarna åker ur turneringen. De 16 lag som förlorar i den tredje kvalomgången har rätt att spela i den första omgången av UEFA-cupen.

(11) Med början i september spelar dessa 32 fotbollsklubbar i det första gruppspelet, som görs upp i åtta grupper med fyra lag i varje. Gruppsegrarna och tvåorna från dessa åtta grupper - totalt 16 lag - går vidare till en andra utslagningsomgång med hemma- och bortamatcher. De segrande lagen går vidare till kvartsfinalerna. I kvartsfinalerna (åtta lag) och semifinalerna (fyra lag) möts lagen i två matcher, hemma respektive borta, och det lag som gör flest mål går vidare till nästa omgång. De två semifinalvinnarna går vidare till finalen, som avgörs i en enda match.

(12) Matcherna spelas på tisdags- eller onsdagskvällar med början i september, och finalen avgörs i maj. Normalt sett börjar alla matcher i UEFA Champions League kl. 20.45 (medeleuropeisk tid). Matcherna i UEFA Champions League undviker därför att krocka med nationella seriematcher, som för det mesta spelas på helger, och med UEFA-cupen, där matcherna normalt spelas på torsdagar.

3.1.3 UEFA:s roll i UEFA Champions League

(13) UEFA ansvarar för organisationen och administrationen av UEFA Champions League. UEFA sköter lottningen och godkänner de deltagande lagen. UEFA utser domare, matchdelegater och domarobservatörer och ersätter dem för deras utgifter. Det är det disciplinära organ som övervakar och upprätthåller alla aspekter av turneringen. UEFA väljer och utser ett stort antal utomstående tjänsteleverantörer som tillhandahåller de tjänster som är nödvändiga i samband med en match(19).

(14) Television Event and Media Marketing AG (TEAM), ett oberoende marknadsföringsbolag, bistår UEFA i att genomföra och följa upp de kommersiella sidorna av UEFA Champions League. I egenskap av ombud under UEFA:s kontroll och ansvar, förhandlar TEAM med de kommersiella partnerna. Avtalen undertecknas och verkställs av UEFA, som ensam bär det rättsliga ansvaret.

(15) UEFA ombesörjer produktionen av fullständiga bild- och ljudutsändningar från varje match. UEFA:s sändningspartner står som värd för de matcher som spelas på deras territorier. UEFA påtar sig ansvaret gentemot sina sändningspartner om någon match skulle ställas in eller skjutas upp.

(16) Förutom mediaoperatörer har UEFA tre olika typer av affärspartner: sponsorer, leverantörer(20), och rättighetsinnehavare(21).

3.1.4 Fotbollsklubbarnas roll i UEFA Champions League

(17) De deltagande fotbollsklubbarna ställer upp med fotbollslag och arena. UEFA har inga direktkontakter med arenaägarna. Fotbollsklubbarna är skyldiga att iaktta de riktlinjer som UEFA fastställt och verka under UEFA:s överinseende. De ansvarar för att uppfylla säkerhets- och skyddskraven. Fotbollsklubbarna tillhandahåller också faciliteter till pressen, representationsområden, kontor, arbetslokaler och sittplatser för UEFA:s affärspartner. UEFA utser en besiktningsgrupp (Venue Team) som går igenom arenan för att se till att den uppfyller de kriterier som gäller för att få arrangera en match i UEFA Champions League.

3.2 Anmälan

(18) Den 19 februari 1999 anmälde UEFA de regler, tävlingsbestämmelser och den tillämpning som gäller det gemensamma försäljningsarrangemanget till kommissionen. Anmälan innefattade även standardiserade rättighetsavtal som tecknas med televisionsbolag, sponsorer och leverantörer. Den 18 juli 2001 utfärdade kommissionen ett meddelande om invändningar där man angav att det anmälda gemensamma försäljningsarrangemanget för TV-rättigheter stred mot artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet. Dessutom angavs att det gemensamma försäljningsarrangemanget inte var berättigat till ett undantag enligt artikel 81.3 i fördraget och artikel 53.3 i EES-avtalet.

(19) I meddelandet om invändningar drog man slutsatsen att det anmälda gemensamma försäljningsarrangemanget förhindrade de enskilda fotbollsklubbarna som deltar i UEFA Champions League att själva sälja TV-rättigheter och att det satte konkurrensen mellan dem ur spel genom enskild försäljning av TV-rättigheter till intresserade köpare. Ett sådant gemensamt försäljningsarrangemang ledde till en konkurrensbegränsning. För tredje parter innebär detta att de är hänvisade till en enda leverantör. I meddelande om invändningar angavs dessutom att de eventuella effektivitetsvinster och fördelar som det gemensamma försäljningsarrangemanget hade på marknaden för TV-rättigheter upphävdes genom UEFA:s försäljningsstrategi. Detta berodde på att UEFA sålde rättigheterna för sändning i gratis- och betal-TV till ett enda programföretag med ensamrätt i varje område för flera år i rad. Eftersom avtalen om sändningsrättigheter omfattade alla TV-rättigheter till UEFA Champions League kunde ett enda stort programföretag i varje område förvärva alla TV-rättigheterna till UEFA Champions League medan alla andra programföretag var uteslutna. Dessutom lämnades i praktiken ett antal rättigheter outnyttjade. En sådan bred exklusivitet hade inga positiva effekter på marknaden för TV-sändningar och var inte förenlig med Helsingforsrapporten om idrott(22).

(20) I de flesta länder är fotboll inte bara den drivande kraften bakom betal-TV-tjänsternas utveckling, utan också ett viktigt programinslag för avgiftsfria programföretag ("gratis-TV-företag"). Gemensam försäljning av gratis- och betal-TV-rättigheter i kombination med omfattande exklusiva villkor påverkar därför väsentligt strukturen på marknaderna för TV-sändningar eftersom det kan förstärka mediakoncentrationen och hindra konkurrensen mellan programföretagen. Om ett programföretag innehar alla, eller nästan alla, TV-rättigheter till relevanta fotbollssändningar i en medlemsstat, blir det mycket svårt för konkurrerande programföretag att framgångsrikt etablera sig på den marknaden.

3.3 UEFA:s ändring av anmälan

(21) Den 16 november 2001 inkom UEFA med ett svar på meddelandet om invändningar och den 8 januari 2002 presenterade UEFA ett utkast till ett nytt gemensamt försäljningsarrangemang. Därefter, den 12 mars 2002, presenterade UEFA en tabell över en uppdelning av rättigheter för utnyttjande av såväl TV-rättigheter som alla andra mediarättigheter till UEFA Champions League, däribland radio, TV, Internet, UMTS (Universal Mobile Telecommunications System) och fysiska datamedier som DVD, VHS och CD-rom etc.

(22) UEFA:s förslag till ett nytt gemensamt försäljningsarrangemang minskar UEFA:s exklusiva rätt till försäljning av mediarättigheterna till UEFA Champions League. Det nya gemensamma försäljningsarrangemanget skulle även ge fotbollsklubbarna möjlighet att parallellt med UEFA sälja vissa icke exklusiva mediarättigheter till matcher där de deltar. UEFA:s förslag innebär också att mediarättigheterna inte buntas ihop i ett exklusivt paket utan att de delas upp i flera olika paket som säljs separat till olika tredje parter.

(23) UEFA:s förslag till ett nytt gemensamt försäljningsarrangemang diskuterades vid flera möten mellan UEFA och kommissionen och ändrades på flera punkter på kommissionens begäran. Sedan dessa ändringar införts intog kommissionen en preliminär ståndpunkt om att den begränsning av konkurrensen som omtalades i meddelandet om invändningar åtgärdades genom UEFA:s förslag. Kommissionen avsåg därför att inta en välvillig inställning till UEFA:s förslag, som UEFA anmälde till kommissionen den 13 maj 2002. Kommissionens preliminära godkännande var emellertid förbehållet möjligheten för tredje parter att inkomma med synpunkter på förslaget efter offentliggörandet av ett tillkännagivande i enlighet med artikel 19.3 i förordning nr 17.

(24) Detta tillkännagivande offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 17 augusti 2002 och gav upphov till synpunkter från flera berörda tredje parter. Synpunkterna från de berörda parterna, som sammanfattas i avsnitt 5, föranledde kommissionen att be UEFA göra ytterligare ändringar i sitt gemensamma försäljningsarrangemang. UEFA gick med på att ändra sitt gemensamma försäljningsarrangemang i de flesta, men inte alla, avseenden. Vid ett möte den 4 april 2003 informerades UEFA om att kommissionen avsåg att knyta villkor till undantagsbeslutet och underrättades om detta i ett brev av den 5 maj 2003 där UEFA ombads att meddela sina synpunkter på kommissionens avsikter. I sitt svar av den 15 maj 2003 angav UEFA att man kunde godta kommissionens avsikt.

3.4 UEFA:s ändrade gemensamma försäljningsarrangemang

(25) UEFA föreslår, som en allmän princip, att avtal ingås om mediarättigheter för en period om högst tre UEFA Champions League-säsonger.

3.4.1 TV-rättigheter

3.4.1.1 Fotbollsmatcher som omfattas av gemensam försäljning

(26) Som redan förklarats i punkt 9 omfattar UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang inte de tre inledande kvalomgångar som spelas innan UEFA Champions League inleds. De enskilda fotbollsklubbarna säljer själva TV-rättigheterna till dessa matcher. Detta omfattar 80 fotbollsklubbar som spelar 160 matcher. UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang är endast tillämpligt på gruppspel och slutliga utslagningsomgångar i UEFA Champions League. Det gemensamma försäljningsarrangemanget är följaktligen tillämpligt på totalt 32 fotbollsklubbar som spelar totalt 125 matcher under sammanlagt 13 matchdagar från september till maj. Enligt UEFA:s språkbruk består en matchdag av två kalenderdagar (för närvarande tisdag och onsdag).

3.4.1.2 Upphandlingsförfarande

(27) Tilldelningen av kontrakt till rättigheter sker efter ett "upphandlingsförfarande" där alla kvalificerade programföretag har samma möjligheter att lämna anbud på rättigheterna med fullständig kunskap om nyckelbegreppen och villkoren.

(28) UEFA kommer då och då att offentliggöra kriterier om de standarder som programföretagen måste uppfylla för att få sända UEFA Champions League. Ett "kvalificerat programföretag" är ett programföretag som innehar ett sändningstillstånd för det relevanta området och som har den infrastruktur, de resurser och den ställning som krävs för att sända program från UEFA Champions League i TV. De kontrakt som tilldelas för rättigheterna offentliggörs på UEFA:s webbplats (www.uefa.com) vid lämpliga tidpunkter och alla kvalificerade programföretag i det område som omfattas av kontraktet har rätt att begära dokumentation om anbudsinfordran. I princip kommer alla paket med rättigheter att bjudas ut till försäljning på marknaden samtidigt.

(29) Dokumentationen om anbudsinfordran innehåller relevanta uppgifter om alla paket med rättigheter tillsammans med nyckelbegrepp och villkor och en redogörelse för de upplysningar som intresserade parter måste lämna tillsammans med sitt anbud. Alla kvalificerade programföretag har rätt att begära en presentation som redogör för de olika paket med rättigheter som upphandlingen gäller och försäljningsprocessen. Alla kvalificerade programföretag måste ges en rimlig tidsfrist för att lämna in sina anbud.

(30) UEFA har angett att man kommer att utvärdera anbuden i enlighet med ett antal objektiva kriterier, särskilt följande:

a) Anbudspriset för paketet eller paketen med TV-rättigheter.

b) En försäkran från anbudsgivaren att programföretagens alla relevanta skyldigheter är uppfyllda.

c) Storleken på den publik som anbudsgivaren når i det område som omfattas av kontraktet.

d) Avsedd leverans- eller överföringsmetod.

e) Avsett marknadsföringsstöd till UEFA Champions League.

f) Produktionsförmåga och expertis på området för TV-sändningar.

g) Kombination av paket med TV-rättigheter som erbjuds i det område som omfattas av kontraktet.

h) Balans mellan gratis- och betal-TV.

(31) Förhandlingar får äga rum med enskilda anbudsgivare med utgångspunkt i de anbud som inkommit. Innehållet i alla anbud förblir konfidentiellt.

3.4.1.3 Paketering av rättigheter

(32) UEFA kommer att erbjuda sina TV-rättigheter i flera små paket för varje enskild marknad. Dessa pakets exakta format kan variera beroende på TV-marknadens struktur i den medlemsstat där rättigheten erbjuds.

(33) UEFA kommer att ha exklusiv rätt till försäljning av två stora paket med rättigheter för direktsändning i gratis- eller betal-TV som vart och ett omfattar två matcher per kväll(23). Matcherna i UEFA Champions League spelas för närvarande på tisdagar och onsdagar. Köparna av paketen får i regel välja två matcher var per matchdag. Dessa två paket skulle täcka 47 av totalt 125 matcher. När sedan turneringen har kommit så långt som till de sista omgångarna kommer de två stora direktsändningspaketen att innefatta alla TV-rättigheter till UEFA Champions League.

(34) UEFA kommer dessutom att i ett första skede ha exklusiv rätt att sälja de återstående matcherna(24). UEFA har beslutat att sälja dessa matcher för direktsändning i betal-TV/pay-per-view-TV. Om UEFA emellertid inte lyckas sälja rättigheterna inom en vecka efter lottningen till gruppspelet i UEFA Champions League, förlorar UEFA den exklusiva rätten att sälja dessa TV-rättigheter. Därefter kommer UEFA att ha en icke exklusiv rätt att sälja dessa TV-rättigheter parallellt med de enskilda hemmaklubbar som deltar i matchen(25). UEFA:s uppdelning av rättigheter innebär att de fotbollsklubbar som själva säljer de TV-rättigheter till direktsändningar som ingår i paket 5 endast får sälja dessa för sändning i betal-TV/pay-per-view-TV.

(35) UEFA och de enskilda fotbollsklubbarna får inte sälja dessa återstående matcher om de hör till de matcher som valts ut av de programföretag som har förvärvat de två stora direktsändningspaketen (paket 1 och 2).

(36) UEFA kommer dessutom att ha exklusiv rätt att sälja ett paket med höjdpunkter från samtliga matcher i UEFA Champions League som finns tillgängligt från och med kl. 22.45 varje matchkväll(26).

(37) De fotbollsklubbar som själva utnyttjar bildmaterial från UEFA Champions League måste presentera materialet på ett klubbanpassat sätt och det får endast avse de matcher där de deltar. Programföretag som utnyttjar de TV-rättigheter som säljs av de enskilda klubbarna får inte bunta ihop sådana rättigheter till en enda produkt som skulle framstå som en UEFA Champions League-märkt produkt. I synnerhet när det gäller TV-rättigheter till direktsändningar definierar UEFA ett UEFA Champions League-märkt program som ett som innehåller mer än två direktsända UEFA Champions League-matcher per dag.

(38) Från och med midnatt på torsdag, dvs. en dag efter veckans sista matcher, kan både UEFA och fotbollsklubbarna fritt utnyttja de fördröjda TV-rättigheterna. UEFA:s utnyttjande får endast avse matcher från hela UEFA Champions League, medan de enskilda fotbollsklubbarnas utnyttjande endast får avse de matcher som de har deltagit i. De enskilt sålda matcherna måste avse det egna namnet och får inte buntas ihop med andra klubbars rättigheter för att skapa en alternativ UEFA Champions League-märkt produkt. I detta sammanhang godtar UEFA program med fördröjda TV-rättigheter på klubbkanaler som till 100 % innehåller bildmaterial från UEFA Champions League. När det gäller "klubbmagasinprogram" definierar UEFA ett program som UEFA Champions League-märkt när innehållet till mer än 50 % är hämtat från UEFA Champions League. När det gäller det vanliga programutbudet bör ett program inte innehålla mer än 30 % av bildmaterial från UEFA Champions League för att inte klassas som UEFA Champions League-märkt. Om en hel match (dvs. samtliga 90 spelminuter) visas i eftersändning i ett "klubbmagasinprogram" eller i det vanliga programutbudet skulle inte reglerna om "50 % respektive 30 %" gälla och programmet skulle kunna innehålla större delen av en match eller hela matchen.

(39) UEFA kommer att ha exklusiv rätt till försäljning av TV-rättigheter till direktsändningar utanför EES. För de fördröjda rättigheter som är tillgängliga för fotbollsklubbarna gäller samma regler både i och utanför EES.

3.4.2 Interneträttigheter

(40) Både UEFA (med avseende på alla matcher) och fotbollsklubbarna (med avseende på de matcher där de deltar) kommer att ha rätt att tillhandahålla videoinnehåll på Internet en och en halv timme efter matchslut, dvs. från och med midnatt den kväll matchen spelas. Så kallad live streaming (dvs. att mottagaren kan se eller lyssna på materialet medan det laddas ner i stället för att behöva vänta på att hela materialet laddats ner innan det går att använda) kommer inte att vara möjligt på grund av Internets aktuella tekniska utveckling, som inte gör det möjligt att hålla en tillräckligt hög kvalitet. Detta kommer naturligtvis att ändras med tiden, vilket kommer att göra det nödvändigt att ta upp detta hinder till förnyad diskussion inom en överskådlig framtid.

(41) UEFA kommer att erbjuda "matchspecifika" eller "UEFA-märkta" produkter medan fotbollsklubbarna kommer att erbjuda "klubbspecifika" eller "klubbmärkta" produkter. När det gäller Interneträttigheter godtar UEFA klubbkanalprogram som till 100 % består av bildmaterial från UEFA Champions League. "Klubbmagasinprogram" får inte till mer än 50 % bestå av material från UEFA Champions League utan att klassas som en UEFA Champions League-märkt produkt. När det gäller det vanliga programutbudet bör ett program inte innehålla mer än 30 % av bildmaterial från UEFA Champions League. Om en hel match (dvs. samtliga 90 spelminuter) visas i eftersändning i ett "klubbmagasinprogram" eller i det vanliga programutbudet skulle inte reglerna om "50 % respektive 30 %" gälla och programmet skulle kunna innehålla större delen av en match eller hela matchen.

(42) Både UEFA och fotbollsklubbarna kan välja att tillhandahålla sina tjänster själva eller gå via Internetleverantörer (ISP). Innehållet kommer att baseras på det bildmaterial som producerats för TV. UEFA avser att bygga upp en tjänst som kommer att producera innehåll från UEFA Champions League för strömmande utsändning av rörliga bilder på Internet. Denna tjänst kan utnyttjas både via webbplatsen (www.uefa.com) och via fotbollsklubbarnas webbplatser. UEFA kommer att erbjuda klubbarna teknisk hjälp och kunskap inom det nya medieområdet.

(43) Klubbarna kan förvärva bildmaterialet från UEFA eller utnyttja UEFA-tjänsten, och skräddarsy och redigera innehållet för att skapa en klubbinriktad och klubbmärkt produkt. UEFA kommer att tillämpa principen om ekonomisk solidaritet genom att omfördela inkomsterna från nya medier. Under den första treårsperioden (säsongerna 2003/2004-2005/2006) kommer fotbollsklubbarna dock inte att behöva erlägga någon solidaritetsavgift för bildmaterialet utan endast betala för de tekniska kostnaderna - något som kommer att granskas i slutet av den andra säsongen (2004/2005). Alla avgifter måste vara öppna för insyn, rimliga och icke-diskriminerande samt omfattas av ett system för eventuell tvistlösning. UEFA kommer att inrätta ett system för fördelning av inkomsterna från webbplatsen (www.uefa.com).

3.4.3 Rättigheter för tredje generationens mobiltelefoner (3G) och UMTS

(44) Både UEFA (med avseende på alla matcher) och klubbarna (med avseende på de matcher där de deltar) kommer att ha rätt att tillhandahålla audio/video-innehåll via UMTS-tjänster som kommer att finnas tillgängligt när det har gått högst fem minuter efter att händelsen har ägt rum (teknisk överföringsfördröjning). Detta innehåll kommer att baseras på det bildmaterial som producerats för TV. UEFA kommer att tillämpa ett system för fördelning av inkomsterna från bildmaterialet eller UMTS-innehållet.

(45) UEFA avser att skapa en 3G-/UMTS-produkt baserad på en omfattande videodatabas som skall utvecklas av UEFA. UEFA kommer att erbjuda exklusiva eller icke exklusiva rättigheter till operatörer med UMTS-licens, till en början och undantagsvis under en period av fyra år och därefter under treårsperioder.

(46) Klubbarna kan förvärva bildmaterialet från UEFA eller utnyttja UEFA-tjänsten, och skräddarsy och redigera innehållet för att skapa en klubbinriktad och klubbmärkt produkt. Produkten får inte enbart eller till största delen innehålla material från UEFA Champions League, utan måste även omfatta annat multimedieinnehåll som hänför sig till den berörda klubben. Klubbarna kommer att betala en avgift för UEFA:s trådlösa tjänst och/eller för bildmaterialet. Avgiften måste vara öppen för insyn, rättvis, rimlig och icke-diskriminerande samt omfattas av ett system för eventuell tvistlösning.

3.4.4 Fysiska mediarättigheter

(47) Både UEFA och fotbollsklubbarna har rätt att utnyttja de fysiska mediarättigheterna (DVD, VHS, CD-rom osv.) för att arkivera material från den tidigare UEFA Champions League-säsongen, men tidigast 48 timmar efter finalen. Medan UEFA:s rättigheter omfattar hela UEFA Champions League är fotbollsklubbarnas rättigheter begränsade till de matcher där de deltar.

3.4.5 Ljudrättigheter

(48) Både UEFA (med avseende på alla matcher) och fotbollsklubbarna (med avseende på de matcher där de deltar) får sälja icke exklusiva licenser till direkta radiosändningar från matcher i UEFA Champions League.

3.4.6 Andra kommersiella rättigheter

(49) UEFA ombesörjer även den gemensamma försäljningen av andra kommersiella rättigheter i samband med UEFA Champions League, som associerar tredje parter med varumärket UEFA Champions League, till exempel sponsorrättigheter, leverantörsrättigheter, licensrättigheter och andra immateriella rättigheter.

3.4.6.1 Sponsorrättigheter

(50) UEFA har ett sponsorpaket för UEFA Champions League som innehåller såväl traditionella delar av sponsring av evenemang som programsponsring och reklamtid i de evenemang som sänds. Sponsorerna köper ett definierat paket av evenemangsrättigheter som bland annat omfattar arenaskyltar, exponering av sponsorernas logotyper på så kallade backdrops, biljetter, annonser i programmet för varje matchdag, exponering av sponsorer på biljetter, rätt att använda officiella beteckningar och logotypen för UEFA Champions League.

(51) Dessutom finns mediarättigheter tillgängliga för sponsorer. Dessa omfattar bland annat presentatörskap för sändningen för upp till två sponsorer per program, skyltar med företagsnamn/logotyp som visas direkt före och direkt efter sändningar från UEFA Champions League samt som "break-bumpers"(27). De ges också möjlighet att köpa reklamtid i och runt sändningar från UEFA Champions League genom UEFA.

3.4.6.2 Leverantörsrättigheter

(52) Förutom sponsorrättigheter tillåter konceptet UEFA Champions League fyra leverantörspaket. Det finns t.ex. en dator- och telekommunikationsleverantör som tillhandahåller tekniskt stöd till sändningens grafiska utformning och som i gengäld omnämns med namn i rutan vid alla europeiska direktsändningar av matcher samt under programmet med höjdpunkter.

3.4.6.3 Licensrättigheter

(53) UEFA Champions League licenskoncept tillåter utvalda företag att producera högkvalitativa produkter som har samband med UEFA Champions League, t.ex. UEFA Champions League TV-spel, UEFA Champions League-videor eller UEFA Champions League Fotbollslexikon på CD-rom.

3.4.6.4 Andra immateriella rättigheter

(54) UEFA är registrerad innehavare av olika kategorier av sådana immateriella rättigheter som varumärke och formskydd, t.ex. UEFA Champions League "Starball" logotyp, som tillsammans med UEFA Champions League musik är det erkända varumärket för UEFA Champions League. UEFA Champions League logotyp, namn och pokal är skyddade varumärken. Den officiella musiken, som beställts av UEFA, utgör en del av turneringen UEFA Champions League. Denna musik spelas alltid när sändningarna inleds och avslutas samt under nedräkningen till avspark på alla arenor där matcher i UEFA Champions League spelas i Europa. UEFA innehar upphovsrätten till denna musik. Klubbar som kvalificerar sig för spel i UEFA Champions League får använda de ortografiska, musikaliska och artistiska former som tagits fram i samband med logotypen för UEFA Champions League i icke-kommersiella reklamsyften så länge turneringen pågår.

4. DEN RELEVANTA MARKNADEN

4.1 Produktmarknader

4.1.1 De av UEFA inlämnade handlingarna

(55) UEFA gör gällande att även om UEFA Champions League är ett mycket betydelsefullt sportevenemang utgör det ingen separat relevant produktmarknad. UEFA hävdar att det utgör en del av en mycket bredare marknad med ett stort antal sportevenemang förutom UEFA Champions League som gör det möjligt för programföretag, sponsorer och leverantörer att uppnå samma kommersiella syfte, t.ex. de nationella fotbollsserierna för klubblag. Dessutom finns det andra prestigefyllda sportevenemang av hög kvalitet på marknaden. Vidare kan även program som inte visar idrott, särskilt populära filmer, såpoperor, och komediserier, locka en mycket stor publik. UEFA hävdar dessutom att kommissionen bör skilja mellan matcher i UEFA Champions League med deltagande av inhemska klubbar och matcher i UEFA Champions League som inte inbegriper inhemska klubbar. UEFA hävdar dessutom att marknaden för gratis-TV och marknaden för betal-TV utgör särskilda relevanta produktmarknader.

4.1.2 Marknaderna

(56) Kommissionen anser att följande marknader är relevanta för en bedömning av effekterna av det gemensamma försäljningsarrangemanget:

a) Föregående marknadsled för försäljning och förvärv av TV-rättigheter för sändning i gratis-, betal- och pay-per-view-TV.

b) Efterföljande marknadsled där TV-bolag konkurrerar om reklamintäkter, som är beroende av tittarsiffror, och betal- och pay-per-view-TV-företag konkurrerar om abonnenter.

c) Föregående marknadsled för 3G- och UMTS-rättigheter, Interneträttigheter och beställ-TV. Dessa är framväxande nya mediemarknader i både föregående och efterföljande marknadsled som följer utvecklingen av betal-TV-marknaderna.

d) Marknaderna för de andra kommersiella rättigheterna, dvs. sponsoravtal, avtal med leverantörer och licensrättigheter.

4.1.3 Föregående marknadsled för förvärv av TV-rättigheter till fotbollsevenemang som spelas regelbundet varje år

(57) Tittarnas önskemål är avgörande för alla typer av programföretag i deras strategi för programinköp eftersom de avgör ett programs värde för programföretagen(28). Alla programföretag är verkliga eller potentiella köpare av sändningsrättigheter till fotbollsevenemang och fotboll är lika viktigt för vart och ett av dem oavsett vilken marknad de är verksamma på(29). Programföretag köper in program för att locka en stor publik, oavsett om de helt eller delvis finansieras genom reklamintäkter (för att sälja möjligheten för annonsörer att nå denna publik) eller inte (för att uppfylla sitt uppdrag i allmänhetens tjänst). Betal-TV-operatörer köper program för att få människor att abonnera på deras tjänster.

(58) Storleken på marknaden för sändingsrättigheter begränsas av de programegenskaper som gör att man kan uppnå önskat syfte. Utbytbarheten kan därför testas genom att analysera i vilken omfattning andra program uppnår detta önskade syfte. Om en viss typ av innehåll vanligtvis har höga tittarsiffror, en särskild publik eller kan ge en viss varumärkesprofil som inte kan uppnås av annat innehåll, kan det anses utgöra en egen relevant produktmarknad, eftersom det inte finns några andra program som konkurrensmässigt begränsar rättighetsinnehavarens förutsättningar att fastställa priset på dessa TV-rättigheter.

(59) Vid kommissionens undersökning av situationen i gemenskapen har bevis samlats in som tyder på att det kan finnas en separat marknad för förvärv av TV-rättigheter till fotbollsevenemang som spelas regelbundet varje år. Denna slutsats utvidgar de slutsatser man kommit fram till i tidigare ärenden.

(60) I TPS-ärendet(30) fann kommissionen att det är allmänt erkänt att filmer och idrottsevenemang är de två populäraste betal-TV-produkterna, vilket tyder på att det kan finnas en separat marknad för rättigheterna att sända idrottsevenemang. Kommissionen fann att idrottsprogram har vissa särdrag. De kan uppnå höga tittarsiffror och nå en identifierbar publik som är särskilt intressant för vissa annonsörer. Kommissionen antog emellertid inte någon exakt definition av marknaden i det ärendet.

(61) I ärendet avseende UEFA:s regler för radio- och TV-sändningar(31), visade kommissionens undersökning att det troligen fanns en separat marknad för förvärv av sändningsrättigheter till fotbollsevenemang som spelas regelbundet varje år. Denna definition gäller i praktiken endast nationella evenemang i division ett och två samt mästerskap och UEFA Champions League och UEFA-cupen. Det antyddes att en distinktion skulle kunna göras i fråga om fotbollsevenemang som inte arrangeras regelbundet under hela året, eftersom det inte utgör någon likvärdig regelbunden programkälla för programföretag. Trots att man i beslutet konstaterade att alla faktorer förelåg för en definition av en separat marknad för TV-rättigheter till fotbollsevenemang som spelas regelbundet varje år, definierade inte kommissionen den relevanta produktmarknaden i det ärendet.

(62) Kommissionens undersökning av marknaden i det ärende som rörde sammanslagningen av dotterföretag med ansvar för TV-rättigheter, Sport+ SNC och UFA Sports GmbH, med Groupe Jean-Claude Darmon SA(32) visade att även om sändningsrättigheter till idrottsevenemang kan utgöra ett separat område från andra teveprogram, borde den marknaden delas in i andra separata produktmarknader och att åtminstone inom EES-området borde sändningsrättigheter till fotbollsevenemang inte betraktas som substitut till andra sportsändningsrättigheter. Kommissionen drog därför slutsatsen att det finns en separat marknad för förvärv och vidareförsäljning av sändningsrättigheter till fotbollsevenemang som spelas regelbundet varje år. I praktiken rör detta matcher i de nationella serierna (främst den högsta divisionen) och mästerskap, UEFA Champions League och UEFA-cupen. Kommissionen fann att evenemang som spelas mindre regelbundet inte ingår i den marknadsdefinitionen(33).

(63) I det aktuella ärendet anser kommissionen också att det är lämpligt att definiera den relevanta produktmarknaden som marknaden för förvärv av sändningsrättigheter till fotbollsevenemang som spelas regelbundet varje år. Denna definition skulle i praktiken endast gälla nationella evenemang i den högsta och näst högsta divisionen samt mästerskap och UEFA Champions League och UEFA-cupen. TV-rättigheterna till fotbollsevenemang skapar en särskild varumärkesprofil för en TV-kanal och gör det möjligt för programföretaget att nå en särskild publik i konsumentledet som inte kan nås genom andra program. För betal-TV är fotboll den drivande kraften bakom försäljningen av abonnemang. När det gäller gratis-TV lockar fotboll en särskild konsumentprofil och därmed annonsörer, som inte kan lockas med andra typer av program.

4.1.3.1 Kanalers varumärkesprofil

(64) Fotbollen är viktig för programföretag, eftersom den kan bidra till att utveckla profilen för en kanal. Fotbollen är mycket populär bland önskvärda tittargrupper och ger vanligtvis höga publiksiffror. Fotbollen ger upphov till evenemang som äger rum regelbundet under större delen av året(34) och tittare intresserar sig inte bara för en enda match utan för hela turneringen. Fotbollsturneringar - inte minst de som spelas inom ramen för varumärket UEFA Champions League - ger därför en garanterad publik under långa perioder och bidrar till att locka tittarna att regelbundet bestämma sig för att se på en viss kanal, som de associerar med fotboll. Detta bidrar till att utveckla en kanals varumärkesprofil.

(65) Utvecklingen av en kanals varumärkesprofil blir allt viktigare inom en TV-industri där det antal kanaler som tittarna kan välja mellan snabbt ökar och där produkterna i allmänhet är likriktade(35). Med ett större utbud för tittarna blir det allt svårare för en TV-kanal att få och bibehålla publikens trohet. Varumärkesprofilering uppmuntrar därför publiken att planera sina TV-vanor och titta på en viss kanal. En sådan trohet uppnås emellertid endast genom att en "differentierad" produkt erbjuds i form av program som fångar ögat och genom att kanalen associeras med dessa program. Om en kanal normalt sänder vissa program, t.ex. UEFA Champions League som i sig själv är ett starkt utpräglat varumärkesprofilerat evenemang, kommer tittarna att få vanan att först titta på den kanalen när de bestämmer vad de skall titta på. Genom att skapa en varumärkestrohet uppmuntras tittarna att använda kanalen som en "referenspunkt" för sitt TV-tittande. Detta har positiva effekter på andra program som visas på kanalen.

(66) Även om förmågan att bygga upp varumärkeslojalitet för en viss kanal är viktig för alla typer av kanaler, är det inte minst viktigt för reklamfinansierade TV-kanaler. De måste kunna ge annonsörerna publik i alla sina sändningar för att kunna sälja sitt reklamutrymme. Fotbollen är särskilt attraktiv i detta avseende, eftersom den lockar många tittare, vilket innebär konstant höga tittarsiffror. Tittare som vill se en viss match kan ofta byta till den kanalen långt innan matchen börjar och stannar ofta kvar efter matchen för att se om nästa program är intressant. I vissa fall återspeglas detta i reklampriserna, som inte bara är höga för de reklaminslag som visas precis före och efter matchen, utan också i de program som sänds före och efter matchen.

(67) Kommissionens undersökning bekräftar att utvecklingen av en varumärkesprofil är särskilt viktig för programföretag när de beslutar sig för om de skall förvärva TV-rättigheterna till fotbollsevenemang eller inte(36). De anser att fotboll gör det möjligt för dem att skapa en varumärkesprofil, som behövs för att deras kanaler skall kunna utvecklas. Tillgången till alternativa program förändrar inte deras intresse av eller efterfrågan på TV-rättigheter till fotbollsevenemang(37).

(68) En av fotbollens viktigaste egenskaper för programföretagens varumärkesprofilering är dess regelbundenhet. Till skillnad från många andra idrotter kännetecknas fotbollen av turneringar som spelas regelbundet under större delen av året. UEFA Champions League är en av de mest kända av dessa turneringar med ett mycket utpräglat eget varumärke. Fotbollen, till skillnad från andra idrotter, gör därför att programföretagen kan uppnå höga tittarsiffror på en regelbunden, ihållande och fortlöpande basis om de kan få tillgång till dessa rättigheter. Även om det finns ligaevenemang också inom andra idrotter, och även om dessa idrotter har höga tittarsiffror, har de inte samma stabila tittarsiffror som fotboll. Detta är betydelsefullt när man varumärkesprofilerar en kanal, eftersom detta endast kan ske under en längre tid.

(69) Jakten på märkesimage är så stark att programföretagen i vissa fall inte har något emot att förlora pengar på enskilda program, om programmen har en sådan kvalitet att de kan locka tittare till kanalen. För vissa programföretag kan fotboll anses vara en sorts lockvara, eftersom de kanske är beredda att investera mer i att förvärva TV-rättigheterna än de egentligen någonsin kan hoppas att få tillbaka om man ser på de eventuella inkomsterna av de enskilda sändningarna som isolerade företeelser(38).

(70) Dessa egenskaper hos TV-rättigheterna till fotboll gör att programföretagen är villiga att betala högre priser för dessa rättigheter än för några andra evenemang, som till exempel Formel 1(39). ONdigital hävdar att "fotbollsrättigheterna är de dyraste idrottsrättigheterna..."(40). De sammanlagda utgifterna för idrott har ökat väsentligt under den senaste tiden. Fotbollen stod för den enskilt högsta andelen av TV-kanalernas sammanlagda idrottsutgifter(41). Genomsnittet i Europa var 44,6 % under 1998(42). Den stora andel av utgifterna som avsätts för förvärv av fotbollsrättigheter återspeglar den betydelse som programföretagen fäster vid fotbollen jämfört med förvärvet av sändningsrättigheter till andra idrottsevenemang.

4.1.3.2 En särskild publik

(71) För att nå en så bred publik som möjligt kommer programföretagen att eftersträva en balanserad programplanering med ett utbud av olika program. Att tillgodose intressena hos en bred publik är en del uppdraget att verka i allmänhetens tjänst för public service-företag. Betal-TV-företag strävar efter att tillgodose så många smaker som möjligt för att kunna sälja abonnemang. Anledningen till att de kommersiella gratis-TV-företagen vill ha en balanserad programplanering är att de i regel säljer "paket" med reklamutrymme som är spritt över olika program i stället för enskilt reklamutrymme under särskilda program(43). Företag som vill annonsera under exempelvis matcherna i UEFA Champions League köper därför utrymme även i andra typer av program. Detta återspeglar annonsörens optimala strategi för att nå en så stor del av sina kunder som möjligt, vilket på bästa sätt åstadkoms genom att visa reklamen i program som är noggrant utvalda och som vart och ett ses av olika grupper av potentiella kunder(44). Det faktum att fotboll spelas regelbundet och ofta och ger höga tittarsiffror höjer värdet på fotbollsprogrammen som en del av ett reklampaket, eftersom det gör att annonsören ofta kan nå en potentiell kund med en distinkt profil.

(72) När annonsörerna fattar beslut om ett "paket", väljer de inte slumpvis ut program för sina reklaminslag. Profilen hos den publik som programmet vänder sig till är en mycket viktigt faktor. Detta återspeglar reklamens existensberättigande; företag annonserar främst för att locka nya kunder eller behålla dem de redan har. För att ett reklaminslag skall uppfylla detta syfte måste de som åtminstone potentiellt sett är intresserade av den produkt som visas se inslaget(45).

(73) Alla typer av tittare är inte lika värdefulla för programföretagen (och annonsörerna). Folk ser olika mycket på TV och har olika köpkraft och konsumtionsmönster. Män i åldersgrupperna 16-20 och 35-40 med en köpkraft som ligger över genomsnittet är en av de mest eftersökta målgrupperna, eftersom deras köpvanor är mer rörliga än äldre människors. Sannolikheten är därför större att de prövar nya produkter och tjänster. Problemet för programföretag och annonsörer är att denna grupp innehåller många "lätta TV-tittare"(46), som i regel inte tittar mycket på TV. Därför är det mycket svårare för annonsörer att förmedla sitt budskap till denna målgrupp via TV-reklam jämfört med andra befolkningsgrupper såsom kvinnor över 55 år som i genomsnitt ser mycket mer på TV. En målgrupps attraktionskraft eller svåråtkomlighet gör de program som de tittar på särskilt värdefulla för programföretag som gärna vill ha program som lockar denna publik.

(74) Kommissionens undersökning av situationen i medlemsstaterna har visat att program med fotboll, som är en sport med höga tittarsiffror, förefaller vara det effektivaste sättet att nå denna grupp. Två tredjedelar av tittarna är män och i de lämpliga åldersgrupperna(47).

(75) Eftersom fotboll är ett effektivt sätt att nå en svåråtkomlig publik kan programföretagen ta ut högre priser för reklam i samband med fotboll jämfört med andra program. Priserna på reklamutrymme i fortbollssändningar är högre än i andra idrottsutsändningar. UEFA Champions League gör det exempelvis möjligt för programföretag att ta ut priser som ligger 10-50 %, högre beroende på deltagande lag och hur långt fram i turneringen man kommit(48).

(76) Attraktionskraften i sådana program, och därmed graden av konkurrens om sändningsrättigheterna, varierar med idrottsgren och evenemangstyp. Massidrotter som fotboll har i regel stor publik. Små idrotter får däremot mycket låga siffror. I de flesta medlemsstater har fotbollen ständigt de högsta tittarsiffrorna. År 1997 stod fotbollen för 21 av de 25 populäraste idrottsutsändningarna i Europa. Fotbollens popularitet hos tittarna kan också uttryckas i antalet timmar som idrotten sänds. År 1996-1997 stod fotbollen för 13939 sändningstimmar. På andra plats kom tennisen med 5115 timmar, dvs. mindre än hälften(49). Dessa uppgifter föranledde författarna till Kagan att göra följande kommentar: "Fördelningen av idrottstimmarna i TV illustrerar fotbollens ställning som den mest värdefulla idrotten att täcka"(50). Kagan bekräftar sina resultat i sin rapport 2002, där man uppger att: "Fotbollssändningar är överlägset det mest populära programmen på TV i Västeuropa, där det stod för hela 79 % av alla sportprogram under 2000."(51)

4.1.3.3 Slutsats om det föregående marknadsledet

(77) Kommissionens undersökning visar att det inte finns några program som konkurrensmässigt begränsar rättighetsinnehavarens förutsättningar att fastställa priset på TV-rättigheter till fotbollsevenemang som spelas regelbundet varje år. TV-rättigheter till andra sportevenemang eller andra typer av program, t.ex. långfilmer, begränsar inte konkurrensmässigt innehavaren av TV-rättigheter till sådana fotbollsevenemang. Att låta sådana rättigheter omfattas av marknadsdefinitionen skulle göra definitionen alltför bred. Med andra ord föreligger det ingen utbytbarhet mellan TV-rättigheter till fotbollssändningar och TV-rättigheter till andra typer av program.

(78) En del har föreslagit att det kan finnas smalare marknadsdefinitioner, till exempel för matcher som bara berör nationella klubbar. Även om dessa marknadsdefinitioner vore korrekta skulle de ändå inte leda till någon avsevärd förändring av UEFA:s marknadsandel. Därför är det inte nödvändigt att beakta sådana alternativa marknadsdefinitioner i detta ärende.

(79) Kommissionen drar därför slutsatsen att det finns en separat marknad för förvärv av sändningsrättigheter till fotbollsevenemang som spelas regelbundet varje år. Denna definition skulle i praktiken endast gälla matcher i nationella serier och mästerskap samt UEFA Champions League och UEFA-cupen.

4.1.4 Efterföljande marknadsled där programföretag konkurrerar om reklamintäkter, som är beroende av tittarsiffror, och om betal-TV-abonnenter

(80) Förvärv av sändningsrättigheter till fotbollsevenemang har ett nära samband med det efterföljande marknadsledet där fotbollsevenemangen sänds som en viktig del av programföretagens konkurrens om annonsörer i gratis-TV, som är beroende av tittarnas smak/tittarsiffror, och om betal-TV-abonnenter, som särskilt kan lockas abonnera på en TV-kanal till följd av fotbollssändningar.

4.1.5 Föregående och efterföljande marknadsled för nya mediers (3G/UMTS och Internet) förvärv av mediarättigheter till fotboll

(81) UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang är inte begränsat till TV-rättigheter, utan omfattar också alla andra former av mediarättigheter till UEFA Champions League. Även om dessa inte behandlades i kommissionens meddelande om invändningar, ingick de i UEFA:s ändringar av det anmälda nya gemensamma försäljningsarrangemanget.

(82) När det gäller de nya mediarättigheterna, t.ex. rättigheter för trådlösa tjänster och Internetinnehåll, befinner sig dessa marknader i hög grad i ett inledningsskede. Detta beror främst på att dessa tekniker för närvarande befinner sig i en tidig uppbyggnadsfas samt på den brist på infrastruktur som i dag råder för tillhandahållandet av dessa tjänster till konsumenterna. Följaktligen finns det inga tydliga empiriska bevis på vilka man kan grunda marknadsdefinitioner. Det är trots detta möjligt att dra vissa slutsatser, hur breda dessa än må vara, som skulle kunna möjliggöra en realistisk bedömning av den begränsande effekten av UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang på dessa nya mediemarknader.

(83) För det första kommer innehållsrättigheter att vara nödvändiga för utvecklingen av de nya tjänsterna på samma sätt som innehållsrättigheter är nödvändiga för TV-sändningstjänster, där fotbollsinnehåll används för att locka konsumenter att teckna betal-TV-abonnemang och för att locka annonsörer till TV-kanaler. Allteftersom dessa nya tjänster gör det möjligt att leverera allt smalare målinriktade former av innehåll, kommer det att vara möjligt att identifiera och tillgodose ett smalare kundbehov än vad som är fallet med dagens mediaöverföringssystem. Som sådant är det sannolikt att relativt smala föregående marknadsled kommer att framträda, med tanke på leveransförmågan till smala efterföljande marknadsled. Det är följaktligen sannolikt att rättigheter till fotbollsinnehåll, i förhållande till TV-sändningar, även kommer att utgöra en separat relevant produktmarknad för nya medier och att fotbollsinnehåll kommer att ha en liknande funktion. Det är troligt att nya mediaoperatörer vill förvärva fotbollsinnehåll för att locka annonsörer och abonnenter.

(84) För det andra är det troligt att varje separat utnyttjandeform kommer att tillhandahålla en specifik tjänst till specifika konsumenter. Beställningstjänster som levereras via trådlösa mobila enheter eller via Internet kommer inte att konkurrera med direktsänd television. Inte heller kommer tjänster som tillhandahåller videoklipp att konkurrera med paket av höjdpunkter som sänds på TV(52).

(85) Det är därför troligt att nya mediemarknader kommer att framträda både i föregående och efterföljande marknadsled och att utvecklingen av dessa kommer att följa marknadsutvecklingen för betal-TV.

4.1.6 Föregående och efterföljande marknadsled för de andra kommersiella rättigheterna, dvs. sponsoravtal, avtal med leverantörer och licensrättigheter

(86) UEFA ombesörjer den gemensamma försäljningen av ett antal andra kommersiella rättigheter som har samband med UEFA Champions League, t.ex. sponsoravtal, avtal med leverantörer och licensrättigheter. Dessa kommersiella rättigheter kommer sannolikt att utgöra en del av bredare produktmarknader för kommersiell reklam. Eftersom det emellertid inte är sannolikt att UEFA:s försäljning av dessa kommersiella rättigheter skulle leda till någon synbar konkurrensbegränsning är det inte nödvändigt att med hänsyn till detta ärende exakt definiera omfattningen av de relevanta produktmarknaderna.

4.2 De geografiska marknaderna

(87) UEFA anser att den geografiska omfattningen av de berörda marknaderna i grund och botten präglas av nationella särdrag till följd av kulturella faktorer och nationella tittares önskemål.

4.2.1 Den geografiska omfattningen av föregående marknadsled

(88) Mediarättigheter till sådana fotbollsevenemang som UEFA Champions League säljs normalt på nationell basis. Detta beror på distributionsmetoden, som är nationell till följd av nationella regleringssystem, språkhinder och kulturella faktorer. Kommissionen anser följaktligen att den geografiska omfattningen av föregående marknadsled för mediarättigheterna är nationell.

(89) Den geografiska omfattningen av de relevanta produktmarknaderna för de andra kommersiella rättigheterna skulle kunna gå utöver det rent nationella eftersom sponsorer etc. associerar sig själva med UEFA Champions League som sådan och inte med enskilda fotbollsklubbar. Eftersom det emellertid inte är sannolikt att UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang för dessa kommersiella rättigheter skulle leda till någon synbar konkurrensbegränsning är det inte nödvändigt att med hänsyn till detta ärende exakt definiera omfattningen av de relevanta produktmarknaderna.

4.2.2 Den geografiska omfattningen av efterföljande marknadsled

(90) Skälen till att den geografiska omfattningen av föregående marknadsled definieras som nationell, t.ex. olika regleringssystem, språkhinder och kulturella faktorer, är också avgörande i efterföljande marknadsled. Ett betal-TV-företag säljer normalt endast abonnemang till tittare inom ett visst område. TV-reklam är normalt anpassad efter smakerna och språken inom ett visst område. Samma skulle förefalla gälla för nya medietjänster. Kommissionen anser därför att den geografiska omfattningen av efterföljande marknadsled är nationell eller åtminstone begränsad till språkområden.

5. SYNPUNKTER FRÅN TREDJE PARTER

(91) I enlighet med artikel 19.3 i förordning nr 17 offentliggjorde kommissionen ett tillkännagivande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, som gav upphov till synpunkter från ett antal berörda tredje parter. Synpunkterna kan sammanfattas på följande sätt:

(92) Fotbollsförbunden välkomnar kompromissen. G14-gruppen, som är en europeisk ekonomisk intressegruppering vars 18 grundande medlemmar tillhör de ledande fotbollsklubbarna i Europa, anser i synnerhet att uppdelningen av mediarättigheter i flera mindre paket på ett tillfredsställande sätt bemöter kommissionens invändningar. G14-gruppen anser vidare att blandningen av gemensam och enskild försäljning når den rätta jämvikten mellan solidaritet och konsumentskydd och de enskilda klubbarnas frihet. G14-gruppen stödjer följaktligen kompromisslösningen och den nya försäljningsmodellen samtidigt som den understryker att genomförandet bör innebära ett aktivt deltagande från de berörda parterna inom UEFA:s beslutsfattande organ.

(93) Vissa programföretag är oroade över att omorganisationen av försäljningssystemet för mediarättigheterna till UEFA Champions League kommer att öka konkurrensen på marknaderna för TV-sändningar och att det därför inte tar hänsyn till de rådande ekonomiska förutsättningarna för betal-TV i Europa. Att minska exklusiviteten genom en uppdelning i flera paket och korta fördröjningar minskar värdet för programföretagen. De anser att ett sportevenemang endast har ett värde när ett programföretag har ensamrätt till det. Den uppdelning av rättigheter som kommissionen eftersträvar riskerar att minska värdet på evenemanget och kan leda till mer (för mycket) fotboll på TV och riskera att tittarna skulle behöva köpa flera abonnemang. De fruktar också konkurrens från Internet/UMTS och vill att man inför ytterligare begränsningar för nya mediarättigheter, bland annat längre fördröjningar, som skulle hålla tillbaka utvecklingen av dessa nya medier.

(94) Andra gratis-TV-företag ställer sig positiva till de möjligheter som skapas genom den nya lösningen och konstaterar bland annat att verkligheten får utvisa om paketlösningen kommer att främja möjligheten för mer än en gratis-TV-operatör att sända UEFA-matcher. De konstaterar att UEFA-cupen redan gör det möjligt för fler än ett gratis-TV-företag att sända UEFA-matcher. Ett gratis-TV-företag anger att man utifrån de uppgifter som lämnats inte kan bedöma om det nya systemet i praktiken skulle skingra den oro som uttryckts i meddelandet om invändningar. Företaget är emellertid oroat över den minskade graden av exklusivitet som paketeringen för med sig. Det tredje paketet med rättigheter till direktsändningar saknar konkret värde för programföretag eftersom de nationella matcherna rent definitionsmässigt kommer att ingå i guld- och silverpaketen.

(95) Ett sporträttighetsföretag gratulerar UEFA och kommissionen för att ha enats om en kompromiss som i stort sett godtar principen om gemensam försäljning. Den anser att denna princip garanterar produktens attraktionsvärde och varumärket UEFA Champions League och att detta ligger i konsumenternas intresse och är lämpligast för att förena alla de olika intressen som står på spel. Den beklagar emellertid den avvikelse från principen om gemensam försäljning som skapas genom paket 5, eftersom detta kan få negativa följder för varumärket UEFA Champions League.

(96) Andra sporträttighetsföretag är inte övertygade om att kompromissen löser de sakfrågor som kommissionen rest invändningar mot när det gäller sändningsrättigheter till fotbollsevenemang, som motsvarar 15-40 % av värdet av sändningsrättigheter till regelbundet återkommande fotbollsevenemang. De hävdar att ett gemensamt försäljningsarrangemang inte är nödvändigt för att etablera UEFA Champions League som ett varumärke. Inte heller anser de att solidaritet eller ett enda försäljningsställe är relevanta argument inom ramen för artikel 81.3. De framhåller vidare att kompromissen förmodligen kommer att tjäna som modell för andra fotbollstävlingar, däribland UEFA-cupen. De anser att paket 1 och 2 kommer att innehålla alla kommersiellt värdefulla matcher medan matcherna i paket 5 kommer att ha ett väldigt lågt kommersiellt värde. Endast UEFA kan sälja en trådlös tjänst och en Internettjänst som täcker hela UEFA Champions League. Dessutom är fotbollsklubbarna begränsade när det gäller att sälja klubbinriktade och därtill hörande tjänster. De är därför oroliga för att klubbar inte kan skapa en produkt som konkurrerar med UEFA Champions League. Slutligen påpekar de att klubbar måste betala en avgift för bildmaterialet och att Interneträttigheter endast är tillgängliga vid midnatt.

(97) En telekommunikationsoperatör med intressen i gratis-TV, Internet och trådlösa tjänster välkomnar kommissionens initiativ att öppna upp marknaden för försäljningen av mediarättigheterna till UEFA Champions League. Den anser att paket 1 och 2 bör lösas upp för att göra det möjligt för programföretag att lägga anbud på enskilda matcher eller åtminstone att ett programföretag bör förhindras att bunta ihop de två paketen. Man anser också att samma paket bör säljas till både ett gratis-TV-företag och ett betal-TV-företag. Vidare anser man att TV-programföretag bör kunna sälja rättigheterna vidare till leverantörer av Internettjänster och trådlösa tjänster.

(98) Internetleverantörer skulle vilja ha rättigheter till direktsändningar. De anser att fördröjningen är för lång vid fördröjt utnyttjande och att Internet och TV utgör två separata marknader. De beklagar att fördröjda rättigheter är förbehållna UEFA och fotbollsklubbarna och att Internetleverantörer är uteslutna från att konkurrera om rättigheterna.

(99) Endast en nationell konkurrensmyndighet har lämnat synpunkter till kommissionen. Den anser att kompromissförslaget inte löser de problem som identifieras i meddelande om invändningar och är som sådant inte berättigat till ett undantag. Den anser att UEFA:s arrangemang förblir begränsande för den horisontella konkurrensen eftersom UEFA fortsätter att inneha den exklusiva rätten till försäljning av samtliga matcher. När det gäller den vertikala konkurrensen lättar den nya affärsstrategin inte oron över konkurrensen, eftersom de två huvudpaketen i själva verket fortfarande endast är tillgängliga för större programföretag. Man anser vidare att fotbollsklubbarnas försäljning av paket 5 till betal-TV/pay-per-view-TV är en illusion eftersom det i Tyskland endast finns ett pay-per-view-företag.

(100) Slutligen ifrågasätter radioföretag hur UEFA kan sälja radiorättigheter med tanke på allmänhetens rätt till information. De hävdar att allmänhetens rätt till tillgång till information inte kan betraktas som en marknad på samma sätt som TV.

(101) UEFA informerades om att kommissionen, på grundval av synpunkterna från tredje parter, hade identifierat vissa punkter på vilka kompromissen skulle behöva ändras. De synpunkter som inkommit från tredje parter diskuterades med UEFA under flera möten och gav upphov till en skriftväxling efter vilken UEFA gick med på att ändra sitt gemensamma försäljningsarrangemang för att tillgodose dessa synpunkter. Ändringarna rör särskilt de begränsningar som fotbollsklubbarna åläggs när de själva säljer mediarättigheter (t.ex. hopbuntning, begränsningar avseende användningsområde) och uppnåendet av en mer rättvis jämvikt mellan och blandning av gemensam och enskild försäljning. Dessutom gavs Internetleverantörer bättre tillgång till innehållet.

6. TILLÄMPNING AV ARTIKEL 81 I FÖRDRAGET OCH ARTIKEL 53 I EES-AVTALET

6.1 Behörighet

(102) I detta ärende är kommissionen den myndighet som är behörig att tillämpa såväl artikel 81.1 i fördraget som artikel 53.1 i EES-avtalet enligt artikel 56 i EES-avtalet, eftersom UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang märkbart påverkar konkurrensen på den gemensamma marknaden samt handeln mellan medlemsstaterna.

6.2 Artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet

(103) Enligt artikel 81.1 i fördraget är följande oförenligt med den gemensamma marknaden: alla avtal mellan företag, beslut av företagssammanslutningar och samordnade förfaranden som kan påverka handeln mellan medlemsstater och som har till syfte att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom den gemensamma marknaden.

(104) Artikel 53.1 i EES-avtalet (som utformats med utgångspunkt i artikel 81.1 i fördraget) innehåller ett liknande förbud. Hänvisningen i artikel 81.1 i fördraget till "handeln mellan medlemsstater" har emellertid ersatts med en hänvisning till "handeln mellan avtalsslutande parter" och hänvisningen till konkurrensen "inom den gemensamma marknaden" är ersatt med en hänvisning till konkurrensen "inom det territorium som omfattas av detta EES-avtal".

6.3 Avtal eller beslut mellan företag och företagssammanslutningar

(105) Med beaktande av gemenskapens mål har EG-domstolen fastslagit att idrottsutövande omfattas av gemenskapsrätten ifall den utgör en ekonomisk verksamhet i den mening som avses i artikel 2 i fördraget(53).

(106) Fotbollsklubbar bedriver ekonomisk verksamhet(54) och de är företag i den mening som avses i artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet. Medlemmarna i de nationella fotbollsförbunden består av dessa fotbollsklubbar. De nationella fotbollsförbunden är sålunda företagssammanslutningar i den mening som avses i artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet. De nationella fotbollsförbunden är också företag i så måtto att de bedriver ekonomisk verksamhet(55). UEFA:s medlemmar består av de nationella fotbollsförbunden. UEFA är därför både en sammanslutning av företagssammanslutningar och en företagssammanslutning. UEFA är dessutom ett självständigt företag eftersom det också direkt bedriver ekonomisk verksamhet

(107) Trots att några av dessa enheter är organ utan vinstsyfte är UEFA, de nationella fotbollsförbunden och fotbollsklubbarna företag i den mening som avses i artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet.

(108) Artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet är tillämpliga på företagssammanslutningar i den mån

- sammanslutningens verksamhet eller den verksamhet som utövas av de företag som är anslutna till sammanslutningen syftar till att åstadkomma de verkningar som artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet skall förhindra(56), och/eller

- sammanslutningen hade avsiktligen samordnat sina medlemmars beteende på marknaden(57).

(109) Tävlingsbestämmelserna för UEFA Champions League utgör ett beslut av en sammanslutning av företagssammanslutningar i den mening som avses i artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet(58).

(110) Tävlingsbestämmelserna för UEFA Champions League utgör den rättsliga grunden för försäljningen av de kommersiella rättigheterna till UEFA Champions League. UEFA:s exekutivkommitté antar Tävlingsbestämmelserna för UEFA Champions League. UEFA:s kongress, vars medlemmar utgörs av de nationella fotbollsförbunden i vilka fotbollsklubbarna är medlemmar, utser exekutivkommittén. Tävlingsbestämmelserna för UEFA Champions League är bindande för de nationella fotbollsförbunden och för fotbollsklubbarna. De fotbollsklubbar som spelar i UEFA Champions League, som är delägare till de kommersiella rättigheterna till UEFA Champions League, bekräftar den bindande verkan av UEFA:s stadgar, Tävlingsbestämmelserna för UEFA Champions League och andra beslut som rör turneringen och som fattats av UEFA:s behöriga organ i den anmälningsblankett som de undertecknar när de anmäler sig till deltagande i UEFA Champions League.

(111) Efter avtal med ovannämnda behöriga organ, sammanslutningar och fotbollsklubbar antog UEFA ett nytt gemensamt försäljningsarrangemang för mediarättigheterna till UEFA Champions League vars innehåll sammanfattas i avsnitt 1.4 till 1.6.

(112) UEFA kommer i framtiden att ingå rättighetsavtal med tredje parter enligt principerna i det anmälda gemensamma försäljningsarrangemanget. De vertikala rättighetsavtal med TV-bolag som ursprungligen anmäldes är inte längre tillämpliga efter införandet av det nya gemensamma försäljningsarrangemanget och kommer därför inte att behandlas i detta beslut.

6.4 Begränsning av konkurrensen

(113) Det anmälda gemensamma försäljningsarrangemanget ger UEFA exklusiv rätt att gemensamt sälja vissa kommersiella rättigheter på de fotbollsklubbars vägnar som deltar i UEFA Champions League. Detta innefattar mediarättigheter som rör hela UEFA Champions League och spel från alla matcher i UEFA Champions League. De mediarättigheter, som förtecknas i avsnitt 1.6, rör alla typer av mediarättigheter och är inte begränsade till rättigheterna för specifika marknader. Som sådana kan den begränsning som UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang ger upphov till påverka alla marknader där rättigheterna skulle kunna användas.

(114) UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang leder till följande: Avtalet om att gemensamt och på exklusiv grund utnyttja de kommersiella rättigheterna till UEFA Champions League genom ett gemensamt försäljningsorgan, UEFA, hindrar de enskilda fotbollsklubbarna från att själva sälja sådana rättigheter. Detta sätter konkurrensen mellan fotbollsklubbarna och även mellan UEFA och fotbollsklubbarna ur spel i form av parallell försäljning av mediarättigheter till UEFA Champions League till intresserade köpare i föregående marknadsled. För tredje parter innebär detta att de är hänvisade till en enda leverantör. Utomstående kommersiella operatörer tvingas därför att köpa de relevanta rättigheterna på de villkor som gemensamt fastställs inom ramen för anbudsinfordran, som utfärdas av det gemensamma försäljningsorganet. Detta innebär att det gemensamma försäljningsorganet begränsar konkurrensen i den mening att det fastställer priser och alla andra handelsvillkor på vägnar av samtliga enskilda fotbollsklubbar som producerar UEFA Champions League-innehållet. I avsaknad av ett gemensamt försäljningsarrangemang skulle fotbollsklubbarna fastställa sådana priser och villkor oberoende av varandra och i konkurrens med varandra. Den konkurrensminskning som uppstår genom det gemensamma försäljningsarrangemanget leder följaktligen till enhetliga priser i jämförelse med en situation med enskild försäljning.

(115) Fotbollsklubbarna åläggs begränsningar avseende utnyttjandet av sådana kommersiella rättigheter som de inte har gett till UEFA för gemensam försäljning, utan som klubbarna själva säljer. De begränsningar som ålagts de enskilda fotbollsklubbarna rör särskilt följande:

a) En begränsning av fotbollsklubbarnas enskilda försäljning av TV-rättigheter till direktsändningar som inskränker deras försäljning av sådana rättigheter till betal- och pay-per-view-TV-företag och hindrar dem från att sälja sådana rättigheter till gratis-TV-företag (paket 5 i tabellen över uppdelningen av rättigheter).

b) Fördröjning vid utnyttjandet av fördröjda mediarättigheter, i synnerhet TV- och Interneträttigheter, (paket 6, 7 respektive 12 i tabellen över uppdelningen av rättigheter).

c) En begränsning avseende hopbuntningen av enskilt sålda mediarättigheter till direktsändningar och fördröjda mediarättigheter som hindrar fotbollsklubbarna från att sälja sina enskilt sålda mediarättigheter till slutanvändare (programföretag) som skulle utnyttja dessa rättigheter som en UEFA Champions League-inriktad produkt (paket 5, 6, 11 respektive 12 i tabellen över uppdelningen av rättigheter).

(116) UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang begränsar följaktligen inte bara konkurrensen i föregående marknadsled mellan fotbollsklubbarna utan även konkurrensen mellan UEFA och fotbollsklubbarna när det gäller tillhandahållandet av kommersiella rättigheter till intresserade köpare. Det anmälda gemensamma försäljningsarrangemanget påverkar även efterföljande marknadsled eftersom fotbollsevenemang är ett viktigt inslag i TV-företagens konkurrens om annonsörer eller abonnenter av betal-TV och pay-per-view-tjänster. Ett sådant avtal leder till en begränsning av konkurrensen. Det omfattas därför också av förbudet i artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet(59).

6.4.1 Ramen för detta förfarande

(117) Enligt den nya försäljningsstrategin erbjuds mediarättigheterna inte längre till en ensam operatör utan delas upp i ett stort antal mindre paket med rättigheter. Syftet med det aktuella förfarandet är inte att fastställa om individuella rättighetsavtal mellan UEFA och ett programföretag skulle begränsa konkurrensen i den mening som avses i artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet. Det är inom ramen för detta förfarande inte heller möjligt att fastställa om konkurrensen skulle begränsas om en enda operatör förvärvade flera paket med rättigheter. Detta beslut kommer därför inte att behandla de individuella rättighetsavtal som UEFA ingått med tredje parter och det påverkar inte på något sätt bedömningen av dessa inom ramen för gemenskapens konkurrenslagstiftning.

6.5 Tillämpningen av artikel 81.1 i fördraget eller artikel 53.1 i EES-avtalet

6.5.1 Ligarättigheter och enskilda fotbollsklubbars rättigheter

(118) För varje enskild fotbollsmatch som spelas i UEFA Champions League kan de två deltagande fotbollsklubbarna hävda äganderätt till de kommersiella rättigheterna. Detta beror på att det skulle vara svårt att neka en enskild hemmaklubb, i egenskap av användare av fotbollsarenan, rätten att inte släppa in mediaoperatörer som vill spela in dessa matcher. I egenskap av en nödvändig deltagare i fotbollsmatchen skulle det på samma sätt vara svårt att neka den gästande klubben inflytande över om matchen skall spelas in, och i så fall hur och av vem.

(119) Om man ser till en hel fotbollsturnering förefaller det som om varje fotbollsklubb skulle äga en del av rättigheterna inom ramen för de olika konstellationer i vilka klubben spelar, men att deras äganderätt inte skulle kunna anses gå utöver detta. I en fotbollsturnering föreligger följaktligen ett stort antal konstellationer av enskilda äganderätter som är oberoende av varandra. Det faktum att fotbollsklubbar spelar i en fotbollsturnering innebär inte att äganderätten utvidgas till att omfatta alla matcher i turneringen. Inte heller innebär det att äganderätten är förenad i en omfattning som innebär att det måste anses att alla klubbar innehar en del av äganderätten till hela turneringen som sådan och till varje enskild match.

(120) UEFA hävdar att det är UEFA:s intellektuella insats och organisatoriska ansvar som har skapat en fotbollsturnering med en egen varumärkesprofil som skiljer sig från de deltagande fotbollsklubbarnas profil. Om det inte fanns något gemensamt försäljningsarrangemang skulle det därför inte finnas några kommersiella rättigheter tillgängliga. UEFA anser sig vara innehavare av de immateriella rättigheterna till UEFA Champions League till följd av det arbete man utför. I den mån UEFA säljer sin egen äganderätt är artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet inte tillämpliga. Enligt UEFA avser ärendet därför inte det gemensamma försäljningsarrangemanget utan de villkor på vilka rättigheterna säljs till tredje parter. UEFA hävdar följaktligen att så länge dessa villkor inte begränsar konkurrensen föreligger ingen överträdelse av artikel 81.1 i fördraget eller artikel 53.1 i EES-avtalet.

(121) UEFA gör dessutom gällande att om UEFA inte kan betraktas som ensamägare till äganderätten bör UEFA betraktas som "delägare" till rättigheterna. Enligt UEFA skiljer sig följaktligen det anmälda gemensamma försäljningsarrangemanget väsentligt från något annat konventionellt gemensamt försäljningsarrangemang där andra enskilda företag slår samman sina enskilda äganderätter för gemensam försäljning, eftersom UEFA i det aktuella ärendet även utnyttjar sina egna äganderätter. UEFA framhäver sina synpunkter om rättigheterna med hänvisning till situationen i de enskilda medlemsstaterna(60).

(122) Kommissionen konstaterar att det varken föreligger något allmänt enhetligt koncept i EES-medlemsstaterna avseende äganderätter till fotbollsevenemang eller något gemenskaps- eller EES-rättslig koncept(61). Om UEFA var ensamägare till rättigheterna i en medlemsstat skulle det förvisso inte uppstå några horisontella konkurrensbegränsningar till följd av UEFA:s försäljning av de kommersiella rättigheterna. Utifrån de uppgifter som UEFA lämnat kan UEFA möjligen betraktas som en delägare till rättigheterna, men aldrig som ensamägare. Frågan om äganderätten är en sak för den nationella rätten, och kommissionens uppfattning om detta i det föreliggande ärendet påverkar inte eventuella beslut som tas av nationella domstolar.

(123) Kommissionen utgår följaktligen från att fotbollsklubbarna och UEFA tillsammans kan betraktas som delägare till de enskilda matcherna, men att detta delägarskap inte horisontellt berör alla de rättigheter som uppstår från en fotbollsturnering. Det anses inte nödvändigt för detta ärende att kvantifiera de respektive ägarandelarna.

(124) Det är tillräckligt att konstatera att det finns flera ägare till mediarättigheterna till UEFA Champions League. Ett avtal mellan de tre ägarna (de två fotbollsklubbarna och UEFA) som är nödvändigt för att framställa en producerad enhet (tillståndet att sända en match) skulle inte omfattas av artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet. Eftersom emellertid avtalet om UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang går utöver detta gäller artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet för detta arrangemang.

6.5.2 Idrottens särskilda egenskaper

(125) UEFA anser inte att det är lämpligt att utvärdera förhållanden mellan fotbollsklubbarna genom en prövning av konkurrenssituationen, eftersom fotbollsklubbar inte är självständiga konkurrenter i verklig bemärkelse. UEFA anser att en sådan prövning är mer lämpad för att utvärdera förtjänsterna med ett avtal mellan självständiga företagsenheter som under normala förhållanden skulle konkurrera med varandra.

(126) Dessutom anser UEFA att artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet inte är tillämpliga eftersom strukturen och verksamheten för UEFA Champions League syftar till att främja, inte begränsa, konkurrensen inom europeisk fotboll. UEFA anser att det ekonomiska solidaritetssystemet bidrar till att upprätthålla en jämvikt mellan klubbarna och uppmuntrar rekryteringen av unga spelare, vilket bidrar till att främja konkurrensen inom europeisk fotboll. Till följd av den affärsstrategi som UEFA infört förbättras konkurrensen mellan klubbarna i Europa och antalet konkurrenter på marknaden ökar.

(127) Med beaktande av gemenskapens mål har EG-domstolen fastslagit att idrottsutövande omfattas av gemenskapsrätten ifall den utgör en ekonomisk verksamhet i den mening som avses i artikel 2 i fördraget(62).

(128) UEFA och fotbollsklubbarna är ekonomiska konkurrenter när det gäller försäljningen av kommersiella rättigheter (äganderätter och mediarättigheter) till fotbollsmatcher. I avsaknad av ett gemensamt försäljningsarrangemang skulle dessa parter själva sälja rättigheterna i konkurrens med varandra.

(129) Faktum är att syftet med det anmälda avtalet inte rör organisationen av UEFA Champions League utan försäljningen av de kommersiella rättigheterna till UEFA Champions League. Kommissionen är medveten om att det krävs ett visst samarbete mellan deltagarna för att organisera en fotbollsturnering och att det i detta sammanhang föreligger ett visst ömsesidigt beroende mellan klubbarna. Detta ömsesidiga beroende mellan alla klubbar omfattar emellertid inte samtliga av de verksamheter som bedrivs av deltagarna i UEFA Champions League. Klubbarna konkurrerar redan i fråga om sponsorer, arenareklam och marknadsföring. Klubbarna konkurrerar också om spelare. Följaktligen är ett beslut av en sammanslutning av företagssammanslutningar som syftar till att gemensamt sälja de kommersiella rättigheterna för sina medlemmars räkning, inom ett område där klubbarna är ekonomiska konkurrenter, inte nödvändigt enligt artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet för att organisera en fotbollsturnering. Dessa bestämmelser är därför tillämpliga på ett sådant arrangemang. Nödvändigheten att eventuellt beakta sportens särdrag, t.ex. ett eventuellt behov att skydda de svagare klubbarna genom en korssubventionering av medel från de rikare till de fattigare klubbarna, eller på något annat sätt, måste bedömas inom ramen för artikel 81.3 i fördraget och artikel 53.3 i EES-avtalet.

(130) Enligt UEFA är det gemensamma försäljningsarrangemanget en nödvändig förutsättning för UEFA Champions Leagues existens. UEFA skulle inte organisera UEFA Champions League utan sitt gemensamma försäljningsarrangemang eller utan möjlighet att omfördela inkomsterna. UEFA anser att det gemensamma försäljningsarrangemanget inte hindrar handeln mellan medlemsstater och att UEFA:s omfördelning av inkomster bidrar till stärka europeisk fotbolls konkurrenskraft. Enligt UEFA har man som mål för sin försäljningsstrategi att eftersträva syften som har erkänts av EG-domstolen i Bosmanmålet(63), dvs. syftet att upprätthålla en jämvikt mellan klubbarna, genom att bevara en viss grad av lika möjligheter, samt att uppmuntra rekryteringen av spelare.

(131) Kommissionen delar helt uppfattningen att idrotten är ett särfall, så som det t.ex. uttrycks i Europeiska rådets uttalande i Nice i december 2000. Vid det tillfället förklarade rådet att det initiativ som tas för att på lämpliga nivåer fördela en del av inkomsterna från försäljningen av TV-rättigheter är välgörande för principen om solidaritet mellan idrottens alla nivåer och alla idrottsgrenar. Samtidigt som UEFA:s intresse i de kommersiella aspekterna är begripliga, har man emellertid inte visat att ett gemensamt försäljningsarrangemang är en absolut nödvändig förutsättning för en omfördelning av inkomsterna. UEFA-cupen visar att en alleuropeisk fotbollsturnering kan existera utan ett gemensamt försäljningsarrangemang för TV-rättigheterna, eftersom det i det fallet är de enskilda fotbollsklubbarna som själva säljer TV-rättigheterna. Det finns också nationella exempel på detta från Spanien, Italien och Grekland. En omfördelning av inkomster kan åstadkommas på andra sätt än genom ett gemensamt försäljningsarrangemang. Det kan genomföras genom ett avgiftssystem eller genom frivilliga bidrag. Artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet är följaktligen tillämpliga på ett sådant gemensamt försäljningsarrangemang. Hur som helst är det lämpligare att överväga sådana eventuella argument inom ramen för artikel 81.3 i fördraget och artikel 53.3 i EES-avtalet.

6.5.3 Märkbar begränsning av konkurrensen

(132) Vid bedömningen av märkbara konkurrensbegränsningar konstaterar kommissionen att de största idrotterna, och i synnerhet fotboll, betraktas som en av televisionens främsta drivkrafter. 1999 sålde UEFA TV-rättigheterna till UEFA Champions League för över 800 miljoner schweizerfranc (526 miljoner euro). Under säsongen 1999/2000 stod UEFA Champions League, som ett gemenskapsgenomsnitt, för cirka 20 % av de pengar som programföretagen betalade för TV-rättigheter till fotbollsevenemang(64). Med beaktande av att fotboll står för den enskilt största andelen av TV-kanalers idrottsutgifter(65), anser kommissionen att UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang leder till en märkbar begränsning av konkurrensen på marknaden för TV-sändningar.

6.6 Påverkan på handeln mellan medlemsstater

(133) Artikel 81.1 i fördraget riktar sig mot avtal som kan skada fullbordandet av en gemensam marknad mellan medlemsstaterna, och detta oavsett om det sker genom att nationella marknader delas upp eller genom att konkurrensstrukturen inom den gemensamma marknaden påverkas. På samma sätt riktar sig artikel 53.1 i EES-avtalet mot avtal som undergräver fullbordandet av ett enhetligt europeiskt ekonomiskt samarbetsområde.

(134) De kommersiella rättigheterna till UEFA Champions League säljs i hela EES-området. UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang påverkar följaktligen handeln mellan medlemsstater. Om mediarättigheterna såldes av de enskilda fotbollsklubbarna eller på icke exklusiv basis skulle det ändra handelsflödet i fråga om TV-rättigheter.

(135) UEFA Champions League är den mest prestigefyllda alleuropeiska turneringen för fotbollsklubbar i vilken 32 av Europas bästa klubbar deltar. Avtalet som upprättar det gemensamma försäljningsarrangemanget mellan de fotbollsklubbar som deltar i UEFA Champions League har en märkbar påverkan på handeln mellan medlemsstater.

7. ARTIKEL 81.3 I FÖRDRAGET OCH ARTIKEL 53.3 I EES-AVTALET

(136) Vid bedömningen av de konkurrensbegränsningar som uppstått genom UEFA:s gemensamma försäljningsarrangemang i enlighet med de kriterier för undantag som fastställs i artikel 81.3 i fördraget och artikel 53.3 i EES-avtalet, har kommissionen beaktat de fördelar som det konkurrensbegränsande arrangemanget ger upphov till. Om fördelarna uppväger de begränsande verkningarna kan ett undantag i enlighet med artikel 81.3 i fördraget och artikel 53.3 i EES-avtalet vara berättigat.

(137) Den bedömning som skall göras enligt artikel 81.3 i fördraget och artikel 53.3 i EES-avtalet är därför om de fördelar som det anmälda gemensamma försäljningsarrangemanget ger upphov till uppväger de negativa inneboende verkningarna, dvs.

a) att fotbollsklubbarna gett UEFA exklusiv rätt att sälja vissa av de kommersiella rättigheter som rör UEFA Champions League, och

b) de begränsningar som fotbollsklubbarna gått med på genom att själva sälja sina kommersiella rättigheter.

(138) Enligt artikel 81.3 i fördraget och artikel 53.3 i EES-avtalet kan bestämmelserna i artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet förklaras icke tillämpliga på avtal mellan företag som bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, samtidigt som konsumenterna tillförsäkras en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås och som inte ålägger de berörda företagen begränsningar som inte är nödvändiga för att uppnå dessa mål, eller ger dessa företag möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av varorna i fråga. Följande avsnitt innehåller en bedömning i förhållande till vart och ett av dessa fyra villkor.

7.1 Förbättring av produktionen eller distributionen och främjande av tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande

(139) UEFA anser att det gemensamma försäljningsarrangemanget underlättar affärsverksamheten för UEFA:s affärspartners genom inrättandet av ett enda försäljningsställe. Inrättandet av ett enda försäljningsställe är särskilt viktigt för en internationell turnering som UEFA Champions League, eftersom denna turnering engagerar ett stort antal fotbollsklubbar från många olika länder. Utöver de praktiska svårigheter som detta skapar finns det ytterligare ett problem - att ägarstrukturerna skiljer sig från medlemsstat till medlemsstat och att det kan förekomma flera olika ägare till mediarättigheterna till varje match. Dessutom finns det en spridd efterfrågan från programföretagen, som också kommer från olika länder och verkar på många olika nationella marknader.

(140) Dessutom hävdar UEFA att inrättandet av ett enda försäljningsställe är en grundförutsättning för att det skall finnas en UEFA Champions League-produkt. Eftersom ingen enskild klubb före säsongsstart vet hur långt den kommer att gå i turneringen skulle den inte kunna ingå ett ekonomiskt avtal med ett programföretag som ger programföretaget visshet om att fotbollsklubbarna kommer att klara sig till slutet av UEFA Champions League-säsongen. Detta innebär en osäkerhetsfaktor för programföretagen. Likaså gör UEFA:s gemensamma försäljning av rättigheterna det möjligt för sponsorer och andra leverantörer att förvärva ett enhetligt paket som gäller under hela turneringen, vilket garanterar dem mediaexponering under hela den tid turneringen pågår, vilket i sin tur gör det möjligt för dem att organisera sin reklambudget i enlighet därmed.

(141) UEFA anser också att det gemensamma försäljningsarrangemanget gör det möjligt för UEFA att upprätthålla "produktens" höga och jämna kvalitet på en nivå som inte skulle kunna uppnås om de mediarättigheterna hanterades från fall till fall genom enskilda fotbollsklubbars försäljning av mediarättigheterna till en rad olika operatörer. Detta är nödvändigt för att upprätthålla ett särskilt UEFA Champions League-märke, vilket har stor betydelse för UEFA:s affärspartners.

(142) UEFA hävdar slutligen att UEFA:s modell för ekonomisk solidaritet bidrar till att utveckla fotbollen från gräsrotsnivå och uppåt. Den förbättrar produktionen och främjar sportens utveckling i de mindre länderna. Detta stärker den framtida konkurrenskraften i europeisk fotboll och gör det möjligt även för de minsta och ekonomiskt svagaste fotbollsklubbarna att konkurrera med de största och ekonomiskt starkaste fotbollsklubbarna.

7.1.1 Ett enda försäljningsställe för en ligaprodukt

(143) Gemensam försäljning av mediarättigheterna till en fotbollsturnering gynnar medieoperatörerna, fotbollsklubbarna och tittarna eftersom det leder till inrättandet av ett enda försäljningsställe för förvärv av en paketerad ligaprodukt.

(144) Fördelarna med ett enda försäljningsställe är lockande inte bara i samband med nationella fotbollsturneringar, utan också i samband med internationella tävlingar där svårigheterna att sälja rättigheterna är större och där effekterna av gemensam försäljning kan vara särskilt stora. Inrättandet av ett enda försäljningsställe är av särskilt intresse vid internationella turneringar, till exempel UEFA Champions League, eftersom denna turnering engagerar ett stort antal fotbollsklubbar från många olika länder. Utöver de praktiska svårigheter som detta kan skapa, finns det ytterligare ett problem, att ägarstrukturerna skiljer sig från medlemsstat till medlemsstat. Dessutom finns det en spridd efterfrågan från programföretagen, som också kommer från olika länder och verkar på många olika nationella marknader.

(145) Gemensam försäljning gör det dessutom möjligt att sätta samman paket av rättigheter till UEFA Champions League. Detta gör det möjligt för mediaoperatörer att förse konsumenterna med sändningar från hela turneringen under en hel säsong. Inrättandet av ett enda försäljningsställe underlättar för produkten UEFA Champions League med tanke på Champions Leagues blandade form av gruppspel och utslagsmatcher där enbart ett begränsat antal klubbar når tävlingens slutstadier. Därför skulle en enskild klubb inte kunna ingå ett ekonomiskt avtal som garanterar ett programföretag att det kan planera sitt programschema för hela UEFA Champions League-säsongen fram till finalomgången. Gemensam försäljning av TV-rättigheterna löser detta problem eftersom programföretagen inte köper rättigheterna från de särskilda fotbollsklubbarna, utan rättigheterna att sända de matcher som spelas vissa dagar.

(146) Fördelarna med ett sådant paketerat tillvägagångssätt framgår tydligt varje matchvecka när rättigheterna till hela UEFA Champions League gör det möjligt att producera ett uttömmande program med höjdpunkter där man kan erbjuda de mest spännande inslagen från de matcher som spelats under den ifrågavarande dagen/veckan.

(147) Fördelarna är också uppenbara i fråga om direktsändningar. Genom gemensam försäljning får medieoperatörerna och konsumenterna en översikt över UEFA Champions League, vilket till exempel gynnar tittare med ett allmänt intresse för UEFA Champions League som helhet. Genom att säkerställa att klubbarna ger UEFA rättigheter, som sedan beviljas till mediaoperatörer, kan UEFA erbjuda ett komplett paket av rättigheter till sådana operatörer. Detta paket omfattar för närvarande till exempel möjligheten att få välja först mellan de matcher som spelas varje matchdag. Det är i början av säsongen naturligtvis omöjligt att veta vilka matcher som kommer att vara intressantast senare under säsongen. Paketet ger därför mediaoperatörer möjlighet att köpa, och sedan sälja till konsumenterna, en utpräglad och värdefull mediatjänst, med garanterad täckning av de mest intressanta matcherna under hela säsongen.

(148) Det är visserligen möjligt att medieoperatörerna även skulle kunna sätta samman ett sådant paket utan någon gemensam försäljning. Detta skulle emellertid kräva förvärv av väsentligt fler rättigheter än vad som för närvarande är fallet. Om en medieoperatör skulle skapa samma slutprodukt inom ramen för enskild försäljning av alla medierättigheter, finns det en risk för att detta skulle vara avsevärt mindre effektivt eftersom det innebär fler förvärvs- och transaktionskostnader(66). Den enda garantin för ett lika intressant urval av matcher skulle vara om en enda medieoperatör köpte alla tillgängliga rättigheter individuellt, antingen före starten av fotbollssäsongen eller under säsongens lopp, beroende på fotbollsklubbarnas insatser.

(149) Dessutom kan programföretag, i stället för att tvingas förhandla med fotbollsklubbar på de 51 olika UEFA-medlemmarnas territorier med de kommunikationssvårigheter och transaktionskostnader som detta sannolikt innebär, förvärva paket med mediarättigheter till ligan från de ursprungliga rättighetsinnehavarna genom ett enda försäljningsställe. Även i detta hänseende minskar gemensam försäljning följaktligen transaktionskomplexiteten och transaktionskostnaderna för programföretagen. Programföretag kan utarbeta förutsägbara kommersiella och tekniska planer samt programplaner för en hel fotbollssäsong, vilket förbättrar möjligheterna att sälja reklamutrymme och abonnemang. Det gör det möjligt för annonsörer att bygga upp en kampanj runt TV-sändningarna från en liga och bidrar till att säkra sponsorer till sändningarna.

(150) Gemensam försäljning minskar programföretagens ekonomiska risk. I en situation där fotbollsklubbarna själva säljer mediarättigheterna finns en risk för att värdet av de rättigheter som förvärvats från en enskild klubb minskar om det går dåligt för klubben i turneringen. Gemensam försäljning möjliggör följaktligen en högre investeringsnivå i ligaprodukten vilket leder till bättre bevakning av matcher, till exempel en bättre allmän presentation både på arenan och i studion.

(151) Även när det gäller turneringar där mediarättigheterna säljs av de enskilda klubbarna, sammanställs och paketeras dessa rättigheter under de senare leden av transaktionskedjan i allmänhet av mellanhänder, till exempel sporträttighetsföretag, eller genom att programföretaget inrättar clearinghus (kontaktpunkter) eller gemensamma organ för utnyttjandet av rättigheterna. En viss grad av hopbuntning eller sammanställning av de enskilda rättigheterna förefaller därför att vara det allra bästa eller till och med nödvändigt för att få till stånd ett effektivt utnyttjande av mediarättigheterna till en fotbollsturnering.

(152) Tittarna gynnas genom att de får tillgång till olika former av sändningar från UEFA Champions League. Tittarna vill kunna välja mellan olika former av sändningar av matcherna i en liga. De vill antagligen kunna välja mellan att se på en hel match i direktsändning eller få kort information i efterhand om flera matcher vid flera olika tidpunkter. Tittarna vill inte bara få information om en enda match utan även om alla matcher som spelats under en viss matchdag. En paketerad ligaprodukt som säljs gemensamt kommer troligtvis att ge tittarna den produkt de vill ha eftersom ett programföretag helt enkelt inte kan förvärva rättigheterna till en enda match utan även behöver rättigheter för att kunna sända från de andra ligamatcherna varje matchdag(67).

(153) Fotbollsklubbarna gynnas av försäljningen av de kommersiella rättigheterna via ett enda försäljningsställe/ett gemensamt försäljningsorgan. Fotbollsklubbarna behöver inte bygga upp egna försäljningsavdelningar av den storlek som krävs för att kunna hantera komplexiteten att utveckla en försäljningsstrategi och ingå avtal om rättigheter i ett stort antal länder. Många fotbollsklubbar skulle antagligen inte klara av bygga upp sådana kommersiella avdelningar och det är därför sannolikt att en utläggning av sådana funktioner på entreprenad skulle bli nödvändig under alla omständigheter. Det borde vara lättare för de enskilda fotbollsklubbarna att klara en sådan uppgift när det gäller nationella tävlingar, eftersom den nationella marknaden skulle vara mycket lättillgängligare i fråga om språk, kultur, kommunikation och kommersiell insyn.

7.1.2 Varumärkesprofilering

(154) UEFA:s andra argument att UEFA kan skapa och upprätthålla en kvalitetsmässigt enhetlig och överensstämmande UEFA Champions League-produkt genom sitt gemensamma försäljningsarrangemang är inte utan förtjänster. Dessa faktorer bidrar till att etablera ett varumärkes anseende, som nära associeras med enhetliga TV-sändningar av mycket hög kvalitet, understödda av en enhetlig presentation som fångar tittarnas intresse(68). Dessa faktorer bidrar också till att locka de bästa fotbollsklubbarna som vill delta i denna särskilda internationella turnering. Faktum är att UEFA Champions League har blivit den mest prestigefyllda alleuropeiska turneringen för fotbollsklubbar i vilken Europas allra bästa klubblag deltar.

(155) Bland de faktorer som ligger bakom framgångarna för UEFA Champions League och som skiljer den från andra turneringar finns bland annat de särskilda uppgifter som UEFA åtar sig, till exempel "utsmyckning" av arenan, inspelning av matchen och presentation i TV-rutan såsom skyltning i rutan, musik etc.

(156) Dessutom skapar de organisatoriska åtgärder som UEFA vidtagit och den gemensamma försäljningen av ligamedieprodukter fördelar för programföretag i form av en gemensam och enhetlig utformning av presentationen av matcherna i rutan av alla programföretagspartner under hela UEFA Champions League-säsongen. Detta gynnar även tittarna eftersom de omedelbart kan känna igen en UEFA Champions League-märkt mediaprodukt associerad med toppfotboll - vilket i sin tur ökar tittarnas intresse och efterfrågan.

(157) UEFA:s gemensamma försäljning av paket av mediarättigheter till programföretag leder till en mer opartisk mediebevakning av UEFA Champions League. Det tillhandahåller en bevakning av turneringen på ett sätt som skyddar mediaprodukten och varumärket bättre än vad som skulle vara fallet om en fotboll