Kommissionens beslut

av den 10 december 2003

om det statliga stöd som Italien (regionen Kampanien) har genomfört till förmån för jordbrukssektorn

[delgivet med nr K(2003) 4469]

(Endast den italienska texten är giltig)

(2004/341/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

efter att i enlighet med nämnda artikel(1) ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig och med beaktande av de synpunkter som framförts, och

av följande skäl:

I. FÖRFARANDE

(1) Genom en skrivelse av den 31 oktober 1994, diarieförd den 4 november 1994, underrättade Italien kommissionen, i enlighet med artikel 88.3 i fördraget, om det stöd som införts genom regionen Kampaniens regionala lag nr 24 av den 12 augusti 1993 för att "reglera, främja och utveckla ekologiskt jordbruk i Kampanien".

(2) Stödet, som ursprungligen registrerades under nummer N 645/94, fördes senare in i registret över icke anmälda stöd med nummer NN 140/94, då kommissionen fastställt att lagen redan hade antagits och trätt i kraft utan att det fanns någon klausul om upphävande.

(3) Genom en skrivelse av den 27 juli 1995 (SG(95) D/10012) underrättade kommissionen Italien om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget avseende den aktuella åtgärden.

(4) Kommissionens beslut att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(2). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.

(5) Kommissionen har mottagit synpunkter på det aktuella stödet från Italien, genom en skrivelse av den 29 september 1995, diarieförd den 3 oktober 1995.

(6) Genom en skrivelse av den 6 december 1995, diarieförd samma dag, mottog kommissionen synpunkter från Danmarks ständiga representation vid Europeiska unionen. Den översände dessa synpunkter till Italien, genom skrivelse nr VI/001809 av den 8 januari 1996, och Italien har givits tillfälle att bemöta dem. Kommissionen har emellertid inte mottagit några synpunkter på denna skrivelse från Italien.

(7) I ett telexmeddelande nr VI/29692 av den 22 juli 1996 uppmanade kommissionen de italienska myndigheterna att närmare belysa de synpunkter som de framfört i samband med inledandet av granskningsförfarandet, i en skrivelse av den 29 september 1995, registrerad den 3 oktober 1995. Kommissionen har inte mottagit något svar på nämnda telexmeddelande.

(8) För att kunna avsluta granskningen av ärendet skickade kommissionen, genom telexmeddelande nr AGR 021605 av den 7 augusti 2003, en begäran till de italienska myndigheterna om att besvara kommissionens föregående telexmeddelande nr VI/29692 av den 22 juli 1996. Kommissionen har dock inte mottagit något svar på detta meddelande.

II. DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDET

(9) Genom den berörda regionala lagen införs bestämmelser på regional nivå om att främja och införa ekologiska produktionsmetoder. Den enda stödåtgärd som föreskrivs i denna lag gäller beviljande av stöd till jordbruksföretag under omställning (artikel 19 i regionallag nr 24/93) för att under högst fyra år kompensera jordbruksföretagen för det inkomstbortfall som de drabbas av i samband med omställningen från traditionella produktionsmetoder till ekologiskt jordbruk i enlighet med förordning (EEG) nr 2092/91. Stödet täcker upp till 75 % av ett sådant inkomstbortfall.

(10) Kommissionen beslöt att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget avseende detta stöd på grundval av nedanstående överväganden.

(11) Kommissionen var i allmänhet positivt inställd till stödåtgärder som syftade till att underlätta omställningen till ekologiska produktionsmetoder i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2092/91 av den 24 juni 1991 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel(3), under förutsättning att stödbeloppet inte var större än det reella värdet av det inkomstbortfall som jordbrukaren drabbats av till följd av omställningen.

(12) I förordning (EEG) nr 2092/91 fastställs bindande villkor för att jordbruksprodukter skall kunna definieras som ekologiska produkter, och nationella (eller regionala) bestämmelser på detta område måste likaså uppfylla dessa villkor.

(13) Den berörda regionallagen uppfyllde inte dessa villkor, framför allt i fråga om följande:

a) Omställningsperiodens längd (den regionala lagen föreskriver en omställningsperiod på två år för både ettåriga och fleråriga grödor, medan det i bilaga I till förordning (EEG) nr 2092/91 föreskrivs en period på minst tre år för fleråriga grödor).

b) Möjligheten att blanda in ingredienser som inte framställts med ekologiska produktionsmetoder (utan uppgift om den högsta procentandel som är tillåten för att det i beskrivningen av den saluförda varan eller ingrediensförteckningen skall få hänvisas till ekologisk produktion, i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 5 i förordning (EEG) nr 2092/91).

c) Kontrollorganen (som inte var upptagna i den förteckning över kontrollorgan som godkänts av Italien).

d) Förteckningen över produkter i bilagorna till produktionsnormerna (svarar inte mot förteckningen över produkter i bilagorna till förordning (EEG) nr 2092/91).

(14) I artikel 12 i den regionala lagen föreskrivs dessutom att produkter som inte härrör från regionen måste åtföljas av ett intyg som utfärdats av den behöriga myndigheten i ursprungsområdet.

(15) Ekologiska jordbruksprodukter kan cirkulera fritt inom gemenskapen förutsatt att produktionsnormerna iakttas, liksom de bestämmelser om förpackning och saluföring som fastställs i bilaga III till förordning (EEG) nr 2092/91. Den berörda regionallagen stred därför även mot artikel 12 i förordning (EEG) nr 2092/91 enligt vilken det är förbjudet att begränsa saluföringen av ekologiska jordbruksprodukter.

(16) Med beaktande av att bestämmelserna i regionen Kampaniens regionala lag nr 24/93 på flera olika punkter stred mot de bindande bestämmelserna i förordning (EEG) nr 2092/91 ansåg kommissionen inte att stödet enligt artikel 19 i den regionala lagen kunde omfattas av något av undantagen i artikel 87.2 och 87.3 i fördraget.

III. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

(17) Genom en skrivelse av den 6 december 1995, diarieförd samma dag, mottog kommissionen synpunkter från Danmarks ständiga representation vid Europeiska unionen.

(18) Den danske ministern för jordbruk och fiske tillkännagav i sina synpunkter att han instämde i den kritik som kommissionen framfört i sitt beslut om att inleda förfarandet beträffande det berörda stödet. Enligt den danske ministerns åsikt borde stöd till ekologiskt jordbruk endast beviljas jordbruksföretag som uppfyller kraven i förordning (EEG) nr 2092/91.

(19) I sitt brev uttryckte jordbruksministern dessutom sin oro över att de italienska bestämmelserna skulle komma att begränsa importen av ekologiska produkter till den berörda regionen. Vad beträffar metoden för beräkning av det stöd som föreskrivs i den italienska lagen påminde ministern om att de förpliktelser som stödmottagarna ingått borde gälla i minst fem år (och inte högst fyra år), i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2078/92 av den 30 juni 1992 om produktionsmetoder inom jordbruket som är förenliga med miljöskydds- och naturvårdskraven(4).

IV. KOMMENTARER FRÅN ITALIEN

(20) Kommissionen mottog synpunkter på det aktuella stödet från Italien, på regionen Kampaniens vägnar, genom en skrivelse av den 29 september 1995, diarieförd den 3 oktober 1995.

(21) De italienska myndigheterna framförde i sina kommentarer att "lagen inte hade trätt i kraft eftersom den regionala regeringen genom sitt beslut nr 1703 av den 28 mars 1995 beslöt att skjuta upp tillämpningen av den", delvis därför att lagen inte hade anmälts i rätt tid till kommissionen i enlighet med artikel 88.3 i fördraget, och delvis därför att det var nödvändigt att anpassa lagen så att den överensstämde bättre med gemenskapens lagstiftning om ekologiskt jordbruk.

(22) För att uppfylla sistnämnda krav hade det utarbetats ett lagförslag men detta följdes aldrig upp därför att den regionala regeringens mandatperiod löpte ut.

(23) De italienska myndigheterna angav i sina kommentarer att de instämde i kommissionens kritik, som de betraktade som en ytterligare påtryckning på dem att företa en översyn av regionallag nr 24/93. De italienska myndigheterna bekräftade slutligen att tillämpningen av regionallag nr 24/93 fortfarande var uppskjuten.

V. BEDÖMNING AV STÖDET

(24) Enligt artikel 87.1 i fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.

(25) Syftet med den berörda åtgärden är att bevilja stöd med hjälp av statliga medel till vissa jordbruksföretag som på detta sätt obestridligen åtnjuter en otillbörlig ekonomisk och finansiell fördel i förhållande till andra företag som inte erhåller samma stöd. Enligt domstolens rättspraxis kan en förstärkning av ett företags ställning till följd av statligt stöd snedvrida konkurrensen i förhållande till andra företag som inte mottar samma stöd(5).

(26) Åtgärden påverkar handeln mellan medlemsstaterna, eftersom handeln i gemenskapen omfattar betydande mängder jordbruksprodukter, vilket framgår av följande tabell(6) som visar det sammanlagda värdet av importen och exporten av jordbruksprodukter mellan Italien och resten av EU under perioden 1993-2001(7). Det bör påpekas att regionen Kampanien är en viktig producent av jordbruksprodukter i Italien.

>Plats för tabell>

(27) Det bör dessutom påminnas om att ett stöd till ett företag, enligt domstolen, kan vara sådant att det påverkar handeln mellan medlemsstaterna i negativ riktning och snedvrider konkurrensen om företaget konkurrerar med produkter som kommer från andra medlemsstater, även om företaget inte självt exporterar sina produkter. När en medlemsstat subventionerar ett företag kan detta leda till att den inhemska produktionen faktiskt förblir oförändrad eller ökar, vilket medför minskade möjligheter för andra medlemsstaters företag att exportera sina produkter till denna medlemsstats marknad. Ett sådant stöd kan därför påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida konkurrensen(8).

(28) Kommissionen kommer därför fram till slutsatsen att åtgärden omfattas av förbudet i artikel 87.1 i fördraget.

(29) För förbudet i artikel 87.1 gäller några undantag som fastställs i punkterna 2 och 3 i samma artikel.

(30) De undantag som avses i artikel 87.2 a, 87.2 b och 87.2 c är uppenbarligen inte tillämpliga med tanke på det aktuella stödets karaktär och syfte. Italien har inte heller begärt att artikel 87.2 a, b eller c skall tillämpas.

(31) Artikel 87.3 a kan heller inte tillämpas eftersom stödet inte är avsett att främja utvecklingen i regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller där det råder allvarlig brist på sysselsättning.

(32) Samma sak gäller för artikel 87.3 b eftersom stödet i fråga inte är avsett att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse och inte heller att avhjälpa en allvarlig störning i Italiens ekonomi.

(33) Det aktuella stödet är inte heller avsett eller lämpat att förverkliga målsättningarna i artikel 87.3 d.

(34) Med hänsyn till typen av stöd och syftet med det aktuella stödet är det endast undantaget i artikel 87.3 c i fördraget som eventuellt kan tillämpas.

Tillämpliga bestämmelser

(35) Frågan om huruvida det ovannämnda undantaget är tillämpligt skall bedömas på grundval av de bestämmelser som reglerar beviljandet av statligt stöd till jordbrukssektorn, det vill säga Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn(9) (nedan kallade "riktlinjerna"), som trädde i kraft den 1 januari 2000.

(36) I enlighet med punkt 23.3 i riktlinjerna skall kommissionen från och med den 1 januari 2000 tillämpa nämnda riktlinjer på nya anmälningar av statligt stöd och på anmälningar som ännu inte har behandlats vid det datumet. Olagligt stöd i den mening som avses i artikel 1 f i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 88 i EG-fördraget(10) skall bedömas i enlighet med de bestämmelser och riktlinjer som är i kraft då stödet beviljas.

(37) Det bör uppmärksammas att det med "genomföra" inte bara avses det egentliga beviljandet av stödet utan även överlåtelse av befogenheter som gör det möjligt att bevilja stödet utan vidare formaliteter(11).

(38) I ljuset av ovanstående bör den berörda stödåtgärden granskas på grundval av de regler om statligt stöd som gällde för den här typen av åtgärder innan gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn trädde i kraft(12).

(39) Den aktuella stödåtgärden, som föreskrivs i artikel 19 i regionallag nr 24/93, går ut på att bevilja stöd till företag som ställer om till ekologiska produktionsmetoder och syftar till att under högst fyra år kompensera jordbruksföretag för det inkomstbortfall som uppstår under omställningen från traditionella produktionsmetoder till ekologiska produktionsmetoder i enlighet med förordning (EEG) nr 2092/91. Stödet täcker upp till 75 % av nämnda inkomstbortfall.

(40) Innan de nu gällande riktlinjerna antogs bedömde kommissionen förenligheten hos denna typ av stöd på grundval av bestämmelserna i rådets förordning av den 30 juni 1992 om produktionsmetoder inom jordbruket som är förenliga med miljöskydds- och naturvårdskraven(13).

(41) Förutsatt att det ger positiva effekter på miljön och landskapet, får ordningen, enligt artikel 2 i förordning (EEG) nr 2078/92, omfatta stöd till jordbrukare som förbinder sig att väsentligt minska användningen av gödningsmedel eller växtskyddsmedel, eller att bibehålla de minskningar som redan gjorts, eller att införa eller fortsätta med ekologiska produktionsmetoder.

(42) Enligt artikel 10 i förordning (EEG) nr 2078/92 skall, med undantag av det tillämpningsområde som avses i artikel 5.2, den förordningen inte inskränka medlemsstaternas rätt att vidta ytterligare stödåtgärder med andra villkor för beviljande av stöd än de som fastställs där eller med belopp som överstiger de gränser som fastställs där(14), förutsatt att dessa åtgärder överensstämmer med förordningens mål samt med artiklarna 92-94 (nuvarande artiklarna 87-89) i fördraget.

(43) I enlighet med vad som anges i beslutet om att inleda förfarandet beträffande det aktuella ärendet var kommissionen i allmänhet positivt inställd till stödåtgärder som syftar till att underlätta omställningen till ekologiska produktionsmetoder i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter, under förutsättning att stödbeloppet inte är större än det reella värdet av det inkomstbortfall som jordbrukaren drabbats av till följd av omställningen.

(44) På grundval av gällande regler kan man göra gällande att det berörda stödet, som syftar till att underlätta omställningen till de ekologiska produktionsmetoder som föreskrivs i förordning (EEG) nr 2092/91, uppfyller målen i artikel 2 i förordning (EEG) nr 2078/92 (införandet eller bibehållandet av ekologiska produktionsmetoder).

(45) Genom den berörda stödåtgärden införs dock bara ett stöd som i högst fyra år är avsett att kompensera jordbruksföretagen för upp till 75 % av det inkomstbortfall som uppstår under omställningen från traditionella produktionsmetoder till ekologiska produktionsmetoder. Det anges inte på vilket sätt de förluster bedöms och beräknas vilka skall tjäna som grundval för beräkningen av stödet, vilket medför att kommissionen inte kan kontrollera om stödet överstiger det reella värdet av de förluster som uppstår för jordbrukaren på grund av omställningen.

(46) Med hänsyn till de synpunkter som framförts av de danska myndigheterna bör det dessutom beaktas att de italienska myndigheterna inte har lämnat några tydliga upplysningar om åtagandets längd när det gäller förpliktelsen att ställa om driften till ekologiskt jordbruk (som tycks vara högst fyra år) eller om villkoren för beviljandet av stödet i de fall då jordbrukaren själv inte har möjlighet att åta sig en förpliktelse för den kortaste tidsperiod som krävs (fem år enligt rådets förordning (EEG) nr 2078/92)(15).

(47) Som kommissionen påminner om i sitt beslut om att inleda förfarandet fastställs dessutom i förordning (EEG) nr 2092/91 bindande villkor för att produkter skall kunna definieras som ekologiska produkter och nationella (eller regionala) bestämmelser på detta område måste likaså uppfylla dessa villkor.

(48) I enlighet med vad de italienska myndigheterna också erkände i sitt brev av den 29 september 1995 uppfyller den berörda regionala lagen inte dessa villkor, särskilt när det gäller följande:

a) Omställningsperiodens längd (den regionala lagen föreskriver en omställningsperiod på två år för både ettåriga och fleråriga grödor, medan det i bilaga I till förordning (EEG) nr 2092/91 föreskrivs en period på minst tre år för fleråriga grödor).

b) Möjligheten att blanda in ingredienser som inte framställts med ekologiska produktionsmetoder (utan uppgift om den högsta procentandel som är tillåten för att det i beskrivningen av den saluförda varan eller ingrediensförteckningen skall få hänvisas till ekologisk produktion, i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 5 i förordning (EEG) nr 2092/91).

c) Kontrollorganen (som inte är upptagna i den förteckning över kontrollorgan som godkänts av Italien).

d) Förteckningen över produkter i bilagorna till produktionsnormerna (svarar inte mot förteckningen över produkter i bilagorna till förordning (EEG) nr 2092/91).

(49) Trots upprepade påminnelser har de italienska myndigheterna inte lämnat några upplysningar om huruvida det företagits ändringar i den berörda regionala lagen för att bringa den i överensstämmelse med förordning (EEG) nr 2092/91.

(50) Mot bakgrund av denna bedömning måste kommissionen därför dra den slutsatsen att de tvivel som den gav uttryck för i sitt beslut om att inleda förfarandet beträffande den berörda åtgärden har blivit bekräftade, eftersom åtgärden strider mot de regler som gällde före den 1 januari 2000 för statligt stöd till omställning till ekologiska produktionsmetoder i enlighet med förordning (EEG) nr 2092/91.

(51) Kommissionens bedömning av den berörda åtgärden förblir oförändrad, även med beaktande av de nya riktlinjer som gäller för statligt stöd.

(52) För det första har de italienska myndigheterna, trots en påminnelse genom telexmeddelande AGR 021605 av den 7 augusti 2003, inte lämnat några upplysningar om eventuella ändringar i den berörda regionallagen för att bringa den i överensstämmelse med förordning (EEG) nr 2092/91.

(53) För det andra bör det påpekas att det i punkt 5.3 (stöd till åtaganden att bedriva miljövänligt jordbruk) i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn(16), som gäller för denna typ av stöd, hänvisas till artiklarna 22, 23 och 24 i förordning (EG) nr 1257/1999(17), genom vilken förordning (EEG) nr 2078/92 upphävdes och ersattes, samt till de tillämpningsföreskrifter för den förordningen som fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 445/2002 av den 26 februari 2002 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EG) nr 1257/1999 om stöd från Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) till utveckling av landsbygden(18).

(54) De nya bestämmelser som för närvarande gäller för den här typen av stöd innehåller, förutom nya krav som den berörda åtgärden inte verkar uppfylla(19), samma grundläggande krav som de som föreskrivs i förordning (EEG) nr 2078/92.

(55) I enlighet med vad som framförs ovan uppfylls inte dessa grundläggande krav av den stödåtgärd som föreskrivs i artikel 19 i regionallag nr 24/93, särskilt när det gäller kravet på att informera kommissionen om storleken på det inkomstbortfall som jordbrukaren drabbats av, metoden för att beräkna det inkomstbortfall som uppstått samt den period för vilken jordbrukarna ingått åtagandet.

(56) Av ovanstående bedömning framgår att det stöd som föreskrivs i artikel 19 i regionallag nr 24/93 inte överensstämmer med de regler för statligt stöd som gäller för statligt stöd till omställning till ekologiska produktionsmetoder enligt förordning (EEG) nr 2092/91, och det kan därför inte omfattas av undantaget i artikel 87.3 c i fördraget. Enligt vad som redan påpekats i punkterna 30-33 kan stödet inte omfattas av något annat undantag i fördraget och måste därför anses som oförenligt med den gemensamma marknaden.

(57) Eftersom de italienska myndigheterna skjutit upp tillämpningen av lagen (se punkt 21 i detta beslut) är det dock inte nödvändigt att kräva att stödet skall återbetalas.

(58) När det gäller artikel 12 i den regionala lagen (enligt vilken produkter som kommer från områden utanför regionen måste åtföljas av ett lämpligt intyg som utfärdats av den behöriga myndigheten i ursprungsområdet) bör följande påpekas: Ekologiska jordbruksprodukter får cirkulera fritt inom gemenskapen förutsatt att produktionsnormerna iakttas, liksom de bestämmelser om förpackning och saluföring som fastställs i bilaga III till förordning (EEG) nr 2092/91. Härav följer att den berörda regionala lagen även strider mot artikel 12 i förordning (EEG) nr 2092/91 enligt vilken det är förbjudet att begränsa saluföringen av ekologiska jordbruksprodukter. Detta förhållande påverkar emellertid inte stödets förenlighet med den gemensamma marknaden, utan utgör snarare i sig självt en överträdelse av gemenskapslagstiftningen vilken skulle kunna bli föremål för ett överträdelseförfarande (artikel 226 i fördraget). Kommissionen förbehåller sig rätten att ingripa på denna punkt, men eftersom de italienska myndigheterna har skjutit upp tillämpningen av lagen verkar det i detta skede inte finnas någon anledning till att inleda ett sådant förfarande.

VI. SLUTSATSER

(59) I ljuset av ovanstående överväganden kan den stödåtgärd som föreskrivs i artikel 19 i regionen Kampaniens regionala lag nr 24/93, och som syftar till att kompensera jordbruksföretag för det inkomstbortfall som uppstår under omställningen från traditionella produktionsmetoder till ekologiska produktionsmetoder i enlighet med förordning (EEG) nr 2092/91, inte omfattas av något av undantagen i artikel 87.1 i fördraget och är därför oförenligt med den gemensamma marknaden.

(60) Enligt de uppgifter som de italienska myndigheterna tillhandahållit har regionallag nr 24/93 inte genomförts.

(61) Det är därför inte nödvändigt att kräva att det berörda stödet skall betalas tillbaka.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det statliga stöd som införts genom artikel 19 i regionen Kampaniens regionala lag nr 24/93, och som Italien hade för avsikt att genomföra för att kompensera jordbruksföretag för det inkomstbortfall som uppstår när de ställer om till ekologiska produktionsmetoder i enlighet med förordning (EEG) nr 2092/91, är oförenligt med den gemensamma marknaden.

Detta stöd får inte genomföras.

Artikel 2

Italien skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet.

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till Republiken Italien.

Utfärdat i Bryssel den 10 december 2003.

På kommissionens vägnar

Franz Fischler

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 292, 7.11.1995, s. 14.

(2) Se fotnot 1.

(3) EGT L 198, 22.7.1991, s. 1.

(4) EGT L 215, 30.7.1992, s. 85. Förordningen upphävd genom förordning (EG) nr 1257/1999 (EGT L 160, 26.6.1999, s. 80).

(5) Se Europeiska gemenskapernas domstols dom av den 17 september 1980 i mål C-730/79, Philip Morris mot kommissionen, REG 1980, s. 2671, punkterna 11 och 12.

(6) Källa:

Eurostat.

(7) Enligt den fasta rättspraxisen rörande denna bestämmelse är det kriterium som gäller påverkan på handeln uppfyllt eftersom det företag som mottar stöd bedriver näringsverksamhet som är föremål för handelsutbyte mellan medlemsstaterna. Enbart det faktum att stödet stärker detta företags ställning i förhållande till konkurrerande företag på den inre marknaden utgör en tillräcklig grund för att anse att stödet påverkar det berörda handelsutbytet. När det gäller statligt stöd till jordbrukssektorn är det, även om det sammanlagda stödbeloppet är relativt blygsamt och fördelas över ett stort antal jordbrukare, enligt etablerad rättspraxis fråga om påverkan på handeln mellan medlemsstaterna och konkurrensen. (Se domstolens dom av den 19 september 2002 i mål C-113/2000, Spanien mot kommissionen, REG 2002, s. 7601, punkterna 30-36 och 54-56 samt domen av samma datum i mål C 114/2000, REG 2002, s. 7657, punkterna 46-52 och 68-69).

(8) Domstolens dom av den 13 juli 1988 i mål 102/87, Frankrike mot Europeiska kommissionen REG 1988, s. 4067.

(9) EGT C 232, 12.8.2000, s. 19.

(10) EGT L 83, 27.3.1999, s. 1.

(11) Se kommissionens brev SG(89)D/5521 av den 27 april 1989.

(12) Se fotnot 9.

(13) Se fotnot 4.

(14) Enligt artikel 4 (Stödtyper och stödbelopp) i förordning (EEG) nr 2078/92 skall ett årligt bidrag per hektar eller för varje djurenhet som besättningen minskas med beviljas de jordbrukare som under minst fem år åtar sig en eller flera av de förpliktelser som avses i artikel 2 i enlighet med det program som gäller det berörda området. Stödet skall beviljas på de villkor som fastställs i samma förordning. Enligt artikel 5 (Villkor för beviljande av stöd) skall medlemsstaterna, för att förverkliga målen i förordningen, fastställa: a) villkoren för beviljande av stöd; b) stödbeloppet, på grundval av mottagarens åtaganden, inkomstbortfallet och behovet av stimulansåtgärder; c) de villkor enligt vilka stöd till underhåll av sådan nedlagd mark som avses i artikel 2.1 e får beviljas till andra än jordbrukare, om inga jordbrukare finns tillgängliga; d) de villkor som mottagaren skall godta, i synnerhet i avsikt att kunna kontrollera och övervaka att åtagandena utförs; e) villkoren för beviljande av stöd om jordbrukaren själv inte har möjlighet att åta sig en förpliktelse för den kortaste tidsperiod som krävs. Stöd får inte beviljas enligt denna förordning för de områden som ingår i gemenskapsordningen för åkermark som långsiktigt tas ur jordbruksproduktion och som används till produktion av annat än livsmedel. Under förutsättning att åtgärdens stimulanseffekt inte påverkas får medlemsstaterna begränsa stödet till ett högsta belopp per jordbruksföretag samt variera stödet i förhållande till företagens storlek.

(15) Artikel 5 i förordning (EEG) nr 2078/92, se punkt 4.

(16) EGT C 232, 12.8.2000.

(17) EUT C 160, 26.6.1999. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1783/2003 (EUT L 270, 21.10.2003, s. 70). Särskilt sistnämnda förordning har helt ersatt bestämmelserna i kapitel VI i förordning (EG) nr 1257/1999 om miljövänligt jordbruk.

(18) EGT L 74, 15.3.2002, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 963/2003 (EUT L 138, 5.6.2003, s. 32). Se särskilt artiklarna 13-21 i förordning (EG) nr 445/2002.

(19) Se punkt 18 och särskilt artiklarna 13-21 i förordning (EG) nr 445/2002. I enlighet med artikel 20 i förordning (EG) nr 445/2002 skall t.ex. en jordbrukare som ingår ett åtagande om miljövänligt jordbruk på en del av sitt jordbruksföretag också på hela företaget minst uppfylla kraven i vad som anses vara normalt god jordbrukarsed.