ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(3)

I programmets bakomliggande makroekonomiska scenario räknar man med att den reala BNP-tillväxten kommer att avta något, från 3,8 % under 2007 till i genomsnitt 3,1 % under resten av programperioden. Mot bakgrund av tillgängliga uppgifter (3) verkar scenariot optimistiskt under hela programperioden. Under 2008 förväntas inflationstrycket, lägre tillväxtförväntningar samt utvecklingen på bostadsmarknaden dämpa den disponibla inkomsten och peka mot lägre BNP-tillväxt än i programmet. Även tillväxtens sammansättning enligt programmet är optimistisk, framförallt i fråga om anpassningsbanan för bostadsbyggandet. I programmet förväntas minskade investeringar i bostadssektorn, medan kommissionens höstprognos från 2007 indikerar att sektorn redan år 2008 börjar minska, vilket torde innebära att de totala investeringarna stagnerar under 2009. På grund av lägre import är det emellertid möjligt att nettoexportens bidrag till tillväxten blir större än vad som förutsätts i programmet. Slutligen förefaller programmets inflationsprognoser vara i underkant med tanke på den allra senaste tidens uppgifter om livsmedels- och oljepriser.
(4)

För 2007 beräknas det offentliga underskottet uppgå till 0,9 % av BNP i den senaste uppdateringen av konvergensprogrammet, vilket är lika med det mål som sattes upp i den föregående uppdateringen, trots att resultaten för 2006 blivit mycket bättre än förväntat. Gynnsamma basårseffekter på cirka 0,6 % av BNP togs i anspråk av en engångsåtgärd av liknande omfattning (4). I likhet med praxis från en del tidigare år har tillkommande intäkter till följd av att den ekonomiska tillväxten överträffat förväntningarna använts – under 2007 i huvudsak av fonden för social trygghet och för nationell medfinansiering av EU-stödda projekt. Genomförandet av budgeten för 2007 följde inte uppmaningen i rådets yttrande av den 27 februari 2007 om den tidigare uppdateringen av konvergensprogrammet (5), eftersom det faktum att det rådde ekonomiskt goda tider och att underskottet för 2006 blev mindre än förväntat inte ledde till att ett mer krävande underskottsmål fastställdes för 2007. Även om man under 2006 nätt och jämnt lyckades uppnå målet på medellång sikt avseende ett strukturellt underskott (dvs. ett konjunkturrensat underskott exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder) på 1 % av BNP, förekom dessutom en liten avvikelse från detta mål (med cirka 0,25 % av BNP) under 2007.
(5)

Liksom i den sista uppdateringen av konvergensprogrammet är det huvudsakliga mål för de offentliga finanserna som redovisas i stabilitetsprogrammet att fortsätta att konsolidera de offentliga finanserna under programperioden med som övergripande mål att nå ett strukturellt saldo (dvs. exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder) i balans senast 2010. Saldot för de offentliga finanserna planeras vändas från ett underskott på 1,6 % av BNP 2007 till ett överskott på 0,9 % av BNP senast 2010. På grund av en beräknad minskning av räntebördan väntas det primära överskottet öka till 3,8 % av BNP senast 2010. Det strukturella saldot beräknas förbättras med 2 procentenheter av BNP under perioden 2007–2010. Denna nominella anpassning ska uppnås genom att den primära utgiftskvoten skärs ned med över 3,5 procentenheter av BNP, vilket mer än väl kompenserar en minskning av inkomstkvoten med 1,5 procentenheter av BNP. Engångsåtgärder för att minska underskottet kommer att utnyttjas i mindre utsträckning än under den senaste tiden. Åtstramningen av utgifterna täcker ett relativt brett område med särskild inriktning på ersättningar till anställda. Den klara minskningen av den indirekta beskattningen som andel av BNP under de sista åren av perioden förklaras inte i programmet. Däremot antas kostnaderna för ändringarna av det reformerade inkomstskattesystemet under 2008 mer än väl komma att täckas av högre intäkter av annan direkt beskattning. Mot bakgrund av ett i stort sett oförändrat makroekonomiskt scenario är stabilitetsprogrammets mål för de offentliga finanserna under 2008 och 2009 mindre ambitiösa än i uppdateringen från 2006, närmare bestämt med cirka 0,25 procentenheter av BNP, till följd av att mindre insatser för en anpassning görs under 2008. Den offentliga bruttoskulden beräknas minska till cirka 63 % av BNP under 2007 (vilket fortfarande ligger över fördragets referensvärde på 60 % av BNP) och därefter med ytterligare nästan 10 procentenheter under programperioden.
(5)

Det centrala målet för programmets medelfristiga strategi för de offentliga finanserna i uppdateringen är att respektera det medelfristiga målet, som är ett strukturellt underskott (dvs. det konjunkturrensade underskottet exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder) på 1 % av BNP, med en växande marginal under programperioden, bortsett från en viss försvagning som väntas för 2008. Denna förändring jämfört med målet i det föregående programmet att det medelfristiga målet skulle uppnås senast 2009 beror på resultatet för 2006 som – såsom anges ovan – var bättre än väntat (främst på grund av den högre nominella BNP-tillväxten), vilket innebar att det medelfristiga målet i stort sett uppnåddes redan under 2006. Jämfört med programmet för 2006 är det samlade underskott som planerats i uppdateringen för 2007 omkring 0,5 procentenheter av BNP lägre under hela programperioden, vilket ska ses mot bakgrund av det bättre utgångsläget. Underskottet beräknas öka till 0,9 % av BNP 2008 och sedan successivt elimineras, varvid den största anpassningen beräknas ske det sista året. Det primära överskottet ska enligt beräkningarna följa ett liknande mönster och ligga på drygt 1 % av BNP 2010. Den planerade konsolideringen är ett resultat av utgiftsbegränsningar som (utom under 2008) mer än väl uppväger den gradvis minskande inkomstkvoten. Den beräknade minskningen av de primära utgifterna under programperioden uppgår till 2,25 procentenheter av BNP. Trots en relativt bred basis avspeglar detta i synnerhet en återhållsam utveckling i fråga om de sociala utgifterna, som utgör en tredjedel av den totala konsolideringen. Den gradvisa minskningen av inkomstkvoten (på 1,75 procentenheter) hänger i hög grad samman med den pågående skattereformen och beror främst på utvecklingen när det gäller indirekta skatter, medan det direkta skattetrycket väntas öka något.
(3)

Enligt programmets bakomliggande makroekonomiska scenario beräknas den reala BNP-tillväxten avta från 6,5 % under 2008 till 4,7 % under 2009 och uppgå till i genomsnitt 5,5 % under den återstående programperioden. Mot bakgrund av tillgängliga uppgifter (3) verkar scenariot baseras på tydligt optimistiska tillväxtantaganden för 2009 och därefter. Detta avspeglar den höga inhemska efterfrågan, särskilt de ökade investeringarna, och den ökande reala exporten under hela programperioden, vilket inte är förenligt med den ekonomiska avmattningen i både inflödet av utländska direktinvesteringar och världshandeln. På grund av den betydligt högre importtillväxt som antas i programmet, i linje med den inhemska efterfrågan, skulle dock underskottet i bytesbalansen endast minska gradvis under 2009-2011. Baserat på antagandet om en lindringare nedgång kommer enligt programmet inflationen 2009 att vara relativt hög, vilket tyder på att framstegen mot nominell konvergens är begränsade. Inflationsprognoserna för 2010–2011 tycks realistiska.
(2)

Efter tre års snabb expansion dämpades den ekonomiska tillväxten i Republiken Tjeckien 2008, och den väntas avta ytterligare 2009. Minskad efterfrågan från utlandet till följd av den globala finansiella och ekonomiska krisen kommer att signifikant minska exporttillväxten för Republiken Tjeckien med sin utpräglat öppna ekonomi. Dessutom försvagas den inhemska efterfrågan, särskilt investeringarna, till följd av minskade utländska direktinvesteringar, strama kreditvillkor och minskad framtidstro hos både företag och konsumenter. Som reaktion på avmattningen införde regeringen ett finanspolitiskt stimulanspaket i 2009 års budget som omfattade flera olika åtgärder på både inkomst- och utgiftssidan. Åtgärderna är inriktade på att stärka inhemsk efterfrågan och stödja företagen under lågkonjunkturen. Från och med 2010 väntas ekonomin gradvis återhämta sig i takt med att omvärldens ekonomi förbättras. Det är dock inte troligt att tillväxten blir lika hög som före krisen. Detta kan få negativa effekter på de offentliga finanserna, som under de senaste åren har gynnats av kraftigt stigande inkomster, och trots att både det offentliga underskottet och skuldsättningen är relativt låga kvarstår oron över hoten mot den långsiktiga hållbarheten i de offentliga finanserna på grund av en snabbt åldrande befolkning. Under andra halvåret 2008 införde den tjeckiska centralbanken lättnader i penningpolitiken genom successiva ränteminskningar (från 3,75 % i juli 2008 till 2,25 % i december 2008). Den tjeckiska kronans nominella effektiva växelkurs sjönk något (med 1,3 %) under 2008.
(6)

Det totala underskottet väntas minska till 2,9 % av BNP under 2010 och ytterligare till 2,3 % av BNP under 2011. På samma sätt väntas det primära saldot undergå en gradvis förbättring från ett underkott på 0,6 % av BNP under 2009 till överskott på 0,4 % respektive 1,1 % av BNP under 2010 och 2011. Efter 2009 skulle det med stöd av den finanspolitiska strategi som anges i programmet vara möjligt att göra framsteg i riktning mot det medelfristiga målet med ett strukturellt saldo (dvs. det konjunkturrensade saldot exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder) på -0,5 % av BNP. Det strukturella underskottet skulle dock ändå överskrida det medelfristiga målet under programmets slutår. Förbättringen av det beräknade saldot i de offentliga finanserna för 2010 kan främst förklaras av att det paket med tillfälliga stimulansåtgärder som antagits för 2009 upphör. De förbättringar som väntas under 2010 och 2011 bör dessutom avspegla tidigare konsolideringsåtgärder som vidtagits i syfte att hålla tillbaka utgifterna, bland annat eftersläpande effekter dels av åtgärder inom den offentliga förvaltningen, främst för att begränsa statstjänstemännens löner, och dels av pensionsreformer. I uppdateringen presenteras inga väsentliga nya åtgärder för konsolidering av de offentliga finanserna. Enligt programmet väntas slutligen det totala underskottet minska och även detta beror på det väntade uppsvinget i den ekonomiska aktiviteten. Den offentliga bruttoskulden, som beräknas till 65,9 % av BNP under 2008, väntas öka ytterligare för att nå en topp på 70,5 % av BNP 2010. Detta är en följd av det ökade underskottet, den låga BNP-tillväxten och en betydande stock-/flödesjustering under 2009 som huvudsakligen avspeglar återbetalningar av kommersiell skuld och förvärv av finansiella tillgångar i samband med det finansiella rekapitaliseringenspaket som införts av de portugisiska myndigheterna. När effekterna av dessa faktorer avtar förväntas en smärre minskning av skuldkvoten till 70 % BNP under 2011.
(10)

För att möta finanskrisen har de brittiska myndigheterna antagit en rad politiska åtgärder för att stabilisera finanssektorn och stödja kreditgivningen. Ett kreditgarantiprogram garanterar bankcertifikat som bankerna emitterat för att finansiera förfallande marknadsupplåning. Genom det särskilda likviditetsprogram som Bank of England ansvarade för till januari 2009 kunde dessutom deltagande banker byta illikvida tillgångar mot brittiska statsobligationer. Detta program har följts av Bank of Englands discount window facility (diskonteringsinstrument) som ger banker fortsatt tillgång till långfristig likviditet, fast mot fler typer av säkerheter. Efter förstatligandet av två finansinstitut, Northern Rock i februari 2008 och Bradford & Bingley i september 2008, fick ett antal banker statliga kapitaltillskott på motsvarande 37 miljarder GBP (2,5 % av BNP). Från och med februari 2009 kommer finansministeriet också att tillåta Bank of England att förvärva privata värdepapper för högst 50 miljarder GBP (3,5 % av BNP). I januari 2009 aviserade regeringen också ett program som ska skydda bankerna mot förluster när det gäller tillgångar som mest påverkats av den nuvarande ekonomiska nedgången. Samtidigt klargjorde tillsynsmyndigheten Financial Services Authority (FSA) i fråga om regleringen av kapitalkrav att banker fick utnyttja sin kapitalbas under lågkonjunkturer, vilket underlättade fortsatt utlåning.
(2)

Under 2008 saktade de ekonomiska aktiviteten ner väsentligt när den globala ekonomiska nedgången och den ekonomiska krisen drabbade både utrikes och inhemsk efterfrågan. Årstillväxten nådde visserligen fortfarande 1,9 %, men detta berodde huvudsakligen på en betydande övervältringseffekt från den kraftiga inhemska efterfrågan under andra halvåret 2007 till följd av en stark tillväxt för den privata konsumtionen. Under 2009 väntas den ekonomiska aktiviteten att minska kraftigt med 2 %, enligt kommissionens interimsprognos från januari 2009. Den mycket öppna nederländska ekonomin kommer att drabbas relativt kraftigt av den förväntade nedgången inom världshandeln. De främsta politiska utmaningar som följer av den ekonomiska nedgången rör både finanssektorn och realekonomin. Den förra då man måste motverka det mycket svaga förtroendet för och de minskade värdena på pensionsfondernas tillgångar, och den senare då man måste stödja investeringar och konkurrenskraft. Nedgången kommer att få ett väsentligt inflytande på de offentliga finanserna, då det förutspådda överskottet under 2008 väntas övergå i ett underskott under 2009 som kommer att öka ytterligare under 2010. Denna bedömning tar även hänsyn till inflytandet av det stödpaket som lades fram i november, som bland annat föreskriver stöd till privata investeringar.
(2)

Även om fundamenta i den finska ekonomin och den inhemska finansiella sektorn är sunda har den globala krisen lett till kraftigt minskad produktion i landets starkt exportinriktade företag. Samtidigt som hushållen under 2009 och 2010 kommer att gynnas av kraftiga löneökningar, skattesänkningar och lägre inflation har konsumenternas och företagens förtroende för den ekonomiska utvecklingen likväl rasat, vilket håller tillbaka privat konsumtion och investeringar. I kommissionens interimsprognos från januari 2009 beräknas BNP sjunka med drygt 1 % under 2009, med en gradvis återhämtning under 2010 i linje med en förväntad stabilisering av de globala marknaderna. Trots att ekonomin snabbt är på väg in i en lågkonjunktur har skatteintäkterna förblivit tämligen starka under 2008 som helhet, vilket avspeglar arbetsmarknadens robusthet, särskilt under årets första halvår, och solida inkomstökningar för enskilda inkomsttagare. Överskottet i de offentliga finanserna förväntas uppgå till 4,5 % av BNP under 2008. Mot bakgrund av att den ekonomiska nedgången under 2009 drivs på av ett ras i efterfrågan från utlandet och för tilltron till den ekonomiska utvecklingen, samtidigt som den finska ekonomins fundamenta totalt sett beräknas förbli starka, planeras i programmet betydande finanspolitiska stimulansåtgärder under 2009. Åtgärderna i programmet kommer att inriktas på att stödja den inhemska efterfrågan i syfte att upprätthålla sysselsättningen under lågkonjunkturen.
(2)

Litauens ekonomi började bromsa in kraftigt 2008 efter en långvarig boom koncentrerad till en ökande inhemsk efterfrågan som inleddes 2003. Inom ramen för sedelfondssystemet skärptes valuta- och kreditvillkoren 2008 på grund av att landrisken bedömdes stiga och den reala effektiva växelkursen fortsatte att apprecieras. Den senaste tidens höga tillväxt har skapat ett stort överhettningstryck. De makroekonomiska obalanserna ökade, med toppar för både inflationen och underskottet i bytesbalansen under det första halvåret 2008. Löneökningarna översteg produktivitetstillväxten avsevärt, vilket försvagade landets konkurrenskraft. Finanspolitiken var expansiv under hela boomen, och inga reserver byggdes upp som en förberedelse för ändrade konjunkturförhållanden. Litauens stora externa obalanser har förstärkt landets sårbarhet för de skärpta globala kreditvillkoren och den lägre tillväxten på exportmarknaderna. Den globala finanskrisen och den svaga externa efterfrågan förväntas förvärra den pågående nedgången av den inhemska efterfrågan och bidra till att ekonomin krymper. Den omedelbara utmaningen för Litauens ekonomiska politik är att hantera den ekonomiska nedgången så att den makroekonomiska stabiliteten bibehålls. Med hänsyn till behovet av att korrigera landets stora obalanser, antog myndigheterna i december 2008 ett ekonomiskt åtstramningspaket för att underlätta anpassningen och upprätthålla marknadens förtroende. Detta bör även begränsa ökningen av underskottet i de offentliga finanserna under nedgången.
(12)

Sammantaget är programmets finanspolitiska inriktning expansiv under 2009 och svagt restriktiv under 2010. Programmets målsättning är att under 2010 lägga om den expansiva finanspolitik som bedrivs 2009 och att uppnå ytterligare strukturella förbättringar under 2011. Med tanke på de risker som är förenade med planerna för de offentliga finanserna kräver en sådan omläggning 2010 ytterligare åtgärder för att bli effektiv. I programmet beräknas det totala underskottet fortsatt överstiga referensvärdet 3 % av BNP. Den underskottsminskning som planeras i programmet för 2010 och framåt underbyggs inte av åtgärder.
(2)

Den ekonomiska aktiviteten avtog betydligt till följd av den globala ekonomiska nedgången och finanskrisen och den reala BNP-tillväxten sjönk från 5,2 % 2007 till cirka 1 % 2008. Under 2009 förväntas den ekonomiska aktiviteten minska med 0,9 % enligt kommissionens interimsprognos från januari 2009. Luxemburgs ekonomi, som är mycket öppen och beroende av finanssektorns resultat, kommer att drabbas hårt av finanskrisen och den beräknade nedgången i världshandeln, medan de offentliga utgifterna och i viss utsträckning den privata konsumtionen väntas utgöra det enda stödet för tillväxten. De stora politiska utmaningarna under nedgången gäller finanssektorn, där aktiviteten är mycket internationaliserad, och stödet för den inhemska efterfrågan. Nedgången kommer att ha en betydande inverkan på de offentliga finanserna, eftersom det stora överskott som beräknas för 2008 förväntas bli ett underskott 2009, som blir än större 2010. Försämringen av de offentliga finanserna beräknas mot bakgrund av de stödåtgärder som det beslutats om under de senaste månaderna, vilka i huvudsak rör betydande skattesänkningar, särskilt av inkomstskatten för privatpersoner, och ett väsentligt snabbare genomförande av offentliga investeringsprojekt. Mot bakgrund av den gynnsamma utgångspunkten för de offentliga finanserna och den mycket låga offentliga skulden, är dessa åtgärder lämpliga och välkomna.
3.

Programmet innehåller tre olika scenarier för de makroekonomiska beräkningarna och budgetberäkningarna: ett ”basscenario” och två ”alternativscenarier”, där de två senare beskriver en mindre optimistisk makroekonomisk utveckling och budgetutveckling. Basscenariot uppfattas som referensscenario för bedömningen av de finanspolitiska beräkningarna, eftersom det är det enda kompletta scenariot med tillräckligt detaljerade beräkningar. I referensscenariot beaktas de flesta planerade stimulansåtgärderna för 2009 och förväntas att den reala BNP-tillväxten sjunker från 1,5 % år 2008 till 1,3 % år 2009, för att sedan återhämta sig och i genomsnitt uppgå till 3,3 % under resten av programperioden. Den snabba försämringen av de makroekonomiska utsikterna under de senaste månaderna (2) gör att detta scenario, färdigställt i september, verkar baseras på uppenbart optimistiska tillväxtantaganden, särskilt för åren 2009 och 2010. Detta framgår också av de uppenbart optimistiska beräkningarna av arbetslösheten. Tillväxtens sammansättning är mer sannolik än den övergripande prognosen för BNP-tillväxten, medan programmets inflationsberäkningar förefaller realistiska. Inflationen väntas under 2009 sjunka under Riksbankens tvåprocentsmål, till följd av lägre råvarupriser och ett ökat produktionsgap som dämpar pristrycket från efterfrågesidan.
(6)

Vad gäller den finanspolitiska strategin på medellång sikt bekräftas i programmet det medelfristiga målet på ett strukturellt balanserat budgetläge, men inte tidsfristen 2011 för att uppnå det. Konjunkturnedgången orsakar förseningar i den finanspolitiska konsolideringsplan som ingår i det treårspaket som antogs under sommaren 2008. Åtagandet att åstadkomma en utgiftsbaserad korrigering som uttrycktes i det åtgärdspaketet upprepas, bl.a. genom att de medelfristiga beräkningarna för enskilda utgiftskategorier och åtgärderna för att uppnå målet i stort sett bekräftas. Även om återhämtningspaketet beräknats vara budgetneutralt innebär det dock att den utgiftsbaserade korrigeringen i viss utsträckning senareläggs på grund av den ökade investeringstakten och engångsbetalningarna till hushållen under 2009. Efter den kraftiga ökning som beräknas för 2009 skulle den primära utgiftskvoten gradvis återgå till en nivå motsvarande den som beräknats för 2008 på grund av ett förbättrat ekonomiskt klimat och eftersom de planerade årliga utgiftsökningarna 2010–2011 är mycket måttliga (nominellt i genomsnitt 0,8 %). Inkomstkvoten beräknas öka något mellan 2008 och 2011. Efter en topp under 2009 planeras det totala underskottet minska till 3,3 % av BNP 2010 och 2,9 % 2011. Räntekostnaderna beräknas åter öka från och med 2010, vilket innebär att det primära saldot planeras förbättras i snabbare takt. Det omräknade strukturella saldot skulle fortsätta att förbättras under 2010 och 2011 med, kumulerat, 1 % av BNP. Den mycket höga offentliga skuldsättningen begränsar handlingsutrymmet för den planerade konsolideringen av de offentliga finanserna under 2010–2011. Den offentliga bruttoskuldkvoten ökade till strax under 106 % av BNP under 2008, också beroende på att den italienska centralbanken som en försiktighetsåtgärd ackumulerade likvida tillgångar. Den beräknas fortsätta att öka under 2009 och 2010 till som högst 112 % av BNP, varefter den minskar något till 111,6 % 2011. Denna utveckling drivs huvudsakligen fram av de planerade låga primära överskotten och den dämpade nominella BNP-tillväxten. Stock-/flödesjusteringen i programmet är relativt liten men omfattar inte ett eventuellt genomförande av det program för rekapitalisering av bankerna som antogs i samband med återhämtningspaketet eftersom detta ännu inte har utnyttjats.
(6)

Den finanspolitiska strategi på medellång sikt som beskrivs i uppdateringen syftar till ytterligare konsolidering av de offentliga finanserna under programperioden, med det övergripande målet att uppnå det medelfristiga målet en balanserad budget i strukturella termer (dvs. konjunkturrensad och exklusive engångsåtgärder eller andra tillfälliga åtgärder) senast 2011, ett år senare än planerat i 2007 års stabilitetsprogram. Det nominella underskottet förutspås sjunka ytterligare till 0,3 % av BNP 2010, innan det övergår i ett överskott på 1,2 % av BNP under 2011, även om programmet inte ger några indikationer om vilka åtgärder som ligger bakom detta. Den konsolidering som förutses under programperioden kommer i första hand att uppnås genom utgiftsbegränsning, med en reducering av utgiftskvoten med 3,2 % av BNP, medan intäkterna förväntas öka med 1,2 procentenheter. Utgiftsbegränsningarna underbyggs av lägre bidrag och sociala transfereringar (båda förlagda till 2009, dvs. början av perioden) och minskad offentlig konsumtion (förlagd till slutet av perioden, dvs. 2010–2011). Det mesta av intäktsökningen under programperioden kommer av att behållningen från direktskatter antas bli högre, vilket enligt programmet beror på fler registrerade internationella aktörer i Malta. Den offentliga bruttoskulden, som uppskattas till 62,8 % av BNP 2008, förutspås minska med 3 procentenheter till 2010 och med ytterligare 3,5 procentenheter under 2011, i huvudsak beroende på det ökande primära överskottet från och med 2009.