KOMMISSIONENS BESLUT av den 17 juni 1998 om det stöd som Luxemburg beviljat ProfilARBED för investeringar i miljöskydd [delgivet med nr K(1998) 1764] (Endast den franska texten är giltig) (Text av betydelse för EES) (1999/140/EKSG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen, särskilt artikel 4 c i detta,

med beaktande av kommissionens beslut nr 2496/96/EKSG av den 18 december 1996 om gemenskapsregler för statligt stöd till stålindustrin (1), särskilt artikel 6 i detta, och

av följande skäl:

I

I en skrivelse av den 30 december 1993 som registrerades av kommissionen den 4 januari 1994 anmälde de luxemburgska myndigheterna att de planerade att bevilja stöd till stålföretaget ProfilARBED (Arbed) för de investeringar i miljöskydd som företaget gjort.

I en skrivelse av den 14 juni 1994 (2) underrättade kommissionen den luxemburgska regeringen om sitt beslut av den 1 juni 1994 om att inleda ett förfarande enligt artikel 6.4 i beslut nr 3855/91/EKSG (3) (nedan benämnt gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin, sedan dess ersatt med beslut nr 2496/96/EKSG).

Den 9 augusti 1993 ansökte Arbed om statligt stöd för 25 % av de 613 miljoner luxemburgska franc som företaget hade åtagit sig att lägga på miljöskydd i samband med utvecklingen av stålverket i Esch-Schifflange, vilket inbegrep anläggandet av ett nytt elektrostålverk. I en skrivelse av den 19 december 1994 uppgav den luxemburgska regeringen att den planerade att tilldela Arbed ett kapitalanslag som inte översteg 15 % av den stödberättigade investeringen. Det tilldelade stödet skulle i enlighet med bestämmelserna i gemenskapens riktlinjer för stöd till miljöskydd (4) inte överstiga den högsta nivån som var 91,950 miljoner luxemburgska franc.

De luxemburgska myndigheterna lade fram följande argument i sitt svar på beslutet att inleda förfarandet:

1) Stålverksanläggningen hade funnits i sin helhet sedan slutet av artonhundratalet och den flytande fasen hade i vilket fall som helst förekommit i Esch i mer än två år innan de nya standarderna trädde i kraft.

2) Det var tekniskt omöjligt för den gamla LDAC-anläggningen att uppnå de miljöskyddsnivåer som fastlagts genom de nya standarder som infördes i februari 1993.

3) Enligt avsnitt II andra stycket i ingressen till gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin är den relevanta texten gemenskapens riktlinjer för stöd till miljöskydd.

4) Slutligen uppfyllde elektrostålverket i Esch alla kriterier i dessa riktlinjer. Det angavs särskilt att

- de nya miljöskyddsstandarderna hade trätt i kraft 1990 och förstärkts 1993. Den flytande fasen hade emellertid redan funnits i Esch mer än två år innan de nya standarderna infördes,

- uppförandet av elektrostålverket innebar en anpassning av en produktionsprocess. Den flytande fasen baserad på LDAC-processen och kontinuerliga gjutningar hade omvandlats till en flytande fas baserad på en elektrisk process och kontinuerliga gjutningar,

- det begärda stödet avsåg endast den del av investeringen som inte var ekonomiskt lönsam, medan kostnaderna för ersättningsinvesteringar och produktivitetshöjningar, dvs. den del av investeringarna som var ekonomiskt motiverad bars av Arbed i sin helhet, i enlighet med gemenskapens riktlinjer.

De luxemburgska myndigheterna hävdade också att Arbed, med hänsyn till de betydande investeringskostnader som fordras för att få de befintliga LDAC-stålverken att uppfylla kraven i miljöskyddsstandarderna och för att undvika att en stor del av denna investering går förlorad när befintliga stålverk under kommande år skall bytas ut, hade beslutat att skynda på det program som avser att dess stålverk skall ersättas med nya som uppfyller kraven i bestämmelserna om miljöskydd. Arbeds miljöinvestering i det nya stålverket uppgår till 613 miljoner luxemburgska franc. Om de befintliga anläggningarna hade behållits skulle Arbeds uppskattade sammanlagda investeringskostnad ha varit 1,5 miljarder luxemburgska franc. Den luxemburgska regeringen ansåg därför att tilldelningen av stöd skedde i enlighet med andemeningen i artikel 3 i gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin.

II

Efter att ha tagit emot de luxemburgska myndigheternas synpunkter ansåg kommissionen

1) att det föreskrivs i artikel 3 i beslut nr 3855/91/EKSG, dvs. de gemenskapsregler för statligt stöd till stålindustrin som gällde då beslutet fattades, att stöd till stålföretag för åtgärder för att krav enligt nya lagstadgade miljöskyddsstandarder skall uppfyllas av anläggningar som varit i drift i minst två år innan dessa nya standarder infördes kan anses vara förenligt med den gemensamma marknaden,

2) att det i avsnitt II i ingressen i gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin fastslås en princip av innebörden att stålindustrin och andra branscher skall ha tillgång till stöd för miljöskydd på lika villkor. Därav följer att samma gemenskapsrättsliga bestämmelser om stöd till miljöskydd i princip bör tillämpas generellt och enhetligt på alla verksamheter, oavsett om det rör sig om ett stålverk,

3) att även om det anges i inledningen till gemenskapens riktlinjer för stöd till miljöskydd att det enligt principen att "förorenaren betalar" i allmänhet inte skall utgå något stöd som kompensation för kostnader som följer av att tvingande standarder har följts för nya anläggningar, föreskrivs det uttryckligen att de företag som i stället för att helt enkelt anpassa befintliga anläggningar som är äldre än två år väljer att ersätta dem med nya anläggningar som uppfyller de nya standarderna, trots allt kan få stöd för de investeringskostnader som inte överstiger dem som skulle ha uppkommit vid en anpassning av de gamla anläggningarna.

Kommissionen ansåg därför att artikel 3.1 i gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin inte utgjorde något hinder för att förklara sådant stöd förenligt med den gemensamma marknaden som med iakttagande av tröskelvärdet på 15 % brutto beviljas företag, som i stället för att anpassa befintliga anläggningar som varit i drift i mer än två år innan dessa nya standarder träder i kraft väljer att ersätta dem med nya anläggningar som uppfyller kraven i de nya bestämmelserna. Detta gäller under förutsättning att stödet inte överstiger det stöd som skulle ha utgått vid en anpassning av det gamla stålverket.

Kommissionen drog därför slutsatsen att stödet var förenligt med artikel 3 i beslut nr 3855/91/EKSG och följaktligen kunde anses som förenligt med den gemensamma marknaden.

Kommissionen beslutade därför den 21 december 1994 att utan att göra invändningar avsluta det förfarande som hade inletts angående stöd till företaget ProfilARBED för miljöskydd (5).

III

Talan väcktes mot detta kommissionsbeslut i Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt av British Iron and Steel Producers Association (BISPA) med motiveringen att gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin inte kunde tolkas extensivt så att även bestämmelser i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd, vilka avser sektorer som omfattas av EG-fördraget inbegrips.

Kommissionens beslut ogiltigförklarades av förstainstansrätten i dess dom i mål T-150/95 UK Steel Association (tidigare BISPA) mot kommissionen (6). Rätten hävdade att det stöd som tilldelats Arbed inte kunde godkännas eftersom

a) det var tydligt att det statliga stödet i föreliggande ärende åsyftade investeringar i en ny anläggning som skulle ersätta den gamla anläggningen,

b) gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin, som fastställer undantag från det förbud att ge stöd till stålföretag som föreskrivs i artikel 4 c i EKSG-fördraget, måste tolkas strikt med största hänsyn till dess ordalydelse,

c) det föreskrivs i artikel 3 i den femte utgåvan av gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin att stöd endast kan godkännas för att anpassa anläggningar som varit i drift i minst två år till nya lagstadgade miljöskyddsstandarder och det inte ges någon möjlighet att bevilja stöd till företag som i stället för att anpassa befintliga anläggningar som är äldre än två år, väljer att ersätta dem med nya anläggningar som uppfyller kraven i nya miljöskyddsstandarder,

d) motiveringen i det överklagade beslutet, enligt vilken det skulle vara tillåtet att tolka artikel 3 i gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin i kombination med gemenskapens riktlinjer för stöd till miljöskydd, som tillåter stöd till nya anläggningar, måste avvisas, då bestämmelserna i de riktlinjerna var i strid med den tydliga ordalydelsen i artikel 3 i gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin.

IV

Mot bakgrund av ovanstående och särskilt avsnitt III i detta beslut drar kommissionen, i enlighet med ovannämnda dom och i strid med sitt slutliga beslut av den 21 december 1994 (7), slutsatsen att de luxemburgska myndigheternas synpunkter inte var av sådan art att de kunde ändra kommissionens ursprungliga bedömning av sakfrågan då den beslutade att inleda förfarandet, nämligen att stödet inte omfattades av några av undantagen från det allmänna förbud som fastställs i artikel 4 c i EKSG-fördraget och i synnerhet att artikel 3 i gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin inte kunde åberopas för att godkänna stödet i fråga.

Det stöd på 91,950 miljoner luxemburgska franc som Arbed mottagit måste därför anses vara oförenligt med den gemensamma marknaden, eftersom det inte är av sådan art att det kan komma i fråga för undantag enligt gemenskapsreglerna för statligt stöd till stålindustrin från förbudet i artikel 4 c i EKSG-fördraget. Stödet måste därför betalas tillbaka.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det statliga stöd på 91,950 miljoner luxemburgska franc som Luxemburg beviljat Arbed är oförenligt med den gemensamma marknaden för kol och stål enligt artikel 4 c i EKSG-fördraget.

Artikel 2

Luxemburg skall återkräva de stöd som anges i artikel 1 i enlighet med bestämmelserna i Luxemburgs lagstiftning om indrivning av statens fordringar. För att undanröja verkningarna av stöden skall till stödbeloppen läggas ränta för tiden från och med dagen för beviljandet till och med dagen för återbetalningen av stöden. Den räntesats som skall tillämpas är den räntesats som kommissionen använt vid beräkningen av nettobidragsekvivalenten för regionalstöd under den aktuella perioden.

Artikel 3

Luxemburg skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits för att följa beslutet.

Artikel 4

Detta beslut riktas till Storhertigdömet Luxemburg.

Utfärdat i Bryssel den 17 juni 1998.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 338, 28.12.1996, s. 42.

(2) EGT C 212, 3.8.1994, s. 7.

(3) EGT L 362, 31.12.1991, s. 57.

(4) EGT C 72, 10.3.1994, s. 3.

(5) EGT C 400, 31.12.1994, s. 10.

(6) REG 1997, s. II-1433.

(7) Se fotnot 5.