Kommissionens beslut

av den 30 april 2003

om ett förfarande enligt artikel 81 i EG-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet

Ärende COMP/38.370 - O2 UK Limited/T-Mobile UK Limited (brittiskt avtal om delade nät)

[delgivet med nr K(2003) 1384]

(Endast den engelska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2003/570/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet,

med beaktande av rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962, första förordningen om tillämpningen av fördragets artiklar 81 och 82(1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1/2003(2), och särskilt artiklarna 2, 6 och 8 i denna,

med beaktande av den begäran om icke-ingripandebesked i enlighet med artikel 2 i förordning nr 17 och det meddelande om undantag som O2 UK Limited och T-Mobile UK Limited den 6 februari 2002 lade fram i enlighet med artiklarna 2 och 4 i rådets förordning nr 17,

med beaktande av offentliggörandet av ansökan i sammandrag i enlighet med artikel 19.3 i förordning nr 17 och artikel 3 i protokoll nr 21 i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES)(3),

efter att ha samrått med rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor,

med beaktande av den slutliga rapporten från förhörsombudet i detta ärende(4), och

av följande skäl:

1. SAKFÖRHÅLLANDEN

1.1 INLEDNING

(1) Den 6 februari 2002 anmälde O2 UK Limited (nedan kallat "O2 UK") (tidigare BT-Cellnet Limited och BT3G Limited) och T-Mobile UK Limited (nedan kallat "T-Mobile UK") (tidigare One2One Personal Communications Limited) till kommissionen ett avtal daterat den 20 september 2001 om gemensam användning av infrastrukturer och nationell roaming på den brittiska marknaden för tredje generationens mobilkommunikationsnät (nedan kallat "3G") (nedan kallat "avtalet"). I sin anmälan begärde O2 UK och T-Mobile UK (nedan kallade "parterna") antingen ett icke-ingripandebesked enligt artikel 81.1 i fördraget eller artikel 53.1 i EES-avtalet eller, alternativt, ett undantag enligt artikel 81.3 i fördraget eller artikel 53.3 i EES-avtalet(5).

(2) I februari 2002 offentliggjorde kommissionen ett första tillkännagivande där den sammanfattade det anmälda avtalet och uppmanade tredje parter att inkomma med synpunkter(6). Det följdes i september 2002 av ett tillkännagivande enligt artikel 19.3 i förordning nr 17 som angav kommissionens preliminära ståndpunkt och gav tredje parter en möjlighet att lämna synpunkter på den föreslagna positiva inställningen(7). Detta beslut är det sista steget i kommissionens beslutsförfarande.

1.2 PARTERNA

(3) O2 UK är operatör av digitala mobila telenät och -tjänster i Förenade kungariket som använder GSM-standarder ("Global System for Mobile communications"). Det uppför och kommer att driva ett nytt 3G-nät(8) i Förenade kungariket. O2 UK är ett helägt dotterbolag till mmO2 plc - den mobila telenätsverksamhet som tidigare kontrollerades av British Telecommunications plc. Genom sina dotterbolag driver mmO2 telenät i Förenade kungariket (O2 UK), Tyskland (VIAG, som bytt namn till O2 Germany), Nederländerna (Telfort, som bytt namn till O2 Netherlands), Irland (Digifone, som bytt namn till O2 Ireland) och Isle of Man (Manx Telecom). Under det budgetår som löper ut den 31 mars 2002 hade mmO2-gruppen en omsättning på 4,3 miljarder pund sterling (ungefär 6,7 miljarder euro).

(4) T-Mobile UK är en mobil teleoperatör för GSM-nät i Förenade kungariket och är ett helägt dotterbolag till Deutsche Telekom Mobile Holdings Limited, som är ett helägt dotterbolag till T-Mobile International AG. Moderbolaget till T-Mobile International är en operatör av ett fast nät med betydande marknadsinflytande i Tyskland - Deutsche Telekom AG (nedan kallat "DTAG"). T-Mobile International AG äger intressen i mobila telekommunikationsoperatörer i Förenade kungariket (T-Mobile (UK) Limited, T-Motion, Virgin Mobile), Österrike (max.mobil.), Tjeckien (Radiomobil) och Förenta staterna (VoiceStream). T-Mobile International AG har också dotterbolag med verksamhet i Nederländerna (BEN, CMobil), Ryssland (MTS) och Polen (PTC). Under budgetåret 2001 hade T-Mobile International AG en världsomspännande omsättning på 14,6 miljarder euro.

1.3 RÄTTSLIGA OCH FAKTISKA OMSTÄNDIGHETER

1.3.1 UTVECKLINGEN AV TREDJE GENERATIONENS MOBILKOMMUNIKATIONER INOM GEMENSKAPEN

(5) I Europa baserades den första generationen (nedan kallat "1G") mobila kommunikationssystem på analog teknik. Den följdes i början på 1990-talet av den andra generationens (nedan kallat "2G") system som införde digital teknik, nämligen GSM 900 (European Global System for Mobile Communications) och DCS 1800 (så kallade Personal Communications Networks, PCN services). Både GSM 900- och DCS 1800-tjänsterna kallas nu allmänt för GSM-tjänster. Standardiserade GSM-kommunikationer är kretskopplade, vilket innebär att för varje telefonsamtal inrättas en fysisk kopplingsväg för en enda uppkoppling mellan de två kommunicerande ändpunkterna i nätet under uppkopplingen. Överföringshastigheten för GSM är 9,6 kbp/s (kilobyte per sekund) till 11,4 kbp/s, eller med en kompression på 14 kbp/s, som möjliggör tillhandahållande av bastjänster för taltelefoni, kortmeddelandetjänster (SMS) och e-post samt kretskopplad dataöverföring.

(6) Förbättrad 2,5G-mobilteknik som använder mer effektiva paketförmedlade kommunikationer för data som överförs i paket till sina destinationer, via olika färdvägar, utan att behöva en särskild överföringskanal (bara radiosignaler används när användare sänder eller mottar data) håller på att utvecklas för att tillhandahålla ett större utbud av tjänster samt mobil e-post, visuell kommunikation, meddelandetjänster inom multimedia och ortsbundna tjänster. General Packet Radio Service (nedan kallat "GPRS") är en av de huvudsakliga plattformarna för 2,5G-teknik som erbjuder ständig uppkoppling, högre kapacitet och paketkopplade datatjänster. GPRS dataöverföringshastighet uppgår till mellan 30 kbp/s och 40 kbp/s och med EDGE-tekniken från 80 kbp/s till 130 kbp/s, beroende på den specifika användarsituationen(9).

(7) Det håller nu på att utarbetas en tredje generationens (3G) mobilteknik, tillämpningar och tjänster på marknaden(10). 3G bygger på 2,5G-teknik och integrerar paketkopplad och kretskopplad dataöverföring. Den är tekniskt kapabel att nå en hastighet på 144 kbp/s och kommer slutligen nå överföringshastigheter som förväntas ha en praktisk maximihastighet på 384 kbp/s utomhus och upp till 2 Mb/s inomhus(11). 3G-tjänster är mobila kommunikationssystem som kan stödja särskilt innovativa multimediatjänster, utöver utvecklingsmöjligheterna för andra generationens system som GSM, och som kan kombinera användningen av markbundna och satellitbaserade komponenter.

(8) I bilaga I till Europaparlamentets och rådets beslut nr 128/1999/EG av den 14 december 1998 om samordnat införande av ett system för mobil och trådlös telekommunikation (nedan kallat "UMTS") av tredje generationen inom gemenskapen(12) (UMTS-beslutet) anger de egenskaper som UMTS skall kunna understödja. Dessa omfattar multimediafärdigheter, tillämpningar till stöd för full rörlighet och begränsad rörlighet inom olika geografiska områden utöver 2G-systemens funktioner, effektiv tillgång till Internet, interna nät (Intranet) och andra tjänster som baserar sig på Internet-protokollet, talöverföring av hög kvalitet som motsvarar nivån inom fasta nät, möjlighet att överföra tjänster mellan 3G-miljöer, och drift i en enda miljö utan märkbara övergångar, inklusive fullständig roaming i GSM-nät samt mellan de markbundna och satellitbaserade komponenterna i UMTS-nät. Eftersom 3G-nät och -tjänster ännu inte finns tillgängliga är det inte möjligt att tillhandahålla en tillförlitlig översikt. Exempel på förväntade tjänster är dock mobila videokonferenser, mobil video telefon/post, avancerad bilnavigering, digital handel via postorder och olika företags (B2B)-tillämpningar(13).

(9) Utvecklingen av 3G inom gemenskapen baseras på den gemensamma plattformen för UMTS-teknik, på harmonisering av radiospektrum och fastställandet av en harmoniserad lagstiftning. Det första steget mot att uppfylla dessa mål om harmonisering var antagandet av Europaparlamentets och rådets direktiv 97/13/EG av den 10 april 1997 om gemensamma ramar för allmän auktorisation och individuella tillstånd på teletjänstområdet(14). Det följdes i slutet på 1998 av UMTS-beslutet som krävde att medlemsstaterna skulle möjliggöra införandet av UMTS-tjänster på sina territorier senast den 1 januari 2002 och betonade de tekniska organens uppgift, som European Conference of Postal and Telecommunications Administrations (CEPT) och Europe Telecommunications Standard Institute (ETSI), vad gäller att harmonisera frekvensanvändningen och främja en gemensam och öppen standard för tillhandahållandet av kompatibla UMTS-tjänster över hela Europa.

(10) Slutligen offentliggjorde kommisionen i mars 2001 ett tillkännagivande om läget och och den framtida utvecklingen för att införa tredje generationens mobila kommunikationer i Europeiska unionen(15). I detta tillkännagivande konstaterade kommissionen den svåra ekonomiska situationen för telekommunikationsoperatörer över hela Europeiska unionen och de höga investeringskostnaderna för infrastruktur som medförde att operatörerna började med avtal om gemensam användning. Den drog slutsatsen att gemensam användning av nätinfrastruktur som är ekonomiskt fördelaktig i princip bör uppmuntras, under förutsättning att konkurrensreglerna och annan relevant gemenskapslagstiftning respekteras(16). I sitt uppföljande tillkännagivande av den 11 juni 2002 kallat "På väg mot en fullständig utbyggnad av tredje generationens system för mobil kommunikation"(17), betonade kommissionen att den skulle fortsätta att arbeta med nationella myndigheter för att införa rekommendationer om bästa praxis för delad användning av nät.

1.3.2 DELADE NÄT

(11) Att dela 3G-nät kan ske på flera olika nivåer och involvera olika grader av samarbete. Den grad av självständighet som kvarstår för en operatör beror på vilka delar av nätverket som delas och på dess kvarstående möjlighet att installera separata delar (planeringsfrihet). Den grundläggande distinktionen med relevans för parternas avtal om delade nät är den mellan radioaccessnätet (Radio Access Network, RAN) och stam- eller kärnnätet.

1.3.2.1 Ran

(12) RAN omfattar mast- och antennanläggningar, site support cabinets (SSC) och eltillförsel samt antenner, samlare och transmissionslänkar, Node B, det vill säga basstationer som tar emot och sänder data tvärs över frekvenser och kontrollerar en viss nätverkscell, och trunknätstyrning (Radio Network Controllers, RNC) som var och en styr flera sådana Node B och är förbundna med stamnätet.

1.3.2.2 Stamnät

(13) Stamnätet är den intelligenta delen av nätverket och består av mobila kopplingscentraler (MSC), olika stödnoder, serviceplattformar, kundregister samt drifts- och underhållscentra. Det är kopplat till det digitala flertjänstnätet (integrated services digital network, ISDN) och Internet.

>PIC FILE= "L_2003200SV.006201.TIF">

(14) Rangordnat enligt ökande grad av gemensam användning av nätverket kan man särskilja mellan delad användning av

a) anläggningar som sträcker sig från gemensam användning av enskilda mastanläggningar till delad användning av hela anläggningsnätet (vilket kräver en enhetlig nätstruktur), och kan omfatta stödjande infrastruktur till anläggningen som site support cabinets (SSC),

b) basstationer (Node B) och antenner,

c) trunknätstyrning (RNC),

d) stamnät, inklusive mobila kopplingscentraler (MSC) och olika databaser, och

e) frekvenser.

(15) Slutligen avser nationell roaming en situation där de berörda operatörerna inte använder nätet som sådant, utan de använder varandras nätverk bara för att tillhandahålla tjänster till sina egna kunder.

(16) I sin anmälan använder parterna begreppet "site sharing" för delad användning av infrastruktur upp till, men inte omfattande Node B och RNC punkt a i skäl 14 ). Parterna kan komma att överväga att delad användning av RAN punkt b) i skäl 14) när det gäller specifika punktlösningar, även om det för närvarande inte är planerat. Parterna planerar ingen delad användning av sina stamnät, men deras avtal omfattar nationell roaming.

1.3.3 NATIONELLA BESTÄMMELSER

(17) Enligt principen om gemenskapsrättens företräde måste också tillämpliga nationella licensieringskrav och bestämmelser beaktas i samband med gemensam användning av nätverksinfrastruktur(18). Både i de allmänna nationella bestämmelserna i Förenade kungariket och i villkoren i parternas 3G-licenser fastställs parametrar för delad användning av nätverk. Dessa inkluderar:

a) Krav på utbyggnad av nät som gäller faktisk täckning inom ramen för en viss tidtabell, bland annat krav på att täcka 80 % av befolkningen före slutet av 2007.

b) Allmänna skyldigheter som föranleds av planläggningsrestriktioner och miljöhänsyn med avseende på gemensam användning av anläggningar och antenner.

c) Möjligheten att från fall till fall införa gemensamt utnyttjande av utrustning, inklusive gemensamt utnyttjande av nät.

d) Begränsningar som gäller tillåten gemensam användning av nätverk till exempel i samband med gemensam användning av nätintelligens och kunduppgifter av känslig karaktär.

(18) I Förenade kungariket är Oftel den behöriga nationella tillsynsmyndigheten (NRA) på telekommunikationsområdet, med ansvar för det anmälda avtalet. I maj 2001 offentliggjorde Oftel allmänna anvisningar där den uppmuntrade gemensam användning av infrastruktur under förutsättning att individuella förslag bedöms från fall till fall(19).

(19) De nationella bestämmelserna och gemenskapens konkurrensregler tillämpas parallellt och kumulativt. Nationella regler får inte stå i strid med gemenskapens konkurrensregler och inte heller får förenligheten med nationella regler och föreskrifter påverka resultatet av en bedömning enligt gemenskapens konkurrensregler. Därför krävs det en fullständig undersökning av det anmälda avtalet enligt gemenskapens konkurrensregler.

1.4 AVTALET

(20) Den 20 september 2001 ingick O2 UK och T-Mobile UK ett avtal (nedan kallat "avtalet") om samarbete i form av gemensam användning av 3G-anläggningar samt nationell roaming. Avtalet omfattar också vissa 2G- och 2,5G-infrastrukturer. Parterna kommer att behålla separata nät och tillhandahållande av tjänster. Avtalet omfattar också särskilda bestämmelser för att säkerställa att man bara utbyter de absolut nödvändiga uppgifterna. I avtalet gör parterna åtskillnad mellan tre områden: i) inledande uppbyggnadsområde (Initial Build Area, IBA), ii) delat område (Divided Area, DA), och iii) resterande område (Remaining Area, RA). Vid de möten som hölls den 6 och 7 mars 2003 informerade parterna kommissionen om att de hade enats om att ytterligare dela upp det inledande uppbyggnadsområdet i två delar. Den 12 mars 2003 lade de fram en redogörelse till kommissionen som beskrev vad de hade enats om och hur avtalet skulle komma att ändras. Den ytterligare uppdelningen av det inledande uppbyggnadsområdet skulle göras enligt följande:

a) Ett "kärnområde" i det inledande uppbyggnadsområdet som skall bestå av de tio största städerna i Förenade kungariket och som täcker ungefär [32-38 %](*)(20) av befolkningen där båda parterna separat bygger ut sina nät(21), och

b) ett "ytterområde" i det inledande uppbyggnadsområdet som skall bestå av ytterligare 13 städer som täcker [mindre än 10 %](*) av Förenade kungarikets befolkning där varje part har tilldelats ett antal städer för utbyggnad av sitt nät(22).

1.4.1 DELAD ANVÄNDNING OCH NATIONELL ROAMING I DET INLEDANDE UPPBYGGNADSOMRÅDET

(21) Det inledande uppbyggnadsområdet utgörs av ett område som täcker ungefär [30-50 %](*) av den brittiska befolkningen och över [50-80%](*) av brittisk affärsverksamhet (de största städerna). På detta område kommer parternas samarbete snarare att inriktas på delad användning av anläggningar än på nationell roaming, även om den sistnämnda inte är utesluten. På detta område har parterna enats om följande:

(a) Att enligt punkt 2.3 i avtalet samarbeta vid planering, förvärv (inte på grundval av gemensamt ägande), uppbyggnad, utveckling och gemensam användning av 2G-, 2,5G- och 3G-anläggningar. Denna gemensamma användning av anläggningarna inkluderar gemensam användning av byggnader, det vill säga strukturer inklusive mast, material och utrustning (elförsörjning, rensning av intagsgaller och kylning) för 2G-, 2,5G- och/eller 3G-utrustning, särskilt sändtagare och basstationsställning eller Node B-basstationsskåp, men inte överföring och antenn.

(b) Att visa och om praktiskt möjligt se över varandras radioplaner för att på bästa sätt utnyttja eventuella gemensamma placeringar av individuella cellplatser (punkterna 6.2.1 - 6.2.4 och 6.7 i avtalet).

(c) Att ge den andra parten möjlighet att använda anläggningar som befunnits lämpliga för delad användning så att parterna efter den 31 december 2001 kan dela användningen under två år och trettio dagar (avtalshandling 8 i avtalet).

(d) Bevilja den andra parten förstahandsrätt till delad användning om en tredje part önskar dela samma anläggning (avtalshandling 8).

(e) Att bygga ut nätet i "ytterområdet" i det inledande uppbyggnadsområdet i de städer som tilldelats den berörda parten och tillhandahålla roamingtjänster till den andra parten fram till dess att den sistnämnde uppnått en egen täckning av nätet i detta område (i "kärnområdet" i det inledande uppbyggnadsområdet kommer parterna att både bygga ut sina nät separat från början och man kommer inte att förlita sig på roaming).

(22) Den grad av delad användning av anläggningar som parterna planerar omfattar inte hela RAN (bland annat inkluderas inte Node B och RNC), inte heller inkluderar det gemensam användning av frekvenser eller stamnätet.

(23) I avtalet anges också att information regelbundet skall utbytas för att möjliggöra gemensam användning av anläggningar och roaming. Den information som skall utbytas inkluderar teknisk information om nuvarande och framtida anläggningar som placering och antennens höjd, arten och omfattningen på det tillgängliga utrymmet och eventuella särskilda rättigheter eller restriktioner och uppbyggnad av anläggningsparametrar för att möjliggöra roaming utan märkbara övergångar. Särskilda bestämmelser om konfidentiell behandling har inkluderats som en säkerhetsåtgärd.

1.4.2 DELAD ANVÄNDNING OCH NATIONELL ROAMING I DET DELADE OMRÅDET

(24) I det delade området (ett område som täcker ungefär ytterligare [40-70 %](*) av befolkningen) skall parterna anta en gemensam radio- och utbyggnadsplan för 3G som grundas på principen om ett separat område för varje part. Varje part har tilldelats ett "bestämt område" (separat geografiskt) inom det delade området för att uppföra och driva sitt 3G-nät i enlighet med de enhetliga radio- och utbyggnadsplanerna. Inom sitt respektive tilldelade område kommer vardera parten att tillhandahålla den andra parten roamingtjänster enligt en rabatterad prisformel (retail minus minus) (punkt 22.1), och kan inte ingå liknande avtal med tredje part för att tillhandahålla den andra parten denna tjänst (punkt 2.5). I vissa begränsade fall kan delad användning av RAN komma att övervägas för specifika punktlösningar, men det är för närvarande inte planerat. Enligt punkt 9.2 i avtalet kan en part inte heller utveckla 3G-infrastruktur i den andra partens tilldelade område, även om det anges ett antal undantag från denna regel, som inte kräver ett förhandsgodkännande från den andra parten, som anges i punkt 11 (till exempel vid särskilda tillfällen, för att tillgodose efterfrågan på marknaden och/eller för att tillgodose viktiga kunders särskilda behov).

(25) Parterna samtycker också till att alla nya anläggningar inom det delade området kommer att byggas med tillräckligt utrymme och plats för mast för minst två operatörer, där den part som tilldelats området reserverar utrymme för den andra parten för senare bruk. Parterna har möjlighet att efter den 31 maj 2002 dela användningen under två år och trettio dagar eller under fem år och trettio dagar följt av en förhandsrätt till gemensam användning på obegränsad tid (avtalshandling 8). Om den part som driver en site, efter det att förhandsrätten till gemensam användning har löpt ut, får ett erbjudande från en tredje part om en avgift för gemensam användning, som är lika hög eller högre än den överenskomna avgiften (prislistan) som kommersiellt förhandlats fram mellan parterna och som baseras på ett skäligt marknadspris för de anläggningar som ägs eller kontrolleras av parterna, skall den part som driver anläggningen underrätta den andra parten om en sådan begäran. Den andra parten har då 14 dagar på sig att bekräfta att det ingår ett avtal om delad användning med den operatör som driver anläggningen (den part som kontrollerar anläggningen).

(26) Enligt punkt 14.7 i avtalet har vardera parten möjlighet att ingå nationella 3G-roamingavtal med nationella utomstående 3G-operatörer (för de nät de själva byggt och driver), men den utomstående operatören får inte tillträde till den andra avtalspartens nätverk om inte denne ger sitt godkännande. Det finns dock inget i avtalet som hindrar någon av parterna från att sälja sina 3G-telekommunikationstjänster till icke-operationella tredje parter (t.ex. tjänsteleverantörer och/eller operatörer av virtuella mobilnät, MVNO), vare sig de görs på deras egna nätutrustning eller via roaming i den andra partens tilldelade område. Punkt 14.7 påverkar inte verksamhet som gäller internationell roaming.

(27) Parterna kommer, som i fallet med det inledande uppbyggnadsområdet, att utbyta teknisk information för att möjliggöra gemensam användning av anläggningar och roaming, men antagandet av en gemensam radioplan kommer att göra det nödvändigt för dem att också utbyta annan information, inklusive mål för täckningen och utbyggnadsplaner för täckningen, kvalitetsmål, förväntade trafikkrav på UMTS-tjänster och parametrar för Node B radioutformning. Konfidentiella bestämmelser ingår också som en säkerhet.

1.4.3 DELAD ANVÄNDNING OCH NATIONELL ROAMING I DET RESTERANDE OMRÅDET

(28) Parterna samtycker till att, när marknadsvillkoren tillåter detta, utvidga sina respektive 3G-nät till det resterande området, som täcker de glesast befolkade områdena i Förenade kungariket genom att använda samma principer som tillämpas i det delade området.

1.4.4 VARAKTIGHET

(29) Avtalet löper på obestämd tid men parterna kan avsluta det efter den 31 december 2007 med en uppsägningstid på två år.

1.5 PARTERNAS ARGUMENT

(30) Parterna motiverar avtalet med de ekonomiska svårigheter som 3G-operatörer erfarit, tidsramen (det brittiska kravet på att 80 % av befolkningen skall omfattas före slutet av 2007) och kravet på att ta miljöhänsyn.

1.5.1 ARTIKEL 81.1 I FÖRDRAGET ELLER ARTIKEL 53.1 I EES-AVTALET

(31) Parterna gör gällande att avtalet inte har till syfte eller verkan att betydligt påverka konkurrensen på den gemensamma marknaden i strid med artikel 81.1 i fördraget eller artikel 53.1 i EES-avtalet, eftersom de hävdar att avtalet kommer att öka konkurrensen snarare än att minska den. Detta påstående grundas på det faktum att parterna kommer att konkurrera med varandra på nätnivå i det inledande uppbyggnadsområdet, medan samarbetet i det delade området kommer att göra det möjligt för parterna att konkurrera på tjänstenivå med andra 3G-operatörer på nationell nivå på ett tidigare stadium än om de inte samarbetar.

1.5.2 ARTIKEL 81.3 I FÖRDRAGET ELLER ARTIKEL 53.3 I EES-AVTALET

(32) Om avtalet anses begränsa konkurrensen, hävdar parterna alternativt att det kan undantas med stöd av artikel 81.3 i fördraget eller artikel 53.3 i EES-avtalet. De hävdar att avtalet kommer att påskynda tillhandahållandet av 3G-tjänster genom att göra det möjligt för parterna att minska utvecklingskostnaderna för 3G-nät och därmed tidigare göra 3G-tjänster tillgängliga för slutanvändarna. Parterna hävdar att konsumenterna kommer att gynnas av tillhandahållandet av snabbare, mer innovativa 3G-tjänster till lägre priser. Slutligen kommer inte parterna till följd av sitt samarbete att producera standardiserade tjänster till slutanvändare, utan kommer att fortsätta att konkurrera direkt om tillämpningar som grundas på innehåll, detaljhandelspriser, grossistpriser, villkor för tjänsterna, kanaler till marknaden och kundtjänster samt marknadsföring. De drar därmed slutsatsen att konkurrensen till följd av avtalet inte bara kommer att bibehållas, utan att öka de brittiska marknaderna när det gäller 3G-nät och -tjänster.

1.6 SYNPUNKTER FRÅN TREDJE PARTER

(33) Det inledande administrativa tillkännagivandet och det tillkännagivande som därefter offentliggjordes i enlighet med artikel 19.3 i förordning nr 17 föranledde synpunkter från de brittiska konkurrensmyndigheterna (nedan kallade de brittiska myndigheterna), två mobila nätoperatörer och en tillverkare av specialiserad utrustning. Alla de som lämnade synpunkter uppgav att de i princip var positivt inställda till en delad användning av nätet, men de brittiska myndigheterna och en mobiloperatör har lämnat detaljerade synpunkter, i vilka de visat sig vara kritiska till avtalet i dess nuvarande form.

1.6.1 SYNPUNKTER FRÅN DE BRITTISKA MYNDIGHETERNA

(34) De brittiska myndigheterna lämnade detaljerade synpunkter som särskilt inriktades på eventuella konkurrensproblem som kunde uppstå till följd av samarbetet i det inledande uppbyggnadsområdet såsom det från början anmäldes(23). De brittiska myndigheterna ansåg att avtalet föreföll begränsa konkurrensen inom näten i den utsträckning det begränsade konkurrensen vad gäller täckning och kvalitet mellan de två parterna. De hade särskilt betänkligheter om de punkter i avtalet som verkade begränsa konkurrensen inom näten i det inledande uppbyggnadsområdet. De ansåg dessutom att avtalet kunde underlätta underförstådd samverkan mellan de två parterna och att det kunde förekomma externa effekter som kunde försvaga konkurrensen på detaljhandelsnivå. När det gäller avskärmningen av anläggningar ansåg de brittiska myndigheterna att även om det förelåg problem var anläggningsmarknaden tillräckligt konkurrenskraftig för att eventuella problem skulle vara relativt försumbara. De ansåg det troligt att eventuella svårigheter för en annan operatör att få tillgång till anläggningar skulle komma att begränsas till särskilda förhållanden som kan råda i isolerade områden i Förenade kungariket.

(35) Mot bakgrund av dessa farhågor rekommenderade de brittiska myndigheterna att följande villkor skulle införas:

a) Undantaget skulle gälla under en relativt kort tidsperiod för att ge möjlighet till en granskning av de faktiska fördelarna för konsumenterna.

b) Parterna bör ändra avtalet så att de ömsesidiga roamingöverenskommelserna samt användningen av en delad radioplan (Joint Radio Plan) förbjuds i det inledande uppbyggnadsområdet (för att optimera användningen av delade anläggningar).

c) Undantaget bör gälla på villkor att parternas förvaltning och kontroll är densamma och att eventuella förändringar vad gäller ägandeförhållandena anmäls till kommissionen.

d) Det är önskvärt med en oberoende granskning av sekretessreglerna som skall lämnas i form av regelbundna rapporter till kommission.

1.6.2 SYNPUNKTER FRÅN AKTÖRERNA PÅ MARKNADEN

(36) En tredje part förklarade sig vara positiv till avtalen om delad nätanvändning under förutsättning att de var öppna för tredje parter. När det gäller detta avtal hade den farhågor om att valet om delad användning och förstahandsrätt i praktiken skulle visa sig utgöra en exklusivitet och kunna avskärma andra operatörer från marknaden. Den hade också farhågor om att avtalet skulle komma att ge parterna en orättvis fördel på marknaden till följd av de minskade kostnader avtalet gav upphov till. Den drog slutsatsen att avtalet skulle komma att leda till mindre konkurrens och färre kostnadsbesparingar och fördelar för konsumenterna jämfört med ett öppet avtal.

(37) En annan tredje part uttryckte farhågor över att kommissionen föreföll utesluta delad användning av antenner som teknisk lösning, utan hänsyn tagen till de operationella, miljömässiga och ekonomiska förmånerna.

(38) Alla synpunkter som mottagits från tredje part sågs noggrant över och i den utsträckning synpunkterna från tredje parter återspeglar faktiska konkurrensproblem har vederbörlig hänsyn tagits till dem. Kommissionens resonemang kring de problem som tagits upp läggs fram i den rättsliga bedömningen i del 2 i detta beslut.

2. RÄTTSLIG BEDÖMNING

(39) Eftersom avtalet i huvudsak är tekniskt och inte har till föremål att begränsa konkurrensen, måste dess effekter analyseras. Huruvida det är troligt att avtalet får negativa effekter på konkurrensen beror inte bara på dess natur utan också på de ekonomiska förhållandena, som parternas marknadsinflytande och andra faktorer med anknytning till marknadsstrukturen. Denna analys kräver en definition av de två relevanta marknader för återförsäljning som direkt påverkas av avtalet och en identifiering av ett antal andra marknader för återförsäljning och slutanvändare som kan komma att påverkas.

2.1 RELEVANT MARKNAD

2.1.1 INLEDNING

(40) Marknaderna kan generellt indelas i marknader för återförsäljning och slutanvändare. Inom telekommunikationssektorn består marknaderna för återförsäljning vanligtvis av tillhandahållande av tillgång till nätverk eller delar av nätverk och av nätverkstjänster till operatörer av nätverk och -tjänster, och marknaden för slutanvändare består av tillhandahållande av kommunikationstjänster till slutanvändare(24). Inom dessa bredare kategorier kan smalare marknader definieras inte bara på grundval av den berörda tjänstens egenskaper och i vilken grad den kan ersättas med andra tjänster baserat på pris, användning och konsumentpreferenser, utan genom en analys av konkurrensvillkoren och strukturen på efterfrågan och utbudet(25). Det är uppenbart att mobila tjänster med tanke på fördelarna med mobilitet och de högre avgifterna generellt inte kan ersättas av fasta tjänster. Mobila och fasta taltelefonitjänster är därför delar av olika tjänstemarknader, vilket har fastställts i ett flertal kommissionsbeslut(26).

(41) De marknader för tillgång till nätverk och tjänster som främst berörs av avtalet är

a) marknaden för anläggningar och infrastruktur för digital mobilradiokommunikationsutrustning.

b) marknaden för anslutning till nationella roamingpartners för återförsäljning av 3G-kommunikationstjänster.

(42) Dessutom berörs marknaden för återförsäljning av 3G-tjänster, samt indirekt ett senare försäljningsled på detaljhandelsmarknaden för 3G-tjänster.

2.1.2 MARKNADEN FÖR ÅTERFÖRSÄLJNING AV TILLGÅNG TILL MOBILA NÄT

(43) Tillgång till fysiska anläggningar såsom anläggningar och infrastruktur det vill säga master och antenner, samt kanalisering, hyrda förbindelser och ledningsrätt, som ingår som en del i en mobil telenätinfrastruktur, kan utgöra tillgång till särskilda mobila nätmarknader. Dessutom finns återförsäljning av tillgång till nätverk och tjänstemarknader för tillhandahållande av digitala mobilkommunikationstjänster till andra operatörer. Dessa kan grovt indelas i två kategorier:

a) Återförsäljning av nättjänster relaterade till samtrafik som gör det möjligt för kommunikation att äga rum mellan användare av olika nätverk, och

b) återförsäljning av accesstjänster som gör det möjligt för kunder från andra operatörer att använda värdnät eller främmande nät.

(44) Återförsäljning av nättjänster i anslutning till samkoppling inkluderar ett samtalsavslut (tjänsten består av att avsluta ett samtal till en slutanvändare), originerande samtal (tjänsten består av att möjliggöra ett samtal från en slutanvändare), samt direkta samtrafiktjänster (tillhandahållande av en direkt fysisk koppling mellan terminerande och originerande telenät) och transittjänster (tillhandahållande av en indirekt koppling mellan terminerande och originerande telenät genom transitering genom ett eller flera tredje telenät). Accesstjänster som relaterar till användningen av ett "värdnät" eller ett "främmande" nät av kunder från andra operatörer inkluderar återförsäljning av nationell och internationell roaming, och återförsäljning av sändningstid.

2.1.3 MARKNADER SOM DIREKT PÅVERKAS AV AVTALET

2.1.3.1 Marknaden för anläggningar och infrastruktur för digital mobilradiokommunikationsutrustning.

Produkt- och infrastrukturmarknad

(45) Både 2G- och 3G-mobila telenät bygger på en cellulär nätarkitektur som baseras på antenner som fördelats över täckningsområdet, som gör det möjligt för radiosignaler att tas emot av slutanvändarna och överföras inom en viss cellradie(27). Operatörerna av 2G- och 3G-mobila telenät behöver anläggningar för att placera dessa antenner och infrastruktur som master, site support cabinets, elförsörjning, samlare och transmissionslänkar.

(46) För att förvärva sådana anläggningar (endera köp eller, mer vanligt förekommande, hyrköp) fordras avtal med ägarna av anläggningarna och planläggningstillstånd från de lokala myndigheterna samt i vissa fall godkännande från tillsynsmyndigheter för att begränsa risken för radiofrekvensstörningar. Även om antalet egendomar som kan omvandlas till anläggningar för digital mobilkommunikationsutrustning i teorin är obegränsad är antalet platser som är lämpliga begränsade på grund av planeringsbestämmelser, hälso- eller miljööverväganden eller begränsat utrymme i "hot spots" (till exempel i stadskärnor, på flygplatser eller järnvägsstationer). För att ett markområde skall kunna betraktas som en anläggning måste det kunna användas som en sådan från teknisk synpunkt, motsvara kraven i lagstiftningen och passa in i den planerade nätverksarkitektur som är fördelad över täckningsområdet enligt kapacitetsbehoven.

(47) Från ett efterfrågeperspektiv behövs anläggningar för närvarande främst av de fem operatörer som innehar 3G-licenser i Förenade kungariket och som planerar en utbyggnad av 3G-nät, av vilka fyra också driver 2G-nät(28). I princip är 2G- och 3G-anläggningarna utbytbara även om tätheten för 3G-nät är högre på grund av de olika frekvenser som används och den ökade kapacitet som önskas för 3G-tjänster och som kräver upp till två gånger så många anläggningar som ett 2G-nät. Bara en begränsad del av efterfrågan på 3G-anläggningar kan därför uppfyllas genom att använda befintliga 2G-anläggningar. Slutligen är utbyggnaden av 3G-nät i Förenade kungariket i motsats till 2G-nät, som redan är helt utbyggda, fortfarande i sin inledande fas. Med hänsyn till bestämmelserna om utbyggnad som skall täcka 80 % av befolkningen i slutet av 2007 är den inledande efterfrågan på anläggningar högst i städer eller andra befolkningstäta områden. Även om det finns visst utrymme för substitution mellan olika typer av anläggningar (till exempel mellan tak och master eller mellan multipla anläggningar som betjänar mindre celler, såsom mikro- eller picoceller och enstaka anläggningar som betjänar större makroceller) finns inga andra produkter som kan ersätta 2G- och 3G-anläggningar och infrastruktur.

(48) Från ett utbudsperspektiv kan access till 2G- och 3G-anläggningar och infrastruktur i första hand tillhandahållas genom 2G- och 3G-nätoperatörer som har placerade, förvärvade och utvecklade anläggningar för att driva sina egna nät. Det beror på att anläggningar i princip kan delas mellan flera operatörer, även om det finns tekniska gränser för antalet operatörer som kan dela en särskild anläggning, i de flesta fall upp till tre, beroende på den särskilda anläggningens utformning. Det förefaller finnas diversifieringsfördelar på utbudssidan, eftersom nätoperatörer sannolikt föredrar att ha att göra med parter som kan förse dem med största möjliga antal anläggningar med största möjliga antal placeringar för att minimera kostnaderna för sökning och transaktioner. Operatörerna kan föredra en delning av anläggningar med andra operatörer för att möjliggöra gemensam användning av fler delar av anläggningsinfrastrukturen, och därmed minska kostnaderna ytterligare. Det är slutligen troligt att många av de mest gynnsamma anläggningarna på "hot spots", som stadskärnor, redan har utvecklats och därför inte alltid är tillgängliga för nya marknadsaktörer.

(49) Det finns begränsat utrymme för operatörerna att tillhandahålla radio/TV-nät. I allmänhet är utrustning för radio/TV-sändning placerad på anläggningar som har en mycket högre nivå på den geografiska täckningen jämfört med täckningsvillkoren för cellulära system. Radio/TV-anläggningar tenderar följaktligen att vara höga uppbyggnader på högt placerade platser som sänder med hög kraftöverföring (tiotals kilowatt) för att nå optimal täckning av befolkningen med användning av ett begränsat antal anläggningar. Mot bakgrund av kapacitetsövervägandena är mobila radionät cellulära till sin natur och varje anläggning tillhandahåller tillräcklig men begränsad täckning, reducerar störningar mellan cellerna och ger möjlighet att återanvända frekvensfördelningen på andra områden. Storleken på varje cell kan variera från ett par hundra meter till flera kilometer, den nuvarande storleken avgörs av den nivå på nätkapaciteten som krävs. Anläggningens höjd och sändningseffekt är de viktigaste faktorerna för att kontrollera cellstorleken med en typisk sändningseffekt på tiotals watt och antennhöjder på mellan 10 och 20 meter. Det finns en tendens hos mobiloperatörer att använda radio/TV-strukturer när de är lämpliga vad gäller de lokala kraven på tjänsten.

(50) Nya marknadsaktörer har trätt in på marknaden som oberoende företag som specialiserar sig på placering, förvärv och tillhandahållande av anläggningar för användning av tredje part. Andra parter som kontrollerar anläggningar, som offentliga myndigheter eller allmännyttiga företag, kan också träda in på marknaden och har redan gjort det i Förenade kungariket. Vidare har operatörer tidigare också förvärvat och hyrt enskilda anläggningar på kommersiell bas direkt från ägarna av anläggningen och fortsätter att göra det. Bortsett från det allmänna planläggningstillsåndet, hälsoregler och krav på att minimera elektromagnetiska störningar finns inga allvarliga rättsliga, lagstadgade eller andra krav som kan omintetgöra ett tidseffektivt inträde på marknaden och därmed hindra substitution på utbudssidan. Inga betydande investeringar eller teknisk expertis som det är ont om krävs för inträde på marknaden. Det är därmed fortsatt möjligt att träda in på marknaden.

(51) På grundval av analysen av utbud och efterfrågan ovan bör slutsatsen dras att det finns en marknad för anläggningar och anläggningsinfrastruktur för digital mobil radiokommunikationsutrustning.

Geografisk marknad

(52) På grundval av efterfrågestrukturen, som beror på nationellt licensierade operatörer, är det troligt att marknaden är nationell, nämligen Förenade kungariket, även om striktare planeringsregler för anläggningar som hyser mobil radiokommunikationsutrustning i Skottland kan innebära att det finns en separat marknad i Skottland.

2.1.3.2 Marknaden för återförsäljning av access till nationell roaming för 3G-kommunikationstjänster

Produkt- och tjänstemarknader

(53) Mobil roaming inträffar när kunderna använder sina mobila telefoner, eller mer specifikt SIM-kort (subscriber identification module) som identifierar abonnenterna, på ett annat mobilt nät (värdnät eller främmande nät) än det som de abonnerar på och som utfärdade deras SIM-kort (nätstruktur i hemmet). Roaming kan endera vara nationell eller internationell. I båda fallen baseras den på avtal mellan operatören för nätstruktur i hemmet och den främmande nätoperatören för återförsäljning av roamingaccess för de främmande nät som sedan vidarebefordras som en annan tjänst genom nätstruktur i hemmet till abonnenterna. Marknaden för nationell roaming är avgränsad från internationell roaming, bland annat för att den inte involverar avtal mellan utländska operatörer, den baseras inte på de standardavtal som utvecklats inom GSM Association(29), och priserna skiljer sig kraftigt.

(54) Utan hinder av en eventuell inledande överlappning mellan 2G-, 2,5G- och 3G-tjänster till slutanvändarna kommer, från ett efterfrågeperspektiv, återförsäljning av nationell roaming för 3G-kommunikationstjänster att avgränsas från 2G- eller 2,5G-roaming, eftersom utbudet på både de tal- och datatjänster som kan tillhandahållas på grundval av 3G-roaming är större och annorlunda, med tanke på att betydligt högre överföringshastigheter kommer att finnas tillgängliga (dvs. i praktiken från 144 upp till 384 kbp/s för 3G jämfört med mellan 20 och 60 kbp/s för 2,5G och mellan 9 och 14 kbp/s för 2G). En fullständigare diskussion om de relevanta tal- och datatjänsterna förs i punkt 2.1.4.2.

(55) Från ett utbudsperspektiv kommer bara operatörer av 3G-nät eller andra parter som kan tillhandahålla den relevanta typen av access till 3G-nät från sådana operatörer att kunna tillhandahålla återförsäljning av access till nationell roaming för 3G-tjänster. Med tanke på licenskraven är hindren för inträde på marknaden, frånsett inträde som grundas på tillträdesrätter till ett befintligt 3G-nät, absoluta. Återförsäljning av access till nationell roaming för 3G-kommunikationstjänster utgör därför en avgränsad marknad för produkter och tjänster.

Geografisk marknad

(56) Eftersom licensiering för 3G-nät görs på nationell nivå, och med tanke på prisskillnaderna mellan nationell och internationell roaming, är den relevanta marknaden nationell, nämligen Förenade kungariket.

2.1.4 ANDRA POTENTIELLT BERÖRDA MARKNADER FÖR ÅTERFÖRSÄLJNING OCH FÖR SLUTANVÄNDARE

2.1.4.1 Potentiellt berörda marknader för återförsäljning av 3G-nättjänster och access

Produkt- och tjänstemarknader

(57) Det finns ett antal andra möjliga marknader för återförsäljning av 3G-nättjänster och nätaccess som kan komma att påverkas av avtalet, som marknaden för tillhandahållande av access till sändningstid för återförsäljning till tjänsteleverantörer, som har funnits i Förenade kungariket på grundval av regleringsskyldigheter. Access till sändningstid för återförsäljning liknar nationell roaming då den också rör tillhandahållande av nätaccess och minuter (sändningstid) för återförsäljning genom ett värdnät. Tjänsteleverantörerna har tillhandahållits den genom licensierade mobiloperatörer i Förenade kungariket som ett villkor för licenserna(30). Skillnaden mellan de två formerna av access är att en operatör som förlitar sig på nationell roaming själv kan bestämma det utbud av tjänster som skall finnas tillgängligt för abonnenterna och kan tillhandahålla tjänster som inte är tillgängliga för kunderna i värdnätet. En tjänsteleverantör kan dock bara tillhandahålla återförsäljning av det tjänsteutbud som erbjuds av nätoperatören som tillhandahåller sändningstid för återförsäljning.

(58) En annan möjlig marknad för återförsäljning är marknaden för samtalsorigineringstjänster där leverantörer av val av teleoperatörstjänster köper rätten till tillträde till mobilnät för att påbörja samtal som de avslutar på eget ansvar. Det är dessutom möjligt att nya former av återförsäljning av access till 3G-nät och -tjänster kan utvecklas som kan komma att utgöra separata relevanta marknader.

(59) Det är troligt att återförsäljning av 3G-nättjänster och nätaaccess kommer att skilja sig från nättjänster och -access till 2G- eller 2,5G-tjänster, eftersom det tjänsteutbud som kan tillhandahållas på grundval av 3G-nät är större och annorlunda, med tanke på tillgången till betydligt högre överföringshastigheter. Det är dock för tidigt att kommersiellt närmare beskriva, med tanke på utvecklingsnivån på marknaderna för återförsäljning av 3G som fortfarande är tillväxtmarknader, efterfrågesidan för nättjänster och -access på sådana marknader, med undantag för efterfrågan från tjänsteleverantörer av access till sändningstid för återförsäljning. Från utbudssidan är dessa marknader logiskt begränsade till 3G-nätoperatörer och till varje annan part som kan få rätt att tillhandahålla en relevant tillträdesnivå till 3G-nät.

Geografisk marknad

(60) Mot bakgrund av de nationella licenserna och priserna är det sannolikt att den geografiska omfattningen på sådana marknader för återförsäljning är nationell(31). Det är inte nödvändigt vad gäller ändamålet med detta beslut att närmare definiera dessa marknader. Därför görs ingen definition.

2.1.4.2 Slutkundsmarknader som eventuellt påverkas

(61) Även om det samarbete som omfattas av avtalet begränsas till delad användning av anläggningar och nationell roaming på återförsäljarnivå kan effekterna av detta samarbete komma att märkas i ett senare marknadsled för tjänster till slutkunderna där parterna är verksamma oberoende av varandra. Inom området mobila tjänster för slutkunder, har tal- och datatjänster hittills erbjudits som kombinerade tjänster, under antagande att de kan vara delar av samma marknad. Det är troligt att 3G-nätoperatörer kommer att erbjuda "omärkbara övergångar" till 2G- och 3G-tal och datatjänster genom att tillhandahålla båda typerna av tjänster på ett enda SIM-kort. Balansen mellan tal- och datatjänster förväntas genomgå ett fundamentalt skifte: 2G-datatjänster är i stor utsträckning begränsade till fax och SMS, och taltjänsterna står i vanliga fall för över 90 % av 2G-mobiloperatörernas inkomster. För 3G-nät med tjänster som näthandel, videotelefoni och videokonferens, förväntas slutligen mellan 50 % och två tredjedelar av inkomsterna att genereras av datatjänster. Det är därför lämpligt att analysera digitala mobiltaltelefonitjänster och digitala mobildatatjänster separat. Detta särskiljande motsvarar åtminstone inledningsvis i stor utsträckning det mellan kretskopplade och paketkopplade tjänster.

Digitala mobila taltjänster

(62) Rörande mobila taltelefonimarknader har inte kommissionen hittills generellt särskiljt mellan olika tekniker. Det har i de flesta beslut fastställts att både analog och digital GSM 900 och 1800 är del av samma mobila taltelefonimarknad, även om smalare marknadsdefinitioner testas för att säkerställa att inga dominerande ställningar uppstår kring någon marknadsdefinition(32). Eftersom den analoga mobiltelefonin gradvis har avvecklats av operatörerna i Förenade kungariket är de tjänster som berörs av avtalet digital mobil taltelefoni. Kommissionen har hittills inte definierat olika marknader för 2G-, 2,5G- och 3G-tjänster(33).

(63) Över tiden förväntar sig dock källor från branschen att "rich voice over 3G networks services" kan komma att utvecklas som består av taltjänster som är integrerade med datatjänster som konsumentvideotelefonitjänster och multimediala konferenser som sträcker sig utöver kapaciteten för 2G- och 2,5G-nät. Det är följaktligen möjligt att en avgränsad marknad för 3G-taltjänster kommer att utvecklas eller att 3G-tal och datatjänster kommer att slås samman till en gemensam marknad. Det är sannolikt att utvecklingen vad gäller kvalitet och räckvidd på de berörda taltjänsterna som 3G-tekniken medfört kommer att göra det möjligt för 3G-taltjänster att begära ett prispåslag. Det är dessutom troligt att de å ena sidan kommer att leda till ensidig substitution mellan 2G-tjänster och å andra sidan 3G-tjänster (det vill säga att användare kommer att ersätta 3G-tjänster med 2G-tjänster, men inte omvänt), vilket är ett bevis på att det förekommer separata marknader. Det är dock inte nödvändigt för ändamålet med detta beslut att dra slutsatsen om huruvida 2G- och 3G-taltjänster skall betraktas som separata produktmarknader. Därmed görs ingen relevant definition av produktmarknaden.

Digitala mobila datatjänster

(64) En grundläggande skillnad mellan å ena sidan 2G-datatjänster och å andra sidan 2,5- och 3G-datatjänster är att den tidigare är kretskopplad medan den senare är paketkopplad, det vill säga baserad på en annan teknik med annorlunda och ökad teknisk förmåga. Eftersom tjänster och innehåll som finns tillgängliga över 3G-nät förväntas förbättras betydligt i förhållande till 2G både vad gäller datahastighet och det tjänsteutbud som därmed möjliggjorts, är det troligt att all utbytbarhet mellan 2G och 3G kommer att vara ensidig. Det leder till slutsatsen att 2G- och 3G-tjänster sannolikt kommer att utgöra separata marknader. Även om det verkar klart att viss överlappning kommer att ske mellan 2,5G- och 3G-tjänster, eftersom 2,5G ger möjlighet till exempelvis mobil e-post, kortmeddelanden inom multimedia och ständig Internetuppkoppling, har den inte tillräcklig dataöverföringshastighet för att tillhandahålla de exklusiva datatjänster som förväntas växa fram på 3G-näten. Det förefaller därför som om det kan förekomma en tillväxtmarknad för tillhandahållande av mobila 3G-datatjänster.

(65) På grundval av den särskiljande faktorn mobilitet har kommissionen hittills ansett att mobila och fasta datatjänster utgör separata marknader(34). Den högsta bandbredden för 3G-datatjänster kan dock sannolikt bara levereras på villkor om optimal täckning och mycket låg eller ingen mobilitet. Samtidigt utvecklas trådlösa LAN (WLAN) som tillhandahåller datakommunikationer inklusive bredbandsaccess till Internet som möjliggör begränsad mobilitet inom ett begränsat område (som inom byggnader eller offentliga platser). Det är möjligt att en liknande åtgärd om begränsad mobilitet i framtiden kommer att bli norm för alla eller de flesta datatjänster med stor bandbredd. Frågan kvarstår därför om tjänster som WLAN kommer att vara ett komplement till eller ett substitut för 3G-tjänster och följaktligen om skillnaden mellan fasta och mobila datatjänster kommer att försvinna och en marknad för trådlös bredbandskommunikation kan uppstå.

(66) Eftersom 2,5G-tjänster fortfarande är en tillväxtmarknad och 3G-tjänster för närvarande bara är på planeringsstadiet, är det inte möjligt att exakt avgöra om de finns på samma marknad eller på olika marknader, om digitala mobila tal- och datatjänster förekommer på samma marknad och inte heller om vissa 3G-tjänster förekommer på samma marknad som datatjänster på bredband som WLAN. Det är dock inte nödvändigt för ändamålet med detta beslut att dra slutsatser om huruvida 2G-, 2,5G- och 3G-datatjänster och/eller taltjänster skall anses utgöra separata produktmarknader. Därför görs ingen definition av den relevanta produktmarknaden.

Geografisk marknad

(67) Med tanke på att prissättning och tjänsteerbjudanden för digital mobiltelefoni för närvarande är nationell, är marknaderna till sin omfattning nationella, med undantag för tillväxtmarknaden för tillhandahållande av omärkbara övergångar för alleuropeiska mobilteletjänster till internationellt mobila kunder som kommissionen först identifierade i beslutet om Vodafone/Mannesmann(35). Internationella roamingtjänster är inte ett substitut med tanke på de höga priserna och de begränsade funktionerna för internationell roaming(36). Dessutom har nätoperatörer generellt vägrat tillåta permanent roaming baserad på internationell roamingaccess, det vill säga att tillåta en kund från ett utländskt nät att permanent roama på deras eget nät. Därmed är marknaden eller de marknader som identifierats ovan nationella.

2.2 MARKNADSSTRUKTUR

2.2.1 MARKNADEN FÖR ANLÄGGNINGAR OCH INFRASTRUKTUR FÖR DIGITAL MOBILRADIOKOMMUNIKATIONSUTRUSTNING I FÖRENADE KUNGARIKET

(68) Enligt det brittiska Radiocommunications Agency finns det ungefär 35000 externt placerade basstationer för cellulära transmittorer. För att tillhandahålla 3G-tjänster har organet bedömt att operatörerna kommer att behöva ungefär 30000 till 50000 fler anläggningar, även om det är svårt att exakt fastställa det antal som krävs eftersom den slutliga siffran beror på ett antal faktorer, inklusive framgången med 3G.

(69) Information från mobiloperatörer bekräftar att ungefär 35000 anläggningar används för 2G-transmission (en täckning på över 95 % av befolkningen)(37). Kommissionen har utifrån operatörens svar bedömt att minst 40000 anläggningar kommer att krävas för att 3G skall ge en täckning på 80 % av den brittiska befolkningen. Ett större antal anläggningar kommer att krävas för att täcka hela den brittiska befolkningen.

(70) Alla mobiloperatörer kontrollerar ett stort antal anläggningar och hyr dem i de flesta fall från bolag som allmännyttiga företag, kommersiella fastighetsägare och privata jordägare. Det finns också specialiserade företag (tower companies) som hyr ut antennplats på trådlösa antenner och sändningsantenner som kan ta emot många som hyr in sig samt trådlösa nät.

(71) O2 UK har ungefär 7600 2G-anläggningar och äger eller kontrollerar ungefär 6000 2G-anläggningar. T-Mobile UK har [ungefär 8600](*) anläggningar av vilka ungefär 2000 förvaltas av Crown Castle International.

(72) När det gäller de andra operatörerna har Vodafone ungefär 8000 anläggningar och Orange ungefär 9500 anläggningar. Hutchison håller, som ny marknadsaktör, fortfarande på att bygga upp sina 3G-anläggningar och har ungefär 4000 anläggningar (för en ungefärlig täckning av 50 % av befolkningen). Det förväntas utöka med [...](*) anläggningar.

(73) Alla operatörer strävar efter att förvärva fler anläggningar för att tillhandahålla 3G-tjänster i hela Förenade kungariket.

2.2.2 ANSLUTNING TILL NATIONELL ROAMING FÖR ÅTERFÖRSÄLJNING AV 3G-KOMMUNIKATIONSTJÄNSTER

(74) Bortsett från parterna tilldelades tre andra mobiloperatörer 3G-mobillicenser enligt Wireless Telegraphy Act 1949 genom en auktion som hölls i april 2000: Vodafone, Orange och Hutchison 3G UK (en ny marknadsaktör). Även om den brittiska regeringen har planer på att införa handel med radiospektrum(38), är hindren för inträde på marknaden höga, även om de inte är absoluta på grund av kostnaderna för att utveckla ett 3G-nät och svårigheten att nå tillräckligt med lämpligt radiospektrum. Det är inte troligt att det via handeln med radiospektrum kommer några nya marknadsaktörer, om några alls, inom en förutsägbar framtid.

(75) Utöver operatörerna kommer tjänsteleverantörer (SP) och eventuellt operatörer av virtuella mobilnät (Mobile Virtual Network Operators, MVNO) att bedriva verksamhet på marknaden för återförsäljning av 3G. Tjänsteleverantörer - endera leverantörer av fasta tjänster eller oberoende leverantörer - säljer köpta minuter (återförsäljning av sändningstid) från en nätpartneroperatör och fakturerar själva abonnenterna, i första hand företagsabonnenter. Leverantörer av mervärdestjänster (Enhanced Service Provider, ESP) utgör nästa tredjedel tjänsteleverantörer och erbjuder egna taxestrukturer och paket, inklusive mervärdestjänster. Virgin Mobile (ett gemensamt företag som till hälften ägs med T-Mobile UK) är ett exempel på en leverantör av mervärdestjänster som framgångsrikt sörjer för privatkunder. Operatörer av virtuella mobilnät är den slutliga tredjedelen i hierarkin av tjänsteleverantörer. Operatörer av virtuella mobilnät tillhandahåller liknande tjänster till leverantörer av mervärdestjänster men de har sin egen identitet och utfärdar egna SIM-kort (subscriber identification module). I vissa fall äger de också egna nätinfrastrukturdelar. De är dock i slutändan beroende av ett mobiloperatörsnät för användningen av radiospektrum.

(76) Enligt det anmälda avtalet planeras för närvarande bara nationell 3G-roaming mellan O2 UK och T-Mobile UK. Det är dock möjligt att fler roamingavtal kan komma att ingås mellan operatörer, särskilt för att täcka avlägsna delar av Förenade kungariket.

(77) Det är troligt att utbudet på 3G-sändningstid för återförsäljning kommer att öka mot bakgrund av de nya tjänsterna och de tjänsteleverantörer och operatörer av virtuella mobilnät som är aktiva på nischmarknader. För 2G har all sändningstid för återförsäljning tillhandahållits av BT Cellnet och Vodafone(39), med undantag för det gemensamma företaget som levererar mervärdestjänster mellan T-Mobile UK och Virgin Mobile.

2.2.3 3G-TJÄNSTER TILL SLUTANVÄNDARE

(78) De fem licensierade operatörerna planerar alla att bygga ut sina nät och väntar sig, beroende på operatör, att börja tillhandahålla 3G-tjänster någon gång under 2003 eller 2004. Eftersom 3G-nät och -tjänster ännu inte har lanserats kommersiellt, kan inga marknadsandelar ges eller bedömning av utbytbarheten mellan 2G- och 3G-tjänster för närvarande göras. För 2G-tjänster beräknades marknadsandelen för 2002 per operatör och inkomst enligt följande: Vodafone - 34 %, Orange - 27 %, O2 UK - 22 % och T-Mobile UK - 17 %(40). Det är dock inte klart i vilken utsträckning ställningen kommer att reproduceras i 3G och dessutom kommer en ny marknadsaktör in på 3G-marknaden - Hutchison 3G UK - verksam under varunamnet "3". Hutchison 3G UK:s inträde kombinerat med möjligheten för leverantörer av mervärdestjänster och operatörer av virtuella mobilnät att spela en större roll kan komma att öka konkurrensen, men det är troligt att marknaden kommer att ha etablerade operatörer, inklusive båda parterna, med starka ställningar på marknaden till följd av deras befintliga 2G-nät och kundunderlag.

2.3 BEGRÄNSNING AV KONKURRENSEN

(79) Artikel 81.1 i fördraget förbjuder avtal mellan företag som kan påverka handeln mellan medlemsstaterna och som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom den gemensamma marknaden. Motsvarande bestämmelser vad gäller handeln mellan de avtalsslutande parterna och dess påverkan på konkurrensen inom EES anges i artikel 53.1 i EES-avtalet. Avtal som begränsar konkurrensen i strid med artikel 81.1 i fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet kan undantas under förutsättning att villkoren i artikel 81.3 i fördraget eller artikel 53.3 i EES-avtalet uppfylls.

(80) Avtalet mellan O2 UK och T-Mobile UK inbegriper samarbete vid utbyggnaden av parternas 3G-nät, via delade anläggningar och nationell roaming. Dessa huvudmål följs inom tre särskilda områden i Förenade kungariket i) det inledande uppbyggnadsområdet, ii) det delade området, och iii) resterande område. De genomförs genom parternas samarbete vid planering, förvärv, uppbyggnad, utveckling och delning av 2G-, 3G- och 2G/3G-anläggningar samt genom tillhandahållande av ömsesidiga roamingtjänster. Avtalet inkluderar detaljerade genomförandebestämmelser, särskilt i samband med utbyte av konfidentiella upplysningar i syfte att förvalta projektet.

(81) Parterna samarbetar i stor omfattning vid utbyggnaden av sina mobila 3G-nät. Sådant långtgående samarbete mellan två huvudaktörer på en marknad med bara ett begränsat antal konkurrenter och höga, om än inte absoluta, hinder för inträde på marknaden ger upphov till konkurrensfarhågor. Därför krävs att avtalet och i synnerhet den gemensamma användningen av anläggningar och nationell roaming, analyseras i enlighet med artikel 81 i fördraget eller artikel 53 i EES-avtalet.

(82) Parternas planer vad gäller det resterande området (Förenade kungarikets glesast befolkade delar) är inte tillräckligt utvecklade för att ge kommissionen möjlighet att avgöra en eventuell påverkan från parternas samarbete på konkurrensen på detta område. Detta beslut omfattar därför inte parternas planer för det resterande området.

2.3.1 GEMENSAM ANVÄNDNING AV ANLÄGGNINGAR

(83) Delade anläggningar mellan konkurrenter har varit vanligt förekommande för 2G men har i princip skett på tillfällig bas. Behovet av upp till en dubbel ökning av antalet anläggningar för 3G ökar miljö- och hälsoproblemen. Delade anläggningar gynnas därför alltmer av politiska skäl och uppmuntras uttryckligen i gemenskapsreglerna. Till exempel anges i skäl 23 i ingressen till Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv)(41) att "Gemensamt utnyttjande av faciliteter kan vara till nytta av skäl som rör stadsplanering, folkhälsa eller miljö och bör främjas av nationella regleringsmyndigheter på grundval av frivilliga överenskommelser."

(84) Delad användning av anläggningar kan dock få en motsatt påverkan på konkurrensen, särskilt genom att reducera konkurrensen inom näten, neka konkurrenter tillträde till nödvändiga anläggningar och infrastruktur och därmed utestänga konkurrenterna och i vissa fall eventuellt underlätta underförstådd samverkan.

(85) Parterna är direkta konkurrenter på 2G- och 3G-marknaderna för återförsäljning och för slutanvändare och båda har väletablerade ställningar inom 2G-mobiltelefoni. De befinner sig därmed i en stark ställning för individuell utbyggnad av sina nät, särskilt på uppbyggda områden, som det inledande uppbyggnadsområdet, som sannolikt kommer att få den största efterfrågan på 3G-tjänster. Delad användning av anläggningar måste därför analyseras enligt artikel 81.1 i fördraget eller artikel 53.1 i EES-avtalet för att avgöra om delad användning är förenligt med konkurrensreglerna.

2.3.1.1 Gemensam användning av nätkomponenter och radioplaner

(86) Parternas delade användning av anläggningar i det inledande uppbyggnadsområdet och det delade området innehåller vissa "passiva" delar av nätet, som antennstödsstrukturen (aerial support structure), basstationskabiner (Node B), kylning och elförsörjning(42). Parterna har också uppgett att de kan komma att överväga gemensam användning av RAN (till exempel att dela Node B)(43) för specifika punktlösningar i det delade området, även om det för närvarande inte är planerat.

(87) Parternas gemensamma användning av anläggningar i det inledande uppbyggnadsområdet och det delade området är begränsat på grund av de nätdelar som är involverade. Parterna kommer att behålla oberoende kontroll över huvudkomponenterna till sina accessnät samt stamnät inklusive alla intelligenta delar av nätet och de tjänsteplattformar som avgör arten och utbudet på de tillhandahållna tjänsterna. Även om det finns möjlighet att ytterligare nätdelar kan komma att användas gemensamt i det delade området, bör inte det i någon större utsträckning undergräva parternas förmåga att behålla oberoende kontroll av sina nät eftersom den gemensamma användningen av RAN bara är avsedd att användas i ett mycket fåtal specialfall. Parternas planer är dock inte tillräckligt utvecklade för att en slutsats skall kunna dras i denna specifika fråga.

(88) Gemensam användning av RAN kan också öka risken för att parterna får en betydande kostnadsnivå som är gemensam, vilket skulle underlätta samordningen av marknadspriser och resultat. Med tanke på i vilken begränsad omfattning parterna delar på nätkomponenterna är det troligt att nivån på de gemensamma kostnaderna för den delade användningen blir låg. Det stöds av T-Mobiles beräkningar som visar att [en mycket liten del av kostnadsbesparingarna](*) av de kapitalkostnader som sparas till följd av avtalet kommer från den delade användningen (de driftsmässiga kostnadsbesparingarna är [begränsade](*)). O2 UK har lämnat siffror som beräknats genom en annan metod men kostnadsbesparingarna från gemensam användning blir liknande. Därmed blir de gemensamma kostnadsnivåerna till följd av delad användning också begränsade.

(89) Parterna planerade att anta en delad radioplan (Joint Radio Plan) i det inledande uppbyggnadsområdet och en gemensam radioplan (Common Radio Plan) i det delade området för att utveckla sin radioutrustning på samma anläggning eller på ett betydande antal gemensamma anläggningar. Det kunde ha lett till en motsatt effekt på konkurrensen eftersom det skulle ha resulterat i assimilering av parternas nät, särskilt vad gäller täckningen. Parterna har beslutat att inte anta en delad radioplan i det inledande uppbyggnadsområdet (det mest betydande området vad gäller trafikbelastning) och förväntar att mindre än [7-12%](*) av det totala antalet anläggningar som används gemensamt av dem i det inledande uppbyggnadsområdet blir gemensamma anläggningar. Den gemensamma radioplanen begränsas till det delade området och därför kommer inte parterna att bygga ut liknande nät över hela Förenade kungariket.

(90) Eftersom den gemensamma användningen är begränsad och parterna inte kommer att införa en delad eller gemensam radioplan över hela Förenade kungariket, ger inte denna särskilda aspekt av den delade användningen upphov till konkurrensproblem.

2.3.1.2 Separata områden i det delade området

(91) I avtalet anges att varje part skall vara ansvarig för uppbyggnaden av nät i det delade området i särskilda separata områden som på det hela taget motsvarar varandra. Parterna har också kommit överens om att inte bygga ut och utveckla 3G-anläggningar eller nät utanför sina egna separata områden, även om det görs ett antal undantag.

(92) Den begränsade uppbyggnaden i det separata området för den andra parten kan i sin enklaste form ses som en delad marknad som i sig självt betraktas som en begränsning av konkurrensen enligt artikel 81.1 i fördraget. I avtalet tillåts dock parterna att bygga ut utan den andra partens tillåtelse i den andras "separata område" under ett flertal omständigheter, inklusive "i) i den omfattning en part anser det nödvändigt på grund av efterfrågan på marknaden, för att klara konkurrensen eller uppfylla regleringsskyldigheter, ii) i den omfattning det är nödvändigt att uppfylla kraven på täckning av 80 % av befolkningen per den 31 december 2007 som anges i parternas 3G-licenser iii) tillfälligt för att tillhandahålla täckning vid populära eller särskilda händelser som konserter osv., iv) för särskilda kunder" (punkt 11). Avtalet ger därför varje part möjlighet att bygga ut under alla tänkbara situationer i den andra partens separata område, inklusive i linje med efterfrågan på marknaden och för att uppfylla regleringsskyldigheter. Den är också utformad av driftsskäl för att säkerställa att parterna inriktar sina resurser till särskilda områden så att anläggningarna utvecklas så snabbt och effektivt som möjligt. Med tanke på de omfattande undantagen har därför punkten ingen större negativ inverkan på konkurrensen.

2.3.1.3 Option i det inledande uppbyggnadsområdet och det delade området

(93) Parterna har föreskrivit en period av exklusivitet över anläggningarna, inledningsvis på grundval av en exklusiv option och därefter via förstahandsrätt. Beviljandet av exklusivitet ger upphov till farhågor eftersom den potentiellt kan förhindra tredje parter, särskilt nya marknadsaktörer, från att få tillträde till anläggningar och infrastruktur för installation av deras nätutrustning och därmed potentiellt begränsa deras förmåga att tillhandahålla tjänster via ett effektivt nät. En viss nivå av exklusivitet kan vara kommersiellt berättigad eftersom den kan leda till effektivare gemensam användning mellan parterna.

(94) I avtalet skall följande exklusivitetsperioder gälla:

a) I det inledande uppbyggnadsområdet: en optionsperiod på två år och trettio dagar från den 31 december 2001 (dvs. till den 30 januari 2004) för den andra partens anläggningar.

b) I det delade området: en optionsperiod på fem år och trettio dagar från den 31 maj 2002 (dvs. till den 30 juni 2007) för anläggningar i den andra partens separata område.

c) I det delade området: en optionsperiod på två år och trettio dagar från den 31 maj 2002 (dvs. fram till den 30 juni 2004) för den andra partens 3G-anläggningar (nämligen uppgraderade 2G-anläggningar och nya 3G-anläggningar) i partens separata område.

(95) I avtalet tillåts parterna att ändra startdatum för när optionsperioden skall börja gälla. Det är därför tänkbart att optionsperioderna kommer att avslutas senare.

(96) En av de tredje parterna som lämnade synpunkter som svar på tillkännagivandet i enlighet med artikel 19.3 i förordning nr 17 tog upp särskilda farhågor om optionens och förstahandsrättens påverkan på andra mobila nätoperatörer. Den betonade att optionen och förstahandsrätten kunde komma att användas selektivt som en blockeringstaktik för att hindra inträde på marknaden. Detta kan dock sannolikt bara bli ett problem om i) det är brist på lämpliga anläggningar, ii) exklusivitetsperioden är för lång, vilket leder till avskärmning av marknaden, och iii) det inte finns någon lämplig reglerande lösning.

Tillgången på anläggningar

(97) I Förenade kungariket förefaller det generellt inte förekomma någon brist på tillgängliga anläggningar för användning av mobila nätoperatörer. I sina synpunkter på tillkännagivandet i enlighet med artikel 19.3 i förordning nr 17 angav de brittiska myndigheterna att "Generellt bedömer vi det sannolikt att potentialen för avskärmning av anläggningar i princip kommer att vara försumbar. Det finns ett brett utbud av potentiella jordägare och anläggningar som delas av två eller fler operatörer är vanligt. Svårigheter för en annan operatör att få tillträde till platser kan begränsas till särskilda omständigheter i isolerade områden, där planeringsmyndigheterna lokalt tillämpar en strikt tolkning av planeringsbestämmelserna"(44).

(98) Delade anläggningar ökar alltmer bland mobiloperatörer och ungefär 26 % av alla externa anläggningar delas(45). Dessutom är förekomsten av en betydande andrahandsmarknad för hyra av anläggningar och infrastruktur för radiokommunikationsutrustning som bidrar till att säkerställa att mobiloperatörer inte kontrollerar tillträdet till alla anläggningar också en viktig faktor. Dessa så kallade antennföretag har ett ekonomiskt incitament att säkerställa att deras anläggningar används i så stor utsträckning och så effektivt som möjligt av operatörerna. Det finns därför ett ingående incitament för dem att tillåta delade anläggningar. Till exempel, tillhandahåller Crown Castle ett stort antal anläggningar till var och en av de fem 3G-mobiloperatörerna och [en beaktansvärd andel](*) av de ungefär 3200 anläggningar som det kontrollerar delas av mer än två operatörer.

(99) Allmänheten oroas dock alltmer över eventuella hälsomässiga och miljömässiga bieffekter till följd av placeringen av master, i synnerhet nära skolor. Det har medfört att man i Förenade kungariket ändrat planläggningssystemet för master för att säkerställa ökade samråd med allmänheten(46). I Skottland har Scottish Executive infört striktare planläggningsregler som har förlängt den tid det tar att få planläggningstillstånd(47). Dessutom kräver 3G ett större antal anläggningar och det finns fem operatörer, inklusive en ny marknadsaktör, som samtidigt vill bygga ut sina nät(48). Det är därmed möjligt att det i särskilda områden, till exempel områden med mycket hög efterfrågan i stadsområden, områden nära skolor och sjukhus och miljömässigt känsliga områden, kan finnas potentiell risk för att tredjepartsoperatörer kan komma att förhindras från att tillhandahålla hög nätkvalitet och täckning på grund av brist på tillgång till tillräckliga anläggningar på vissa platser med hög efterfrågan.

Exklusivitetens varaktighet

(100) Det finns ett antal leverantörer av anläggningar för digital mobilradiokommunikationsutrustning i Förenade kungariket. Parterna kontrollerar emellertid själva tillträdet till ett stort antal anläggningar, av vilka merparten kan modifieras för användning i 3G-nät.

(101) Viss exklusivitet är berättigad för att säkerställa avtalets kommersiella framgång. Om det förekom en allmän brist på anläggningar skulle en period med exklusivitet, som i betydande utsträckning hindrar konkurrenterna och i synnerhet nya marknadsaktörer från gemensam användning med endera parten fram till precis innan eller efter tidsfristen för att operatörerna skall uppfylla täckningskraven i sina licenser, skulle en särskild undersökning krävas. Det kan göra det svårare för tredjepartsoperatörer att uppfylla licensvillkoren samt att bygga ut ett konkurrenskraftigt nät. Det kan också motverka politiken när det gäller att uppmuntra omfattande gemensam användning.

(102) I det inledande uppbyggnadsområdet gynnas parterna av en period av exklusivitet över varandras anläggningar fram till den 30 januari 2004. I sitt eget separata område inom det delade området gynnas parterna av en period av exklusivitet fram till den 30 juni 2007 över den andra partens 2G-anläggningar i det området. I den andra partens tilldelade område i det delade området gynnas en part av en period av exklusivitet fram till den 30 juni 2004 över den andra partens 3G-anläggningar i det området. Utan hinder av dessa slutdatum, behåller parterna möjligheten att förlänga exklusivitetsperioderna genom att komma överens om nya startdatum för någon av optionerna på grund av förseningar av utbyggnaden. Det kan därför finnas oro, särskilt i det delade området, för att optionsperioderna inte kommer att förfalla förrän nära eller efter tidsfristen för utbyggnaden i december 2007. Det kan potentiellt påverka tredjepartsoperatörers förmåga att dela anläggningar med endera parten och försvåra ett effektivt inträde på marknaden.

(103) Icke desto mindre är det sannolikt att de områden där tredjepartsoperatörer kan stöta på svårigheter för att få tillgång till tillräckligt med platser för att tillhandahålla effektiv täckning är relativt få eftersom det inte förekommer någon generell brist på anläggningar i Förenade kungariket. De brittiska myndigheterna förklarade att svårigheterna sannolikt skulle komma att begränsas till särskilda förhållanden i isolerade områden, där det förekom en strikt tolkning av planläggningsreglerna. Parterna har indikerat att optionen inte utesluter tillträde för tredje parter till utrymme på anläggningar som kan hysa mer än två operatörer under optionsperioden. Även om inte alla anläggningar kommer att kunna hysa mer än två operatörer kan många "nya anläggningar" (byggda utan att använda redan befintlig struktur) byggas om för att göra detta möjligt. Det finns också möjlighet till gemensam användning med andra mobiloperatörer och alla operatörer anlitar i ökande utsträckning antennföretag, vilka har ett ekonomiskt intresse av att tillåta flerfaldig användning av sina strukturer. Därför är det troligt att de områden i Förenade kungariket där tredje parter för närvarande kan få problem med att hitta anläggningar på grund av användningen av optionen blir ett fåtal och mycket begränsade. I varje händelse finns det en särskild reglerande åtgärd tillgänglig för problemområden där en brist på anläggningar skulle få en negativ inverkan på tredjepartsoperatörer.

Reglerande åtgärder

(104) Potentiella problem för tredje parter att få tillträde till infrastruktur har förutsetts av gemenskapens lagstiftare och även om problemet ofta är av planeringsslag, inkluderar både gällande regler och det nya regelverk som skall träda i kraft i juli 2003(49) särskilda bestämmelser om delad användning av infrastruktur. Dessa bestämmelser tillämpas inte bara på operatörer som har monopol på infrastrukturen, t.ex. ägare som innehar en dominerande ställning över accessnätet(50), men också på varje företag som driver ett elektroniskt kommunikationsnät, t.ex. en mobiloperatör. I artikel 12 i ramdirektivet anges att "(...) Medlemsstaterna får föreskriva gemensamt utnyttjande av faciliteter eller egendom (inbegripet fysisk samlokalisering) för ett företag som driver ett elektroniskt kommunikationsnät (...)". I det nya regelverket finns därför en vittomfattande lösning om avtalet skulle få till effekt att begränsa konkurrensen genom att konkurrenter nekas tillträde till särskilda anläggningar eller infrastruktur där topografin i ett område eller de särskilda parametrarna för efterfrågan innebär att det är brist på platser och ett gemensamt utnyttjande blir nödvändigt.

2.3.1.4 Förstahandsrätt i det inledande uppbyggnadsområdet och i det delade området

(105) Förekomsten av förstahandsrätt över anläggningar - en mindre snäv form av exklusivitet än optionen - skadar inte på konkurrensen direkt i detta fall eftersom det inte finns någon allmän brist på anläggningar i Förenade kungariket. Dessutom gör tidsfristen på 14 dagar för att utöva förstahandsrätten det möjligt för tredje parter att mycket snabbt få veta om de behöver utarbeta alternativa planer och förorsakar inte en betydande flaskhals. Det faktum att avtalet låter tredje parter betala en lika hög eller högre licensavgift än parterna begränsar den kommersiella friheten för den part som äger anläggningen och kan eventuellt komma att höja kostnaderna för tredje parters inträde på marknaden, även om det är avsett att mildra det faktum att avgiften baseras på skäliga marknadspriser. Det kan även komma att övergå i en överenskommelse om fastställande av ett minimipris som i sig självt är olagligt enligt artikel 81.1 i fördraget eller artikel 53.1 i EES-avtalet.

(106) Med anledning av kommissionens farhågor har parterna kommit överens om att ändra de punkter som kräver att tredje parter skall betala en lika hög eller högre licensavgift än parterna. I punkterna anges, efter ändring, nu följande:

"Om operatören av anläggningen vid någon tidpunkt efter det att optionen förfallit i god tro mottar ett erbjudande från en tredje part till ett pris som operatören godtar, skall den omgående anmäla detta erbjudande från tredje part och priset till den aktör som operatören delar anläggningen med, varvid aktören inom 14 dagar till operatören av anläggningen skall bekräfta om den önskar ingå en licens om gemensam användning av anläggningen i fråga till det priset eller det pris som överenskommits på priskortet (beroende på vilket som är lägst).

Om ingen skriftlig bekräftelse lämnas inom denna tidsfrist är operatören fri att ingå avtal om gemensam användning av den berörda anläggningen med den tredje part som berörs på de villkor som den tredje parten lämnar i god tro".

(107) Den nya ordalydelsen undanröjer farhågorna över eventuella prisöverenskommelser och säkerställer också att parterna inte kan höja kostnaderna för tredjepartsoperatörers inträde på marknaden genom att kräva att de betalar en högre licensavgift. Därför har punkten efter ändring inte längre någon betydande inverkan på konkurrensen.

2.3.1.5 Slutsats

(108) Parterna delar ett begränsat antal passiva komponenter i accessnätet och de behåller oberoende kontroll över sina nät, inbegripet det kritiska stamnätet. Parterna behåller möjligheten att differentiera sina tjänster i ett senare led eftersom nivån på de gemensamma kostnaderna till följd av den gemensamma användningen inte är betydande och parterna behåller kontrollen över stamnätet och tjänsteplattformar som avgör arten och utbudet på de tillhandahållna tjänsterna. Exklusiviteten över anläggningarna (optionen och förstahandsrätten) leder inte till vittomfattande avskärmning av tredjepartsoperatörer eftersom det inte förekommer någon allmän brist på tillgången på anläggningar i Förenade kungariket. I alla händelser tillåter det nya regelverket, om det finns särskilda problemplatser, att de nationella regleringsmyndigheterna inför delad användning av anläggningar.

2.3.2 ROAMING

2.3.2.1 Bakgrund

(109) I avtalet föreskrivs att parterna skall tillhandahålla 3G-tjänster till sina kunder genom användning av nationell roaming där de har luckor i täckningen i det inledande uppbyggnadsområdet, men särskilt i det delade området. Nationell roaming involverar kunden till en mobiloperatör som använder en annan operatörs nät i samma land för att ringa eller motta telefonsamtal och understödjer komplexa tekniska arrangemang vad gäller identifikationen av roamingkunden, samtalskoppling och utbyte av faktureringsinformation. Parterna förväntas utveckla ny mjukvara för att göra det möjligt för deras kunder att dra fördel av "nationell roaming med omärkbara övergångar", som gör att samtal kan vidarebefordras när den som ringer upp slussas vidare genom nätet utan att samtalet upphör eller någon förlust av tjänstefunktioner.

(110) Om inte parterna i ett roamingavtal individuellt kan bygga ut sina nät ger ett sådant avtal upphov till stora konkurrensproblem, eftersom det begränsar nästan all nätinfrastruktur som baseras på konkurrens och påverkar konkurrensen på tjänstenivå. De operatörer som är inblandade kommer att få liknande kostnader och kan bara differentiera sitt kundutbud på grundval av de tjänster som bjuds ut, snarare än efter pris eller kvalitet. Parterna är båda etablerade 2G-operatörer och innehar en stark ställning för att bygga ut sina 3G-nät individuellt över Förenade kungariket eftersom de har befintlig infrastruktur som kan modifieras för 3G-användning och ett starkt kundunderlag. Därför måste utbudet på roamingtjänster analyseras enligt artikel 81.1 i fördraget.

(111) Parterna har inte kunnat bygga ut sina nät så snabbt som de inledningsvis planerade på grund av investeringsbegränsningar. Det har också förekommit förseningar i tillgången på mjukvara för att möjliggöra nationell roaming med omärkbara övergångar. Parterna har därför enats om att dela det inledande uppbyggnadsområdet i ytterligare två delar. I första hand har de kommit överens om att utse ett "kärnområde" inom det inledande uppbyggnadsområdet där varje part separat kommer att bygga ut sitt nät. I detta område, som täcker de tio största städerna i Förenade kungariket och står för ungefär [32-38 %](*) av den brittiska befolkningen, kommer inte parterna att förlita sig på nationell roaming, eftersom varje part redan separat kommer att ha byggt ut sitt eget nät vid den tidpunkt när nationell roaming med omärkbara övergångar förväntas vara tillgänglig (någon gång under [...])(*). I andra hand har parterna utsett ett "ytterområde" i det inledande uppbyggnadsområdet som täcker ytterligare tretton städer ([mindre än 10 %](*) av den brittiska befolkningen). Inom detta ytterområde har vardera parten tilldelats ett antal städer i vilka de skall bygga ut nätet och vardera parten kommer att tillhandahålla roamingtjänster till den andra parten under den tid som den andra inte har fullständig täckning av 3G-nät inom detta område. I det delade området kommer parterna att fortsätta att bygga ut näten i sina respektive tilldelade områden, som ursprungligen var planerat till följd av eventuella förseningar och kommer att förlita sig på nationell roaming för att tillhandahålla 3G-tjänster i den andra partens tilldelade område fram till dess att de har en egen nättäckning. I licenserna förpliktigas dock parterna att täcka 80 % av befolkningen i slutet av 2007.

(112) På grundval av de senaste tillgängliga planerna [kan T-Mobile förväntas introducera 3G tjänster mot slutet av 2003, medan O2 UK inte avser lansera kommersiella tjänster förrän under andra halvåret 2004(51). Parterna kommer inte att täcka hela den brittiska befolkningen vid lanseringen men täckningen kommer att öka mellan 2004 och 2007](*).

(113) Parterna hävdar att roaming inte omfattas av artikel 81.1 i fördraget och har lagt fram fyra huvudorsaker:

(a) Roaming kommer att få begränsad varaktighet i det inledande uppbyggnadsområdet och i merparten av det delade området, eftersom parterna är skyldiga att uppfylla förpliktelserna på utbyggnad i 3G-licenserna.

(b) Varje part kommer att bygga separata nät, särskilt i det inledande uppbyggnadsområdet och kommer fortsatt att kunna konkurrera med varandra, särskilt vad gäller nätkvalitet.

(c) Parterna kommer att befinna sig i en starkare ställning för att kunna konkurrera med tredjepartsoperatörer och användningen av roaming säkerställer att lanseringen av fullständiga 3G-tjänster inte onödigt försenas gentemot andra operatörer.

(d) Till följd av den förbättrade tekniken kommer konkurrensen på slutanvändar- (tjänste)nivå att vara viktigare än konkurrensen på infrastrukturnivå på 3G- marknaden.

(114) I sina svar på tillkännagivandet enligt artikel 19.3 i förordning nr 17 ställde sig de brittiska myndigheterna positiva till att ge parterna möjlighet till roaming i det delade området men motsatte sig starkt att tillåta roaming i det inledande uppbyggnadsområdet på grundval av att det skulle undergräva konkurrensen inom näten:"Nät i en konkurrensutsatt miljö konkurrerar om hela raden av kostnader, kvalitet och sorter av nät och tjänster till slutanvändare. Konkurrens på nätnivå ökar på ett positivt sätt konkurrensen på tjänstenivå. Mot bakgrund av ett scenario med gemensam användning av infrastruktur vågar vi påstå att konkurrensen kommer att bli mindre när det gäller frågor som nättäckning och kvalitet. I 3G finns ytterligare nätprestandaparametrar för dataöverföring där konkurrensen också kan komma att dämpas(52)."

(115) De brittiska myndigheternas resonemang baserades delvis på det faktum att "nät i en konkurrensutsatt miljö kommer att bli viktigt särskilt i de inledande faserna i utvecklingen av 3G-infrastruktur i mer befolkningstäta områden"(53) och att "stordriftsfördelarna genom delad användning av infrastruktur inte är stora utanför landsbygdsområdena"(54).

2.3.2.2 Nät i en konkurrensutsatt miljö

(116) Nationell roaming mellan nätoperatörer som har licens för att bygga ut och driva sina egna konkurrerande mobilnät begränsar per definition konkurrensen mellan dessa operatörer inom alla relaterade nätmarknader för nyckelparametrar som täckning, kvalitet och överföringshastigheter. Den begränsar konkurrensen om täckning eftersom en roamingoperatör istället för att bygga ut sitt eget nät för att nå maximal täckningsnivå över territoriet och befolkningen kommer att förlita sig på den nättäckningsnivå som nåtts av den främmande operatören. Nationell roaming begränsar också konkurrensen om nätkvalitet och överföringshastigheter, eftersom roamingoperatören kommer att begränsas av den nätkvalitet och de överföringshastigheter som finns tillgängliga för den i det främmande nätet, som är en funktion av de tekniska och kommersiella val som operatören av de främmande näten gjort.

(117) Slutligen kommer priserna för nationell roaming, på grundval av avtalet, att ligga på återförsäljarnivå. Med tanke på att nationell roaming kommer att stå för en liten men inte försumbar andel av deras kapacitet i det inledande uppbyggnadsområdet och eventuellt upp till hälften i det delade området, är det möjligt att de återförsäljarpriser som en part kan ta ut från köparna i sitt eget återförsäljarnät och accesstjänster, i stor utsträckning, kommer att begränsas av de återförsäljarpriser den måste betala till den andra parten.

(118) Med tanke på begränsningarna vad gäller O2 UK:s och T-Mobiles förmåga att konkurrera om täckning, kvalitet, överföringshastigheter och återförsäljarpriser påverkar nationell 3G-roaming mellan O2 UK och T-Mobile konkurrensen på alla 3G-nätmarknader i Förenade kungariket inklusive marknaden för nationell roamingaccess i grossistledet för 3G-kommunikationstjänster och marknaden för återförsäljning av sändningstid till 3G-tjänster.

(119) På marknaden för återförsäljning av access till national roaming för 3G-kommunikationstjänster finns fem licensierade operatörer som har förmåga att bygga ut nät. Inträdeshindren är mycket höga om än inte absoluta till följd av licensvillkoren och investeringskraven. Eftersom 3G-marknader är tillväxtmarknader finns inga marknadsandelar tillgängliga. Det är dock klart att samarbete mellan två etablerade 2G-operatörer som kan förväntas få starka ställningar på 3G-marknaden har en betydande inverkan på konkurrensen.

2.3.2.3 Slutanvändarnivå

(120) Dessutom bör man undersöka frågan om avtalet om återförsäljning av 3G-roamingaccess begränsar konkurrensen för 3G-tjänster till slutanvändare. Nationell roaming på återförsäljarnivå kommer att leda till ökad enhetlighet av villkoren på slutanvändarnivå, med tanke på det faktum att den grundläggande nättäckningen, kvaliteten och överföringshastigheten sannolikt är likartad. Överföringshastigheterna kommer i stor utsträckning att avgöra vilka typer av tjänster som en särskild operatör kommer att kunna tillhandahålla. Dessutom kommer tidpunkten för införandet av särskilda tjänster att avgöras vid den tidpunkt när vissa överföringshastigheter säkert finns tillgängliga på nätnivå och som kommer att behöva samordnas för nationell roaming. Slutligen kommer omfattningen på priskonkurrensen att bli begränsad, eftersom operatörer som använder återförsäljning av nationell 3G-roaming måste betala avgifter för access till återförsäljarledet, som kommer att baseras på en rabatterad prisformel (retail minus minus system). Även den rabatterade prisformeln kan ge upphov till en risk för samverkan vad gäller priser för tjänster till slutanvändare.

(121) Det är därför troligt att samarbetet mellan parterna om återförsäljning av nationell 3G-roaming kommer att påverka konkurrensen mellan parterna i ett senare led av försäljningen till slutanvändare. Även om antalet parter som finns närvarande på dessa återförsäljarmarknader kommer att vara större än på nätnivå och det inte finns några exakta marknadsandelar tillgängliga är denna marknadsandel, om parternas kombinerade marknadsandelar för 2G-tjänster till slutanvändare används som jämförelse, betydande (40 %).

2.3.2.4 Slutsats

(122) Det ömsesidiga roamingavtalet har en betydande inverkan på konkurrensen, eftersom det begränsar parternas möjligheter att konkurrera på nätnivå vad gäller täckning, kvalitet och överföringshastigheter. Det påverkar också senare försäljningsled eftersom parterna är beroende av täckningen, kvaliteten och överföringshastigheterna i varandras nät för tillhandahållandet av tjänster.

2.3.3 INFORMATIONSUTBYTE

(123) Det är sannolikt att utbytet av kommersiellt känslig information mellan konkurrenter är skadlig för en effektiv konkurrens, eftersom det kan minska osäkerheten på marknaderna och underlätta underförstådd samverkan. En betydande del av den information som byts ut mellan parterna kan betraktas som affärshemligheter. I detta fall är informationsutbytet i första hand av tekniskt slag och gör det inte möjligt för en part att förstå den andra partens övergripande konkurrensstrategi. Det måste dock fortfarande övervägas mot bakgrund av hela avtalet och den mer vittomfattande marknaden och därför måste frågorna, inklusive förekomsten av skyddsbestämmelser, analyseras mer noggrannt.

(124) När det gäller delad användning relaterar den kommersiellt känsliga information som utbyts i det inledande uppbyggnadsområdet i princip till anläggningens konfigurationsparametrar. I det delade området är informationen mer omfattande till följd av antagandet av den gemensamma radioplanen och inkluderar också information som relaterar till nätets funktion, inklusive utbyggnadsplanerna för täckningen, Node-B radiodesignparametrar och förväntad trafikbelastning.

(125) För roaming kommer två typer av information att utbytas regelbundet. Den första är funktionell, som på nationell basis definierar de funktioner som skall stödjas genom näten och roamingtjänsten. Den andra typen av information rör kapaciteten, vare sig det gäller olika typer av tjänster eller trafikbelastning (Bearer, Teleservices eller SMS). Den är i princip kvantitativ och relaterar till den typ och trafikvolym som förväntas över nätet.

(126) Utan hinder av den konfidentiella arten på den information som byts ut, måste samarbetet analyseras mot bakgrund av det globala avtalet. Informationsutbytet är nödvändigt för parternas gemensamma användning och för att tillhandahålla roaming utan märkbara övergångar till sina kunder. Den information som byts ut är främst av tekniskt slag och gör det inte möjligt för en part att förstå den andra partens övergripande konkurrensstrategi. I synnerhet kan inte en part med exakthet avgöra arten på slutanvändningstillämpningarna.

(127) Parterna har infört skyddsåtgärder för att begränsa risken för att samarbetet kan övergå i konkurrensbegränsande verksamhet i senare försäljningsled. I avtalet förbjuds särskilt informationsutbyte om prissättning på produkter och tjänster, produktutveckling och lanseringsplaner. Parterna har också åtagit sig att säkerställa att alla anställda som arbetar med genomförandet av projektet får lämplig vägledning om relevant konkurrenslagstiftning, sekretess samt regleringsfrågor och skyldigheter.

(128) Utbytet av information är nödvändigt för att få till stånd effektiv gemensam användning av anläggningar och roaming mellan parterna och relaterar inte till slutanvändningstillämpningarna. Dessutom bidrar skyddsåtgärderna till att begränsa risken för att informationsutbytet kan övergå i underförstådd samverkan. Kommissionen anser därför att informationsutbytet inte har en betydande negativ inverkan på konkurrensen.

(129) De brittiska myndigheterna har uttryckt farhågor över att parternas nära samarbete och det omfattande informationsutbytet kan övergå i underförstådd samverkan och har begärt att parterna återkommande skall tillhandahålla kommissionen en rapport om funktionen av sekretessarrangemangen efter en oberoende granskning.

(130) Kommissionen instämmer med de brittiska myndigheterna om att det i vissa specifika fall vore lämpligt med en oberoende granskning av sekretesskraven. I detta specifika fall är parterna aktiva på marknader som nära övervakas av konkurrensmyndigheterna på nationell nivå och gemenskapsnivå och av de nationella regleringsmyndigheterna. De nationella konkurrensmyndigheterna kan begära information direkt från parterna om de har rimliga skäl att misstänka en överträdelse av konkurrensreglerna. Därför förefaller ett krav på en oberoende granskning av skyddsåtgärderna för att möjliggöra kommissionens övervakning vara oproportionerligt.

2.3.4 ANDRA MÖJLIGA RESTRIKTIONER

(131) I avtalet ingår också ett antal andra restriktioner som kan ge upphov till konkurrensproblem. I synnerhet måste följande punkter övervägas i enlighet med artikel 81.1 i fördraget eller artikel 53.1 i EES-avtalet:

a) Avtal ingås genom "ömsesidigt förtroende" (intuitu personae).

b) Tillträde till den andra partens nät.

2.3.4.1 Intuitu personae

(132) I avtalet anges att ingen av parterna skall bygga ut eller vidta åtgärder för att bygga ut sitt nät i hela eller någon del av sitt tilldelade område eller tillhandahålla den andre 3G-tjänster i sitt tilldelade område genom något sorts arrangemang med någon annan licensinnehavare i materiellt hänseende liknande de arrangemang som planeras i avtalet.

(133) Denna punkt påverkar den omfattning i vilken parterna kan ingå likartade arrangemang i sitt eget tilldelade område med tredjepartsmobiloperatörer. Den säkerställer dock att båda parterna investerar jämförbara resurser och är avsedd att garantera kvaliteten på de tillhandahållna roamingtjänsterna samt bevara sekretessen vad gäller den information som lämnas mellan parterna. Mot bakgrund av det övergripande syftet med avtalet har det inte någon betydande inverkan på konkurrensen.

2.3.4.2 Tillträde till den andre partens nät

(134) I avtalet anges att varje part är fri att ingå arrangemang för nationell 3G-roaming med tredje parter som är licensierade 3G-operatörer men att den andre parten inte skall vara skyldig att låta abonnenter eller kunder från den tredje parten använda sitt nät via roaming. Enligt parterna kommer stora tekniska komplikationer att uppstå för att tillåta nationell roaming av en annan stor operatör på någon av parternas mobilnät. I varje händelse har tillhandahållande av roamingtjänster mellan nätoperatörer i sig självt fastställts som en begränsning av konkurrensen och kräver en analys enligt konkurrensreglerna. Därför kan inte en gräns för de andra licensierade 3G-nätoperatörerna som deltar i denna form av samarbete tolkas som en begränsning av konkurrensen. Tvärtom skulle det, om en av parterna ingår ett avtal om att återförsälja betydande volymer nationell roamingaccess till någon av de andra licensierade 3G-nätoperatörerna, krävas en separat analys enligt konkurrensreglerna. Under sådana förhållanden har inte punkten någon negativ inverkan på konkurrensen, särskilt som parterna kan erbjuda nationell roaming till operatörer av virtuella mobilnät och tjänsteleverantörer utan begränsning.

2.4 PÅVERKAN PÅ HANDELN MELLAN MEDLEMSSTATERNA

(135) Villkoren för access till 3G-infrastruktur och återförsäljningstjänster till mobila nätoperatörer påverkar handeln mellan EES-länderna. Det beror på att de tjänster som tillhandahålls genom telenäten säljs över hela gemenskapen och EES - till exempel återförsäljning av access till internationell 3G-roaming - och villkoren för access till teleinfrastruktur och återförsäljningstjänster avgör andra operatörers eller tjänsteleverantörer förmåga att få sådan access för att tillhandahålla sina egna tjänster(55). Villkoren för gemensam användning av nät kommer att påverka köp av nätutrustning från producenter av nätutrustning som är lokaliserade i olika EES-länder. Dessutom påverkar villkoren för access till 3G-infrastruktur och återförsäljartjänster kraftigt investeringsklimatet, bland annat investeringar mellan EES-länderna i 3G-infrastruktur och -tjänster. Därmed påverkas handeln inom gemenskapen och EES.

2.5 ARTIKEL 81.3 I FÖRDRAGET ELLER ARTIKEL 53.3 I EES-AVTALET

(136) Tillhandahållandet av roaming mellan O2 UK och T-Mobile UK omfattas av artikel 81.1 i fördraget eller artikel 53.1 i EES-avtalet eftersom det har en betydande inverkan på konkurrensen och påverkar handeln mellan EES-staterna. Ett avtal som begränsar konkurrensen i strid med artikel 81.1 i fördraget eller artikel 53.1 i EES-avtalet kan undantas under förutsättning att det uppfyller följande villkor som anges i artikel 81.3 i fördraget eller artikel 53.3 i EES-avtalet:

a) Det måste bidra till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller tjänster och främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande.

b) Det måste tillförsäkra konsumenterna en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås.

c) Det får inte ålägga de berörda företagen begränsningar som inte är nödvändiga för att uppnå dessa mål.

d) Det får inte ge det berörda företaget möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av varorna i fråga.

2.5.1 AVTALETS BIDRAG FÖR ATT FÖRBÄTTRA PRODUKTION ELLER DISTRIBUTION OCH FRÄMJA TEKNISKT ELLER EKONOMISKT FRAMÅTSKRIDANDE

(137) Genom att erbjuda varandra access till nationell 3G-roaming kommer parterna fortare att kunna tillhandahålla bättre täckning, kvalitet och överföringshastigheter för återförsäljning av 3G-tjänster till slutanvändare. Deras gemensamma nät kan förväntas ha både större täthet och bredare täckning än de skulle ha haft var för sig. Eftersom de konkurrerar med tre andra operatörer på nätnivå har parterna också ett incitament att förverkliga en högre täthet och bredare täckning snarare än att bara spara in på sina nätkostnader. Mot bakgrund av konkurrensen från dessa andra parter samt från ett antal tjänsteleverantörer och eventuellt operatörer av virtuella mobilnät (MVNO) på slutanvändarnivå, har parterna individuellt ett incitament att tillhandahålla ett större utbud och bättre kvalitet på tjänsterna.

(138) Nationell roaming ger parterna möjlighet att tillhandahålla bättre täckning, kvalitet och överföringshastigheter för sina tjänster under utbyggnadsfasen i det inledande utbyggnadsområdet i konkurrens med de andra leverantörerna av 3G-tjänster för återförsäljning och till slutanvändare. I synnerhet ger roaming inom "ytterområdet" i det inledande uppbyggnadsområdet parterna möjlighet att tillhandahålla täckning av ett antal städer betydligt tidigare än vad som skulle vara fallet utan avtalsarrangemangen.

(139) Dessutom kombineras fördelningen av de tilldelade områdena i det delade området med ömsesidiga roamingavtal som ger parterna möjlighet att bygga ut högkvalitativa nät över ett vidare täckningsområde i områden där de ekonomiska incitamenten att bygga ut är lägre. Det gäller särskilt för områden utanför kravet på täckning av 80 % av befolkningen (20 % av den brittiska landmassan). Parterna kommer att täcka minst ytterligare [...](*) av den brittiska befolkningen som utgör en betydande ökning av täckningen av det brittiska teritoriet (ytterligare [...](*) av den brittiska landmassan). Därmed görs 3G-tjänster snabbare tillgängliga för ett större antal k