RÅDETS RESOLUTION av den 25 september 1995 om ansvarsfördelning vid mottagande av fördrivna personer och tillfälligt uppehälle för fördrivna personer (95/C 262/01)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA RESOLUTION

med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel K.1 i detta,

med beaktande av rådets prioriteringsprogram som antogs den 30 november 1993 och förutsätter en fördjupad granskning av frågan om ansvarsfördelning vid flyktingmottagande och flyktingars vistelse i Västeuropa,

med beaktande av ministrarnas med ansvar för invandring resolution som antogs i London den 30 november och den 1 december 1992 om fördrivna personer till följd av konflikten i det forna Jugoslavien,

med beaktande av ministrarnas med ansvar för invandring resolution som antogs vid deras möte i Köpenhamn den 1 och den 2 juni 1993 om vissa gemensamma riktlinjer rörande mottagandet av särskilt utsatta grupper av nödställda personer från det forna Jugoslavien, med beaktande av Europaparlamentets resolution av den 19 januari 1994 om allmänna principer för en europeisk flyktingpolitik, som understryker nödvändigheten av en rättvis fördelning av flyktingarna mellan unionens olika stater,

med beaktande av kommissionens meddelande av den 23 februari 1994 om invandrings- och asylpolitiken, och

med beaktande av följande:

Europeiska rådet satte vid sitt möte i Essen den 9 och den 10 december 1994 värde på att somliga medlemsstater var villiga att tillfälligt ta emot ett stort antal flyktingar på flykt från krig och inbördeskrig och uppmanade rådet (rättsliga och inrikes frågor) att granska de problem som flyktingströmmen medfört för att snarast och effektivt kunna lösa frågan om den framtida ansvarsfördelningen av humanitär hjälp.

Konfliktsituationer som ger upphov till folkförflyttningar kräver först och främst åtgärder för återställande av fred. Hjälp till civilbefolkning som blivit offer i sådana situationer bör i första hand ges på plats, särskilt genom att säkra zoner och korridorer upprättas och humanitär hjälp tillhandahålls.

Rådet är dock enigt om att personer som hotas till liv eller hälsa på grund av väpnad konflikt eller inbördeskrig bör bistås också i framtiden inom möjligheternas ram med hänsyn tagen till FN:s Flyktingkommissaries regionaliseringsprincip genom att tillfälligt tas emot i medlemsländerna, om de faror som hotar dem inte kan undvikas på annat sätt.

När en sådan situation uppstår, är det önskvärt att mottagandet av dessa personer och deras vistelse organiseras samordnat och solidariskt mellan medlemsstaterna.

Medlemsstaterna uttrycker i detta avseende sin vilja att på bästa sätt dela ansvaret för mottagande av fördrivna personer och tillfälligt uppehälle för fördrivna personer.

Medlemsstaterna ansluter sig till principen att reaktionerna på krissituationer som uppstår i stater nära Europeiska unionen bör vara så likartade som möjligt, när omständigheterna så tillåter.

Det är önskvärt att till ett minimum minska den effekt skillnaderna i medlemsstaternas mottagande av fördrivna personer har på folkförflyttningsströmmen.

En överenskommelse måste också nås om en tillräckligt bestämd ram för operationella initiativ, som samtidigt på ett smidigt sätt tillåter mottagande - utanför, i förekommande fall, förfaranden för begäran om flyktingstatus - av personer som tvingats lämna sitt land.

Medlemsstaterna bör handla så att användningen i sådana fall av de brådskande förfaranden varom stadgas i rådets arbetsordning (1) tillåter att ansvaret snabbt fördelas jämnt och solidariskt.

Medlemsstaterna skall också kunna beakta olika former av ekonomisk kompensation som vore lämpliga att införa.

För de personer som i en medlemsstat ansökt om skydd enligt Genève-konventionen av den 28 juli 1951 om flyktingstatus, skall denna resolution inte utgöra hinder för de regler som fastställs i Dublin-konventionen av den 15 juni 1990.

Därutöver krävs vid allvarliga nödsituationer, särskilt i samband med väpnade konflikter eller inbördeskrig i tredje land, vilka ställer medlemsstaterna inför omfattande och plötsliga folkförflyttningar, en omedelbar reaktion och en i förväg beslutad inställning vad gäller principerna för mottagning av fördrivna personer. Rådet måste alltså ges möjlighet att fatta brådskande beslut som vissa situationer, som påkallar snabb handläggning, kräver utan att först försenas av bindande invecklade tillvägagångssätt.

HÄRMED FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

1. a) Utan inverkan på tillämpningen av punkt 7, gäller denna resolution de personer medlemsstaterna är villiga att tillfälligt och under lämpliga förhållanden ta emot vid väpnad konflikt eller inbördeskrig, inklusive de personer som redan har lämnat sitt ursprungsområde för en av medlemsstaterna. Den avser särskilt personer:

- som har hållits i krigsfånge- eller interneringsläger och som det inte är möjligt att på annat sätt skydda från fara som hotar deras fysiska integritet eller liv,

- som är sårade eller lider av allvarliga sjukdomar som inte kan behandlas på plats,

- vars fysiska integritet eller liv direkt hotas eller har hotats och som inte har möjlighet att få något annat skydd i ursprungsområdet,

- som har utsatts för sexuella övergrepp, om det inte finns andra sätt att hjälpa dessa i säkra zoner så nära hemmet som möjligt,

- som kommer direkt från stridszoner inom det egna landets gränser och som inte kan ta sig tillbaka till hemmet på grund av konflikten och kränkningar av de mänskliga rättigheterna.

b) Denna resolution gäller inte de personer om vilka det finns grundad anledning tro

- att de har begått brott mot freden, krigsförbrytelser eller brott mot mänskligheten, så som dessa definieras i de internationella instrument som har upprättats för att beivra sådana brott,

- att de har begått något allvarligt icke politiskt brott innan de tillfälligt togs emot av en medlemsstat.

2. En given situation kan kräva ett samordnat handlande till förmån för fördrivna personer, när till exempel en massiv ström av fördrivna personer oväntat kommer in på medlemsstaters territorium eller det är mycket sannolikt dessa stater omgående kommer att stå inför en sådan ström.

Ett sådant handlande får man särskilt räkna med efter ett uttalande av FN:s Flyktingkommissarie om adekvat hjälp eller skydd inte står att få i ursprungsområdet eller om Europeiska unionen ligger så nära det berörda området att den själv skulle kunna anses utgöra en del av ursprungsområdet.

3. Vissa situationer kan kräva snabba insatser för att avvärja allvarlig fara för människoliv. I dessa situationer skall de tillämpliga föreskrifter som anges i rådets arbetsordning för nödsituationer gälla (2).

4. Rådet är enigt om att en jämn och solidarisk ansvarsfördelning av bördorna vid mottagning av fördrivna personer och tillfälligt uppehälle för fördrivna personer i krissituationer skulle kunna ske om följande faktorer beaktades (3):

- det bidrag som varje medlemsstat ger för att förebygga eller lösa krisen, särskilt militärt inom ramen för operationer och uppdrag sanktionerade av FN:s säkerhetsråd eller OSSE, och de åtgärder som varje medlemsstat vidtar för att på plats tillförsäkra hotade befolkningsgrupper skydd eller för att ge humanitär hjälp,

- samtliga ekonomiska, sociala och politiska faktorer som kan påverka en medlemsstats förmåga att på tillfredsställande villkor ta emot ett växande antal fördrivna personer.

5. Det är självklart att spridning av personer från krisområden skall prioriteras så att rättvisa bäst kan uppnås i de berörda personernas intresse.

6. Denna resolution påverkar inte den praxis för mottagande av humanitära skäl som följs av vissa eller alla medlemsstater på grundval av bilaterala eller multilaterala avtal.

7. Det förfarande som avses ovan gäller inte fördrivna personer som tagits emot i de olika medlemsstaterna innan denna resolution antogs.

(1) EGT nr L 304, 10.12.1993, s. 1.

(2) Artikel 1.1, artikel 8.1, artikel 10.1 och artikel 19.1 i arbetsordningen.

(3) Dessa faktorer är referensnormer som närmare kan bestämmas av andra faktorer i verkliga situationer.