KOMMISSIONENS BESLUT av den 30 januari 1995 om ett förfarande vid tillämpning av artikel 85 i Romfördraget (IV/33.686 - COAPI) (Endast den spanska texten är giltig) (95/188/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962, första förordningen om tillämpning av artiklarna 85 och 86 i fördraget (1), senast ändrad genom Anslutningsakten för Spanien och Portugal, särskilt artikel 3.1 i denna,

med beaktande av en ansökan inlämnad enligt artikel 3.2 i förordning nr 17,

med beaktande av kommissionens beslut av den 6 juli 1993 om att inleda ett förfarande i detta ärende,

efter att ha gett företagssammanslutningen Colegio Oficial de Agentes de la Propiedad Industrial (COAPI) möjlighet att avge ett yttrande om kommissionens invändningar i enlighet med artikel 19.1 i kommissionens förordning nr 99/63/EEG av den 25 juli 1963 om den utfrågning som bestäms i artikel 19.1 och 19.2) i rådets förordning nr 17 (2),

efter samråd med Rådgivande kommittén för handelsbegränsande konkurrens och dominerande ställning, och

med beaktande av följande:

I. OMSTÄNDIGHETERNA

A. Klagomålet

(1) Den 29 augusti 1990 inlämnades ett informellt klagomål till kommissionen mot Colegio Oficial de Agentes de la Propiedad Industrial (nedan kallad COAPI). Enligt klaganden fastställer COAPI taxorna för tjänster som har samband med inlämning av patentansökningar, registrering av varumärken, nyttighetsmetoder och andra former av immaterialrättigheter som tillhandahålls av sammanslutningens ombud i Spanien. Detta skulle innebära en överträdelse av artikel 85.1 i fördraget.

(2) Som bevis har klaganden översänt den taxa som COAPI sänt ut till medlemmarna och som avsåg de priser som skulle tillämpas från och med den 1 januari 1988, men det är i synnerhet på grundval av svaren på de formella hemställningar om upplysningar som skickades till COAPI den 16 oktober 1990, den 15 maj 1991 och den 4 juni 1992 som det har varit möjligt att fastställa de faktiska omständigheterna i dess ekonomiska och rättsliga sammanhang.

B. API och dennes verksamhet

(3) I artikel 156 i den spanska lagen nr 11/1986 av den 20 mars 1986 om patent fastställs en definition av ett ombud för immaterialrättigheter (nedan kallat API) och en kort beskrivning av dennes verksamhet. Det är fråga om fysiska personer som är registrerade som ombud hos Registro de la Propiedad Industrial (3) (nedan kallat RPI) och som vid utövandet av sitt fria yrke i allmänhet erbjuder tjänster i form av rådgivning, bistånd eller som företräder tredje man i samband med erhållande av olika former av immateriell egendom och vid tillvaratagandet av de rättigheter som följer härav hos RPI.

I allmänhet består de bastjänster som ett API tillhandahåller vid utövandet av det fria yrket i synnerhet av (4)

i) att i de inledande stadierna tillhandahålla förklaringar och definitioner av rättigheter,

ii) att agera i förvärvet av rättigheter,

iii) att företräda rättighetsinnehavaren och tillhandahålla rådgivning i samband med upprätthållande och utnyttjande av rättigheter och i samband med eventuella tvister rörande förvärvet och/eller skyddet av dessa rättigheter.

Ett API har därmed olika uppgifter: Juridisk rådgivare, representant vid patentmyndigheten, representant i samband med patentansökningar i utlandet i nära samarbete med utländska kollegor, bistånd i rättstvister rörande intrång och liknande, samt bistånd med tillsyn och förnyande av patent, varumärken (betalning av årsavgifter inom angivna frister och andra rättsliga formaliteter) m.m.

Allmänt sett har ett API tre typer av klienter, nämligen individuella uppfinnare, företag och utländska kollegor.

Ett API hanterar både ansökningar om immaterialrättigheter från det land där han utövar sin verksamhet och från andra länder.

Verksamheten för ett API är i dessa båda fall mycket lika. Men när en ansökan kommer från utlandet, är han i de flesta fall inte involverad i den första registreringen utan endast i en registrering av patentansökan som motsvarar en första registrering i utlandet.

Han måste därför förbereda en motsvarande ansökan i enlighet med nationell rätt vilket innebär ändring av det materiella innehållet i formen hos den första ansökningen och översättning till språket i hans land.

Ett API bistår även sina inhemska klienter med ansökningar om registrering av uppfinningar i utlandet, vilket måste göras samtidigt som den första ansökningen, om landet i fråga inte anslutit sig till Pariskonventionen för skydd av immaterialrättigheter, och i annat fall inom ett år efter inlämnandet av den första ansökningen.

I fråga om europeiska patent (5) ansvarar API bl.a. för att godkänna en publicerad ansökan om europeiskt patent som avser Spanien, i syfte att uppnå tillfälligt skydd, och att godkänna ett europeiskt patent som avser Spanien, i syfte att uppnå nationell rättsverkan. Dessa tjänster innebär framför allt översättning, formalia i samband med publicering och tryckning och kontroll av införande i register.

Inlämnande av ansökningar om europeiska patent för spanska klienters räkning utgör vidare en del av deras verksamhet.

C. COAPI och de lagar och föreskrifter som gäller för denna

(4) COAPI är API:s yrkesorganisation i Spanien. Den har enligt spansk rätt formen av en offentligrättslig sammanslutning och består av alla API som utövar verksamhet i Spanien.

COAPI är underkastat de lagar och föreskrifter som gäller för yrken som organiseras i en sammanslutning (colegio) lag nr 2/1974 av den 13 februari 1974 om yrkesorganisationer, ändrad genom lag nr 74/1978 av den 26 december 1978, och verksamheten regleras i en arbetsordning (nedan kallad COAPI-reglementet. Vidare finns vissa särskilda bestämmelser i lagar eller förordningar som reglerar utövandet av detta fria yrke.

1. De allmänna legislativa ramarna: Lagen om yrkesorganisationer

(5) I lag nr 2/1974 av den 13 februari 1974, ändrad genom lag nr 74/1978 av den 26 december 1978, definieras yrkesorganisationer, vilka innefattar COAPI, som "offentligrättsliga sammanslutningar som stöds av lagen och erkänns av staten, och som i sig är juridiska personer och har förmåga att uppnå sina målsättningar" (artikel 1.1). Målsättningarna för sådana juridiska personer är huvudsakligen reglering (ordenación) av verksamheten i dessa yrken, att ensam företräda dessa yrken samt att skydda medlemmarnas yrkesmässiga intressen, utan att detta påverkar den offentliga förvaltningens befogenheter som överordnad myndighet (artikel 1.3).

(6) Enligt artikel 5 i lagen skall yrkesorganisationerna inom sitt territoriella verksamhetsområde utföra särskilt följande uppgifter:

- företräda och skydda yrkets intressen gentemot offentliga myndigheter (g),

- reglera organisationsmedlemmarnas yrkesmässiga verksamhet och övervaka yrkesmässig etik och värdighet och respekt för privatpersoners rättigheter och utöva rätten att ålägga sanktioner i disciplinära frågor (i),

- säkra goda relationer och samarbete mellan organisationens medlemmar genom att förhindra illojal konkurrens (k),

- vidta nödvändiga åtgärder för att förhindra illegal utövning av yrket (l),

- fastställa minimiavgifter om sådana avgifter inte tas ut i form av tullar, administrativa avgifter eller andra avgifter (n). När denna funktion utövas eller för verkningar på det nationella planet utövas den av Consejos Generales de los Colegios som företräder sammanslutningarna och svarar för den överordnade samordningen av dessa (artikel 9.1 a),

- godkänna medlemmarnas yrkesarbete om yrkesorganisationens stadgar innehåller en bestämmelse om detta (q),

- följa och se till att "colegiados" följer allmänna lagar och speciallagar, yrkesregler och interna reglementen och de normer som antagits och de beslut som fattats av organisationernas organ colegios (t).

(7) I artikel 8 i lagen föreskrivs att "beslut av organisationerna och av allmänna råden consejos generales kan, förutsatt att de omfattas av förvaltningsrätten och att alla överklagningsförfaranden inom organisationen har uttömts" överklagas till jurisdicción contencioso-administrativa. I synnerhet skall akter som utfärdats av organisationerna och som klart står i strid med lagen och akter som antagits utan bemyndigande automatiskt vara ogiltiga. Akter som står i strid med regelverket eller som innebär missbruk av befogenhet kan ogiltigförklaras (artikel 8.3).

(8) I artikel 6.1 föreskrivs att yrkesorganisationerna regleras av sina stadgar och arbetsordningar utan att det påverkar de lagar som är tillämpliga för det specifika yrket Consejos generales utarbetar allmänna stadgar som gäller för alla organisationer inom samma yrke, efter att ha hört dessa organisationer. Dessa stadgar skall, via berört departement lämnas till regeringen för godkännande. Detta förfarande skall följas av organisationer som täcker hela landet (artikel 6.2). De allmänna stadgarna täcker de frågor som anges i artikel 6.3, nämligen rättigheter och skyldigheter för organisationsmedlemmar, organisationernas administrativa organ, regler om upprättandet av organisationer och deras verksamhet, regler om taxor och påföljder samt organisationernas närmare mål och funktioner m.m.

(9) I artikel 3.2 föreskrivs att "när det gäller yrken som organiseras i sammanslutningar skall medlemskap i den behöriga colegio som ansvarar för det territorium där yrket skall utövas utgöra ett ovillkorligt krav för utövande av yrket".

(10) I lagens övergångsbestämmelser fastställs det att reglerna för yrkesorganisationerna och deras consejos superiores samt deras stadgar fortsatt skall gälla i den utsträckning de inte strider mot gällande lag, utan att det påverkar eventuella nödvändiga ändringar.

(11) Även om författningsdomstolen vid flera tillfällen anmodats att förklara lag nr 2/1974 som författningsstridig har denna domstol beslutat att den står i överensstämmelse med artikel 36 i den spanska författningen, som fastställer att "de särskilda rättsregler som är tillämpliga på yrkesorganisationer och utövandet av de fria yrkena skall regleras genom lag. Organisationernas interna struktur och arbetssätt skall vara demokratiska".

I sina beslut fann författningsdomstolen att kravet på medlemskap i en yrkesorganisation och efterlevnaden av dess regler inte utgör oskäliga begränsningar i och med att de inte hindrar att yrken som är organiserade i sammanslutningar bildar samfund eller fackföreningar eller inträder som medlemmar i befintliga samfund eller föreningar.

2. COAPI-reglementet

(12) COAPI-reglementet, som även utgör den handling genom vilken COAPI bildades, härrör från den 29 november 1926. De innehåller särskilt bestämmelser om dess beslutande organ, arvoden, marknadsföring, medlemmarnas rättigheter och skyldigheter samt sanktioner (6).

Reglementet baseras på en kunglig förordning av den 27 februari 1926. I denna förordning bekräftades principen om obligatoriskt medlemskap i en yrkesorganisation för de API som registrerats i Registro de la Propiedad Industrial y Comercial (senare RPI), på villkor att de antog bestämmelser för sina organisationer som överensstämde med de grundläggande principer som fastställts i denna kungliga förordning. Genom en kunglig förordning av den 28 februari 1927 godkändes förordningen av den 29 november 1926.

För närvarande baseras COAPI-reglementet på lag nr 2/1974 av den 13 februari 1974, ändrad genom lag nr 74/1978 av den 26 december 1978, angiven ovan (se punkt 5-10).

COAPI:s beslutande organ

(13) COAPI förvaltas av en administrativ styrelse (Junta Directiva) med sju medlemmar, inklusive en ordförande och en vice ordförande, valda av generalförsamlingen (artiklarna 4 och 8 i COAPI-reglementet).

Den administrativa styrelsen är COAPI:s representant i juridiska hänseenden och dess skyldigheter innefattar bl.a. att följa och se till att generalförsamlingens beslut, COAPI-reglementet och de bestämmelser som antagits av offentliga myndigheter (artikel 13.7) följs, samt att undersöka och avgöra klagomål mot medlemmar.

Generalförsamlingen håller ordinarie sammanträde i januari varje år och extra ordinarie sammanträden hålls på begäran av den administrativa styrelsen på eget initiativ eller efter skriftlig begäran från en fjärdedel av medlemmarna.

Generalförsamlingen beslutar efter förslag som framläggs av den administrativa styrelsen. Dessa beslut skall tas av en majoritet av de närvarande medlemmarna såvida inte beslutet berör uteslutande av medlem, vilket kräver närvaro av minst hälften av sammanslutningens medlemmar (artikel 39).

Bestämmelser om taxor och påföljder

(14) Enligt artikel 49 i COAPI-reglementet skall alla API tillämpa de minimitaxor som fastställts av generalförsamlingen och som skall gälla för alla tjänster rörande immaterialrättigheter som tillhandahålls nationella eller utländska klienter. De enda undantagen är för tjänster där kostnaden är rörlig och svår att bestämma på förhand (framtagning av promemorior, överklaganden, fall där immaterialrättigheter har löpt ut, osv.) Artikeln innehåller även bestämmelser om att det skall finnas två taxeskalor för immaterialrättigheter med ursprung i utlandet, en för rådgivning rörande patent i dessa länder (motsvarande skalor) och en för privatpersoner som vänder sig direkt till spanska API.

I artikel 48 i COAPI-reglementet understryks dock att den administrativa styrelsen skall förelägga generalförsamlingen "taxor som skall följas på samma sätt av alla API ( tarifas que deban regir para todos los Agentes por igual ) för godkännande, medan så stort utrymme som möjligt lämnas när det gäller arvoden i ärenden som kräver högre avgifter med hänsyn till deras komplexitet, svårighetsgrad och omfattning".

(15) Enligt artikel 35 i reglementet (kapitel VII, om påföljder) skall följande anses som överträdelser som leder till påföljder:

- underlåtenhet att följa reglementet och de beslut som fattats av generalförsamlingen (punkt 1),

- debitering av arvoden som är lägre än de som fastställs i den taxa som godkänts av generalförsamlingen (punkt 7).

Dessa påföljder kan vara böter, tillfällig avstängning från utövande av yrket eller till och med uteslutning ur sammanslutningen (artikel 38.3, 38.4 och 38.5).

Befogenheten att ålägga påföljder ligger hos den administrativa styrelsen eller generalförsamlingen, beroende på hur allvarliga överträdelserna är (artikel 36).

3. Särskilda lagar och föreskrifter

(16) För ett API:s verksamhet gäller även de närmare bestämmelserna i lag nr 11/1986 av den 20 mars 1986 om patent, ändrad genom lag nr 21/1992 av den 16 juli 1992 (industrilagen) och tillämpningsföreskrifterna till patentlagen, vilka kan sammanfattas enligt följande:

- personer som bor i utlandet skall alltid agera genom ett API (artikel 155.2 i lag nr 11/1986),

- endast spanska medborgare, eller medborgare i andra medlemsstater som har kontor i Spanien, kan registreras i Registro Especial de Agentes de la Propiedad Industrial under förutsättning att de uppfyller följande villkor: Ingen uppgift i straffregistret, innehav av auktorisation eller liknande, ansvarsförsäkring och säkerhet deponerad hos RPI (numera OEPM). Vidare måste ombud under ed lova att upprätthålla yrkesmässig konfidentialitet och avstå från att företräda motstridiga intressen i ett och samma fall (första tilläggsbestämmelsen till punkt 3 i lag nr 21/1992 och del IV i tillämpningsföreskrifterna till patentlagen).

(17) Vidare innehåller artikel 17 i lag nr 32 av den 10 november 1988 om varumärken bestämmelser motsvarande artikel 155.2 i patentlagen.

4. Regler för API på europeisk nivå

(18) Den 30 september 1986 anslöt sig Spanien till konventionen om meddelande av europeiska patent, undertecknad i München den 5 oktober 1973 (nedan kallad europeiska patentkonventionen) dock med den reservationen att europeiska patent om kemiska och farmaceutiska produkter inte skulle gälla i Spanien.

I europeiska patentkonventionen fastställs de villkor som skall uppfyllas för att bli ett godkänt ombud som kan företräda varje fysisk eller juridisk person i samtliga förfaranden under konventionen. Många spanska API har blivit ombud för europeiska patent enligt artikel 134 och 163 i konventionen. I denna egenskap är de även medlemmar av Institutet för europeiska ombud inrättat av styrelsen för det europeiska patentverket. Som ombud för europeiska patent skall spanska API följa etiska regler som fastställs av styrelsen för det europeiska patentverket och de regler för yrkesmässigt beteende som antagits av institutets råd. Dessa regler innehåller inte några bestämmelser om rekommenderande priser eller fastställande av minimipriser.

D. De taxor som fastställs av COAPI

1. Tillhandahållande av tjänster

(19) Enligt artikel 49 i COAPI-reglementet (se punkt 14 ovan) måste de taxor som godkänts av COAPI:s generalförsamling täcka de tjänster rörande immaterialrättigheter som de tillhandahåller spanska eller utländska klienter. Dessa taxor är inte underställda godkännande av offentliga myndigheter.

Sedan 1987 har taxan för spanska klienter (nationell taxa, i pesetas) bestått av 53 avdelningar ordnade i 13 kapitel (A - patent, B - europeiska patent, C - varumärken, D - internationella varumärken, E - märken, F - nyttighetsmodeller, G - industriella och konstnärliga mönster, H - internationellt mönsterskydd, I - kommersiella namn och skyltar, J - Film, K - Uppdrag, L - Undersökningar och M - Invändningar, svar i upphävningsförfaranden, certifiering, osv.).

Det finns två utländska taxor: Taxa A (utländska kollegor) och taxa B (utländska privatpersoner eller företag), som innehöll 52 avdelningar 1987 och 1988, och 54 avdelningar 1989, 1990 och 1991, ordnade i sex kapitel (patent och nyttighetsmodeller, europeiska patent, varumärken, industriellt mönsterskydd, uppdrag, osv.). Kapitlet "Patent och nyttighetsmodeller" täcker ansökningar, översättningar av beskrivningar till spanska, granskning av dokument mottagna på spanska, kopior av promemorior, svar i upphävningsförfaranden, inlämning av eller svar på invändningar, betalning av årliga avgifter, ansökningar om förnyande, m.m. Dessa tjänster rörande europeiska patent inbegriper godkännande av en publicerad ansökan om europeisk patent som avser Spanien för att erhålla tillfälligt skydd (23), godkännande av en ansökan om europeiskt patent som avser Spanien för att erhålla nationell verkan (24) och översättning, anpassning och granskning av dokument mottagna på spanska (26, 27 och 28). Kapitlet "Varumärken" innefattar bl.a. registreringsansökningar (29), ansökningar om förnyande av ett varumärke (31), ansökningar om förnyande av ett utgånget varumärke (33), betalning av femårsavgifter (35), invändning (36) och svar på invändning (37).

Avdelningarna i kapitlet "Industriella mönster" avser ansökningar (39 och 40), förnyande (41), svar på invändningar eller upphävningsförfaranden (42), invändning mot meddelande av industriellt mönsterskydd (43) och betalning av femårsavgifter (44). Kapitlet "Uppdrag" handlar om registrering av uppdragskontrakt och överföring eller ändring av namn (45). Till och med 1988 innehöll kapitlet "Allmänt" information om tjänster rörande allmän offentlig undersökning om möjligheten att registrera ett varumärke (46), sent inlämnande av dokument eller ansökningar om förlängning av en officiell tidsgräns (47), erhållande av ett officiellt certifikat (48), kopior av specifikationer och ritningar (49), övervakning av ett patent eller en modell när de årliga avgifterna betalas av annat ombud (50), begäran om överprövning (51) och inställelse rörande en nationell ansökan inlämnad av annat ombud (52). I den version som är tillämplig efter 1989 har avdelning 46 rubriken "officiell undersökning rörande varumärken (lista över registrerade märken)". Två andra avdelningar har lagts till: Officiell undersökning rörande varumärken, inklusive undersökning av registrerade märken och bedömning (47) och begäran om förtur (48). De gamla numren 47-52 har omnumrerats som 49-54.

2. Prisvillkor

(20) COAPI hävdar att hänsyn tas till både allmänna och särskilda faktorer vid fastställande av de taxor som sänds ut till medlemmarna.

Villkoren i den första kategorin innefattar arbetstidens längd, direkta kostnader för material och allmänna yrkesmässiga och icke yrkesmässiga utgifter. Arbetstid bedöms på grundval av den tid som används i de olika faserna av det administrativa förfarandet. Detta används för att beräkna de direkta och indirekta lönekostnaderna.

Direkta materialkostnader innefattar officiella avgifter, kostnader för kontorsutrustning och kommunikation.

Allmänna yrkesmässiga utgifter betyder förekommande skatter, prenumerationer på officiella publikationer eller yrkespublikationer, osv. Allmänna icke yrkesmässiga utgifter täcker sådant som hyra, leasing och avskrivning.

De särskilda faktorer som beaktas vid fastställande av taxorna avser klienternas egenskaper: Språk, deras kunskapsnivå eller expertis och fackkunskap inom området immaterialrättigheter, samt om det är fråga om personliga möten eller via korrespondens.

Dessa särskilda egenskaper inbegriper tre graderade taxor: Lokala/nationella klienter (nationell taxa), korrespondenter (utländska kollegor) (taxa A) och direkta utländska kunder (taxa B). Taxa A och B (utländska taxor) anges i franska franc, tyska mark, pund sterling, schweiziska franc, USA-dollar och yen.

E. Marknaden

(21) De berörda tjänsterna är färdigställande av formalia avseende patentansökningar, varumärkesregistreringar eller andra för immaterialrättigheter, samt alla tjänster som har samband med förnyande och övervakning av dessa rättigheter.

Efterfrågan på tjänster för säkerställande av immaterialrättigheter kommer både från klienter bosatta i Spanien (individuella uppfinnare eller företag) och från utländska klienter (individuella uppfinnare, företag och patentrådgivare).

De spanska lagarna om patent och varumärken (se punkt 16 och 17) ger spanska API ensamrätt att tillhandahålla tjänster (7) (inga specifika områden anges) som har samband med erhållande av de rättigheter för klienter bosatta utanför Spanien, privatpersoner, företag eller patentrådgivare som de har ansökt om.

Oberoende av frågan om huruvida dessa lagar står i strid med fördraget, i synnerhet på grund av det faktum att spanska API inte har någon ensamrätt då deras tjänster tas i anspråk av klienter bosatta i Spanien som vill hävda immaterialrättigheter i Spanien eller i utlandet, måste slutsatsen dras att ett API enligt dessa lagar tillhandahåller tjänster på två marknader där konkurrensvillkoren är olika. Med andra ord finns det två separata marknader:

a) marknaden för tjänster i samband med erhållande av immaterialrättigheter i Spanien, som skall ha samband med OEPM och som avser ansökningar av personer som inte är bosatta i Spanien, vilket utgör en marknad reserverad för spanska API, vilka måste vara registrerade hos COAPI,

b) marknaden för tjänster i samband med erhållande av immaterialrättigheter i Spanien eller i utlandet som avser ansökningar av klienter bosatta i Spanien och för vilka det finns alternativ till det spanska API. Dessa ombud innehar dock av nödvändighet en viktig position på denna marknad mot bakgrund av tjänsternas särskilda och tekniska art och villkoren för tillträde till detta fria yrke, vilket utgör en garanti för klienterna att medlemmarna är kompetenta att tillhandahålla sådana tjänster.

COAPI hade följande medlemsantal: 286 under 1988, 307 under 1989 och 323 under 1990. COAPI uppskattar den totala årliga omsättningen för medlemmarnas verksamhet till ( . . . ) (8*), varav 14 % härrör från andra medlemsstater

F. COAPI-beslut om fastställande av pris

(22) COAPI fattar, genom sin generalförsamling, regelbundet (vanligen årligen) beslut om hur mycket arvodena skall höjas och vilka ändringar som eventuellt skall företas i de avdelningar som beskriver de tjänster som tillhandahålls av API.

Av protokollet från generalförsamlingens ordinarie sammanträde som hölls den 29 januari 1987 framgår det att ett beslut fattats om att anordna regelbundna sammanträden med generalförsamlingen före utgången av varje år i syfte att behandla taxor.

Taxorna undersöks av den administrativa styrelsen, som kan framlägga förslag till ändringar för generalförsamlingen.

Av protokollen från generalförsamlingens sammanträden för år 1987, 1988, 1989 och 1990, och av protokollen från den administrativa styrelsens sammanträden (för dessa år och även för 1991), i vilka arbetet förbereddes, framgår vilka förfaranden som följdes vid bestämning av prishöjningar, antagandet av nya taxor och det datum då de skulle börja gälla. Vidare framgår av cirkulär av den 12 december 1986 och den 21 september 1987 att nya tjänster inkluderats i taxorna och att vissa avdelningar omredigerats.

1. COAPI-cirkulär av den 12 december 1986 och den 21 september 1987

(23) Genom cirkulär nr 27 av den 12 december 1986 underrättades medlemmarna om de nya taxor som skulle tillämpas på nya tjänster som en följd av Spaniens anslutning till europeiska patentkonventionen, för tjänster avseende det europeiska patentverket för spanska klienters räkning, för tjänster avseende RPI för korrespondenters och utländska direkta klienters räkning, och för tjänster i samband med godkännande av ansökningar om europeiska patent som avser Spanien för erhållande av tillfälligt skydd och nationella rättsverkan. Listan som innehåller nya avdelningar som motsvarar den nationella taxan, den utländska taxan för korrespondenter (taxa A) och den utländska taxan för direkta klienter (taxa B) bifogades cirkuläret.

De grundläggande belopp i pesetas som användes för att beräkna motsvarande belopp för de nya avdelningarna i utländsk valuta ges för både taxa A och taxa B. Taxa B är 20 % högre än taxa A (i pesetas).

I cirkuläret angavs att dessa belopp var preliminära och skulle bekräftas eller ändras mot bakgrund av erfarenheter och efter diskussioner och godkännande av generalförsamlingen.

(24) Cirkulär nr 10 av den 21 september 1987 klargör cirkulär nr 27 av den 12 december 1986 rörande tillämpningen av taxorna, särskilt avdelning 23-28 av skalorna i USA-dollar, pund sterling, tyska mark och yen, samt avdelning 101-106 i den nationella taxan rörande godkännande av publicerade europeiska ansökningar och europeiska patent meddelade med tillfälligt eller slutgiltigt skydd i Spanien.

2. Protokollet från generalförsamlingens ordinarie sammanträde den 29 januari 1987

(25) I protokollet från sammanträdet framgår att den administrativa styrelsens förslag antogs enligt följande:

- den nationella taxan: en tioprocentig höjning av arvoden och en höjning av avgiftsdelen i förhållande till den faktiska ökningen av RPI-avgifterna, förutom för avdelningarna "Förnyande av särskiljbara märken och industriella mönster", där höjningen endast skulle avse avgiftsdelen,

- den utländska taxan: justering av skalan för USA-dollar, pund sterling och franska franc (nedskrivna valutor) mot skalan för schweiziska franc och bibehållande av de övriga (schweiziska franc, yen och tyska mark), eftersom den höjning som godkänts för föregående år inbegrep en höjning av 10 % utöver taxan i schweiziska franc och från tidpunkten för höjningen hade den schweiziska francen, den tyska marken och yenen skrivits upp med 12 % mot pesetan, medan dollarn hade fallit med 7,5 %.

- det datum då de nya skalorna skulle börja gälla var den 1 februari 1987.

I cirkulär nr 3 av den 4 februari 1987 informerade COAPI sina medlemmar om "de mest brådskande beloppen i avvaktan på tryckning av de nya taxorna" för de nationella och utländska taxor som godkänts av generalförsamlingen den 29 januari 1987. De utländska taxorna trädde i kraft först den 1 mars 1987.

3. Protokoll från den administrativa styrelsens sammanträden och generalförsamlingens extraordinarie sammanträde av den 24 november 1987

(26) Den 24 november 1987 beslöt den administrativa styrelsen att för generalförsamlingen föreslå "en allmän höjning om 5 %, tillämplig på den nationella taxan (motsvarande 1987 års inflationstakt) och den utländska taxan i schweiziska franc (som inte hade ändrats mycket i förhållande till pesetan), och en justering i förhållande till taxan i schweiziska franc av skalorna för andra utländska valutor, förutom de med en variation mindre än 2 %" (inbegripande ökningar om 9 % för skalan i franska franc, 7 % för skalan i tyska mark och 10,6 % för skalan i yen).

Av protokollet från generalförsamlingens sammanträde framgår att höjningarna av dessa utländska skalor avspeglar den höjning om 5 % som beslutats plus de procentsatser med vilka dessa valutors värde fallit.

I cirkulär nr 19 av den 25 november 1987 informerade COAPI sina medlemmar om de "mest brådskande beloppen" eftersom taxorna inte hade tryckts, i syfte att göra det möjligt att efterleva det datum då de nya skalorna skulle träda i kraft (1 januari 1988).

4. Protokoll från den administrativa styrelsens sammanträden och generalförsamlingens extra ordinarie sammanträde den 20 oktober 1988

(27) Den administrativa styrelsens förslag om ändring av taxorna som antogs av generalförsamlingen den 20 oktober 1988 baserades bl.a. på:

- en möjlig (framtida) höjning om 3 % i skatteliknande avgifter, med påverkan på taxorna för särskiljbara märken och industriella mönster,

- fluktuationer i de olika valutor som används för debitering.

Vidare innehåller protokollet från den administrativa styrelsens sammanträde den 14 november 1988 ett beslut att tillämpa en höjning om 5 % på alla avdelningar av den nationella skalan, i kraft av den befogenhet som den administrativa styrelsen fått av generalförsamlingen den 20 oktober 1988.

I fråga om de utländska taxorna ändrades inte skalan för pund sterling, förutom för vissa avdelningar, eftersom denna valuta hade varit den mest stabila över året och dess värdeökning om 3,5 % låg i linje med de prognostiserade taxeökningarna.

I konsekvens med detta justerades helt enkelt undervärderade taxor (franska franc, tyska mark och schweiziska franc) mot skalan för pund sterling, förutom för avdelningar där höjningar föreslogs. Vidare skulle övervärderade skalor (yen och USA-dollar) endast ändras för de avdelningar där höjningar varierade mellan 20 och 30 %.

I cirkulär nr 16 av den 21 november 1988 informerade COAPI sina medlemmar om att generalförsamlingen den 20 oktober 1988 hade godkänt de nya taxorna och informerade dem om de "mest brådskande" priserna eftersom tryckningen av taxorna inte hade slutförts.

5. Protokoll från den administrativa styrelsens sammanträde den 17 januari 1990 och från generalförsamlingens ordinarie sammanträde den 25 januari 1990

(28) Av protokollet från generalförsamlingens sammanträde den 25 januari 1990 framgår att administrativa styrelsens förslag att höja den nationella taxan med 5 % (den föreskrivna ökningen av RPI-avgifterna) och de utländska taxorna med samma procentsats plus fluktuationerna i de olika valutornas kurser godkändes. Taxan i tyska mark togs som referens. Alla andra valutor justerades mot referensvalutan och alla avdelningar höjdes med 5 %, förutom för fyra (invändning, svar i upphävningsförfaranden, undersökningar rörande varumärken och invändningsförfaranden).

Det beslutades även att de nya taxorna skulle träda i kraft den 1 april 1990 och att korrekturen av skalorna skulle distribueras till medlemmarna i avvaktan på slutgiltig tryckning, så att beslutat datum skulle kunna följas. Detta skedde genom cirkulär nr 7 av den 5 mars 1990.

6. Protokoll från den administrativa styrelsens sammanträden den 21 september 1990 och den 10 december 1990 och från generalförsamlingens sammanträde den 11 december 1990

(29) I protokollet från den administrativa styrelsens sammanträde den 21 september 1990 anges det förslag om höjningar av de utländska taxorna som skall föreläggas generalförsamlingen. Det inbegrep en höjning om 10 % av taxan i tyska mark och justering av övriga mot den skalan.

Generalförsamlingen godkände den 11 december 1990 förslaget att höja de taxor som förelagts av den administrativa styrelsen, vars godkännande tidigare hade senarelagts genom beslut av generalförsamlingen den 24 oktober 1990.

De nya taxorna skulle bestämmas på följande grunder:

- en höjning om 12 % av taxan i pesetas (5 % för avgiftsökningen och 7 % för ökningen i konsumentprisindex),

- justering av de olika taxorna i utländsk valuta mot den tyska marken och en allmän höjning om 10 %.

7. Protokoll från den administrativa styrelsens sammanträden den 6 november 1991, den 20 november 1991, den 4 december 1991 och den 9 januari 1992

(30) Protokollet från den administrativa styrelsens sammanträde den 6 november 1991 innehåller ett förslag om en allmän höjning av taxorna om 5 %, motsvarande ökningen i RPI-avgifterna.

Enligt protokollet från sammamträdet den 20 november 1991 "bör skalorna justeras mot dem som debiteras av utländska ombud, särskilt dem i Europeiska gemenskapen. En detaljerad studie som jämför skalorna för spanska API och de utländska ombudens skalor pekade mot slutsatsen, och ledde till förslaget, att taxorna för utländska klienter inte borde ändras med beaktande av beloppen av dessa taxor och rörelserna i växelkurserna. Vidare bör den nationella taxan ändras med olika satser beroende på avdelning".

I protokollet från den administrativa styrelsens sammanträde den 4 december 1991 underströks att den nationella taxan skulle höjas med 8 %, 10 % eller 20 % för de flesta avdelningar. Andra avdelningar, såsom de för invändning i anslutning till industriellt mönsterskydd och framtagande av promemorior, skulle höjas särskilt, med 30 % respektive 25 %, i förhållande till 1990.

Vidare drog den administrativa styrelsen vid sitt sammanträde av den 9 januari 1992 den slutsatsen att de utländska taxorna inte skulle ändras eftersom "sedan oktober 1990, då dessa skalor senast ändrades, har pesetan fallit med mellan 0,2 % och 6,2 % mot dollarn, yenen och den tyska marken, medan den har stigit mot den franska francen, den schweiziska francen och pundet, med mellan 0,9 % och 4,7 %".

G. COAPI:s skäl

(31) De väsentligaste punkterna i de skriftliga och muntliga synpunkter som lämnats av COAPI till kommissionen kan sammanfattas enligt följande:

a) COAPI utgör del av den offentliga förvaltningen (9). Den spanska författningsdomstolen har vid ett flertal tillfällen bekräftat yrkesorganisationers status som offentligrättsliga sammanslutningar med beaktande av att den grundläggande lagstiftningen för dessa organisationer (se punkt 5-10 ovan endast faller under statens jurisdiktion och inte under Comunidades Autonomas.

COAPI anser mot denna bakgrund att yrkesorganisationer tillhör den offentliga förvaltnigen eftersom den spanska författningen ger staten ensam jurisdiktion rörande "grunderna för de rättsregler som är tillämpliga på den offentliga förvaltningen".

b) COAPI kan inte betecknas som en företagssammanslutning i den betydelse som avses i artikel 85.1 av fördraget. Även om varje API kunde betecknas som ett företag i den betydelse som avses i denna bestämmelse (COAPI lämnar denna fråga öppen) så gäller att när ombud möts inom COAPI så gör de inte detta som företag eftersom COAPI i utövandet av de funktioner som den tilldelats genom lag nr 2/1974, ändrad genom lag nr 74/1978, måste beakta privatpersoners intressen.

COAPI har därför "en skyldighet att ta samhällsintresset i beaktande, inte endast medlemmarnas personliga intressen, och skyldighet att se till att medlemmarna uppfyller de förpliktelser som följer av tillämplig allmän och särskild lagstiftning", dvs. COAPI har offentliga befogenheter.

c) En yrkesorganisations åtgärder i utövandet av de funktioner som den tilldelats av lag utgör förvaltningsåtgärder som är underställda förvaltningsdomstolarnas granskning (revisables y recurribles). COAPI:s beslut utgör därför förvaltningsåtgärder som inte på något sätt kan betraktas som beslut av företagssammanslutningar i den betydelse som avses i artikel 85.1 i fördraget.

d) COAPI-reglementet utgör en kunglig förordning som utgör en del av spansk rätt. Det utgör därmed en statlig norm.

e) COAPI har alltid fastställt minimipriser i enlighet med allmän spansk lagstiftning tillämplig på yrkesorganisationer och speciallagstiftning tilllämplig på API. COAPI har aldrig överskridit begränsningarna i lagar och föreskrifter.

f) Eftersom COAPI-reglementet har egenskap av statlig norm kan det inte förklaras oförenligt med artikel 85.1 av fördraget i förfaranden enligt förordning nr 17. Det föregående gäller även för COAPI:s beslut eftersom COAPI utgör en del av den offentliga förvaltningen och dess beslut utgör förvaltningsåtgärder.

g) Kommissionen kan därför inte inleda ett förfarande mot COAPI enligt förordning nr 17 eftersom de ifrågasatta handlingarna av COAPI endast utgör tillämpning av lagstiftningen om yrkesorganisationer av den offentliga förvaltningen.

h) Kommissionen bör å andra sidan inleda ett förfarande enligt artikel 169 i fördraget mot den spanska staten om kommissionen anser att denna lagstiftning strider mot artikel 85 i fördraget genom att den erkänner yrkesorganisationer som del av den offentliga förvaltningen och genom att den ger dem vissa funktioner som kan begränsa konkurrensen.

i) I båda fallen har COAPI:s fastställande av minimipriser den fördelen att detta gynnar konkurrensen mellan utövare av fria yrken på basis av kvaliteten på deras tjänster. Om en konsument inte har något val i fråga om priset kommer denne att välja det API som erbjuder bäst garantier om ärlighet, erfarenhet, noggrannhet och liknande, vilket kommer att resultera i en förbättring av kvaliteten på tjänsterna och förhindra oärliga yrkesutövare från att lura konsumenter genom att tillhandahålla undermåliga tjänster.

II. JURIDISK BEDÖMNING

A. Artikel 85

1. Företag och företagsorganisationer

(32) API utgör företag i den betydelse som avses i artikel 85.1 av fördraget då de utövar sina yrken som egenföretagare.

Sådana ombud tillhandahåller sina tjänster på långsiktig basis och mot ersättning. Det faktum att de utgör ett reglerat fritt yrke enligt spansk lag och rådets direktiv 89/48/EEG (10), att tjänsterna är av ett intellektuellt, tekniskt eller specialiserat slag, och att de tillhandahålls på personlig och direkt basis, ändrar inte karaktären av ekonomisk verksamhet.

Enligt EG-domstolens dom av den 23 april 1991 i mål C-41/90 Höfner mot Macroton (11): "begreppet företag inbegriper alla enheter som utövar ekonomisk verksamhet oavsett enhetens juridiska status och hur den finansieras . . . "

(33) COAPI, som ansluter alla API i Spanien, utgör därför en företagssammanslutning i den betydelse som avses i nämnda artikel i fördraget. Det förhållande att den utgör en yrkesorganisation som av de offentliga myndigheterna har fått vissa funktioner som gör det möjligt att föreskriva regler för yrket och att den i spansk lag har status som offentlig rättslig sammanslutning förhindrar inte att COAPI betraktas som en företagssammanslutning.

2. Avtal mellan företag, beslut av sammanslutningar

(34) COAPI-reglementet (rörande både etablerandet av COAPI och reglerna för verksamheten) utgör i sitt ursprung ett avtal mellan företag. De antogs av ett möte mellan API. Därefter har COAPI:s generalförsamling ändrat reglementet flera gånger. Därför kan slutsatsen dras att COAPI-reglementet även utgör ett beslut av en företagssammanslutning i den betydelse som avses i artikel 85.1 i fördraget.

Vidare lyder COAPI-reglementet för närvarande under lag nr 2/1974 av den 13 februari 1974, ändrad genom lag nr 74/1978 av den 26 december 1978, som fastställer att yrkesorganisationers stadgar och arbetsordningar skall upprättas av deras beslutsfattande organ och föreläggas de offentliga myndigheterna för godkännande.

Reglementet, som därför är både ett avtal och ett beslut, är en självständig akt oavhängig från den rättsakt som föregick den (kunglig förordning av den 27 februari 1926) och den rättsakt som kom efter den (kunglig förordning av den 28 februari 1927 och senare ändringar). Dessa förordningar ändrar inte COAPI-reglementets karaktär av ett avtal mellan företag eller beslut av en företagssammanslutning (se punkt 44-48 nedan).

(35) Av samma skäl utgör de beslut som fattats av COAPI:s generalförsamling och av dess administrativa styrelse om fastställande av priser, med tillämpning av COAPI-reglementet, beslut av företagssammanslutningar i den betydelse som avses i artikel 85.1. Dessa beslut är bindande för alla medlemmar och COAPI tillser att de följs, med användning av sina befogenheter att utdöma påföljder (böter och andra påföljder som kan sträcka sig till uteslutning ur COAPI).

3. Väsentliga begränsningar av konkurrens

a) Begränsningar av priser enligt COAPI-reglementet.

(36) I artikel 48 i COAPI-reglementet fastställs att för särskilt komplexa fall skall den administrativa styrelsen framlägga för godkännande av generalförsamlingen "de taxor som skall tillämpas på samma sätt av alla API, för att medge så stort utrymme som möjligt när det gäller arvoden".

I artikel 49 i COAPI-reglementet anges att generalförsamlingen, på ett förslag från administrativa styrelsen, skall fastställa obligatoriska minimipriser för taxor för alla tjänster inom området immaterialrättigheter, förutom vissa tjänster där priset varierar och är svårt att bestämma på förhand (framtagning av PM, överklaganden, fall där immaterialrättigheter har löpt ut, osv.-se punkt 14 ovan). Det framgår klart av artikel 35.7 i reglementet att "debiteringen av arvoden som är lägre än de som intagits i de taxor som godkänts av generalförsamlingen" utför en överträdelse som medför påföljder.

(37) Artikel 48 och 49 i COAPI-reglementet har därför som målsättning att väsentligt begränsa COAPI-medlemmarnas handlingsfrihet i den mån de föreskriver fastställande av gemensamma minimipriser. Dessa bestämmelser utgör därför ett avtal med målsättningen att fastställa arvoden beroende på klienten, och som sådana står de i strid med artikel 85.1 a i fördraget. Med dessa åtgärder har COAPI-medlemmarna kollektivt frånsagt sig sin frihet att fastställa sina egna taxor för betalning av tjänster som tillhandahålls klienter.

b) Prisbegränsningar som följer av tillämpningen av COAPI-reglementet.

(38) De beslut av COAPI om årliga höjningar av den nationella taxan och av de utländska taxorna (taxa A tillämpad på utländska korrespondenter och taxa B tillämpad på utländska privatpersoner) och de nya skalorna för minimiarvoden och de särskilda datum då de trädde i kraft, som framgår av protokollen för sammanträdena den 29 januari 1987, den 24 november 1987, den 20 oktober 1988, den 25 januari 1990, den 11 december 1990 och den 4 december 1991 (se punkt 25-30 ovan) utgör väsentliga konkurrensbegränsningar i den betydelse som avses i artikel 85.1 a i EG-fördraget.

Genom dessa beslut genomförs begränsningarna i artikel 48 och 49 i COAPI-reglementet. Inte endast deras målsättning, utan även deras verkan är att förhindra API från att konkurrera med hjälp av arvoden som är lägre än de fastställda minimitaxorna. Samtidigt förstärker de artificiellt hindren för nya API att, om de så önskar, få tillträde till marknaden och begränsar därmed klienternas tillgång till alternativa källor för tjänster för erhållande av patent- eller varumärkesrättigheter i Spanien.

Det föregående utgör väsentliga begränsningar i den utsträckning de utsträcks till alla ifrågavarande tjänster som tillhandahålls av API för klienter bosatta i Spanien eller i utlandet.

(39) Kollektivt prisfastställande är en allvarlig begränsning av konkurrens som förbjuds i artikel 85.1 i fördraget. I sin dom av den 30 januari 1985 i mål 123/83, BNIC mot Clair ansåg domstolen att "ett avtal om fastställande av minimipriser ( . . . ) som är bindande för alla ekonomiska aktörer på marknaden ifråga, är i sig avsett att snedvrida kokurrensen på den marknaden" (12).

4. Avsevärd påverkan på handeln mellan medlemsstaterna

(40) Av artikel 49 i COAPI-reglementet framgår att de minimitaxor som tillämpas av COAPI-medlemmar hänförs till två tjänstekategorier: Tjänster för klienter bosatta utomlands och tjänster för klienter bosatta i Spanien. Den senare kategorin täcker både ansökningar för att erhålla immaterialrättigheter i Spanien och ansökningar om sådana rättigheter utomlands. Det bör noteras att en person bosatt i Spanien vanligen inlämnar en ansökan för att säkra en rättighet i Spanien samtidigt med en ansökan för att säkra en rättighet utomlands. Om en klient t. ex. vill säkra ensamrätten att använda ett varumärke skyddat i Spanien i de medlemsstater till vilka produkter som bär varumärket exporteras, så skall han registrera märket i vart och ett av dessa länder. I det fallet uppdrar klienten åt ett API att göra detta eller att inlämna en ansökan om ett internationellt varumärke hos WIPO i Genève i enlighet med Madrid-konventionen.

Av detta följer att de minimitaxor som avtalats inom COAPI täcker åtminstone två typer av gränsöverskridande tjänster; de som gör det möjligt för klienter etablerade utomlands att säkra en rättighet i Spanien och de som gör det möjligt för spanska kunder att säkra en rättighet utomlands. I denna utsträckning kan ifrågavarande system påverka handeln mellan medlemsstaterna i den betydelse som avses i artikel 85.1 i fördraget.

Som domstolen fann i sin domstol av den 19 april 1988 i mål 27/87, Erauw-Jacquery mot La Hesbignonne (13), omfattas ett avtal av förbudet i artikel 85 endast om det påverkar handeln mellan medlemsstater i väsentlig grad. I detta fall är det konstaterat att taxorna påverkar den största delen av affärsverksamheten i fråga. Dessa taxor gäller för det första för alla ansökningar från klienter bosatta i utlandet. COAPI-medlemmarna har monopol på denna verksamhet. För det andra, i fråga om verksamhet som är öppen för konkurrens (ansökningar av spanska klienter att säkra rättigheter utomlands), innehar COAPI-medlemmar med nödvändighet en dominerande ställning. Detta eftersom de är specialister inom området, till skillnad från sina spanska konkurrenter. På grund av sitt medlemskap i COAPI uppfyller medlemmarna vissa villkor rörande yrkeskvalifikationer. Detta ger dem en identifierbar status inför klienterna, vilket gör det möjligt för dem att dra till sig det mesta av efterfrågan. I fråga om utländska konkurrenter tenderar spanska klienter att föredra spanska ombud, av språkliga eller praktiska skäl.

5. Artikel 85.3

(41) I detta särskilda fall är alla de berörda företagen etablerade i en enda medlemsstat. Dessa avtal eller beslut gäller dock både "importen" och "exporten" av tjänster mellan medlemsstater. De täcks därför inte av artikel 4.2.1 i förordning nr 17 och eftersom det inte föreligger någon anmälan finns det inget behov av att överväga huruvida avtalet uppfyller de fyra villkoren för undantag som fastställs i artikel 85.3 i fördraget.

Även om en anmälan hade skett är det uteslutet att bestämmelserna i COAPI-reglementet om fastställande av taxorna och COAPI-besluten som implementerar dessa bestämmelser skulle ha uppfyllt de fyra villkoren för undantag.

Kommissionens praxis i beslut, vilken bekräftats av domstolen, visar klart att kollektivt fastställande av priser betraktas som en allvarligt överträdelse av konkurrensreglerna i fördraget och därför inte kan omfattas av ett undantag enligt artikel 85.3.

Även om det antogs att det kollektiva fastställandet av minimipriser avsåg att säkerställa tjänster av hög kvalitet är det inte det lämpliga medlet i detta fall.

För det första skulle kollektivt fastställande inte förhindra tillhandahållandet av tjänster med dålig kvalitet utan rättsligt påföljd om priserna var högre än minimipriserna (se kommissionens beslut 82/896/EEG AROW/BNIC (stycke 69)) (14).

För det andra är kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls av API i stor utsträckning redan säkrad genom villkoren för tillträde till yrket, ensamrätten att utöva vissa typer av verksamhet och den höga nivån av redlighet som kännetecknar fria yrken.

(42) Vidare klargjorde domstolen i sin dom av den 17 januari 1984 i de sammanförda målen 43 och 63/82, VBBB-VBVB (15) att även om det kollektiva fastställandet av minimipriser kan utgöra en garanti mot illojal konkurrens så är detta inte tillräckligt skäl för att undandra en hel marknad från fördragets konkurrensregler.

COAPI:s rättsliga skyldighet att beakta privatpersoners rättigheter vid utövandet av de funktioner som tillagts COAPI genom lag (se punkt 6, artikel 5, stycke i lag nr 2/1974) räcker inte heller för att dra slutsatsen att de fyra villkoren för undantag som fastställs i artikel 85.3 uppfylls. Bestämmelsen i fråga reglerar inte särskilt arvoden. Dessa behandlas av artikel 5, stycke n i samma lag. Denna bestämmelse ger yrkesorganisationerna fullständig frihet att fastställa minimiarvoden efter gottfinnande. Vidare har COAPI uppgett att dess taxor baseras på ekonomiska faktorer (se punkt 20 ovan).

(43) Dessa begränsningar förhindrar konsumenter att dra fördel av tjänster till lägre priser, som mer effektiva ombud skulle kunna tillhandahålla och medför att API blir mindre motiverade att försöka ändra sina arbetsmetoder i syfte att reducera sina kostnader. Begränsningarna ger därför inte konsumenterna en rättvis del av fördelarna och förbättrar inte distributionen av tjänster och uppmuntrar inte tekniska eller ekonomiska framsteg.

B. De nationella rättsliga ramarnas bristande betydelse för tillämpning av konkurrensreglerna i fördraget

(44) COAPI kan inte frånsäga sig sitt ansvar genom att hävda att ifrågavarande handlingar följer av bestämmelserna i lag nr 2/1974 av den 13 februari 1974, ändrad genom lag nr 74/1978 av den 26 december 1978.

Den enda juridiska skyldighet COAPI har är att uppställa regler för verksamheten (se punkt 8). Artikel 5, stycke n i lag nr 2/1974 som anger att yrkesorganisationernas ansvar skall innefatta "att reglera yrkesmässiga minimiarvoden" utgör inte någon skyldighet för dem att göra detta.

(45) Denna lag fastställer inte i sig själv taxorna eller villkoren för fastställande av sådana, utan ger yrkesorganisationerna ansvaret att göra detta.

Konkurrens med priser begränsas inte av själva lagstiftningen utan av de handlingar som tillåts av lagstiftningen som utförs av privata aktörer som agerar genom sina yrkesorganisationer. Dessa handlingar utgör inte del av utövandet av offentliga befogenheter.

(46) Det faktum att privatpersoner kan överklaga COAPI:s beslut till förvaltningsdomstolarna ändrar inte karaktären av dessa beslut som beslut av företagssammanslutningar.

Domstolen har uttalat dom av den 30 januari 1985 i mål 123/83, BNIC mot Clair (16) att "artikel 85 är, enligt sin lydelse, tillämplig på avtal mellan företag och beslut av företagssammanslutningar (. . .) de rättsliga ramar inom vilka sådana avtal sluts och sådana beslut fattas och den klassificering som ges ramverket av de olika nationella rättsordningarna är utan betydelse för tillämpningen av gemenskapsreglerna om konkurrens och i synnerhet artikel 85 i fördraget". Beslutet som togs av BNIC skulle ha hänförts till förvaltningsdomstolarna och inte till de ordinära domstolarna (se ovan nämnd dom, avsnittet "de faktiska omständigheterna" punkt 2.1.2 (REG 1985, s. 408).

Vidare understryker Tribunal de Defensa de la Competencia (TDC) i sina två ovan citerade beslut (se fotnot 1 till punkt 31) att vissa åtgärder av yrkesorganisationer kan överklagas till förvaltningsdomstolarna. Inte för att de utgör förvaltningsåtgärder utan eftersom dessa domstolar bättre kan sätta sig in i ärenden rörande delegering av offentlig befogenhet. TDC tillägger att det som är avgörande för att hänföra sådana ärenden till prövning inför förvaltningsdomstolarna är juridisk lämplighet och att det inte ur detta kan härledas att colegios, åtgärder därmed utgör förvaltningsåtgärder.

(47) Vidare fastställde domstolen i sin dom av den 16 november 1977 i mål 13/77, INNO mot ATAB (17), om företag kunde undgå tillämpningen av gemenskapens konkurrensregler endast på grund av att deras handlande hade uppmuntrats av offentliga myndigheter, så skulle artikel 85 f.f. förlora sin verkan.

(48) Även om staten kunde göras ansvarig i detta fall så skulle detta på sin höjd minska COAPI:s ansvar, vilket kan påverka bötesbeloppets storlek, men det skulle inte undanta tillämpningen av konkurrensreglerna på organisationen (se kommissionens ståndpunkt i mål 41/83, dom av den 20 mars 1985 i mål 41/83, Italien mot kommissionen) (18). Även om en stat till en företagssammanslutning delegerar befogenheten att fastställa de priser som skall tilllämpas av sammanslutningens medlemmar varvid den överträder artikel 3 g, artikel 5 andra stycket och artikel 85 i fördraget, betyder detta inte att sammanslutningen vid utövande av denna befogenhet undgår tillämpning av artikel 85 i fördraget.

C. Artikel 3.1 i förordning nr 17

(49) Enligt artikel 3.1 i förordning nr 17 kan kommissionen när den efter ansökan eller på eget initiativ konstaterar att en överträdelse av artikel 85.1 föreligger genom beslut ålägga de berörda företagen eller företagssammanslutningarna att upphöra med överträdelsen.

COAPI har underlåtit att upphöra med överträdelserna eftersom den hävdar att dess beslut om fastställande av minimiarvoden inte kan förklaras stå i strid med artikel 85.1 i fördraget. På grund av COAPI:s status som offentlig rättslig sammanslutning och på grund av den befogenhet som den givits genom nationell lagstiftning. Under dessa förhållanden finner kommissionens att den måste beordra COAPI att upphöra med överträdelserna.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Följande utgör överträdelser av artikel 85.1 i Romfördraget:

a) artiklarna 48 och 49 i reglementet för Colegio Oficial de Agentes de la Propiedad Industrial ("COAPI"),

b) de beslut som COAPI fattat sedan 1987 avseende det årliga fastställandet av minimitaxor tillämpliga på klienter bosatta i Spanien, i den utsträckning dessa berör tjänster rörande ansökningar om beviljande eller förnyande av immaterialrättigheter i utlandet, samt av minimitaxor tillämpliga på klienter bosatta i utlandet.

Artikel 2

COAPI skall omgående vidta alla nödvändiga åtgärder för att upphöra med de överträdelser som anges i artikel 1 och i framtiden avstå från att vidta åtgärder med samma målsättning eller verkan.

Artikel 3

COAPI skall skriftligen informera sina medlemmar om innehållet i detta beslut och att den har upphört med de överträdelser som anges i artikel 1 med angivande av de praktiska konsekvenser som följer därav, särskilt de enskilda medlemmarnas frihet att fastställa sina egna taxor.

COAPI skall inom två månader efter det att den fått del av detta beslut, till kommissionen översända den information som utsänts till medlemmarna i enlighet med första stycket.

Artikel 4

Detta beslut riktar sig till:

Colegio Oficial de Agentes de la Propiedad Industrial (COAPI)

c/ Montera 13

E-28013 Madrid

Utfärdat i Bryssel den 30 januari 1995.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

(1) EGT nr 13, 21.2.1962, s. 204/62.

(2) EGT nr 127, 20.8.1963, s. 2268/63.

(3) Ändrat till Oficina Española de Patentes y Marcas (OEPM) efter offentliggörande av lag nr 21/1992 av den 16 juli 1992 (industrilagen).

(4) Se The Role, Qualifications and Associations of Industrial Property Attorneys, A. de Elzaburu, WIPO, Genève, 1984, s. 2.

(5) Ansökningar om europeiska patent skall inges till det europeiska

patentverkert

patentverket i München. Ett europeiskt patent som meddelats av denna myndighet omfattar nationella patent i de avtalsslutande stater som sökanden angivit i sin ansökan. Detta europeiska patent har samma verkan och värde i en avtalsslutande stat som ett patent som meddelats av patentmyndigheten i denna stat.

(6) Detta beslut avser dock endast begränsningar av konkurrensen genom fastställande av miniminivåer för taxor.

(7) Det gäller tjänster som har samband med OEPM.

(8*) Företagshemlighet.

(9) Tribunal de Defansa de la Competencial (TDC) har dock funnit (beslut av den 20 november 1992 och den 30 december 1993) att "yrkesorganisationer" inte utgör del av den offentliga förvaltningen och att deras handlingar inte är administrativa handlingar. Domstolen anser att sådana organisationer utgör branschorganisationer vars bas och etablering är strikt privata. Den tillägger att denna status erkänns i fastställd rättspraxis av både Tribunal Constitucional och Tribunal Supremo.

(10) EGT nr L 19, 24.1.1989, s. 16.

(11) REG 1991, s. I-1979, stycke 21.

(12) REG 1985, s. 391, stycke 22.

(13) REG 1988, s. 1919, stycke 17.

(14) EGT nr L 379, 31.12.1982, s. 1.

(15) REG 1984, s. 19, stycke 37.

(16) REG 1985, s. 391, stycke 17.

(17) REG 1977, s. 2115, stycke 30-34.

(18) REG 1985, s. 880, stycke 17.