LITAUEN: PARTNERSKAP FÖR ANSLUTNING (98/C 202/06)

1. INLEDNING

I det yttrande som kommissionen, i enlighet med artikel O i Fördraget, lämnade till rådet i juli 1997 har kommissionen avgivit sin rekommendation angående Litauens ansökan om medlemskap i Europeiska unionen. Kommissionen anser att anslutningsförhandlingar med Litauen bör inledas så snart landet gjort tillräckliga framsteg för att tillfredsställa de villkor för medlemskap som fastställts av Europeiska rådet vid dess möte i Köpenhamn. Denna rekommendation är grundad på analysen i yttrandet i vilket kommissionen framför som sin åsikt i) att Litauen uppvisar stabila institutioner, garantier för att rättsliga principer iakttas, mänskliga rättigheter och skydd för minoriteter, ii) att Litauen har gjort stora framsteg när det gäller att skapa en marknadsekonomi men på medellång sikt skulle ha allvarliga problem att handskas med konkurrenstrycket och marknadskrafterna inom unionen, samt iii) att Litauen har gjort framsteg när det gäller införlivande och genomförande av gemenskapens regelverk, särskilt vad gäller den inre marknaden och att Litauen, om det gör betydande satsningar, torde vara i stånd att på medellång sikt i full utsträckning bli en del av den inre marknaden.

Europaavtalet kommer även fortsättningsvis att utgöra grunden för Europeiska unionens förbindelser med Litauen. Strategin inför anslutningen kommer dock att förstärkas för att göra det möjligt att inrikta stödet på de olika kandidatländernas specifika behov och på så sätt hjälpa dem att lösa de särskilda problem som påtalats i yttrandet. I Agenda 2000 anförde kommissionen följande: "Den förstärkta samarbetssstrategi inför anslutning som presenteras nedan har två huvudsyften. För det första att samla de olika former av stöd som unionen tillhandahåller inom en och samma ram, partnerskap för anslutning, och att arbeta tillsammans med kandidatländerna inom denna ram på grundval av ett tydligt definierat program för att förbereda länderna för medlemskap, vilket bland annat innebär att kandidatländerna förbinder sig att ange vissa prioriterade mål och en tidtabell för deras genomförande. För det andra att göra kandidatländerna bekanta med unionens politik och arbetssätt genom att de erbjuds möjlighet att delta i gemenskapsprogram."

Vid sitt möte i Luxemburg i december 1997 beslöt Europeiska rådet att partnerskapen för anslutning skall utgöra kärnan i strategin inför anslutningen och inom denna enhetliga ram samla alla former av stöd till kandidatländerna i Central- och Östeuropa. Detta partnerskap för anslutning har beslutats av kommissionen efter samråd med Litauen och på grundval av de principer, prioriteringar, etappmål och villkor som fastställts av rådet.

2. MÅL

Syftet med partnerskapet för anslutning är att inom en och samma ram fastställa de prioriteringar i det fortsatta arbetet som anges i kommissionens yttrande om Litauens ansökan om medlemskap i Europeiska unionen, de finansiella medlen för att hjälpa Litauen att förverkliga dessa prioriteringar samt villkoren för detta stöd. Detta partnerskap för anslutning utgör en ram för ett antal politiska instrument som kommer att användas för att hjälpa kandidatländerna att förbereda sig för medlemskap. Hit hör bland annat det nationella program för antagandet av gemenskapens regelverk som skall antas av Litauen, den gemensamma utvärderingen av prioriteringarna i den ekonomiska politiken, pakten mot organiserad brottslighet och vägledningen till den inre marknaden. Dessa instrument är alla olika och kommer att utarbetas och genomföras på olika sätt. De kommer inte att utgöra en integrerande del av detta partnerskap men de prioriteringar de innehåller kommer att vara förenliga med partnerskapet.

3. PRINCIPER

De viktigaste prioriterade områden som fastställts för varje kandidatland rör landets förmåga att uppfylla Köpenhamnskriterierna, enligt vilka det för medlemskap krävs följande:

- Kandidatlandet skall ha stabila institutioner som garanterar demokrati, rättssäkerhet, mänskliga rättigheter samt respekt för och skydd av minoriteter.

- Kandidatlandet skall ha en fungerande marknadsekonomi liksom förmågan att hantera det konkurrenstryck och de marknadskrafter som råder inom unionen.

- Kandidatlandet skall ha förmåga att uppfylla de skyldigheter som följer av medlemskapet, inbegripet att ansluta sig till de mål som sammanhänger med den politiska, ekonomiska och monetära unionen.

Vid sitt möte i Madrid underströk Europeiska rådet att kandidatländerna måste anpassa sina administrativa strukturer för att kunna tillämpa gemenskapspolitiken på ett friktionsfritt sätt efter anslutningen. Vid sitt möte i Luxemburg framhöll Europeiska rådet att införlivandet av gemenskapens regelverk med lagstiftningen är nödvändigt, men inte i sig tillräckligt. Det är nödvändigt att tillse att regelverket verkligen tillämpas.

4. PRIORITERINGAR OCH ETAPPMÅL

Av kommissionens yttranden och rådets behandling av dessa har framgått att kandidatländerna måste göra stora ansträngningar på vissa områden för att förbereda sig för anslutningen. Det har också bedömts att inget kandidatland för närvarande helt uppfyller Köpenhamnskriterierna. Denna situation kommer att göra det nödvändigt att fastställa olika etapper med prioriteringar med angivande, för varje prioritering, av bestämda mål vilka skall fastställas i samarbete med de berörda länderna. Uppnåendet av dessa mål kommer att påverka omfattningen av det stöd som beviljas, hur förhandlingarna med vissa länder utvecklas och inledandet av förhandlingar med andra länder. Prioriteringarna och etappmålen har delats upp i två grupper, de på kort sikt och de på medellång sikt. Som kortsiktiga betecknas de prioriteringar och etappmål som Litauen realistiskt sett kan förväntas uppnå under 1998 eller beträffande vilka Litauen i vart fall kan förväntas göra betydande framsteg inom samma frist. Med hänsyn till den korta tidsfristen och den administrativa kapacitet som fordras för att genomföra dem har endast ett mindre antal prioriteringar fastställts på kort sikt. Prioriteringarna på medellång sikt förväntas ta över ett år att uppnå, även om arbetet med dem kan och bör inledas under 1998.

Litauen kommer att uppmanas att till slutet av mars utarbeta ett nationellt program för antagandet av gemenskapens regelverk som innehåller en tidsplan för genomförandet av dessa prioriteringar och etappmål och, i de fall det är möjligt och relevant, uppgift om behovet av personella och finansiella resurser.

I partnerskapet för anslutning anges att Litauen måste vidta åtgärder på alla de områden som tas upp i yttrandet. Bilagan innehåller en kortfattad checklista över dessa områden. Det inte är tillräckligt att införliva gemenskapens regelverk med den nationella lagstiftningen. Det är dessutom nödvändigt att se till att regelverket faktiskt tillämpas i enlighet med de standarder som gäller inom unionen. På alla de områden som är förtecknade nedan krävs att gemenskapens regelverk genomförs på trovärdigt och effektivt sätt.

Med ledning av kommissionens yttrande och rådets behandling av detta har följande prioriteringar och etappmål, på kort respektive medellång sikt, fastställts för Litauen.

4.1 Prioriteringar på kort sikt (1998)

- Ekonomiska reformer: Fastställande av prioriteringar på medellång sikt inom den ekonomiska politiken och gemensam utvärdering inom ramen för Europaavtalet, påskyndande av privatiseringar i stor skala och framsteg i riktning mot omstrukturering av bank- och energisektorerna samt jordbrukets livsmedelssektor, genomdrivande av finansiell disciplin i företagen.

- Förstärkning av den institutionella och administrativa kapaciteten: Särskilt betydande ansträngningar för en reformering av den offentliga förvaltningen och beträffande gränsövervakningen, tullen, beskattningen och finanserna samt utarbetande av en utbildningsstrategi för tjänstemän inom rättsväsendet och den offentliga förvaltningen, de fytosanitära och veterinärmedicinska förvaltningarna, särskilt vad gäller resurserna vid de yttre gränserna, förstärkning av institutionerna på miljöområdet, påbörjande av arbetet met att upprätta de strukturer som krävs för regional- och strukturpolitiken.

- Den inre marknaden: Detta omfattar ytterligare anpassning på områdena intellektuell och industriell äganderätt, offentlig upphandling, finansiella tjänster, fytosanitet och veterinärmedicin, förstärkning av oberoende strukturer för standardisering och bedömning av överensstämmelse. Antagande av en ny konkurrenslag och upprättande av förteckningar över statligt stöd vilka medger insyn.

- Rättsliga och inrikes frågor: Särskilt ytterligare ansträngningar för att genomföra åtgärder för att bekämpa korruptionen och den organiserade brottsligheten samt förbättra gränskontrollen och förhållandena i anläggningarna för flyktingmottagning.

- Miljö: Fortsatt införlivande av ramlagstiftning, upprättande och genomförande av detaljerade tillnärmningsprogram och genomförandestrategier rörande enskilda rättsakter. Planering och inledande av genomförandet av dessa program och strategier.

- Energi: Detta omfattar bland annat upprättandet av en övergripande långsiktig energistrategi och en nedläggningsplan för kärnkraftverket Ignalina i enlighet med åtagandena i kärnsäkerhetsöverenskommelsen.

4.2 Prioriteringar på medellång sikt

- Ekonomiska reformer: Konsolidiering av privatiseringsprocessen och omstruktureringen av bank- och energisektorerna samt av jordbrukets livsmedelsektor och anpassning av den rättsliga ramen (konkurslagstiftning och konkurrenslagstiftning, förenkling av reglerna för företagsverksamhet inklusive licensförfaranden).

- Ekonomisk politik: Regelbunden översyn av den gemensamma utvärderingen inom ramen för Europaavtalen av prioriteringarna i den ekonomiska politiken, med fokus på uppfyllande av Köpenhamnskriterierna för medlemskap i unionen och gemenskapens regelverk rörande ekonomisk och monetär politik (samordning av den ekonomiska politiken, framläggande av konvergensprogram, undvikande av alltför stora underskott). Litauen förväntas inte införa euron omedelbart vid anslutningen, men förväntas dock föra en politik som syftar till faktisk konvergens i enlighet med unionens mål beträffande ekonomisk och social sammanhållning och till nominell konvergens som är förenlig med slutmålet, införandet av euron.

- Förstärkning av den institutionella och administrativa kapaciteten: Utveckling av en enhet för bedrägeribekämpning, av en statlig revisionsmyndighet samt av mekanismer för budget- och finanskontroll, förbättring av rättssystemet, utbildning i gemenskapsrätt och dess tillämpning för tjänstemän i rättsväsendet, förstärkning av de institutioner som ansvarar för rättsliga och inrikes frågor (så att de får tillräcklig och välutbildad personal, särskilt poliser och gränsvakter samt personal i ministerier och domstolar), förstärkning av kärnsäkerhetsmyndigheten och reformer av tull- och skattemyndigheterna så att de är redo att tillämpa gemenskapens regelverk, förstärkning av myndigheterna med ansvar för livsmedelskontroll.

- Den inre marknaden: Detta omfattar bland annat anpassning av avregleringen av kapitalmarknaden, lagstiftning om offentlig upphandling, politik på det audiovisuella området, indirekt beskattning och statistik, ytterligare anpassning och effektiv tillämpning av konkurrenslagstiftningen, särskilt beträffande tillsynen över statligt stöd, ytterligare förstärkning av konkurrensmyndigheterna, ytterligare utveckling av organ för standardisering och bedömning av överensstämmelse, upprättande av ett system för marknadsövervakning samt anpassning av övergripande teknisk lagstiftning rörande industriprodukter, främjande av företagsutvecklingen, inbegripet små och medelstora företag, anpassning i förhållande till gemenskapens regelverk rörande telekommunikation, konsumentskydd och den inre marknaden för energi.

- Rättsliga och inrikes frågor: Utveckling av effektiva system för gränskontroll och system för gränsövervakning, genomförande av invandringspolitiken och av asylförfarandena, bekämpning av organiserad brottslighet (särskilt penningtvätt, narkotikahandel och människosmuggling) och korruption, samt anpassning av viseringspolitiken till Europeiska unionens viseringspolitik och slutförande av anpassningen till internationella konventioner, särskilt med sikte på tillämpning av Schengenregelverket.

- Jordbruk: Detta omfattar bland annat anpassning till gemenskapens regelverk på jordbruksområdet (inbegripet fytosanitära och veterinärmedicinska frågor, särskilt vad gäller kontrollen vid yttre gränser), beaktande av jordbrukets miljöaspekter och av den biologiska mångfalden, slutförande av fastighetsregistreringen och inrättande av en fungerande fastighetsmarknad. Utveckling av kapaciteten att införa och genomdriva den gemensamma jordbrukspolitiken, särskilt de grundläggande förvaltningsmekanismerna och administrativa strukturerna för övervakning av marknaderna för jordbruksprodukter och genomförande av strukturåtgärder och åtgärder för utveckling av landsbygden, antagande och genomförande av veterinärmedicinska och fytosanitära krav, förbättring av vissa anläggningar för beredning av livsmedel och av anläggningar för provtagning och diagnostisering samt omstrukturering av jordbrukets livsmedelsindustri.

- Fiskeri: Utveckling av förmågan att genomföra och tillämpa den gemensamma fiskeripolitiken.

- Energi: Genomförande av en övergripande energistrategi grundad på effektivitet och diversifiering, omfattande respekt för kärnsäkerhetsstandarder och realistiska åtaganden för avveckling av kärnkraftverk (NSA).

- Transport: Ytterligare insatser för anpassning till gemenskapens regelverk, särskilt beträffande sjötransport (säkerheten) och väg- och järnvägstransport, samt för att tillhandahålla nödvändiga investeringar i transportinfrastruktur, särskilt en utbyggnad av de transeuropeiska näten.

- Sysselsättning och sociala frågor: Utveckling av lämpliga arbetsmarknadsstrukturer och gemensam översyn av sysselsättningspolitiken som förberedelse för deltagande i samordningen inom Europeiska unionen, anpassning av arbetslagstiftningen och av lagstiftningen rörande hälsa och säkerhet i arbetet och utveckling av strukturerna för genomförande, särskilt ett tidigt antagande av ramdirektivet om hälsa och säkerhet i arbetet, genomdrivande av lika möjligheter för män och kvinnor, ytterligare utveckling av en aktiv och oberoende dialog mellan arbetsmarknadens parter, utveckling av det sociala skyddet och åtgärder för att bringa folkhälsostandarderna i linje med Europeiska unionens normer.

- Miljö: Detta omfattar bland annat utveckling av strukturer och kapacitet för övervakning och genomförandekontroll, fortgående planering och genomförande av tillnärmningsprogram rörande enskilda rättsakter. Särskild vikt bör läggas vid områdena dricksvatten, avfall respektive luftföroreningar liksom vid kärnsäkerheten. Miljöskyddskraven och vikten av en hållbar utveckling måste integreras i fastställandet och genomförandet av nationell politik.

- Regionalpolitik och sammanhållning: Införande av en rättslig och administrativ ram samt en budgetram för en nationell politik som syftar till att på ett integrerat sätt utjämna de regionala skillnaderna, med sikte på deltagande i Europeiska unionens strukturprogram efter anslutningen.

5. DE VIKTIGASTE INSTRUMENTEN FÖR GEMENSKAPENS TEKNISKA OCH EKONOMISKA STÖD

5.1 Programplanering

Anslagen från Phare för perioden 1995 1997 uppgick till sammanlagt 145 miljoner ecu. Förutsatt att Phare-budgeten för den kvarvarande perioden godkänns kommer kommissionen att bekräfta anslagen för 1998 och 1999. Litauen kan dessutom komma i fråga för bidrag från de stödmedel för att hjälpa länderna att "komma ikapp" (catch-up facility) som planerats för 1998 för att finansiera projekt som rör privatisering/omstrukturering, främjande av utländska direktinvesteringar och kampen mot korruption. Finansieringsförslag kommer i enlighet med rådets förordning (EG) nr 3906/89 att läggas fram för Phares förvaltningskommitté. Samfinansiering med kandidatländerna kommer systematiskt att krävas för samtliga investeringsprojekt. Kommissionen kommer tillsammans med Litauen, Europeiska investeringsbanken och de internationella finansiella instituten, särskilt Europeiska banken för återuppbyggnad och utveckling och Världsbanken, att arbeta för att underlätta samfinansieringen av projekt som rör prioriteringarna inför anslutningen. Det finansiella stödet från år 2000 och framåt kommer att omfatta stöd till jordbruket och ett instrument för strukturpolitiken med vars hjälp åtgärder liknande dem som genomförs i sammanhållningsfondens regi kan prioriteras. Litauen kommer dessutom att få tillgång till finansiering från sådana program som omfattar flera länder och som direkt rör gemenskapens regelverk.

Phare-programmet är det främsta finansieringsinstrumentet inom den förstärkta strategin inför anslutningen. Målet för Phare är i första hand att bistå länderna i Central- och Östeuropa i deras förberedelser inför anslutningen genom att inrikta stödet på åtgärder för antagandet av gemenskapens regelverk och särskilt på de prioriteringar som fastställts i detta partnerskap för anslutning och i det nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk. Kommissionen kommer varje år att underteckna ett finansavtal med Litauen i vilket Litauen förbinder sig att förverkliga ett antal av de prioriteringar som anges i detta partnerskap för anslutning och kommissionen förbinder sig att bidra finansiellt till detta. Programplaneringen av gemenskapens finansiella stöd kommer att göras med hänsyn till prioriteringarna och tidsplanen i det nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk.

Vidare kommer det fortsatta beviljandet av finansiellt stöd att i hög grad göras beroende av att de litauiska myndigheterna fullgör åtagandena i det nationella programmet för antagande av gemenskapens regelverk. Vissa insatser inför anslutningen kan förstärkas nu (t.ex. stöd till förstärkningen av institutionell och administrativ kapacitet) medan andra, såsom finansieringen av större investeringsprojekt som syftar till att kraven i gemenskapens regelverk på områden som miljö och kärnsäkerhet skall uppfyllas, kommer att bli föremål för programplanering över en period på fem till sex år.

Från 1998 kommer stödet inom Phare att kanaliseras genom insatser av följande slag.

- Förstärkning av institutionell och administrativ kapacitet, "Institution building" (omkring 30 %), vilket omfattar förstärkning av de demokratiska institutionerna, rättsstaten, den offentliga förvaltningen och alla organ som ansvarar för de offentliga tjänsterna i syfte att upprätta de nödvändiga institutionella och administrativa strukturerna och utbilda de personer som behövs för att tillämpa gemenskapens regelverk. Stödet till förstärkning av den institutionella och administrativa kapaciteten kommer att ges i form av, bland annat, utbildningsåtgärder, tekniskt stöd och organiserat samarbete mellan institutioner och förvaltningar i Litauen och motsvarande organ i medlemsstaterna. Inledningsvis kommer detta organiserade samarbete att inriktas på prioriterade områden såsom ekonomi, jordbruk, miljö samt rättsliga och inrikes frågor.

- Investeringsstöd (omkring 70 %) för att möjliggöra de investeringar som krävs för att anpassa Litauens infrastruktur till gemenskapens regelverk. Detta stöd skall koncentreras på i) strukturåtgärder, vilket omfattar omstrukturering av jordbrukssektorn, regional utveckling och investeringar i mänskligt och intellektuellt kapital, vilket också skulle kunna omfatta Phare-bidraget för deltagande i ramprogrammet för forskning och teknisk utveckling, ii) förenlighet med gemenskapens normer, särskilt vad gäller miljö, jordbruk, industri, säkerhet på arbetsplatsen och arbetsmiljö, transport och telekommunikation, iii) samfinansiering av stora infrastrukturprojekt (1) och iv) utveckling av små och medelstora företag (2).

5.2 De internationella finansiella institutens roll

Partnerskapet för anslutning kommer att ge ny inriktning och nya impulser åt samarbetet mellan Litauen och de internationella finansiella instituten. Gåvobiståndet som tillhandahålls inom partnerskapet för anslutning kommer att utgöra ett startkapital och fungera som en katalysator för att få fram större belopp för utvecklingsfinansiering från de internationella finansiella instituten. Denna process kommer att utvecklas av kommissionen tillsammans med kandidatländerna, Europeiska investeringsbanken och Världsbanken i syfte att göra det lättare att samfinansiera projekt med anknytning till prioriteringarna inför anslutningen.

Med stöd av ett nytt långivningsmandat för perioden 1997 1999 kan Europeiska investeringsbanken ställa 3 520 miljoner ecu till förfogande i Central- och Östeuropa. Genom det nya stöd inför anslutningen som godkändes av EIB:s råd i början på 1998 ökas detta belopp till 7 miljarder ecu. Lån från Europeiska investeringsbanken kommer, för att underlätta anslutningsprocessen, att användas inom alla sektorer som kan komma i fråga för finansiering från banken.

6. VILLKORLIGHET

Gemenskapens stöd kommer att villkoras av att Litauen fullgör sina åtaganden enligt Europaavtalet liksom av fortsatta framsteg när det gäller att uppfylla Köpenhamnskriterierna och av framsteg i tillämpningen av detta partnerskap för anslutning. Om dessa allmänna villkor inte uppfylls kan rådet komma att på grundval av artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 622/98 av den 16 mars 1998 besluta att tills vidare inställa det finansiella stödet.

7. GENOMFÖRANDE AV STÖDET INFÖR ANSLUTNINGEN

Det finansiella stödet till Litauen kommer att vara beroende av om de projekt som den litauiska regeringen föreslår skall tas med i finansieringsavtalen är tillräckligt långt framskridna. När det gäller projekt som måste bli föremål för anbudsinfordran kommer kommissionen endast att finansiera projekt som när finansieringsavtalet undertecknas är klara för anbudsinfordran. Dessutom måste eventuella tidigare åtaganden inom samma sektor helt ha omsatts i avtal eller vara under fullgörande. För att ett effektivt genomförande skall kunna säkerställas får projekten i princip inte understiga ett tröskelvärde på två till tre miljoner ecu, särskilt inte när det gäller infrastrukturprojekt. Om dessa principer leder till att Litauen inte kan tillgodogöra sig hela sitt vägledande anslag, kommer anslaget att reduceras i motsvarande mån. Skillnaden mellan det vägledande och det slutgiltiga anslaget kommer att överföras till det horisontella stödet för små och medelstora företag eller stödet för stora infrastrukturprojekt. Det kommer inte att ske någon efterföljande gottgörelse för detta belopp.

Litauen uppmanas att inrätta en genomförandestruktur som innebär en garanti för att de olika slagen av finansiellt stöd från Europeiska unionen och de nationella resurserna är konsekventa och kompletterar varandra. En nationell samordnare kommer att vara ansvarig för att det upprätthålls ett nära samband mellan anslutningsprocessen i stort och programplaneringen av gemenskapens finansiella stöd.

Litauens regering kommer under 1998 (helst inom finansministeriet) att inrätta en nationell fond för att främja investeringar och för förstärkning av den institutionella och administrativa kompetensen, vilken skall ledas av en nationell utanordnare. Denna fond skall vara det centrala organet för kanalisering av Phare-stöd och andra former av finansiellt stöd från gemenskapen och som sådant ha ansvar för förvaltningen av dessa medel i ett decentraliserat genomförandesystem som skall medge ökad öppenhet och motverka att fondmedlen splittras. Fonden skall ha det övergripande ansvaret för hur medlen förvaltas, inbegripet iakttagandet av bestämmelserna i finansieringsavtalet, och inför kommissionen ansvara för hur medlen används. Fonden skall också sörja för och övervaka flödet av nationella och andra samfinansieringsresurser i enlighet med finansieringsavtalet. Den nationella fondens exakta uppgifter och ansvar kommer att fastställas i de enskilda finansieringsavtalen.

I samarbete med Litauens regering kommer kommissionen, när vissa förutsättningar är uppfyllda och i den utsträckning som medges av gemenskapernas budgetförordning, särskilt artikel 105.3 i denna, att eftersträva en vidare decentralisering av genomförandet av det finansiella stödet. Detta kommer att göras i syfte att, gradvis och inom vissa gränser, upprätta ett förhållande mellan kommissionen och Litauen som präglas av gemensamt ansvar i linje med det förhållande som råder mellan kommissionen och medlemsstaterna vad gäller strukturfonderna.

Kommissionen kan, om Litauen så begär, undersöka möjligheten att tillämpa nationella upphandlingsförfaranden vid infordran av anbud och ingående av avtal i samband med Phare-projekt, särskilt vad gäller investeringar. Kommissionens beslut i denna fråga kommer att fattas efter, bland annat, en granskning av Litauens nationella upphandlingslagstiftning med avseende på dess förenlighet med gemenskapens grundläggande regler för offentlig upphandling och med budgetförordningen, inbegripet bestämmelserna om lika möjlighet att delta i anbudsförfaranden och bestämmelserna i artikel 118. Kommissionen kommer att fatta eventuella beslut om att använda sig av nationella upphandlingsreglerna i varje enskilt fall, och sådana beslut kommer att bekräftas i de enskilda finansieringsavtalen.

Övervakningen av genomförandet av programmen skall utföras gemensamt med kommissionen enligt förfaranden som fastställts i de enskilda finansieringsavtalen. För att säkerställa effektiv övervakning av genomförandet av stödet inom Phare-programmet kommer varje Phare-program att innehålla kvantifierade fysiska och finansiella mål som skall anges i finansieringsavtalet. För att man skall kunna bedöma hur effektiva de åtgärder som finansieras inom Phare-programmet faktiskt är kommer dessa att bli föremål för en utvärdering i efterhand av deras verkan i förhållande till målen.

8. ÖVERVAKNING

Genomförandet av partnerskapet för anslutning kommer att övervakas inom Europaavtalets ram. Detta kommer att börja 1998, innan kommissionen för rådet lägger fram sin första ordinarie rapport om Litauens framsteg som också skall omfatta genomförandet av partnerskapet för anslutning.

Relevanta delar av partnerskapet för anslutning kommer att diskuteras i den behöriga underkommittén. Associeringskommittén kommer att behandla den allmänna utvecklingen, framsteg och problem vad gäller att uppfylla prioriteringarna och etappmålen liksom mer specifika frågor som hänskjuts till kommittén från underkommittéerna. Associeringskommittén kommer att rapportera till associeringsrådet om genomförandet av partnerskapet för anslutning.

Phares förvaltningskommitté kommer att sörja för att finansieringsbesluten är förenliga med partnerskapen för anslutning.

Partnerskapet för anslutning kommer att i enlighet med artikel 2 i förordning (EG) nr 622/98 av den 16 mars 1998 ändras då så behövs. Kommissionen kommer att föreslå att detta partnerskap ses över före utgången av 1999 och därefter regelbundet. I denna översyn kommer att tas upp frågan om det, mot bakgrund av de förslag som gjorts när det gäller att nå de mål som fastställts i detta partnerskap, finns ett behov av att ange ytterligare etappmål.

(1) Vad gäller investeringsprojekt i allmänhet kommer det att fordras av Litauen att landet, i enlighet med komplementaritetsprincipen, bidrar med minst 25 % till gemensamt finansierade projekt.

(2) Ett horisontellt stöd för små och medelstora företag kommer att ställas till förfogande för att avhjälpa bristen av kapital för investeringar i små företag.

BILAGA

Litauen kommer att behöva vidta åtgärder på alla de områden som anges i yttrandet. Syftet med denna bilaga är att ge en kortfattad checklista för detta i form av rekommendationer till åtgärder. Dessa anges i den ordning i vilken motsvarande område behandlas i yttrandet, utan rangordning efter betydelse eller angelägenhetsgrad. De prioriterade åtgärdsområdena för varje kandidatland anges i form av prioriteringar och etappmål i själva partnerskapet för anslutning.

1. Politiska kriterier

Fortsatta ansträngningar måste göras för att förbättra rättssystemets funktion, intensifiera kampen mot korruptionen och förbättra förhållandena i fängelserna.

2. Ekonomiska kriterier

Liberaliseringsprocessen måste fullbordas genom att man avskaffar de kvarvarande prisregleringarna och de statliga monopolen av kommersiell karaktär och genom att man arbetar vidare med frågor som gäller anpassning av relativa priser, storskalig privatisering, konkurrensförfaranden samt genomdrivande av ekonomisk disciplin i företagen. Det krävs fortfarande betydande strukturomvandling av företagen. Reformeringen av energisektorn måste fullbordas, jordbruket behöver moderniseras och banksektorn konsolideras. När det gäller att anpassa de rättsliga ramarna behövs ytterligare insatser i fråga om konkurs- och konkurrenslagstiftning, fastighetsregister samt förenkling av företagslagstiftningen, bl.a. vad gäller tillståndskrav.

Särskild vikt bör läggas på att slutföra regeringens plan för strukturomvandling inom banksektorn (huvudsakligen genom strukturomvandling, privatisering och kapitalrekonstruktion av statligt ägda banker och genom likvidation av konkurrensmässiga banker), på att fullborda den storskaliga privatiseringen samt på att skapa gynnsamma villkor för investeringar på områden som miljö, energi, transport samt forskning och utveckling.

Den ekonomiska politiken måste främja en ändamålsenlig utbildning av arbetskraften som gör att flexibiliteten ökar och inriktningen mot marknadsekonomi blir tydligare.

3. Förmåga att påta sig skyldigheterna i samband med ett medlemskap

3.1 En gränslös inre marknad

De fyra friheterna

Den allmänna ramen - Det behövs betydande insatser för att avhjälpa bristerna i den offentliga förvaltningen, i synnerhet för utbyggnaden av kapaciteten hos de olika organ som behövs för att införa och tillämpa lagstiftningen om den inre marknaden, där det bl.a. ingår att intensifiera gränskontrollen vid Europeiska unionens yttre gräns. Insatser måste göras för att snabba på tillnärmningen av bestämmelserna för offentlig upphandling, särskilt i fråga om telekommunikation, transporter, energi och vatten. Införandet och tillämpningen av lagstiftning om intellektuell och industriell äganderätt bör intensifieras så att den överensstämmer med gemenskapens regelverk. I fråga om redovisning och revision krävs insatser för att bringa yrkeskraven för revisorer i samklang med det åttonde direktivet, samtidigt som bristen på kvalificerade redovisningsekonomer och revisorer måste åtgärdas. Förbättringar måste åstadskommas i fråga om skyddet av personuppgifter, närmare bestämt genom att man inrättar en fristående tillsynsmyndighet och ser till att sekundärlagstiftningen överensstämmer med ramdirektivet.

Fri rörlighet för varor - Införandet av ramlagstiftningen måste fullbordas. Med dess hjälp kommer Litauen att kunna överta Europeiska unionens systems grundläggande principer. Fristående organ för standardisering och bedömning av överensstämmelse behöver inrättas, och fortsatt anpassning till lagstiftningen inom olika sektorer behövs, både i fråga om direktiv enligt den nya metoden och i fråga om livsmedel, läkemedel, kemikalier och motorfordon. Ett system för marknadsövervakning måste inrättas med målsättningen att det skall bli fullt fungerande på lång sikt, när den tekniska lagstiftningen väl blivit fullständigt harmoniserad.

Fri rörlighet för kapital - Ytterligare insatser krävs för att fullborda liberaliseringen av Litauens kapitalmarknader. T.ex. måste man avskaffa de kvarvarande restriktionerna för investeringsbolag som vill göra förvärv över nationsgränserna.

Fri rörlighet för tjänster - Ytterligare insatser behöver göras för att åstadkomma fullständig etableringsfrihet för banker, värdepapperinstitut och försäkringsbolag genom anpassning och genomförande av lagstiftning.

Fri rörlighet för personer - Beträffande ömsesidigt erkännande av yrkeskvalifikationer måste insatser göras för att sörja för att den lagstiftning och de åtgärder för genomdrivande som är nödvändiga antas. Ytterligare insatser måste göras för att säkerställa den lagstiftning och de åtgärder för genomdrivande som är nödvändiga för samordningen av de sociala trygghetssystemen.

Konkurrens

Arbetet med att anta en ny konkurrenslag, genom vilken konkurrensbestämmelserna bör anpassas ytterligare till gemenskapens konkurrensbestämmelser, måste fullbordas. Inom området för statligt stöd bör fullständig öppenhet och insyn åstadkommas genom att man i överensstämmelse med gemenskapens praxis upprättar ett heltäckande register över statligt stöd med fortlöpande uppdatering. En översyn av alla befintliga stödåtgärder bör genomföras, och de åtgärder som inte är i linje med Europaavtalet måste modifieras eller avskaffas. Det är nödvändigt att åstadkomma ett trovärdigt genomdrivande av lagen om övervakning av statligt stöd genom att inrätta de förfaranden och hjälpmedel som behövs för att på ett systematiskt sätt övervaka alla nya stödåtgärder. Vissa ensamrätter och statliga monopol, som inte är förenliga med gemenskapens regelverk, måste successivt anpassas eller avskaffas.

3.2 Ny teknik och framtidsfrågor

Utbildning, yrkesutbildning och ungdomsfrågor

Arbetet med reformering av utbildningsinstitutioner och utveckling av läroplaner bör vara inriktat så att det ger stöd åt utbildningen på de yrkesområden som bidrar direkt till anslutningen. Det behövs insatser för att ta fram läroplaner för utbildning i Europafrågor samt nya kurser för reglerade yrken, användning av modern teknik och inrättande av kvalitetssäkringssystem.

Forskning och teknisk utveckling

Det måste genomföras förbättringar inriktade på att omorganisera institutioner och på att ersätta central finansiering med ett konkurrens- och resultatbaserat system för finansiering.

Telekommunikation

En kraftigt förstärkt lagstiftning behövs som stöd för den befintliga liberaliserade marknaden och för att främja såväl konkurrens som investeringar och för att efterleva Europeiska unionens direktiv. Samtidigt är det numera ett krav i gemenskapens regelverk att regeringarna skall sörja för att moderna telefonitjänster finns tillgängliga överallt till överkomliga priser. För att uppfylla detta åtagande krävs betydande investeringar i systemet.

Den audiovisuella sektorn

Den rådande lagstiftningen kommer att behöva ändras så att den innefattar även bestämmelser om fri mottagning, jurisdiktion, främjande av europeiska produktioner, regler för reklam och sponsoring, skydd av minderåriga och replikrätt.

3.3 Ekonomiska och fiskala frågor

Den ekonomiska och monetära unionen

Den makroekonomiska politiken bör vara inriktad på att hålla nere inflationen och räntorna och på att åstadkomma förtroende för ekonomin.

Beskattning

Det behövs betydande insatser för att bringa mervärdesskattelagstiftningen i överensstämmelse med gemenskapens lagstiftning. Särskilda insatser behöver göras i fråga om omfattningen av undantag från mervärdesskatt och i fråga om det system för återbetalning av mervärdesskatt som tillämpas på utländska skattesubjekt.

De betydande avvikelserna mellan det litauiska punktskattesystemet och Europeiska unionens krav måste åtgärdas. På punktskatteområdet bör särskild vikt läggas vid att inrätta ett lagersystem för befordran av varor som omfattas av tillfälligt upphävande av tullar. Skattesystemen och punktskatternas nivå måste bringas i överensstämmelse med gemenskapens modell. Den registrering för punktskatteändamål som görs av handelsföretag måste ses över.

Statistik

Ansträngingar måste göras på området för officiell statistik, särskilt i fråga om näringslivsstatistik, kapital- och finansräkenskaper och regionala data.

3.4 Politiken inom olika sektorer

Industri

För att öka konkurrenskraften bör ytterligare insatser göras för att driva politiska åtgärder som är inriktade på att främja öppna och konkurrensbaserade marknader och på att införa de styrmedel som utgör gemenskapens industripolitik och som gäller både marknadens funktion (produktspecifikationer och marknadstillträde, handelspolitik, statligt stöd och konkurrenspolitik) och åtgärder inriktade på industrins förmåga att anpassa sig till förändringar (stabil makroekonomisk miljö, teknik, utbildning etc.).

Jordbruk

Betydande insatser måste göras för att sörja för att lagstiftningen bringas i överensstämmelse med Europeiska unionens krav. I fråga om veterinära och fytosanitära krav måste särskild vikt läggas vid förbättring av anläggningar och vid inspektions- och kontrollsystem för skydd av Europeiska yttre gränser. De administrativa strukturerna måste förstärkas så att den gemensamma jordbrukspolitikens politiska instrument kan införas och tillämpas. Jordbrukets livsmedelsindustri kräver ytterligare strukturomvandling för att konkurrensförmågan skall säkras. För att utveckla en fungerande fastighetsmarknad och kreditförmåner inom jordbrukssektorn är det viktigt att slutföra arbetet med registrering av fastigheter.

Fiske

Förvaltningen på fiskeområdet måste byggas ut så att den gemensamma fiskeripolitiken kan genomföras på ett effektivt sätt, särskilt i fråga om bevarande och förvaltning av resurser, införande av ett övervaknings- och kontrollsystem, förvaltning av den gemensamma organisationen av marknaden inom fiskeri- och vattenbrukssektorn, genomförande av en strukturpolitik inom fiskeri- och vattenbrukssektorn, upprättande av ett fiskefartygsregister, insamling av statistikuppgifter samt genomförande av miljöskyddsdelen av Europeiska unionens fiskeripolitik.

Energi

De pågående insatserna måste intensifieras, särskilt när det gäller att anpassa lagstiftningen, bringa de statliga monopolen i överensstämmelse med direktiven för den inre energimarknaden i kombination med gemenskapens konkurrenslagstiftning (här ingår bl.a. frågor rörande import och export), tillträde till nät samt prissättningen av energiprodukter. Särskild vikt måste läggas vid energieffektivitet, miljönormer och krisberedskap, där obligatoriska oljelager ingår som en del.

Tillsynsmyndigheten för kärnenergifrågor (VATESI) behöver ges starkt stöd så att den klarar att införa ett tillståndssystem enligt västmodell vid kärnkraftverket i Ignalina. Det behövs insatser för att utarbeta en heltäckande och långsiktig energistrategi och för att införa bestämmelser i eltaxesystemet för att täcka hanteringen av kärnbränsleavfall och nedläggningen av Ignalinaverket. En realistisk plan för nedläggning och stängning av Ignalinaverket, med bl.a. lösningar för avfallshanteringen på längre sikt, behöver utarbetas.

Allmänhetens medvetenhet om miljöfrågorna måste ökas och en "säkerhetskultur" på kärnkraftsområdet utvecklas.

Transport

Det måste göras insatser för förbättring av säkerheten (särskilt inom sjöfarten), harmonisering av miljönormerna för luftföroreningar och buller och genomförande av gemenskapens regelverk för godstransporter på väg och järnvägar. Åtgärder måste vidtas för att lägga grundvalarna för den framtida utbyggnaden av de transeuropeiska näten. Inspektionsorganen bör byggas ut, särskilt på transportsäkerhetsområdet. På nationell nivå finns ett behov av att utarbeta riktade strategier för utveckling och finansiering av transportinfrastruktur.

Små och medelstora företag

Det måste vidtas åtgärder för att ytterligare förbättra och öka samordningen av politiken avseende små och medelstora företag, förenkla lagstiftningen och den omgärdande administrationen på ett sätt som gynnar små och medelstora företag, bygga ut de infrastrukturer som fungerar som bas för företagen och förbättra de små och medelstora företagens finansieringsmöjligheter.

3.5 Ekonomisk och social sammanhållning

Sysselsättning och sociala frågor

Det krävs betydande insatser för att anpassa lagstiftningen till Europeiska unionens krav inom sådana områden som hälsa och säkerhet i arbetet, arbetsrätt och lika möjligheter för kvinnor och män. Reformarbetet på det sociala området måste fortsätta samtidigt som det offentliga hälso- och sjukvårdssystemet behöver förbättras betydligt. En aktiv social dialog måste utvecklas ytterligare. De administrativa strukturerna måste stärkas så att man säkerställer ett effektivt genomförande av lagstiftningen.

Regionalpolitik och sammanhållning

Det krävs en differentierad utvecklingspolitik som syftar till en utjämning av regionala skillnader, som en del av en allmän ram för en integrerad utvecklingsstrategi, och administrativa strukturer och budgetstrukturer måste inrättas så att man, efter en anslutning, kan förvalta integrerade program för regional utveckling inom ramen för gemenskapens strukturpolitik.

3.6 Miljö och livskvalitet

Miljö

Åtgärder måste vidtas för att säkerställa dels fullt införlivande av gemenskapens regelverk på miljöområdet, dels betydande framsteg när det gäller efterlevnaden i praktiken. Man måste göra särskilda insatser för att uppnå fullständig förenlighet med Europeiska unionen när det gäller lagstiftning inom områdena avfallshantering, vatten och naturskydd och för att införliva de ramdirektiv som berör luft, avfall och vatten samt direktivet om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar (IPPC). Investeringarna måste öka, särskilt vad gäller stora förbränningsanläggningar, vattensektorn, industrin, luftföroreningar i tätorter, hantering av fast avfall och farligt avfall och hantering av kommunalt avfall. Den nyligen antagna ramlagen om kärnsäkerhet måste kompletteras genom antagande av lagstiftning om strålskydd och hantering av radioaktivt avfall samt planering för krislägen. Man måste göra betydande insatser för att bygga upp ändamålsenliga strukturer för genomförande och genomdrivande.

Konsumentskydd

Lagstiftningen måste anpassas inom viktiga områden som allmän produktsäkerhet, försäljning utanför affärslokaler, distansförsäljning, paketresor, fast egendom på tidsdelningsbasis, oskäliga avtalsvillkor, konsumentkredit och prismärkning. En stark och oberoende konsumentrörelse, som stöds av offentliga myndigheter, måste byggas upp.

3.7 Rättsliga och inrikes frågor

Åtgärder måste vidtas för att bekämpa illegal invandring. Betydande framsteg behövs vad gäller gränsförvaltning och gränskontroll, bl.a. när det gäller att slutföra arbetet med att märka ut gränserna. Kampen mot organiserad brottslighet, internationell ekonomisk brottslighet samt myndighetskorruption måste intensifieras inom sådana områden som narkotikahandel, människosmuggling, penningtvätt, bilstölder, säkerhets- och bevakningstjänster och bedrägerier. Åtgärder måste vidtas för att få till stånd en ratificering av de internationella konventionerna inom området rättsliga och inrikes frågor. Man måste ägna särskild uppmärksamhet åt att se till att man har de ekonomiska och mänskliga resurser som behövs för institutionell utveckling och för att främja polissamarbete och rättsligt samarbete med Europeiska unionens medlemsländer.

3.8 Utrikespolitik

Handel och internationella ekonomiska förbindelser

Förberedelser måste göras för att man, efter en anslutning, skall kunna börja tillämpa gemenskapens olika samarbets- och förmånsavtal, dess multilaterala och bilaterala handelspolitiska åtaganden samt dess autonoma handelspolitiska skyddsåtgärder.

Utvecklingssamarbete

Förberedelser måste göras för att man, efter en anslutning, skall kunna börja tillämpa Lomékonventionens handelsordning på AVS-länderna och för att man, tillsammans med de andra medlemsstaterna, skall kunna delta i finansieringen av Europeiska utvecklingsfonden (EUF).

Tull

Tullagstiftningen måste anpassas till gemenskapens lagstiftning, och organisationen och personalens uppgifter måste anpassas till de krav som ställs på en modern tullförvaltning. Man måste göra insatser för att införa datoriserade system som medger fullt deltagande i tullunionen och den inre marknaden. Man måste ägna särskild uppmärksamhet åt att förbereda tullförvaltningen för hantering av alla tullförfaranden med ekonomisk verkan, systemet för tillfälliga upphävanden av tullar och förvaltningen av tullkvoter och tulltak. I den strategiska planeringen bör man ta hänsyn till behovet av förstärkta gränskontrollstationer längs den yttre gräns som Litauen kommer att ha mot länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen vid tiden för anslutningen.

3.9 Finansiella frågor

Betydande förberedelser behövs inför inrättandet av de system för finansiell förvaltning och kontroll som krävs för att man skall kunna försäkra sig om att gemenskapspolitiken genomförs på ett tillfredsställande sätt. Man måste ägna särskild uppmärksamhet åt uppbyggnaden av effektiva system och institutioner för intern kontroll, särskilt vad gäller antalet kvalificerade revisorer samt redovisningsrutiner. Det existerande redovisningssystemet samt tullsystemet bör ses över i syfte att säkerställa effektiv förvaltning av systemet för "egna medel". Betydande förbättringar krävs för att åstadkomma tillförlitlighet hos nationalräkenskaper och officiell statistik för att få en korrekt beräkning av BNI-medlen och för att man skall kunna fastställa grunden för de egna medlen från mervärdesskatt.

4. Den offentliga förvaltningens förmåga att tillämpa gemenskapens regelverk

För att säkerställa ett effektivt genomförande och genomdrivande av gemenskapens regelverk måste stora reforminsatser göras i syfte att stärka de administrativa strukturerna inom praktiskt taget alla sektorer som är av betydelse för Europeiska unionen. Man måste göra särskilda insatser för att bygga ut dels de myndigheter som har ansvaret för att gemenskapens krav för den inre marknaden tillämpas på ett riktigt sätt, dels tullmyndigheterna. Tillsyns- och övervakningsmyndigheter måste stärkas när det gäller sådana områden som konkurrens, värdepapperssektorn, försäkringssektorn, banksektorn, tvättning av pengar, offentlig upphandling, jordbruk, finansiell kontroll, konsumentskydd, transportsäkerhet samt standarder och certifiering, veterinär och fytosanitär kontroll, livsmedelskontroll och den statliga yrkesinspektionen.

Det krävs ökade insatser för vidareutbildning av personalen när det gäller frågor kring Europeiska unionen samt effektiv offentlig förvaltning i allmänhet. I detta måste ingå utarbetandet av en omfattande nationell utbildningsstrategi för statstjänstemän.

Rättssystemet måste stärkas vad gäller resurser och relevant sakkunskap. För domarna krävs omfattande kompetensutveckling, särskilt vad gäller deras förmåga att tillämpa gemenskapsrätten.