RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 2337/95 av den 2 oktober 1995 om upprättande av ett kompensationssystem för de extra kostnader som vid saluföringen av vissa fiskeriprodukter från Azorerna, Madeira, Kanarieöarna och det franska departementet Guyana orsakas av dessa områdens extremt perifera lägen

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag (1),

med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3),

med beaktande av förklaringen om regionerna i gemenskapens områden med mycket avlägsna lägen, som har bilagats Fördraget om Europeiska unionen,

med beaktande av de nuvarande svårigheterna i Europeiska unionens fiskerisektor, vilka i synnerhet förvärras genom kostnaderna för att transportera fiskeriprodukter till marknaderna på grund av att gemenskapens extremt perifert belägna regioner är så avlägsna och isolerade, och

med beaktande av följande:

Genom sina beslut 89/687/EEG (4), 91/314/EEG (5) och 91/315/EEG (6) inrättade rådet särskilda program som är inriktade på de franska utomeuropeiska departementens (Poseidom), Kanarieöarnas (Poseican), Madeiras och Azorernas (Poseima) avlägsna belägenhet och insularitet, och som är en del av gemenskapens politik till förmån för de extremt perifert belägna regionerna och som drar upp de allmänna handlingslinjerna för de åtgärder som måste vidtas för att ta hänsyn till de särskilda omständigheterna och kraven i dessa regioner.

Liknande initiativ som redan påbörjats har varit framgångsrika.

Dessa regioner har speciella utvecklingsproblem, i synnerhet genom de extra kostnader som vid saluföring av vissa produkter orsakas av regionernas avlägsna läge. För att upprätthålla konkurrenskraften för vissa fiskeriprodukter gentemot produkter från andra regioner i gemenskapen har gemenskapen inom fiskerisektorn under åren 1992 och 1993 vidtagit åtgärder för att kompensera för de extra kostnader för förädlingen av tonfisk på Azorerna och Madeira samt produktionen och infrysningen av tonfisk samt infrysningen och förädlingen av sardiner på Kanarieöarna. Dessa åtgärder uppföljdes år 1994 genom antagandet av förordning (EG) nr 1503/94 (7). En fortsättning på kompensationssystemet för de extra kostnaderna för förädlingen och försäljningen av dessa produkter bör därför föreskrivas på gemenskapsnivå och åtgärder bör därför vidtas för sörja för en fortsättning på dessa åtgärder.

Det hantverksmässiga fisket och kustfisket har stor social och ekonomisk betydelse i Europeiska unionens extremt perifert belägna regioner.

Det är nödvändigt att rationalisera fiskeansträngningarna i syfte att uppnå en god förvaltning av bestånden, och hänsyn bör därvid särskilt tas till de undersökningar på hög teknisk nivå som på detta område genomförts av olika vetenskapliga institutioner i de extremt perifert belägna områdena.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Härmed inrättas ett kompensationssystem för de extra kostnader som vid saluföringen av vissa fiskeriprodukter från Azorerna, Madeira, Kanarieöarna och det franska departementet Guyana orsakas av dessa områdens extremt perifera belägenhet.

Artikel 2

1. För Azorerna och Madeira skall det system som avses i artikel 1 bestå av en betalning på 187 ecu per ton tonfisk, upp till en högsta årlig kvantitet på 15 000 ton, som levereras till den lokala industrin (10 000 ton för Azorerna och 5 000 ton för Madeira).

2. Såvitt avser Kanarieöarna skall det system som avses i artikel 1 bestå av en betalning på 151 ecu per ton tonfisk som saluförs färsk, upp till 10 400 ton per år, 54 ecu per ton frusen tonfisk, upp till 3 500 ton per år, 103 ecu per ton sardiner och makrill för förädling, upp till 10 500 ton per år, och 54 ecu per ton sardiner och makrill för infrysning, upp till 7 000 ton per år.

3. Såvitt avser der franska departementet Guyana skall det system som avses i artikel 1 bestå av en betalning på 1 044 ecu per ton räkor som fiskas under industriella former, upp till 3 500 ton per år, och 1 123 ecu per ton räkor som fiskas under hantverksmässiga former, upp till 500 ton per år.

Artikel 3

Tillämpningsföreskrifter avseende den här förordningen skall antas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 32 i rådets förordning (EEG) nr 3759/92 av den 17 december 1992 om den gemensamma organisationen av marknaden för fiskeri- och vattenbruksprodukter (8).

Artikel 4

De åtgärder som anges i denna förordning riktar sig till producenter, ägare till fartyg som är registrerade i hamnar i de områden som anges i artikel 1 och som bedriver sin verksamhet i dessa områden eller deras organisationer samt aktörer inom förädlingssektorn som drabbas av extra kostnader i samband med saluföringen av de produkter som avses i artikel 1 till följd av områdenas extremt perifera läge.

Artikel 5

De åtgärder som anges i den här förordningen är åtgärder som är avsedda att stabilisera jordbruksmarknaderna i den betydelse som avses i artikel 3 i rådets förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april 1970 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken (9). Det skall finansieras av garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket.

Artikel 6

Senast den 30 juni 1997 skall kommissionen till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén överlämna en rapport om tillämpningen av de åtgärder som anges i denna förordning, i förekommande fall åtföljd av lämpliga förslag.

Artikel 7

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Den skall tillämpas från och med den 1 januari 1995 till och med den 31 december 1997.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Luxemburg den 2 oktober 1995.

På rådets vägnar

J. SOLANA

Ordförande

(1) EGT nr C 343, 6.12.1994, s. 17.

(2) EGT nr C 109, 1.5.1995, s. 318.

(3) EGT nr C 102, 24.4.1995, s. 13.

(4) EGT nr L 399, 30.12.1989, s. 39.

(5) EGT nr L 171, 29.6.1991, s. 5.

(6) EGT nr L 171, 29.6.1991, s. 10.

(7) EGT nr L 162, 30.6.1994, s. 8.

(8) EGT nr L 388, 31.12.1992, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1891/93 (EGT nr L 172, 15.7.1993, s. 1).

(9) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 13. Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2048/88 (EGT nr L 185, 15.7.1988, s. 1).