ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(10)

Baserat på en bedömning av konvergensprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att de offentliga finanserna i Bulgarien överlag har varit sunda. Det medelfristiga budgetmålet uppnåddes 2012. Det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets beräkningar av de offentliga finanserna är rimligt för perioden 2013–2014, då den årliga tillväxten väntas nå 1,0 % år 2013 och 1,8 % år 2014. I kommissionens avdelningars vårprognos 2013 räknar man med en BNP-tillväxt på 0,9 % år 2013 och 1,7 % år 2014. Den budgetstrategi som beskrivs i konvergensprogrammet syftar till att hålla det strukturella saldot i de offentliga finanserna nära det medelfristiga budgetmålet under hela programperioden. I konvergensprogrammet bekräftas det tidigare medelfristiga budgetmålet på -0,5 % av BNP, som är mer långtgående än vad stabilitets- och tillväxtpakten kräver. På grundval av det (omräknade) strukturella saldot i de offentliga finanserna, som enligt beräkningarna kommer att försämras något från ett underskott på 0,4 % år 2012 till 0,7–0,8 % av BNP under 2013–2016, hamnar Bulgarien marginellt under det medelfristiga budgetmålet under konvergensprogramperioden. Under 2013–2015 skulle ökningstakten i de offentliga utgifterna, med hänsyn till diskretionära åtgärder på inkomstsidan, uppfylla utgiftsriktmärket i stabilitets- och tillväxtpakten, vilket dock inte skulle vara fallet 2016. Skuldkvoten ligger under 60 % av BNP och förväntas enligt konvergensprogrammet nå ett högsta värde på 20,4 % av BNP år 2014 och därefter minska under programperioden. Enligt kommissionens avdelningars vårprognos 2013 kommer skuldkvoten på liknande sätt att uppgå till 20,3 % av BNP år 2014.
(14)

Vad gäller tjänster noterades endast begränsade framsteg under 2012. Framför allt inleddes det inte någon övergripande reform för att undanröja omotiverade restriktioner i reglerade sektorer och yrken. Många professionella tjänsteleverantörer omfattas fortfarande av restriktioner vad gäller rättslig form och aktieägarstruktur (t.ex. restriktioner för veterinärer och advokater vad gäller ägarandel). I ett antal andra sektorer (t.ex. taxi, vissa hälsovårdsyrken, notarier och andra juridiska yrken) finns det fortfarande andra former av hinder när det gäller att få tillträde till och att utöva ett visst yrke (t.ex. kommersiellt meddelande, kvoter eller geografiska restriktioner). Detaljhandeln omfattas fortfarande av många restriktioner, t.ex. betungande och tidskrävande tillståndsförfaranden vid etableringen av försäljningsställen. Det gällande förbudet mot försäljning till dumpade priser leder dessutom till ett antal olika snedvridningar, samtidigt som målet att stödja producenter och mindre försäljningsställen kan uppnås genom mindre snedvridande åtgärder. Dessa alltför omfattande restriktioner i reglerade sektorer och yrken inverkar negativt på konkurrensen och tenderar att öka priserna inom dessa sektorer och yrken. Såsom framgår av den fördjupade granskningen leder högre priser i mellanleden, som svarar för närmare en fjärdedel av produktionskostnaden i tillverkningssektorn, i slutändan till att de franska företagen får en försämrad konkurrenskraft på sina exportmarknader. Det gjordes begränsade framsteg under 2012 när det gäller nätverksindustrin. Vad gäller den franska elmarknaden så är graden av koncentration fortfarande en av de högsta i unionen. Reglerade el- och gaspriser leder till en snedvridning av konkurrensen och utgör ett hinder för nya marknadsaktörer. De reglerade tarifferna för icke-hushållskunder bör avskaffas i enlighet med den tidtabell som överenskommits med de franska myndigheterna. En utökning av sammanlänkningskapaciteten med grannländerna och inledandet av ett anbudsförfarande för vattenkraftskoncessioner kommer att ge ökad konkurrens på elmarknaden. Vad gäller järnvägssektorn har järnvägstransportmarknaden uppvisat en nedåtgående trend under flera år (t.ex. volym i ton/km minskade med 17 % mellan 2006 och 2011) och marknaden för persontransporter på järnväg är inte öppen för konkurrens, utom för den internationella persontrafiken. Den kommande reformen ska säkra att den nya enda infrastrukturförvaltaren är oberoende av den gamla operatören så att nya aktörer garanteras ett rättvist och icke-diskriminerande tillträde.
(14)

Svaga arbetsincitament har varit ett bestående problem i Förenade kungariket. Myndigheterna planerar att åtgärda detta genom att införa enhetsbidraget (Universal Credit), som kommer att göra det möjligt för arbetssökande att behålla mer av sina bidragsförmåner när de börjar arbeta. Enhetsbidraget skulle kunna få en positiv effekt på sysselsättningen, men mycket kommer att bero på om det genomförs effektivt och att stödtjänster erbjuds, inklusive samordningen med övriga förmåner. Samtidigt kommer många förmåner och skatteavdrag för befolkningen i arbetsför ålder att höjas med 1 % per år fram till 2016, vilket är lägre än den beräknade inflationstakten, men det bör också öka arbetsincitamenten. En rad andra reformer på området sociala förmåner infördes också i april 2013. Det föreligger en risk för att fattigdomen ökar, även för barn i hushåll där ingen har arbete. Däremot har både generella och behovsprövade pensionsutbetalningar, såväl beträffande täckning, nivå och uppräkning, i stort sett undantagits från nedskärningar. Tidiga resultat från arbetsprogrammet tyder på att det finns utrymme att förbättra genomförandet och resultaten. Förenade kungariket står inför aktuella utmaningar att öka sysselsättningsgraden bland föräldrar och förbättra tillgången till barnomsorg av hög kvalitet till rimligt pris. Andelen barn i Förenade kungariket som lever i hushåll där ingen arbetar är 17,3 %, vilket är den näst högsta siffran i unionen. Barnomsorgskostnader i Förenade kungariket är för närvarande bland de högsta i unionen, vilket innebär särskilda problem för den andra inkomsttagaren i ett parförhållande och för ensamstående föräldrar. Under 2010 åtnjöt endast 4 % av barn under tre år formell barnomsorg på heltid, betydligt under EU-genomsnittet på 14 %.
(10)

Baserat på en bedömning av stabilitetsprogrammet i enlighet med förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger bakom de finanspolitiska beräkningarna i stabilitetsprogrammets är trovärdigt. Rådet upphävde den 4 december 2012 (5) sitt beslut om förekomsten av ett alltför stort underskott i Malta, med anledning av korrigeringen under 2011, som enligt kommissionens avdelningars höstprognos från 2012 föreföll hållbar. Under 2012 redovisade Malta dock ett underskott i de offentliga finanserna på 3,3 % av BNP, som igen låg över referensvärdet på 3 % av BNP. Målet i den budgetstrategi som beskrivs i stabilitetsprogrammet är att gradvis minska underskottet från 3,3 % av BNP år 2012 till 0,8 % av BNP år 2016, vilket innebär ett gradvist framsteg mot det medelfristiga budgetmålet. I stabilitetsprogrammet bekräftas det medelfristiga budgetmålet med en balanserad ställning i strukturella termer, vilket är mer ambitiöst än kraven i stabilitets- och tillväxtpakten, men målet planeras inte uppnås inom perioden för stabilitetsprogrammet. Underskottsmålet för 2013 i stabilitetsprogrammet förutsätter en relativt stor ökning av skatteinkomster, vilket inte helt förklaras i det underliggande makroekonomiska scenariot. Vidare saknas uppgifter om närmare åtgärder, vilket också är fallet under påföljande år. Följaktligen är förändringen i det planerade (omräknade) strukturella saldot betydligt högre än i kommissionens avdelningars prognos. Enligt den senare förbättras struktursaldot med bara ¼ procentenheter av BNP år 2013 och bara marginellt under 2014, under antagandet om en oförändrad politik. Den offentliga skulden beräknas ligga kvar på över referensvärdet om 60 % av BNP under hela perioden för stabilitetsprogrammet. De nationella myndigheterna beräknar att skulden ökar till 74,2 % av BNP år 2014 och därefter börjar minska till 70 % fram till 2016. I kommissionens avdelningars vårprognos för 2013 väntas skuldkvoten öka något snabbare, till 74,9 % år 2014, eftersom det primära underskottet förväntas fortsätta öka. Mot bakgrund av korrigeringen av det alltför stora underskottet under 2011 befinner sig Malta i en treårig övergångsperiod vad gäller tillämpningen av riktmärket för skuldminskning, som inleddes 2012. Malta gjorde inte tillräckliga framsteg mot förenlighet med skuldkriteriet under 2012 och beräknas inte heller göra det under 2013–2014. Även om Maltas finanspolitiska ram är ganska flexibel stöder inte dess icke-bindande natur och korta tidsplan för den finanspolitiska planeringen en sund ställning för de offentliga finanserna. Direktiv 2011/85/EU (6) om budgetramverk har ännu inte införlivats och en bestämmelse om strukturell budgetbalans, som anges i fördraget om stabilitet, samordning och styrning inom ekonomiska och monetära unionen, undertecknad den 2 mars 2012 i Bryssel, har ännu inte införts i den nationella lagstiftningen. I stabilitetsprogrammet anges regeringens avsikt att inrätta ett finanspolitiskt råd, men inga konkreta planer har lagts fram.
(10)

Baserat på en bedömning av konvergensprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för de finanspolitiska beräkningarna i programmet är rimligt för 2013. Enligt den svenska regeringens prognos blir BNP-tillväxten 1,2 % och 2,2 % för 2013 respektive 2014, medan kommissionens prognoser säger 1,5 % respektive 2,5 %. Målet för den finanspolitiska strategi som beskrivs i konvergensprogrammet är att säkerställa långsiktigt hållbara offentliga finanser genom att iaktta reglerna i det svenska finanspolitiska ramverket, inklusive målet att uppnå ett överskott i den offentliga nettoupplåningen på 1 % av BNP över konjunkturcykeln. Saldot i de offentliga finanserna gick från ett mindre överskott på 0,2 % av BNP för 2011 till ett underskott på 0,5 % för 2012. I konvergensprogrammet bekräftas det tidigare medelfristiga budgetmålet på minus en procent av BNP. Det medelfristiga budgetmålet ligger i linje med stabilitets- och tillväxtpaktens krav. Konvergensprogrammet förutspår, enligt den omräkning som kommissionen gjort, ett strukturellt saldo som kommer att förbättras från ett mindre underskott på runt 0,4 % av BNP för 2012–2013 till ett överskott från och med 2014. Därför kommer det medelfristiga budgetmålet sannolikt att uppfyllas under programperioden. Enligt uppgifterna i konvergensprogrammet bör tillväxttakten i de offentliga utgifterna, efter diskretionära åtgärder på inkomstsidan, överskrida det medelfristiga referensvärdet för den potentiella BNP-tillväxten för 2012 och 2013, men torde bli lägre än det värdet 2014. Även om man tar hänsyn till eventuella ytterligare expansiva diskretionära åtgärder under 2014, är risken för budgetmålen begränsade. Enligt konvergensprogrammet väntas skuldkvoten, som ligger under BNP-referensvärdet på 60 %, tillfälligtvis öka till 42 % av BNP för 2013, men sjunka till under 40 % av BNP för 2015. Enligt kommissionens prognoser kommer skuldkvoten att sjunka till 39 % under 2014.
(9)

Baserat på en bedömning av konvergensprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets beräkningar av de offentliga finanserna är trovärdigt och överensstämmer med bedömningen i kommissionens avdelningars vårprognos 2013. På grund av omfattande konsolideringsinsatser och i enlighet med rådets rekommendation minskade Rumänien underskottet i den offentliga sektorn till under 3 % år 2012. Konvergensprogrammet syftar till att uppnå ett medelfristigt budgetmål på – 1 % av BNP (tidigare – 0,7 % av BNP), vilket uppfyller kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Programmet innehåller en finanspolitisk strategi som syftar till att uppnå det medelfristiga budgetmålet senast 2014, som när det omräknats av kommissionen på grundval av den gemensamt överenskomna metoden motsvarar uppnåendet av det medelfristiga budgetmålet senast 2015. Framstegen i strukturella termer mot det medelfristiga budgetmålet överstiger 0,5 % av BNP 2013 och ligger på omkring 0,4 % år 2014. Utgiftsriktmärket i stabilitets- och tillväxtpakten under programperioden uppfylldes. Anpassningen har sin tyngdpunkt under 2013 då inkomstökande åtgärder vidtas, bl.a. minskningar av möjliga skatteavdrag, förbättring av jordbruksbeskattningen, införande av en avgift för icke-förutsebara inkomstökningar efter avregleringen av gaspriserna samt införande av en särskild skatt på el- och gasöverföring. De största riskerna för konvergensprogrammet hänger samman med ytterligare möjliga finansiella korrigeringar i samband med utnyttjandet av EU-medel, eller finansiering av prioriterade projekt genom den nationella budgeten, nya ackumuleringar av betalningseftersläpningar, särskilt inom den lokala förvaltningen, och begränsade framsteg med omstruktureringen av statligt ägda företag. Rumäniens statsskuld är fortsatt relativt liten (37,8 % av BNP 2012). Den förväntas stiga till 38,6 % år 2014 men kommer fortsatt att ligga klart under tröskeln på 60 % av BNP under programperioden.
(9)

Baserat på bedömningen av stabilitetsprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmets beräkningar av de offentliga finanserna är rimligt för perioden 2013–2014, då den reala BNP-ökningen väntas uppgå till i genomsnitt ca 3,3 %. Enligt kommissionens avdelningars vårprognos 2013 kommer tillväxten att uppgå till 3,5 % under 2013–2014. Estland uppnådde ett nominellt budgetunderskott på 0,3 % av BNP för 2012. I stabilitetsprogrammet bekräftas det föregående medelfristiga budgetmålet i form av ett strukturellt överskott. Detta är mer ambitiöst än vad som krävs enligt stabilitets- och tillväxtpakten. Eftersom Estlands strukturella saldo utgjordes av ett överskott 2012 uppnådde Estland sitt medelfristiga budgetmål ett år tidigare än vad som angavs i dess program för 2012–2015. Budgetstrategins mål enligt stabilitetsprogrammet för 2012–2017 är att föra en hållbar finanspolitik som främjar en balanserad tillväxt, genom att stanna kvar vid det medelfristiga budgetmål samtidigt som tillräckliga finanspolitiska buffertar ackumuleras och skattetrycket på arbete minskas. Det planerade nominella budgetunderskottet på 0,5 % av BNP för 2013 ska enligt stabilitetsprogrammet förbättras under prognosperioden, så att det upphör 2014 och därefter övergår till ett överskott. Enligt en övergripande bedömning av det omräknade strukturella saldot, inklusive en analys av utgiftsriktmärket enligt stabilitets- och tillväxtpakten, kommer Estland inte att avvika avsevärt från det medelfristiga budgetmålet under 2013 och återgå till ett strukturellt överskott 2014. Skuldkvoten ligger långt under 60 % av BNP och kommer enligt stabilitetsprogrammet sannolikt att efter 2013 sjunka till omkring 9 % av BNP under 2015–2016. Estland planerar att under 2013 införa en regel om ett strukturellt budgetsaldo i linje med kraven i fördraget om stabilitet, samordning och styrning inom Ekonomiska och monetära unionen, undertecknad den 2 mars 2012 i Bryssel. Denna regel om ett strukturellt budgetsaldo bör kompletteras av en förstärkning av de fleråriga utgiftsmålens bindande karaktär så snart som den regeln har införts.
Baserat på en bedömning av stabilitetsprogrammet enligt rådets förordning (EG) nr 1466/97, anser rådet att Slovakien har minskat underskottet i de offentliga finanserna från 7,7 % av BNP under 2010 till 4,3 % av BNP under 2012, tack vare en genomgripande konsolidering och är, på grundval av nuvarande förväntningar, på väg att korrigera det alltför stora underskottet. Det makroekonomiska scenariot bakom de finanspolitiska beräkningarna i stabilitetsprogrammet är trovärdigt. Jämfört med kommissionens prognoser gör myndigheterna antaganden om liknande BNP-tillväxt, men med en något annorlunda sammansättning. Målet för stabilitetsprogrammets budgetstrategi är att uppnå ett budgetsaldo som garanterar hållbara offentliga finanser på lång sikt. För att uppnå detta bekräftar regeringen målet att minska det nominella underskottet så att det hamnar under referensvärdet på 3 % av BNP under 2013, i linje med rådets rekommendation inom ramen för förfarandet vid alltför stora underskott. Den justerade genomsnittliga årliga finanspolitiska insatsen under 2010–2013 uppgår till 1,4 % av BNP, vilket är gott och väl över den insats på 1 % av BNP som rekommenderats av rådet. En stor del av utgiftsbesparingarna under 2013 väntas komma från lokala myndigheter och andra förvaltningar inom offentliga sektorn över vilka den centrala förvaltningen inte har något direkt inflytande. Uppnåendet av målet kan därför äventyras, också mot bakgrund av de utgiftsöverskridanden som registrerats tidigare år.

Stabilitetsprogrammet bekräftar att det tidigare fastställda medelfristiga budgetmålet på - 0,5 % kommer att uppnås 2018. Det medelfristiga budgetmålet är i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. För åren som följer på den dag då korrigeringen av det alltför stora underskottet väntas ske är den beräknade förbättringen i det (omräknade) strukturella budgetsaldot tillfredsställande under 2014 och 2015 (0,6 respektive 0,7 procentenheter av BNP), men otillräcklig under 2016 (0,3 procentenheter av BNP). Slovakien väntas iaktta utgiftsriktmärket i stabilitets- och tillväxtpakten. Enligt stabilitetsprogrammet väntas den offentliga bruttoskulden att ligga kvar under referensvärdet på 60 % av BNP fram till 2016. I kommissionens avdelningars vårprognos beräknas en ökning av skuldkvoten till 54,6 % av BNP under 2013 och 56,7 % av BNP under 2014.

För att kunna garantera den omfattande minskningen av det nominella underskottet sedan 2011 har myndigheterna utöver engångsåtgärder, även förlitat sig på minskningar i sådana investeringar som finansieras genom den offentliga budgeten, vilket kan visa sig vara icke hållbart eller mindre önskvärt på medellång till lång sikt. I ett framtidsperspektiv kommer den pågående konsoliderings- och konvergensprocessen att kräva att man skyddar utgifterna inom tillväxtfrämjande kategorier som utbildning, innovation och transportinfrastruktur.
(10)

Baserat på bedömningen av stabilitetsprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att Finlands offentliga finanser på det hela taget varit sunda och att ansträngningar gjorts för att öka intäkterna och kontrollera utgifterna i syfte att närma sig det medelfristiga budgetmålet. Det makroekonomiska scenariot bakom de finanspolitiska beräkningarna i stabilitetsprogrammet är trovärdigt. Tillväxtprognoserna för 2013 är liknande som i kommissionens avdelningars vårprognos 2013, medan prognosen för 2014 ligger 0,6 procentandelar över kommissionens avdelningars vårprognos 2013. Målet för den finanspolitiska strategi som beskrivs i stabilitetsprogrammet är att balansera de statliga finanserna och få statsskulden i förhållande till BNP att sjunka till 2015. I stabilitetsprogrammet ingår en ändring av det medelfristiga budgetmålet från 0,5 % till – 0,5 %. Det nya medelfristiga budgetmålet är i linje med kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. I stabilitetsprogrammet förutspås att det medelfristiga budgetmålet kommer att uppnås till 2014 och hållas fram till 2017. Utgående från det (omräknade) strukturella budgetsaldot på grundval av uppgifterna i stabilitetsprogrammet har Finland under 2012 inte uppnått sina tidigare medelfristiga budgetmål och kommer inte att uppnå det nya medelfristiga budgetmålet under 2013. I stabilitetsprogrammet prognostiseras att det (omräknade) strukturella budgetsaldot kommer att förbättras från – 1 % av BNP 2012 till – 0,9 % av BNP 2013. Mellan 2014 och 2017 kommer det att ligga stadigt mellan – 0,6 % och – 0,7 % av BNP. Under 2012 ökade Finlands nettoutgifter med 0,4 %, vilket är under det tillämpliga referensvärdet i utgiftsriktmärket för stabilitets- och tillväxtpakten. Till följd av den negativa reala BNP-tillväxten 2012 anses den låga strukturanpassningen vara tillräcklig. Under 2013 förbättras Finlands (omräknade) strukturella budgetsaldo och dess nettoutgifter väntas endast avvika med 0,1 % av BNP från utgiftsriktmärket. Med tanke på Finlands stora negativa produktionsgap anses detta adekvat. Under 2014 väntas Finlands (omräknade) strukturella budgetsaldo förbättras ytterligare, och nå – 0,6 % av BNP, dvs. tillräckligt nära det medelfristiga budgetmålet. Dessutom kommer Finland enligt kommissionens avdelningars vårprognos 2013 att uppnå målet helt och hållet under 2014. På det hela taget innebär detta att den förebyggande delen av stabilitets- och tillväxtpakten efterlevts. Den offentliga konsoliderade bruttoskulden var 53 % av BNP 2012 och kommer enligt stabilitetsprogrammet att ligga kvar under 60 % av BNP under hela programperioden. Stabilitetsprogrammet förutser minskningar av skuldnivån under 2016 och 2017. Långsiktig hållbarhet är fortfarande den största utmaningen för finanspolitiken. Hållbarhetsgapet till följd av en åldrande befolkning, främst beroende på pensioner, hälso- och långtidsvård, har noterats och kräver fortlöpande övervakning.
(17)

De politiska åtgärder som behövs för att förbättra konkurrenskraften på kostnadssidan har bara delvis genomförts. Under 2012 sänkte regeringen de nominella bruttolönerna per anställd inom den offentliga sektorn med omkring 3 %. I mitten av maj 2013 enades man med arbetsmarknadens parter om en ytterligare minskning av arbetskostnaderna inom den offentliga sektorn. Minimilönen är bland de högsta i EU räknat som procent av genomsnittslönen. Den är också kopplad till inflationen, och var föremål för en kraftig diskretionär höjning 2010. Även om tillväxttakten för den nominella ersättningen per anställd var negativ under 2012 (– 0,4 %) noterades samma år en måttlig ökning av den nominella enhetsarbetskostnaden (0,7 %) på grund av den större negativa produktivitetstillväxten (– 1,1 %). Åtgärder för att stärka produktivitetstillväxten och varaktiga framsteg för att pressa ned enhetsarbetskostnader skulle bidra till att återvinna konkurrenskraft.
(10)

Efter en kortvarig återhämtning 2011 befinner sig ekonomin åter i recession, med negativ real BNP-tillväxt varje kvartal sedan det tredje kvartalet 2011. På årsbasis föll BNP med 1,4 % under 2012. Enligt kommissionens vårprognos 2013 kommer recessionen att fortsätta under 2013, då den positiva nettoexporten inte klarar av att uppväga den ständigt sjunkande inhemska efterfrågan. Det väntas en stabilisering av produktionen mot slutet av 2013. Enligt prognoserna krymper real BNP med 1,5 % under 2013 för att börja växa igen med 0,9 % under 2014 (med antagande om oförändrad politik). Vid tidpunkten för rådets senaste rekommendation beräknades real BNP krympa med 1,9 % och 0,3 % under 2012 respektive 2013, och växa med 1,1 % under 2014. Att tillväxten för 2012 inte blev så låg som man förutspådde berodde främst på en något mer motståndskraftig inhemsk efterfrågan, möjligen på grund av den likviditet som kom från återbetalningsprogrammet av de kommersiella skulder som regionerna och de lokala myndigheterna samlat på sig före den 1 januari 2012 (27,4 miljarder EUR eller 2,6 % av BNP). Vad gäller 2013 och 2014, kommer real BNP enligt kommissionens vårprognos för 2013 att krympa mer under 2013 följt av en modest återhämtning 2014. Under båda åren kommer den inhemska efterfrågan att falla häftigt och sysselsättningen minska långsamt. De försämrade makroekonomiska utsikterna är delvis kopplade till ytterligare konsolideringsåtgärder i budgetplanen för 2013–2014 och att man har beaktat budgeten för 2013.