RÅDETS DIREKTIV 97/3/EG av den 20 januari 1997 om ändring av direktiv 77/93/EEG om skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och mot att de sprids inom gemenskapen

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 43 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag (1),

med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och

med beaktande av följande:

Genom direktiv 77/93/EEG (4) antog rådet skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till gemenskapen och sprids inom gemenskapen. För att öka produktiviteten inom jordbruket, vilket är ett av de viktigaste målen för den gemensamma produktiviteten inom jordbruket, vilket är ett av de viktigaste målen för den gemensamma jordbrukspolitiken, är det absolut nödvändigt att skydda växterna mot dessa organismer.

Fullbordandet av den inre marknaden har medfört att det gemenskapssystem för växtskydd som upprättats genom direktiv 77/93/EEG är tillämpligt på gemenskapen i dennas egenskap av ett område utan inre gränser.

Ett flertal åtgärder har vidtagits för att stärka den effektiva tillämpningen av gemenskapsordning för växtskydd på den inre marknaden, vilken ordning syftar till att skydda de olika områdena inom gemenskapen (medlemsstater, regionala eller lokala enheter samt enskilda växtodlare) mot skador som orsakas av att skadliga organismer förs in.

Det är dessutom nödvändigt att skapa en ordning för ekonomiska bidrag från gemenskapen för att på gemenskapsnivå fördela den börda som utgörs av eventuella kvarvarande risker i handeln som är en följd av gemenskapsordningen för växtskydd.

För att förhindra infektioner som orsakas av skadliga organismer som förs in från tredje land bör gemenskapen lämna ett ekonomiskt bidrag för att förstärka infrastrukturen för växtskyddskontrollen vid gemenskapens yttre gränser.

Den nämnda ordningen bör också göra det möjligt att på lämpligt sätt bidra till vissa utgifter för de särskilda åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit för att bekämpa infektioner som orsakas av skadliga organismer som förts in från tredje land eller från andra områden inom gemenskapen och att, om möjligt, utrota dem och avhjälpa den skada som de har orsakat.

Detaljerna för hur ekonomiskt bidrag från gemenskapen skall beviljas bör bestämmas genom ett påskyndat förfarande.

Det är nödvändigt att se till att kommissionen får fullständig information om de möjliga orsakerna till införseln av de ifrågavarande skadliga organismerna.

Kommissionen bör särskilt övervaka att gemenskapens bestämmelser om växtskydd tillämpas på ett riktigt sätt.

Om det skulle konstateras att införseln av skadliga organismer är en följd av inadekvata granskningar eller undersökningar bör gemenskapslagstiftningen såvitt avser följderna tillämpas under beaktande av vissa särskilda åtgärder.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Direktiv 77/93/EEG ändras på följande sätt:

1. I artikel 12 införs följande punkt:

"6a Gemenskapen skall bevilja medlemsstaterna ett finansiellt bidrag för att stärka infrastrukturerna för undersökningarna i den mån dessa gäller växtskyddskontroller som utförs i enlighet med punkt 6 fjärde stycket.

Syftet med detta bidrag skall vara att vid andra undersökningsplatser än bestämmelseorten förbättra tillgången till den utrustning och de installationer som krävs för att undersökningar och granskningar skall kunna genomföras och, om möjligt, för att de åtgärder som föreskrivs i punkt 8 skall kunna genomföras utöver den nivå som redan har uppnåtts genom att de minimikrav följs som fastställs i tillämpningsföreskrifterna enligt punkt 6 fjärde stycket.

Kommissionen skall föreslå att lämpliga anslag för detta ändamål tas upp i Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

Inom gränserna för de anslag som finns tillgängliga för detta ändamål skall gemenskapens bidrag täcka upp till 50 % av de utgifter som har ett direkt samband med förbättring av utrustning och installationer.

Närmare detaljer skall anges i en tillämpningsförordning, i enlighet med förfarandet i artikel 16a.

Tilldelningen av gemenskapens finansiella bidrag och dettas storlek skall beslutas i enlighet med samma förfarande mot bakgrund av de upplysningar och handlingar som den berörda medlemsstaten har tillhandahållit och, i förekommande fall, på grundval av resultaten av de utredningar som med kommissionens bemyndigande har utförts av de experter som avses i artikel 19a, och beroende på de anslag som finns tillgängliga för dessa ändamål."

2. Följande artiklar införs:

"Artikel 19b

I händelse av faktisk eller misstänkt förekomst till följd av införsel eller spridning inom gemenskapen av en skadegörare kan medlemsstaterna enligt artiklarna 19c och 19d beviljas ett ekonomiskt bidrag för "sundhetskontroll" från gemenskapen för att täcka utgifter som har ett direkt samband med de nödvändiga åtgärder som har vidtagits eller planeras för att bekämpa skadegöraren i syfte att utrota den, eller om detta inte är möjligt, begränsa dess spridning. Kommissionen skall föreslå att lämpliga anslag för detta syfte tas upp i Europeiska gemenskapernas allmänna budget.

Artikel 19c

1. Den berörda medlemsstaten kan på begäran beviljas det ekonomiska bidrag från gemenskapen som nämns i artikel 19b, om det konstateras att skadegöraren i fråga, oavsett om den räknas upp i bilagorna I och II,

- har anmälts i enlighet med artikel 15.1 eller 15.2a, och

- utgör en omedelbar fara för hela eller en del av gemenskapen på grund av sin förekomst i ett område där den antingen inte har påvisats tidigare eller har utrotats eller håller på att utrotas, och

- har förts in i detta område genom försändelser av växter, växtprodukter eller andra föremål som härrör från tredje land eller från ett annat område inom gemenskapen.

2. Följande åtgärder anses nödvändiga enligt artikel 19b:

- Destruktion, desinfektion, sanering, sterilisering, rengöring eller varje annan behandling som utförs officiellt eller på officiell begäran när det gäller

- växter, växtprodukter och andra föremål som utgör den eller de försändelser genom vilken skadegöraren fördes in i området i fråga och som anses vara angripna eller löper risk att bli angripna,

- växter, växtprodukter och andra föremål som anses vara angripna eller löper risk att angripas av den skadegörare som har införts och som härrör från växter i den eller de ifrågavarande försändelserna eller har befunnit sig i omedelbar närhet av växterna, växtprodukterna eller de andra föremålen i dessa försändelser eller växter som härrör från dem,

- växtsubstrat och mark som anses vara angripna eller löper risk att bli angripna av skadegöraren i fråga,

- produktions-, förpacknings-, emballage- och förvaringsmaterial, lager- eller packningslokaler och transportmedel som har varit i kontakt med alla eller några av de ovan angivna växterna, växtprodukterna eller andra föremålen,

- undersökningar eller prover som har genomförts officiellt eller på officiell begäran för att kontrollera förekomsten eller omfattningen av den införda skadegörarens angrepp,

- förbud mot eller begränsningar av användningen av växtsubstrat, odlingsbara områden eller lokaler samt andra växter, växtprodukter och föremål än materialet som ingår i den eller de ifrågavarande försändelserna eller som härrör från dessa om förbudet eller begränsningen är ett resultat av officiella beslut som fattats på grund av växtskyddsrisker som har samband med den införda skadegöraren.

3. Betalningar med allmänna medel för att

- täcka alla eller en del av kostnaderna för de åtgärder som avses i punkt 2 första och andra strecksatserna, utom de som hänför sig till de löpande utgifterna för driften av det ansvariga offentliga organet, eller

- helt eller delvis kompensera för andra sådana ekonomiska förluster utom förlust av inkomst, som har ett direkt samband med eller flera av de åtgärder som beskrivs i punkt 2 tredje strecksatsen,

skall anses vara utgifter som har ett direkt samband med de nödvändiga åtgärderna enligt punkt 2.

Med undantag från första stycket i andra strecksatsen kan det enligt förfarandet i artikel 16a i en tillämpningsförordning anges i vilka fall kompensation för förlorad inkomst skall anses vara en utgift som har direkt samband med nödvändiga åtgärder och som omfattas av de villkor som i detta hänseende specificeras i punkt 5 samt de begränsningar av varaktigheten som är tillämpliga i dessa fall, varvid den längsta tiden skall var tre år.

4. För att vara berättigad till ekonomiskt bidrag från gemenskapen och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 15, skall den berörda medlemsstaten senast vid utgången av det kalenderår som följer på det år när förekomsten av skadegöraren upptäcktes hos kommissionen ansöka om bidrag och omedelbart underrätta kommissionen och de andra medlemsstaterna om

- hänvisningen till den anmälan som föreskrivs i punkt 1 första strecksatsen,

- skadegörarens art och omfattningen av dess förekomst enligt artikel 19b samt när och hur den upptäcktes,

- identiteten hos den försändelse som avses i punkt 1 tredje strecksatsen och genom vilken skadegöraren förts in,

- nödvändiga åtgärder som har vidtagits eller planeras och för vilka den ansöker om stöd samt en tidsplan för åtgärderna, och

- uppnådda resultat och den verkliga eller beräknade utgift som har uppkommit eller som kommer att uppkomma samt hur stor del av denna utgift som täcks eller kommer att täckas av de allmänna medel som medlemsstaten har beviljat för genomförandet av de nämnda nödvändiga åtgärderna.

Om förekomsten av skadegöraren upptäcktes före det datum när denna artikel trädde i kraft, skall det datumet anses vara dagen för upptäckt enligt punkterna 4 och 5, under förutsättning att det verkliga datumet för upptäckt inte infaller före den 1 januari 1995. Denna bestämmelse skall dock inte tillämpas på inkomstförlust som inträffar senare när det gäller kompensation för inkomstförluster enligt punkt 3 andra stycket utom i undantagsfall, enligt de villkor som fastställs i en tillämpningsförordning som avses i punkt 3.

5. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 19d skall beviljandet av och storleken på det ekonomiska bidraget från gemenskapen beslutas i enlighet med förfarandet i artikel 16a med ledning av de upplysningar och de handlingar som den berörda medlemsstaten har tillhandahållit i enlighet med punkt 4 och, där så är lämpligt, med hjälp av de utredningar som med kommissionens bemyndigande i enlighet med artikel 15.3 första stycket har utförts av de experter som avses i artikel 19a och med beaktande av omfattningen av den fara som nämns i punkt 1 andra strecksatsen, samt beroende på vilka anslag som finns tillgängliga för detta syfte.

Inom gränserna för de tillgängliga anslagen för dessa ändamål skall det ekonomiska bidraget från gemenskapen täcka upp till 50 %, och, när det gäller kompensation för inkomstförlust enligt punkt 3 andra stycket, upp till 25 % av de utgifter som har ett direkt samband med de nödvändiga åtgärder som avses i punkt 2, under förutsättning att dessa åtgärder har vidtagits inom en period som inte överstiger två år efter den dag då förekomsten av en skadegörare upptäcktes enligt artikel 19c, eller som planeras för den perioden.

Den ovan nämnda perioden kan förlängas, enligt samma förfarande, om en undersökning av situationen ger vid handen att målet med åtgärderna kommer att uppnås inom en rimlig ytterligare tidsfrist. Det ekonomiska bidraget från gemenskapen skall minskas gradvis under de ifrågavarande åren.

Om en medlemsstat inte kan tillhandahålla de begärda upplysningarna om identifiering av försändelsen i enlighet med punkt 4 tredje strecksatsen, skall den ange förmodade källor till förekomsten och orsakerna till att försändelserna inte kunnat identifieras. Beviljande av det ekonomiska bidraget kan beslutas enligt samma förfarande beroende på resultatet av utvärderingen av upplysningarna.

Bestämmelser om tillämpningen av punkt 5 skall fastställas i en tillämpningsförordning i enlighet med förfarandet i artikel 16a.

6. Mot bakgrund av hur situationen utvecklar sig inom gemenskapen, kan det i enlighet med förfarandet i artiklarna 16a eller 17 beslutas att ytterligare åtgärder skall genomföras och att de åtgärder som den berörda medlemsstaten har genomfört eller planerar skall bli föremål för vissa krav eller tilläggsvillkor, om dessa är nödvändiga för att de eftersträvade målen skall uppnås.

Beviljande av det finansiella bidraget från gemenskapen för sådana ytterligare åtgärder, krav eller villkor skall beslutas enligt samma förfarande. Inom gränserna för de tillgängliga anslagen för dessa ändamål skall det ekonomiska bidraget från gemenskapen täcka upp till 50 % av de utgifter som har ett direkt samband med de ytterligare åtgärderna, kraven eller villkoren i fråga.

När sådana ytterligare åtgärder, krav eller villkor i första hand är avsedda att skydda andra områden inom gemenskapen än den berörda medlemsstatens, kan det i enlighet med samma förfarande beslutas att det ekonomiska bidraget från gemenskapen skall täcka mer än 50 % av utgifterna.

Det ekonomiska bidraget från gemenskapen skall ha begränsad varaktighet och avta gradvis under de ifrågavarande åren.

7. Beviljandet av det ekonomiska bidraget från gemenskapen skall inte påverka de rättigheter som den berörda medlemsstaten eller enskilda personer kan ha gentemot tredje man, inbegripet andra medlemsstater i de fall som avses i artikel 19d.3, för återbetalning av utgifter, kompensation för förluster eller annan skada enligt nationell lagstiftning, gemenskapslagstiftning eller internationell rätt. Dessa rättigheter skall fullt ut överföras till gemenskapen med verkan från utbetalningen av det ekonomiska bidraget, i sådan utsträckning att dessa utgifter, förluster eller annan skada täcks av detta bidrag.

8. Det ekonomiska bidraget från gemenskapen kan betalas ut i flera delar.

Om det visar sig att det ekonomiska bidrag från gemenskapen som beviljats inte längre är motiverat, skall följande gälla:

Beloppet på det ekonomiska bidrag från gemenskapen som beviljats den berörda medlemsstaten enligt punkterna 5 och 6 kan antingen minskas eller dras in, om det - mot bakgrund av de upplysningar som medlemsstaten har tillhandahållit, resultatet av de utredningar som utförts av experter med kommissionens bemyndigande enligt artikel 19a eller resultaten av de lämpliga granskningar som kommissionen har genomfört i enlighet med förfaranden som liknar dem som avses i artikel 24.1 i rådets förordning (EEG) nr 4253/88 (1) - kan fastställas att

- det inte är berättigat att underlåta att genomföra de nödvändiga åtgärder som beslutats enligt punkterna 5 och 6 helt eller delvis eller att underlåta att iaktta regler och tidsgränser som fastställts i enlighet med dessa bestämmelser eller som krävs enligt de eftersträvade målen, eller

- åtgärderna inte längre är nödvändiga, eller

- en situation som den som anges i artikel 24.2 i förordning (EEG) nr 4253/88 upptäcks.

9. Artiklarna 8 och 9 i rådets förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april 1970 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken (2), skall tillämpas i tillämpliga delar.

10. Den berörda medlemsstaten skall till gemenskapen återbetala hela eller en del av de belopp som utbetalats till den som ekonomiskt bidrag från gemenskapen som beviljats enligt punkterna 5 och 6, om det genom de informationskällor som räknas upp i punkt 8 kan fastställas att

- de nödvändiga åtgärder som beaktas enligt punkterna 5 och 6

- inte har genomförts, eller

- inte har genomförts på ett sätt som stämmer överens med de regler eller de tidsfrister som fastställs enligt de bestämmelserna eller som krävs enligt de eftersträvande målen, eller

- de utbetalda beloppen har använts för andra ändamål än dem för vilka det ekonomiska bidraget beviljats, eller

- en situation som den som anges i artikel 24.2 i förordning (EEG) nr 4253/88 upptäcks.

De rättigheter som avses i punkt 7 andra meningen skall fullt ut överföras till den ifrågavarande medlemsstaten med verkan från återbetalningen, i den mån de täcks av denna återbetalning.

Ränta på grund av för sen betalning skall tas ut på belopp som inte har betalats tillbaka i enlighet med bestämmelserna i budgetförordningen och i enlighet med de åtgärder som kommissionen skall vidta enligt förfarandet i artikel 16a.

Artikel 19d

1. När det gäller orsakerna till förekomsten av den skadegörare som avses i artikel 19b skall följande gälla:

Kommissionen skall kontrollera om förekomsten av skadegöraren i det berörda området beror på att en eller flera försändelser som medförde skadegöraren transporterades in i området och skall fastställa från vilken eller vilka medlemsstater försändelsen eller försändelserna kom.

Den medlemsstat från vilken den försändelse eller de försändelser som medförde skadegöraren kom, oavsett om det är samma medlemsstat som avses ovan, skall omedelbart underrätta kommissionen, på den senares begäran, om alla detaljer som rör försändelsens eller försändelsernas ursprung och hur ärendet hanteras administrativt inbegripet granskningar, undersökningar och kontroller som föreskrivs i detta direktiv, så att det kan fastställas varför medlemsstaten inte upptäckte att försändelsen eller försändelserna inte var i överensstämmelse med bestämmelserna i detta direktiv. Medlemsstaten skall också på begäran meddela kommissionen om bestämmelseorten för alla andra försändelser som avsänts från samma ursprungsort eller ursprungsorter under en viss period.

För att komplettera upplysningarna får efter kommissionens bemyndigande utredningar utföras av de experter som avses i artikel 19a.

2. De upplysningar som erhålls enligt dessa bestämmelser eller enligt artikel 15.3 skall granskas av Ständiga kommittén för växtskydd i syfte att upptäcka eventuella brister i gemenskapens växtskyddsregler eller tillämpningen av dem och fastställa åtgärder som kan vidtas för att avhjälpa bristerna.

De upplysningar som avses i punkt 1 skall också användas för att i enlighet med fördragets bestämmelser fastställa om det förhållandet att den bristande överensstämmelsen hos den eller de försändelser som medförde att skadegöraren förekommer i det berörda området inte upptäcktes av den medlemsstat varifrån de kom, berodde på att medlemsstaten inte uppfyllde någon av de skyldigheter som åligger dem enligt fördraget och bestämmelserna i detta direktiv, i synnerhet när det gäller de granskningar som avses i artikel 6 eller de undersökningar som avses i artikel 12.1.

3. När den slutsats som avses i punkt 2 dras om den medlemsstat som avses i artikel 19c.1, skall den medlemsstaten inte beviljas ekonomiskt bidrag från gemenskapen, eller, om sådant redan har beviljats, skall detta inte betalas ut eller, om det redan har betalats ut, skall det betalas tillbaka till gemenskapen. I det sistnämnda fallet skall sista stycket i artikel 19c.10 gälla.

När den slutsats som avses i punkt 2 dras om en annan medlemsstat, skall gemenskapslagstiftningen tillämpas, under beaktande av andra meningen i artikel 19c.7.(1) Rådets förordning (EEG) nr 4253/88 av den 19 december 1988 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2052/88 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och om samordningen av deras verksamhet dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och övriga befintliga finansieringsorgans verksamhet (EGT nr L 374, 31.12.1988, s. 1). Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3193/94 (EGT nr L 337, 24.12.1994, s. 11).

(2) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 13. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1287/95 (EGT nr L 125, 8.6.1995, s. 1)."

Artikel 2

Rådet skall med kvalificerad majoritet på förslag från kommissionen anta bestämmelser för undantagsfall när viktiga gemenskapsintressen motiverar ett bidrag från gemenskapen på upp till 70 % av de uppgifter som har ett direkt samband med förbättring av utrustning och lokaler, inom gränserna för de anslag som finns tillgängliga för dessa ändamål och under förutsättning att detta inte påverkar beslut som fattas i enlighet med artikel 19c.5 eller 19c.6 i direktiv 77/93/EEG.

Artikel 3

Inom fem år från den dag då detta direktiv antas skall kommissionen granska resultatet av dess tillämpning och till rådet lämna en rapport som skall åtföljas av nödvändiga ändringsförslag.

Artikel 4

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa de tillämpliga bestämmelserna i detta direktiv före den 1 april 1998. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När en medlemsstat antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till det här direktivet eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Kommissionen skall underrätta de andra medlemsstaterna om detta.

Artikel 5

Detta direktiv träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 6

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den 20 januari 1997.

På rådets vägnar

J. VAN AARTSEN

Ordförande

(1) EGT nr C 31, 9.2.1990, s. 8, EGT nr C 205, 6.8.1991, s. 16.

(2) EGT nr C 106, 22.4.1991, s. 36, EGT nr C 255, 20.9.1993, s. 242.

(3) EGT nr C 201, 26.7.1993, s. 31.

(4) EGT nr L 26, 31.1.1977, s. 20. Direktivet senast ändrat genom kommissionens direktiv 96/78/EG (EGT nr L 321, 12.12.1996, s. 20).