KOMMISSIONENS DIREKTIV av den 4 april 1990 om ändring av det andra direktivet 82/434/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om analysmetoder för kontroll av kosmetiska produkters sammansättning (90/207/EEG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, och

med beaktande av följande:

I kommissionens andra direktiv 82/434/EEG av den 14 maj 1982 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om analysmetoder för kontroll av kosmetiska produkters sammansättning(1) fastställs en gemensam analysmetod för identifiering och bestämning av fri formaldehyd.

Nya vetenskapliga och tekniska fakta har visat att det är nödvändigt att förändra denna analysmetod.

De åtgärder som fastställs i detta direktiv överensstämmer med yttrandet från Kommittén för anpassning till teknisk utveckling av direktiv som syftar till att avlägsna tekniska handelshinder inom den kosmetiska produktsektorn.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Kapitel 4 i bilagan till direktiv 82/434/EEG skall ersättas med den text som återges i bilagan till det här direktivet.

Artikel 2

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1990. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

De bestämmelser som antas enligt första stycket skall uttryckligen hänvisa till detta direktiv.

Artikel 3

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den 4 april 1990.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

(1) EGT nr L 185, 30.6.1982, s. 1.

BILAGA

"IV. IDENTIFIERING OCH BESTÄMNING AV FRI FORMALDEHYD

1. SYFTE OCH RÄCKVIDD

Denna metod beskriver identifiering och två bestämningsmetoder beroende på om formaldehydavgivare finns närvarande eller inte. Den är tillämplig på alla kosmetiska produkter.

1.1. Identifiering

1.2. Generell bestämning med pentan-2,4-dion kolorimetri

Denna metod lämpar sig när formaldehyd används ensamt eller med andra konserveringsmedel som inte är formaldehydavgivare.

Där detta inte är fallet och om resultatet överskrider den maximalt tillåtna koncentrationen måste följande kompletterande metod användas.

1.3. Bestämning vid närvaro av formaldehydavgivare

I den metod som nämns ovan (1.2) sönderdelas formaldehydavgivarna under derivatiseringen och leder till resultat som är för höga (kombinerad och polymeriserad formaldehyd).

Det är nödvändigt att separera den fria formaldehyden med vätskekromatografi.

2. DEFINITION

Innehållet fri formaldehyd i provet som bestäms enligt denna metod uttrycks i viktprocent.

3. IDENTIFIERING

3.1. Princip

Fri och sammansatt formaldehyd i ett svavelsyrehaltigt medium ger Schiff's reagens ljusröd eller ljuslila färg.

3.2. Reagens

Alla reagens bör vara av analytisk renhetsgrad och vattnet måste vara demineraliserat.

3.2.1. Fuksin

3.2.2. Natriumsulfit hydrerad med 7 H2O

3.2.3. Koncentrerad saltsyra (d = 1,19)

3.2.4. Svavelsyra, omkring 1 M

3.2.5. Schiff's reagens:

100 mg fuksin (3.2.1) vägs i en bägare och löses i 75 ml vatten vid 80 °C. Efter avsvalning tillsätt 2,5 g natriumsulfit (3.2.2). Fyll upp till 100 ml.

Använd inom två veckor.

3.3. Utförande

3.3.1. Väg 2 g av provet i en 10-ml bägare.

3.3.2. Tillsätt två droppar svavelsyra (3.2.4) och 2 ml Schiff's reagens (3.2.5). Detta reagens måste vara helt färglöst vid användning. Skaka och låt stå i fem minuter.

3.3.3. Om en ljusröd eller ljuslila färg uppträder inom de fem minuterna finns formaldehyd närvarande i över 0,01 % och skall bestämmas med den fria och sammansatta metoden (4) och om nödvändigt med utförande enligt punkt 5.

4. ALLMÄN BESTÄMNING MED PENTAN-2,4-DION KOLORIMETRI

4.1. Princip

Formaldehyd reagerar med pentan-2,4-dion i närvaro av ammoniumacetat under bildning av 3,5-diacetyl-1,4-dihydrolutidin. Detta extraheras med butan-1-ol och absorptionen av extraktet mäts vid 410 nm.

4.2. Reagens

Alla reagens bör vara av analytisk renhetsgrad och vattnet måste vara demineraliserat.

4.2.1. Vattenfri ammoniumacetat

4.2.2. Koncentrerad ättiksyra, d20/4 = 1,05

4.2.3. Pentan-2,4-dion, nyligen destillerad under sänkt tryck 25 mm Hg 25 °C - bör inte uppvisa någon absorption vid 410 nm

4.2.4. Butan-1-ol

4.2.5. Saltsyra, 1 M

4.2.6. Saltsyra, ungefär 0,1 M

4.2.7. Natriumhydroxid, 1 M

4.2.8. Stärkelselösning, nyberedd enligt Europeiska Farmakopén (1 g/50 ml vatten), andra upplagan 1980, del I-VII-1-1

4.2.9. 37-40-procentig w/v formaldehyd

4.2.10. Standard-jodlösning, 0,05 M

4.2.11. Standard-tiosulfatlösning, 0,1 M

4.2.12. Pentan-2,4-dion reagens:

Blanda i en 1 000-ml volumetrisk kolv:

- 150 g ammoniumacetat (4.2.1),

- 2 ml pentan-2,4-dion (4.2.3),

- 3 ml ättiksyra (4.2.2).

Fyll upp till 1 000 ml med vatten (lösningens pH omkring 6,4).

Detta reagens måste vara nytillverkat.

4.2.13. Reagens (4.2.12) utan pentan-2,4-dion

4.2.14. Standardlösning av formaldehyd: stamlösning

Häll 5 g formaldehyd (4.2.9) i en 1 000-ml volumetrisk kolv och fyll upp till 1 000 ml med vatten.

Bestäm styrkan på denna lösning enligt följande:

Avlägsna 10,00 ml; tillsätt 25,00 ml standard-jodlösning (4.2.10) och 10,00 ml natriumhydroxidlösning (4.2.7).

Låt stå i fem minuter.

Surgör med 11 ml HCl (4.2.5) och bestäm överskottet jod med standard natriumtiosulfatlösning (4.2.11) genom att använda stärkelselösning (4.2.8) som indikator.

1 ml 0,05 M jod (4.2.10) som har gått åt motsvarar 1,5 mg formaldehyd.

4.2.15. Standardlösning av formaldehyd: spädd lösning

Späd formaldehydstamlösningen successivt 1/20 och 1/100 med vatten. 1 ml av denna lösning innehåller omkring 1 ìg formaldehyd.

Beräkna exakta innehållet.

4.3. Apparatur

4.3.1. Normal laboratorieutrustning

4.3.2. Fasseparationsfilter, Whatman 1 PS (eller motsvarande)

4.3.3. Centrifug

4.3.4. Vattenbad inställt på 60 °C

4.3.5. Spektrofotometer

4.3.6. Glasceller med en optisk gång på 1 cm

4.4. Utförande

4.4.1. Provlösning

I en 100-ml volumetrisk kolv vägs inom 0,001 g en kvantitet (i g) av provet motsvarande en förmodad kvantitet formaldehyd på omkring 150 ìg.

Fyll upp till 100 ml vatten och blanda (lösning S).

(Kontrollera att pH är nära 6; om inte späd i saltsyrelösning (4.2.6).)

Till en 50-ml Erlenmeyerkolv sätts:

- 10,00 ml av lösningen S,

- 5,00 ml pentan-2,4-dionreagens (4.2.12),

- demineraliserat vatten till en slutlig volym på 30 ml.

4.4.2. Referenslösning

Eventuell störning på grund av bakgrundsfärg i provet elimineras genom att använda denna referenslösning:

Till en 50-ml Erlenmeyerkolv sätts:

- 10,00 ml S lösning,

- 5,00 ml reagens (4.2.13),

- demineraliserat vatten till en slutlig volym på 30 ml.

4.4.3. Blankprov

Till en 50-ml Erlenmeyerkolv sätts:

- 5,0 ml pentan-2,4-dionreagens (4.2.12),

- demineraliserat vatten till en slutlig volym på 30 ml.

4.4.4. Bestämning

4.4.4.1. Skaka blandningarna från 4.4.1, 4.4.2 och 4.4.3. Sänk ned Erlenmeyerkolvarna i ett vattenbad på 60 °C i exakt 10 minuter. Låt svalna i två minuter i ett bad med isvatten.

4.4.4.2. Överför i 50-ml separertrattar innehållande 10 ml butan-1-ol (4.2.4). Skölj varje kolv med 3 - 5 ml vatten. Skaka blandningen kraftigt i exakt 30 sekunder. Låt det separera.

4.4.4.3. Filtrera butan-1-ol fasen ned i mätcellerna (4.3.2) genom ett fasseparationsfilter. Centrifugering (3 000 g i fem minuter) kan också användas.

4.4.4.4. Mät absorptionen A1 vid 410 nm av extraktet av provlösningen från 4.4.1 mot extraktet av referenslösningen 4.4.2.

4.4.4.5. På samma sätt mäts absorptionen A2 av extraktet av blindlösningen från 4.4.3 mot butan-1-ol.

OBS: Alla dessa operationer måste utföras inom 25 minuter från det ögonblick när Erlenmeyerkolvarna placeras i vattenbad vid 60 °C.

4.4.5. Standardkurva

4.4.5.1. I en 50-ml Erlenmeyerkolv blandas:

- 5,00 ml av den utspädda standardlösningen från 4.2.15,

- 5,00 ml av pentan-2,4-dionreagenset (4.2.12),

- demineraliserat vatten till en slutlig volym på 30 ml.

4.4.5.2. Fortsätt som beskrivet i 4.4.4 och mät absorptionen mot butan-1-ol (4.2.4).

4.4.5.3. Upprepa utförandet med 10, 15, 20 och 25 ml av den utspädda standardlösningen (4.2.15).

4.4.5.4. För att erhålla nollvärde (motsvarande reagensets färgning) fortsätt som i 4.4.5.5. Sammanställ standardkurvan efter subtraktion av nollvärdet från var och en av absorptionerna som erhållits i 4.4.5.1 och 4.4.5.3. Beer's lag gäller upp till 30 mikrogram formaldehyd.

4.5. Beräkningar

4.5.1. Subtrahera A2 från A1 och avläs från standardkurvan (4.4.5.5) mängden C, i mikrogram, formaldehyd i provlösningen (4.4.1).

4.5.2. Beräkna formaldehydinnehållet i provet (% m/m) med hjälp av följande formel:

formaldehydinnehåll i % = >NUM>C/>DEN>10³ 7 m

där:

>Plats för tabell>

4.6. Reproducerbarhet(1)Vid ett formaldehydinnehåll på 0,2 % bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförts parallellt på samma prov inte överskrida 0,005 % för bestämning med pentan-2,4-dionkolorimetri.

Om bestämningen av fritt formaldehyd leder till resultat större än maximumkoncentrationen angiven i direktiv 76/768/EEG, t.ex.

a) mellan 0,05 % och 0,2 % i en omärkt produkt,

b) större än 0,2 % i produkten, om den är märkt eller inte,

skall utförandet i 5 nedan tillämpas.

5. BESTÄMNING I NÄRVARO AV FORMALDEHYDAVGIVARE

5.1. Princip

Den separata formaldehyden förvandlas till ett gult lutidiniskt derivat genom en reaktion med pentan-2,4-dion i en efterkolonnreaktor och det erhållna derivatet påvisas genom absorption vid 420 nm.

5.2. Reagens

Alla reagens bör vara av analytisk renhetsgrad och vattnet skall vara demineraliserat.

5.2.1. Vatten av HPLC-kvalitet eller motsvarande

5.2.2. Vattenfri ammoniumacetat

5.2.3. Koncentrerad ättiksyra

5.2.4. Pentan-2,4,-dion (bevarad vid 4 °C)

5.2.5. Vattenfri dinatriumfosfat

5.2.6. 85 % ortfosforsyra (d = 1,7)

5.2.7. Metanol av HPLC-kvalitet

5.2.8. Diklormetan

5.2.9. 37 till 40 % w/v fomaldehyd

5.2.10. Natriumhydroxid,1 M

5.2.11. Saltsyra,1 M

5.2.12. Saltsyra, 0,002 M

5.2.13. Stärkelselösning, nyberedd enligt Europeiska Farmakopén (se 4.2.8)

5.2.14. Standard-jodlösning 0,05 M

5.2.15. Standard-natriumtiosulfatlösning, 0,1 M

5.2.16. Mobil fas:

Vattenlösning av dinatriumfosfat (5.2.5), 0,006 M justerad till pH 2,1 med ortofosforsyra (5.2.6);

5.2.17. Efterkolonnreagens:

I en 1 000-ml volumetrisk kolv löses:

- 62,5 g ammoniumacetat (5.2.2),

- 7,5 ml ättiksyra (5.2.3),

- 5 ml pentan-2,4-dion (5.2.4).

Fyll upp till 1 000 ml med vatten (5.2.1).

Förvara detta reagens skyddat för ljus.

Förvaringstid: maximalt tre dagar vid 25 °C.

Ingen ändring av färgen bör synas;

5.2.18. Standardlösning av formaldehyd: stamlösning

Häll 10 g formaldehyd (5.2.9) i en 1 000-ml volumetrisk kolv och fyll upp till 1 000 ml med vatten.

Bestäm styrkan av lösningen enligt följande:

Avlägsna 5,00 ml; tillsätt 25,00 ml av standardjodlösningen (5.2.14) och 10,00 ml av natriumhydroxidlösningen (5.2.10).

Låt stå i fem minuter.

Surgör med 11,00 ml HCl (5.2.11) och titrera överskottet av standardjodlösning med standardtiosulfatlösning (5.2.15) genom att använda stärkelselösning (5.2.13) som indikator.

1 ml jodlösning (5.2.14) motsvarar 1,5 mg formaldehyd;

5.2.19. Standardlösning av formaldehyd: spädd lösning

Späd stamlösningen till 1/100-del av dess ursprungliga styrka i den mobila fasen (5.2.16). 1 ml av denna lösning innehåller omkring 37 mg formaldehyd.

Beräkna det exakta innehållet.

5.3. Apparatur

5.3.1. Normal laboratorieutrustning

5.3.2. HPLC-pump, icke-pulserande

5.3.3. Icke-pulserande lågtryckspump för reagenset (eller ytterligare en HPLC-pump)

5.3.4. Injektionsventil med en 10 mikroliters hylsa

5.3.5. Efterkolonnreaktor med följande delar:

+ en 1-liters trehalsad kolv,

+ en 1-liters kolvvärmare,

+ två Vigreux-kolonner med minst 10 plattor, två luftkylda,

+ rör (för värmeutbyte) 1,6 mm av rostfritt stål - inre diameter 0,23 mm, längd = 400 mm,

+ teflonrör 1,6 mm - inre diameter 0,30 mm, längd 5 m (Fransk stickning) se Tillägg 1),

+ ett T-stycke utan någon död volym (Valco eller motsvarande),

+ tre förbindelser utan någon död volym

eller: en efterkolonn modul Applied Biosystems PCRS 520 eller motsvarande försedd med en 1-ml reaktor

5.3.6. Membranfilter, porstorlek 0,45 mikrometer

5.3.7. SEP-PAKR C18 patron eller motsvarande

5.3.8. Kolonner färdiga att använda

- Bischoff hypersil RP 18 (typ NC referens C 25.46 1805)

(5 ìm, längd = 250 mm, intern diameter = 4,6 mm),

- eller Dupont, Zorbax ODS

(5 ìm, längd = 250 mm, intern diameter = 4,6 mm),

- eller Phase SEP, spherisorb ODS 2

(5 ìm, längd = 250 mm, intern diameter = 4,6 mm).

5.3.9. För-kolonn

Bischoff K1, hypersil RP 18 (referens KL G 6301 1805) (5 mikrometer, längd = 10 mm, eller motsvarande).

5.3.10. Kolonnen och förkolonnen sammankopplas med en Ecotube system (referens A 1502 0508 Bischoff) eller motsvarande.

5.3.11. Sätt ihop apparaten enligt 5.3.5 på det sätt som visas i blockschemat i tillägg 2.

Sammankopplingarna efter injektionsventilen måste hållas så korta som möjligt. I detta fall är det meningen att det rostfria röret mellan reaktorutsläppet och detektorinsläppet kyler blandningen före detektering och att temperaturen i detektorn är okänd men konstant.

5.3.12. UV-synlig detektor

5.3.13. Registrerare

5.3.14. Centrifug

5.3.15. Ultraljudsbad

5.3.16. Vibrerande blandare (virvel eller motsvarande).

5.4. Utförande

5.4.1. Standardkurva

Denna åstadkoms genom att rita in topphöjderna som funktion av koncentrationen av formaldehydstandard: utspädd.

Bered standardlösningarna genom att späda referensformaldehydlösningen (5.2.19) med den mobila fasen (5.2.16):

- 1,00 ml av lösning (5.2.19) späds till 20,00 ml (omkring 185 ìg/100ml)

- 2,00 ml av lösning (5.2.19) späds till 20,00 ml (omkring 370 ìg/100 ml)

- 5,00 ml av lösning (5.2.19) späds till 25,00 ml (omkring 740 ìg/100 ml)

- 5,00 ml av lösning (5.2.19) späds till 20,00 ml (omkring 925 ìg/100 ml).

Standardlösningarna förvaras i en timme vid laboratorietemperatur och måste vara nyberedda.

Rätlinjigheten hos standardkurvan är god för koncentrationer mellan 1,00 och 15,00 ìg/ml.

5.4.2. Preparering av prover

5.4.2.1. Emulsioner (krämer, makeupunderlag, ögonpennor)

Väg upp i en 100-ml kolv med propp till närmaste 0,001 g en kvantitet av provet (m g) motsvarande en förmodad kvantitet på 100 ìg formaldehyd.

Tillsätt 20,00 ml diklormetan (5.2.8) och 20,00 ml saltsyra (5.2.12) noggrant uppmätt.

Blanda med den vibrerande blandaren (5.3.16) och med hjälp av ultraljudsbadet (5.3.15).

Separera de två faserna genom centrifugering (3 000 g i två minuter). Under tiden tvätta en patron (5.3.7) med 2 ml metanol (5.2.7) och tvätta med 5 ml vatten (5.2.1).

För 4 ml av vattenfasen av extraktet genom den tvättade patronen, kassera de första 2 ml och ta vara på den följande fraktionen.

5.4.2.2. Lotioner, schampon

Väg upp i en 100-ml kolv med propp till närmaste 0,001 g en mängd av provet (m g) motsvarande en förmodad mängd på omkring 500 mikrogram formaldehyd.

Fyll upp till 100 ml med den mobila fasen (5.2.16).

Filtrera lösningen genom ett filter (5.3.6) och spruta eller för det genom en patron (5.3.7) behandlad som tidigare (5.4.2.1).

Alla lösningarna måste sprutas omedelbart efter beredning.

5.4.3. Kromatografiska förhållanden

- Flödeshastighet hos den mobila fasen: 1ml/min

- Reagensflöde: 0,5 ml/min

- Total flödeshastighet vid detektormynningen: 1,5 ml/min

- Insprutad volym: 10 ìl

- Elueringstemperatur: Vid fall av besvärlig separation nedsänks kolonnen i ett bad med smältande is: vänta tills temperaturen stabiliserats (15 - 20 min)

- Temperaturen i efter-kolonnreaktionen: 100 °C

- Detektion: 420 nm.

OBS: Hela det kromatografiska systemet och efterkolonnen måste sköljas ur med vatten efter användning (5.2.1). När systemet inte använts under mer än två dagar måste denna sköljning följas av sköljning med metanol (5.2.7). Före återkonditioneringen av systemet ledes vatten genom det för att undvika återkristallisering.

5.5. Beräkning

Emulsioner: (5.4.2.1):

Formaldehydinnehåll i % (m/m):

>NUM>C 7 10-6 7 100/>DEN>5 m = >NUM>C 7 10-4/>DEN>5 m

Lotioner, schampon:

I detta fall blir formeln:

>NUM>C 7 10-6 7 100/>DEN>m = >NUM>C 7 10-4/>DEN>m

där:

>Plats för tabell>

5.6. Reproducerbarhet(2)Vid ett innehåll på 0,05 % formaldehyd bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförs parallellt på samma prov inte överstiga 0,001 %.

Vid ett innehåll på 0,2 % formaldehyd bör skillnaden mellan resultaten av två bestämningar som utförts parallellt på samma prov inte överstiga 0,005 %.

Tillägg 1

INSTRUKTION TILL "FRANSK STICKNING"

HJÄLPMEDEL

- En trådrulle av trä:

yttre diameter 5 cm med ett hål på 1,5 cm diameter genom centrum. Sätt i fyra stålnålar (som framgår av figur 1 och 2). Avståndet mellan två nålar måste vara 1,8 cm och de måste vara 0,5 cm från hålet,

- en styv nål (av typen halvnotskrok) för att ögla om teflonröret,

- 5 m 1,6 mm teflonrör, inre diameter 0,3 mm.

UTFÖRANDE

Vid påbörjandet av den "franska stickningen" måste teflonröret träs från överdelen av trådrullen till underdelen genom mitthålet (omkring 10 cm av röret lämnas utskjutande från underdelen av trådrullen så att kedjan kan dras igenom vid stickningsprocessen). Linda sedan röret runt de fyra nålarna i tur och ordning som framgår av figur 3.

Överdelen och underdelen av den "franska stickningen" kommer att skyddas av en metallring och kompressionsskruvar; var försiktig så att teflonet inte kläms vid åtdragningen. Linda röret runt varje nål en andra gång och gör "maskorna" enligt följande:

- lyft det lägre röret över det övre röret med kroken (se figur 4). Upprepa denna process på var och en av nålarna i tur och ordning (1, 2, 3, 4 i riktning moturs) till dess 5 m eller önskad längd på stickningen har erhållits.

Lämna omkring 10 cm av röret för att sluta kedjan. Träd röret genom var och en av öglorna och drag försiktigt för att sluta ändan av kedjan.

OBS: Färdigtillverkad "fransk stickning" för efterkolonnreaktorer finns på marknaden (Supelco).

>Hänvisning till >

Tillägg 2

>Hänvisning till >

(1) ISO 5725.

(2) ISO 5725.

BILAGA2

LOGOTYP

>Hänvisning till >

Logotypen trycks på något av följande sätt:

- med två färger (grön, Pantone 347 och blå, Pantone 279)

- med svart tryck på vit bakgrund

- med vitt tryck på svart bakgrund