ÅRSRAPPORT AVSEENDE EKSG (budgetåret 1995) (96/C 377/01)

Artikel 88 i budgetförordningen av den 21 december 1977, senast ändrad genom rådets förordning (EG, Euratom, EKSG) nr 2335/95 av den 18 september 1995

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

Punkt Sida

KAPITEL 1 - IAKTTAGELSER AVSEENDE EKSG:S SOLIDITET SAMT UTVECKLINGEN AV DESS HUVUDSAKLIGA VERKSAMHET 1.1 - 1.26 2

Inledning 1.1 2

EKSG:s soliditet 1.2 - 1.11 2

Kapitaltäckningsgrad 1.2 - 1.4 2

Riskspridning 1.5 - 1.7 3

Icke-specifik värdereglering 1.8 3

Specifika värderegleringar 1.9 - 1.11 3

Utveckling av resursanvändningen och av EKSG:s resurser 1.12 - 1.22 4

Utveckling av resursanvändningen 1.13 - 1.15 5

Utveckling av resurserna 1.16 - 1.20 5

Utveckling av eget kapital 1.21 - 1.22 6

Utvecklingen av EKSG:s balansräkning 1.23 7

Tidpunkt för inlämnande av bokslut 1.24 8

Slutsats 1.25 - 1.26 8

KAPITEL 2 - IAKTTAGELSER AVSEENDE UTLÅNINGEN 2.1 - 2.27 8

Inledning 2.1 - 2.4 8

Utlåning enligt artikel 54 första stycket 2.5 - 2.7 10

Utlåning enligt artikel 54 andra stycket 2.8 - 2.11 10

Subventionerade lån (artikel 56.2 a) 2.12 - 2.25 11

Granskning av skapade arbetstillfällen 2.14 - 2.20 11

Granskning av bankernas villkor 2.21 12

Uppskattning av instrumentets effektivitet 2.22 - 2.25 12

Slutsats 2.26 - 2.27 13

KAPITEL 3 - REVISIONSFÖRKLARING AVSEENDE EKSG 3.1 - 3.6 13

Kommissionens svar 14

KAPITEL 1 IAKTTAGELSER AVSEENDE EKSG:S SOLIDITET SAMT UTVECKLINGEN AV DESS HUVUDSAKLIGA VERKSAMHET

Inledning

1.1 Detta kapitel behandlar huvudsakligen EKSG:s soliditet per den 31 december 1995 och utvecklingen av dess viktigare budget- och bankverksamhet under budgetåret. EKSG:s soliditet är av särskild betydelse, bland annat av följande skäl:

- Vid sidan av en marginell verksamhet bestående i utlåning av eget kapital, finansieras EKSG:s långivning genom banklån eller utgivning av obligationer. Det är därför viktigt att EKSG har det högsta kreditvärdighetsbetyget på finansmarknaderna, vilket kräver mycket god soliditet.

- I och med att EKSG:s utlåning till största delen bygger på upplåning med liknande villkor (i fråga om räntesatser, valutor och förfallodagar), består den enda kvarstående bankrisken i att de beviljade lånen inte återbetalas.

- Eftersom Parisfördraget utlöper 2002, bör man vara uppmärksam på utvecklingen av det egna kapital som krävs för att säkerställa EKSG:s soliditet under hela den resterande fördragstiden, och även därefter för att klara amorteringar och räntor på upplåningen, eftersom motsvarande beviljade lån i vissa fall inte förfaller till betalning förrän år 2019 (se punkt 2.3).

EKSG:s soliditet

Kapitaltäckningsgrad

1.2 I samband med förfarandet för beviljandet av ansvarsfrihet för budgetåret 1986 hade Europaparlamentet bett revisionsrätten att för varje budgetår tillställa parlamentet de uppgifter som krävs för beräkning och värdering av kvoten för reserver, behållning och disponibla medel på grundval av på området tillämpliga formler (1).

1.3 Sedan 1994 är det huvudsakliga hjälpmedel som används både av revisionsrätten och av kommissionen för att analysera EKSG:s soliditet den kvot som föreskrivs för ändamålet i rådets direktiv 89/647/EEG (2). Kvotens nämnare omfattar tillgångar och posterna utanför balansräkningen viktade enligt direktivets anvisningar. Däremot använder kommissionen i kvotens täljare bara garantifonden, det balanserade resultatet och den icke-specifika värderegleringen, medan man utesluter andra poster som emellertid kunde betraktas som ingående i EKSG:s eget kapital (se punkt 1.22). Den definition av eget kapital som används vid beräkningen av kapitaltäckningsgraden utgör en tolkning av direktivet som innebär rimlig försiktighet vid värderingen.

1.4 Per den 31 december 1995 är EKSG:s kapitaltäckningsgrad 15,99 % mot 14,95 % per den 31 december 1994. Ökningen beror på att nämnaren har reducerats i samma mån som utlåningen har minskat, en minskning som torde fortsätta under kommande år till dess att EKSG-fördraget utlöper. I täljaren har återföringen av hela den icke-specifika värderegleringen (22 miljoner ecu) (se punkt 1.8) och av en del av garantifonden (9 miljoner ecu) gjort det möjligt att hålla kvoten inom det intervall (14 - 16 %) som har rekommenderats av en revisionsbyrå, vilken på kommissionens begäran avgav ett utlåtande i frågan i juli 1992. Detta försiktiga intervall har fastställts med utgångspunkt från en jämförelse mellan strukturen hos EKSG:s respektive liknande institutioners balansräkningar och med hänsyn till den specifika karaktären hos EKSG:s verksamhet.

Riskspridning

1.5 Kapitaltäckningsgradens nivå är inte det enda måttet på ett finansieringsinstituts soliditet och i ännu mindre utsträckning EKSG:s, i synnerhet inte i dess nuvarande situation. Eftersom Parisfördraget utlöper 2002, präglas EKSG:s verksamhet inte längre av kontinuitet. Dess låneportfölj kommer att minska och koncentreras på allt färre låntagare, vilket sänker riskspridningen. Eventuell utebliven betalning från någon av låntagarna skulle därför tära hårt på det egna kapitalet om detta minskar i samma takt som utlåningsvolymen. Denna typ av risk, som beror på att åtagandena gentemot tredje man koncentreras allt mer, har behandlats i ett rådsdirektiv om övervakning och kontroll av kreditinstitutens höga risker (3).

1.6 I punkt 1.5 i årsrapporten avseende EKSG för budgetåret 1994 (4) erinrade revisionsrätten om de två gränser som föreskrivs i detta direktiv och konstaterade att de hade överskridits av EKSG. Gränserna gäller omfattningen av de åtaganden EKSG får ha gentemot en och samma kontrahent (kund eller grupp av kunder):

- Summan av åtagandena gentemot en enda tredje part får inte överstiga 25 % av EKSG:s eget kapital.

- Den totala volymen "höga risker" får inte överstiga 800 % av eget kapital. En "hög risk" föreligger när summan av åtagandena gentemot en enda tredje part uppgår till eller överstiger 10 % av eget kapital.

I sitt svar påpekade kommissionen att man förvisso var medveten om problematiken med höga risker och att man eventuellt skulle börja tillämpa en ny taktik, bland annat med utgångspunkt från resultaten av en analys utförd av en privat revisionsbyrå.

1.7 Analysen utfördes och den nya taktik som slutligen har börjat tillämpas består i att bygga upp en reservfond för höga risker vars belopp, 55 miljoner ecu per den 31 december 1995, beräknas på grundval av nivån på överskridandena enligt bilaga VI till rådets direktiv 93/6/EEG (5). Trots att direktivet egentligen inte gäller EKSG:s situation, är denna taktik ett alternativ som innebär rimlig försiktighet beträffande de överskridanden som härrör från tidigare utlåning.

Icke-specifik värdereglering

1.8 Det icke-specifika värderegleringskontot som återinfördes av kommissionen 1993 och där man då redovisade 50 miljoner ecu för att sedan sänka beloppet till 22 miljoner ecu per den 31 december 1994, avskaffades helt under 1995. Detta värderegleringskonto var avsett att täcka risken för utebliven återbetalning av fordringar för vilka säkerhet med bästa rätt inte ställts. Dock granskades varje berörd gäldenär, varvid man från fall till fall kunde fastställa om det förelåg risk för utebliven betalning eller ej. Om risk förelåg, gjordes en lämplig specifik värdereglering. I motsatt fall ansågs ingen värdereglering behöva göras. Vidare har man genom återföringen av det icke-specifika värderegleringskontot kunnat hålla kapitaltäckningsgraden inom det rekommenderade intervallet (se punkt 1.4). I och med att riskanalysen av gäldenärerna har förbättrats, att reservfonden för höga risker har inrättats och att kapitaltäckningsgraden nu håller sig inom det rekommenderade intervallet, kan man anse det vara motiverat att slopa den icke-specifika värderegleringen.

Specifika värderegleringar

1.9 Det belopp som upptas i balansräkningen som specifika värderegleringar på utlåningen har ökat påtagligt, från 60 miljoner ecu per den 31 december 1994 till 155 miljoner ecu per den 31 december 1995 (6). Ökningen med 160 % beror nästan uteslutande på att en gäldenär som EKSG beviljat fem lån (1992, 1993 och 1994) på sammanlagt cirka 230 miljoner ecu befinner sig i en prekär ekonomisk situation. Med hänsyn till de nu föreliggande uppgifterna om denna låntagare förefaller den redovisade värderegleringen tillräcklig.

1.10 Beträffande övriga risklåntagare, det vill säga de vars skulder till EKSG inte täcks av säkerhet med bästa rätt, har den behöriga avdelningen vid kommissionen granskat deras ekonomiska situation. Enligt resultaten av denna granskning är det inte nödvändigt att göra ytterligare värderegleringar.

1.11 I fråga om just de båda låntagare som hade föranlett EKSG att göra omfattande värderegleringar för budgetåret 1992 (7) har deras ekonomiska situation inte utvecklats på sådant sätt att den ger anledning till nya värderegleringar. I det första fallet hade EKSG slutgiltigt avstått från 40 % av sin fordran inom ramen för ett ackordsförfarande. Därefter införlivades det aktuella företaget i en annan koncern, varefter nytt kapital tillsköts. Vid utgången av budgetåret 1994 redovisade företaget ett nollresultat, och det beräknas åter ge vinst 1995. Därför förefaller det inte nödvändigt att göra någon värdereglering. I det andra fallet, där täckning getts för hela lånet, har räntan betalats, och en delamortering gjordes 1995. Dock är det aktuella bolagets situation fortfarande prekär (konkursförfarande inleddes 1993), vilket motiverar att man behåller den hundraprocentiga värderegleringen på den resterande utestående fordran.

Utveckling av resursanvändningen och av EKSG:s resurser

1.12 Under 1995 har EKSG åter uppnått balans mellan budgetårets driftkostnader och intäkter (se tabell 1). Därför har också ianspråktagandet av reserverna och den disponibla fonden för finansiering av EKSG:s driftbudget, som var högt under åren 1992, 1993 och 1994, gått tillbaka till en låg nivå. Denna utveckling beror framför allt på en kraftig minskning av driftkostnaderna.

>Plats för tabell>

Utveckling av resursanvändningen

1.13 Eftersom resurserna minskar i samband med avvecklingen, har man även tvingats skära ned budgetutgifterna avsevärt. De olika stödkategorierna har emellertid inte påverkats i samma mån (se tabell 2). Det instrument som relativt sett har minskat mest är det stöd som beviljas i form av räntesubventionerade lån. Dessa åtaganden har gått ned med 78 %, från 51,5 miljoner ecu 1994 till 11,4 miljoner ecu 1995, trots att det budgeterade beloppet för 1995 var 33 miljoner ecu.

>Plats för tabell>

1.14 Det sociala stödet till återanpassning av arbetstagare har totalt minskat med 77,9 miljoner ecu eller 27,5 %, och med undantag av det sociala stödet inom kolsektorn var de juridiska åtagandena 1995 13 % lägre än de budgeterade åtagandena. Alla ansökningar om traditionellt stöd från bidragsberättigade har kunnat bifallas, utan att någon linjär nedskärning har behövt göras (8). Detta har varit möjligt bland annat tack vare att finansieringen via EKSG av programmen för yrkesutbildning och sysselsättningsstöd avbrutits från och med 1 januari 1995 (9). Beträffande det sociala stödet till stålsektorn hade det inrättats för en treårsperiod, med 1995 som slutår.

1.15 Åtagandena avseende forskningsstöd 1995, 61,4 miljoner ecu, motsvarar i stort de budgeterade beloppen i ändringen till driftbudgeten för 1995 (63 miljoner ecu), där det ursprungligen budgeterade beloppet (52 miljoner ecu) (10) hade uppjusterats. Detta belopp på 61,4 miljoner ecu är en avsevärt lägre nivå än den för budgetåren 1992 och 1993. Forskningsverksamheten inom EKSG genom EG:s fjärde ramprogram för forskning och utveckling visar sig bara ha återupptagits delvis (11).

Utveckling av resurserna

1.16 Trots en mindre nedgång jämfört med 1994 blev uttaxeringen 1995 budgetårets främsta intäkt. Minskningen bromsades genom tillkomsten av nya avgiftsbetalare, sedan Österrike, Finland och Sverige blivit medlemmar av Europeiska unionen. Uttaxeringssatsen fortsätter att sjunka i samma takt sedan 1991, nämligen med 0,02 % per år. Den fastställdes därmed till 0,21 % 1995. Man räknar med att den skall fortsätta att sjunka i samma takt till och med 1997, att den blir 0,11 % 1998 och att den skall nollställas 1999 (12).

1.17 Resultatet av den icke budgeterade verksamheten har också minskat jämfört med 1994. Detta resultat är framför allt beroende av de intäkter som genereras av likviditetsförvaltningen (räntor och realisationsvinster på värdepapper) samt av förändringar i avsättningar och värderegleringar. Det bör påpekas att EKSG inte har någon marginal på sin utlåning av upplånade medel. För 1995 förtjänar fyra huvudsakliga inslag i detta resultat att understrykas.

1.18 Så gott som hela den värdereglering på nära 70 miljoner ecu som redovisades 1994 på värdepappersportföljen har återförts 1995. Uppgången av marknadsvärdet på obligationer och andra värdepapper med fast avkastning beror på de sjunkande räntorna.

1.19 Värderegleringarna på utlåningen har undergått två signifikativa förändringar. Dels har de specifika värderegleringarna ökat med 95 miljoner ecu (se punkt 1.9), dels har den icke-specifika värderegleringen helt återförts med ett belopp på 22 miljoner ecu (se punkt 1.8).

1.20 Slutligen har en reservfond för höga risker bildats 1995, med ett belopp på 55 miljoner ecu (se punkt 1.7).

Utveckling av eget kapital

1.21 Som en följd av den utveckling av resursanvändningen och resurserna som förklaras ovan var ianspråkstagandet av reserverna och den disponibla fonden för finansiering av driftbudgeten endast 9,3 miljoner ecu 1995, mot 45,3 miljoner 1994 (se tabell 1). Det är framför allt garantifonden som har tagits i anspråk (9 miljoner ecu). Budgetårets variationer i fråga om den icke-specifika värderegleringen och reservfonden för höga risker tas inte med på detta stadium, eftersom de redan är inkluderade i resultatet av den icke budgeterade verksamheten.

1.22 Reserverna och den disponibla fonden för finansiering av driftbudgeten utgör bara en del av EKSG:s eget kapital, vilket totalt ökade med 69,6 miljoner ecu (se tabell 3 och 4). För att förstå denna utveckling bör man bland annat tänka på avgifterna från de nya medlemsstaterna, totalt 44,1 miljoner ecu, varav 50 % 1995 fördelades mellan garantifonden, den särskilda reservfonden och den före detta pensionsfonden, medan det resterande beloppet inte skall infordras förrän 1996.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

Utvecklingen av EKSG:s balansräkning

1.23 EKSG:s balansomslutning minskade med 8,8 % mellan den 31 december 1994 och 31 december 1995 (se tabell 5). Denna nedgång med 772 miljoner ecu beror främst på den reducerade ut- och upplåningen, som minskade med 834 miljoner ecu respektive 606 miljoner ecu. Utlåningen är fortfarande högre än upplåningen på grund av de lån som beviljas av eget kapital. Däremot har de likvida medlen ökat med 85 miljoner ecu, vilket bland annat förklaras av ökningen av de huvudsakliga motkontona på passivsidan (se tabell 6).

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

Tidpunkt för inlämnande av bokslut

1.24 I sin årsrapport avseende EKSG för 1994 påpekade revisionsrätten problemet med att boksluten inlämnas sent, vilket gör det svårt för revisionsrätten att fullgöra sin uppgift inom de tidsramar som föreskrivs i gemenskapslagstiftningen (13). Kommissionen svarade att de försenade boksluten berodde på exceptionella samverkande omständigheter och att man vidtagit nödvändiga åtgärder för att förhindra att detta skulle upprepas i framtiden. Vad gäller granskningen av budgetåret 1995 har tidschemat för kommissionens bokslut och det faktum att den slutliga versionen, som revisionsrätten fick den 20 juni 1996, var identisk med den provisoriska versionen som översändes den 26 april 1996, gjort att revisionsrätten detta år kunnat utföra sitt granskningsarbete under bättre förhållanden än under det föregående året.

Slutsats

1.25 EKSG:s soliditet per den 31 december 1995 är fortfarande tillfredsställande. EKSG:s eget kapital är helt nödvändigt för att denna soliditet skall kunna bibehållas, varför det bör tas i anspråk endast i måttlig omfattning, såvida det inte ersätts av en annan garanti. För övrigt intar kommissionen en försiktig hållning vid sin riskbedömning i fråga om både höga och specifika risker i samband med fordringar som inte täcks av säkerhet med bästa rätt.

1.26 Under 1995 har EKSG:s verksamhet minskat i betydande grad. Samtidigt har man åter uppnått balans mellan kostnader och intäkter under budgetåret (se tabell 1), vilket har resulterat i att man i ringa utsträckning tagit i anspråk reserverna och den disponibla fonden för finansiering av driftbudgeten.

KAPITEL 2 IAKTTAGELSER AVSEENDE UTLÅNINGEN

Inledning

2.1 Revisionsrättens senaste iakttagelser avseende EKSG:s utlåning finns i kapitel 2 i årsrapporten avseende EKSG för budgetåret 1993 (14), nedan kallad "rapporten för 1993".

2.2 De tre viktigaste kategorierna lån som beviljas av EKSG är följande:

- Lån avsedda för finansiering av investeringar i gemenskapens kol- och stålsektorer enligt artikel 54 första stycket i EKSG-fördraget.

- Lån avsedda för finansiering av investeringar för att stimulera förbrukningen av gemenskapens kol och stål enligt artikel 54 andra stycket i EKSG-fördraget.

- De så kallade "omställningslånen" avsedda för finansiering av investeringar som skapar arbetstillfällen inom EKSG:s regioner enligt artikel 56.2 a i EKSG-fördraget.

Revisionsrätten beskrev dessa tre lånekategorier i rapporten för 1993. Därtill kommer en fjärde typ av utlåning av upplånade medel, vilken bygger på artikel 95 i EKSG-fördraget. Det rör sig om lån avsedda att finansiera investeringar på kol- och stålområdet i länderna i Central- och Östeuropa. Inom ramen för ett anslag på 200 miljoner ecu utbetalades ett första lån på 42,3 miljoner ecu 1995 till ett polskt stålverk för modernisering av dess produktionsapparat.

2.3 Med hänsyn till att Parisfördraget utlöper inom en nära framtid, beslöt kommissionen 1994 att justera villkoren för EKSG:s ut- och upplåningspolicy (15). Justeringen består i minskad utlåning och gradvis frigörande av reserverna. Framför allt fastslås att löptiden för de lån EKSG beslutar bevilja från och med den 1 juli 1994 inte skall sträcka sig längre än till den 23 juli 2002 (det datum då EKSG-fördraget utlöper), varvid undantag kan göras för lån som inte binder upp reserver, det vill säga som täcks av en statlig garanti. Justeringen följdes upp under 1995. Dock existerade det redan lån med förfallodagar efter det datum då EKSG-fördraget utlöper och som binder upp reserver (se tabell 7). Eftersom vidare de räntesubventioner som åtföljer lån enligt artikel 56.2 a i EKSG-fördraget (se punkterna 2.12-2.25) sträcker sig över en femårsperiod, kommer kommissionen inte längre att bevilja sådana lån efter juli 1997, vilket innebär att betalningarna kommer att pågå fram till år 2002 men inte överskrida detta datum.

>Plats för tabell>

2.4 EKSG:s utlåning av upplånade medel har minskat påtagligt under de senaste tre åren, från 1 473,2 miljoner ecu 1992 till 388,5 miljoner ecu 1995 (se tabell 8).

>Plats för tabell>

Utlåning enligt artikel 54 första stycket

2.5 Kommissionen har slutligen återfått de räntesubventioner som otillbörligen utbetalats till Bagnoli. Problemet togs ursprungligen upp i rapporten "Kompletterande information till revisionsrättens årsrapport om EKSG:s bokslut för budgetåret 1991" och omnämndes senast i punkt 1.17 i revisionsrättens rapport avseende EKSG för budgetåret 1994.

2.6 I punkt 2.36 i rapporten för 1993 konstaterade revisionsrätten att två brittiska gruvor som hade beviljats EKSG-finansiering i form av subventionerade lån hade lagt ned produktionen två år efter det att investeringarna gjordes. En av de båda gruvor som nämns i rapporten för 1993 öppnade slutligen igen i maj 1994 efter att ha övertagits av en privat producent. Under tiden fann revisionsrätten att en annan gruva stängdes efter att ha fått räntesubventioner på 0,3 miljoner ecu. Följaktligen är det fortfarande två kolgruvor som har lagts ned efter att ha fått stöd från EKSG.

2.7 Kommissionen hävdar att det är omöjligt att få tillbaka de räntesubventioner som betalats till dessa gruvor, eftersom låneavtalen inte nämner något om en sådan eventualitet. I den resolution som åtföljde beslutet om ansvarsfrihet för EKSG:s förvaltning för 1994 (16) ansåg Europaparlamentet det vara ytterst beklagligt att den berörda medlemsstaten inte tvingades återbetala de sålunda förslösade medlen och bad kommissionen att påpeka detta för regeringen i fråga. Under alla omständigheter noterar revisionsrätten att en liknande situation inte kan uppstå i framtiden med denna typ av lån, eftersom verksamheten med subventionerade lån, artikel 54.1 i EKSG-fördraget, inom kolsektorn nu har upphört.

Utlåning enligt artikel 54 andra stycket

2.8 Omfattningen av de lån som beviljades 1995 enligt artikel 54 andra stycket i EKSG-fördraget har minskat i betydande grad efter att ha legat på en hög nivå under de tre föregående budgetåren, särskilt 1992. Den höga nivån berodde på att man beviljade lån, visserligen få men mycket stora, som användes för finansiering av större infrastrukturarbeten av gemensamt europeiskt intresse, enligt föreskrifterna i kommissionens beslut om sådana arbeten (17). Sedan 1990 har till exempel över en miljard ecu lånats ut för projekt som tunneln under Engelska kanalen, höghastighetsjärnvägar i Frankrike och bro-tunnelförbindelsen över Stora Bält i Danmark. Här rör det sig om projekt som skulle ha genomförts även utan stöd från EKSG och som av tekniska och geografiska skäl skulle ha förbrukat lika mycket gemenskapsstål. I fråga om höghastighetsjärnvägarna krävde de tekniska specifikationerna och behovet av intensiv och ständig kontakt mellan ståltillverkare och konstruktörer att man valde en europeisk producent. Beträffande Stora Bält använde man sig av anbudsinfordran, och kontraktet togs hem av ett företag inom gemenskapen. Vid finansieringen av tunneln under Engelska kanalen beviljade även EKSG medel på ett stadium då projektet tekniskt sett redan var färdigutarbetat. Dessa lån från EKSG har inte inneburit ökad konsumtion av gemenskapsstål.

2.9 För byggandet av bro-tunnelförbindelsen över Stora Bält beviljade kommissionen tre lån 1992, och sedan ytterligare ett 1994, på totalt 463,8 miljoner USA-dollar (353 miljoner ecu enligt gällande växelkurs per den 31 december 1995). Dessa icke räntesubventionerade lån täcks av en statlig garanti. Lånens storlek framräknades med hänsyn till hur mycket gemenskapsstål som ansågs behövas för projektet i fråga. Men revisionsrätten har konstaterat att, även om den stålvolym som faktiskt kommer att ha förbrukats när projektet väl är slutfört troligen kommer att vara något större än den ursprungliga uppskattningen, priset för detta stål har överskattats avsevärt, eftersom det visar sig vara tre gånger högre än det faktiska priset, i och med att man har inkluderat icke stödberättigade kostnader som till exempel bearbetnings-, transport- och monteringskostnader. Det är svårt att acceptera att ett sådant misstag har undgått de behöriga kommissionsavdelningarnas kontroller. Om misstaget inte hade begåtts, skulle det totala lånebelopp som EKSG kunde bevilja ha begränsat sig till cirka 170 miljoner ecu, enligt regeln om det lägsta av de två beloppen, värdet av det använda stålet respektive 20 % av projektkostnaden. Därför måste en förtida återbetalning av den icke stödberättigade delen krävas.

2.10 EKSG har betalat ut fem lån (två 1992, ett 1993 och två 1994) med totalt 197 miljoner pund sterling (233 miljoner ecu enligt gällande växelkurs per den 31 december 1995) avsedda att finansiera tunneln under Engelska kanalen. Dessa lån, som för övrigt redan krävt en större värdereglering (se punkt 1.9), har, fastän de ligger inom ramen för förordningarna, beviljats med utgångspunkt från andra överväganden än EKSG:s specifika intressen.

2.11 År 1995 granskade revisionsrätten också ett projekt som fått ett räntesubventionerat lån enligt artikel 54 andra stycket. Enligt avtalet, som hade en löptid på fem år, skulle en subvention utbetalas i form av tio halvårsbetalningar på 187 542 ecu med förfallodagar den 28 maj och den 28 november. Den fjärde delbetalningen, som skulle ha skett den 28 maj 1994, gjordes i början av mars 1994, alltså två och en halv månad före förfallodagen, av skäl som kommissionen anmodas förklara i sitt svar. Om man hade väntat med betalningen till den normala förfallodagen, hade man inte behövt verkställa den, eftersom man under tiden underrättades om att det stödmottagande företagets moderbolag avsåg att överlåta företaget, vilket medförde att avtalet sades upp och att därmed räntesubventionen inte skulle utbetalas. Således var det omotiverat att utbetala subventionen, varför den skall återkrävas.

Subventionerade lån (artikel 56.2 a)

2.12 Redan i rapporten för 1993 (18) påpekade revisionsrätten ett antal inneboende svagheter i instrumentet och i sättet att förvalta det.

2.13 Räntesubventionerna beviljas beroende på antalet arbetstillfällen som skapas inom loppet av tre år och som sedan bibehålls under ytterligare två år (19). Om det planerade antalet jobb inte har skapats eller bibehållits vid utgången av femårsperioden, bortfaller rätten till subvention för de felande arbetstillfällena för hela perioden, och de redan utbetalda beloppen krävs tillbaka från mottagaren. Sanktionen för underlåtenhet att fullgöra åtagandet har alltså retroaktiv verkan.

Granskning av skapade arbetstillfällen

2.14 De behöriga kommissionsavdelningarna kontrollerar att villkoren uppfylls, och denna granskning sker på grundval av de resultatrapporter som upprättas av de stödmottagande företagen och vidarebefordras av de förmedlande bankerna. Då det rör sig om utestående fordringar rörande cirka 8 000 individuella lån 1995, är det omöjligt för kommissionens avdelningar att i tillräcklig mån utföra granskningar på platsen. De tvingas därför i mycket hög utsträckning förlita sig på resultatrapporterna. Dock upprättas dessa rapporter av stödmottagarna, som inte har något intresse av att förlora redan erhållna subventioner, och vidarebefordras av de förmedlande bankerna, som inte har något intresse av att störa relationerna med sina kunder. Följaktligen är risken stor att rapporterna inte är tillförlitliga.

2.15 Revisionsrätten påpekade dessa risker med granskningsförfarandet i punkt 2.46 i rapporten för 1993, och i sitt svar meddelade kommissionen att man hade för avsikt att göra bankerna medvetna om deras ansvar härvidlag. Vid de revisionsbesök revisionsrätten gjorde i slutet av 1995 och i början av 1996 i Frankrike och Förenade kungariket avslöjades att andelen oberättigade räntesubventioner var avsevärd i förhållande till de kontrollerade volymerna. De lån som valdes ut för revisionen hade inte på förhand framstått som förenade med några särskilda risker.

2.16 I Frankrike rörde granskningarna 4 förmedlingsinstitut, 14 stödmottagande företag och beviljade räntesubventioner på 1 951 170 ecu. Efter revisionsrättens granskning tvingades man sänka stödet från EKSG med 273 605 ecu, eller 14,0 % av det sammanlagda granskade beloppet. De fall där oberättigade subventioner påvisades, inbegrep de 4 förmedlingsinstitut och 9 stödmottagare.

2.17 I Förenade kungariket rörde granskningarna 2 förmedlingsinstitut och 15 stödmottagande företag, och de sammanlagda beviljade räntesubventionerna uppgick till 810 080 ecu. Här justerades subventionerna ned med 287 610 ecu, eller 35,5 % av det sammanlagda granskade beloppet, sedan oberättigade subventioner hade påvisats hos 12 stödmottagare. Vid dessa revisionsuppdrag upptäckte revisionsrättens revisorer ett flertal resultatrapporter där det uppgivna antalet skapade arbetstillfällen inte överensstämde med verkliga förhållanden.

2.18 Även om dessa resultat bekräftar de svagheter i systemen som redan påpekats av revisionsrätten, kan dock inte de nämnda procentsatserna extrapoleras till samtliga räntesubventioner, eftersom antalet granskade lån proportionellt sett är för lågt.

2.19 För att undvika dessa problem och för att komma till rätta med de inneboende svagheter som beskrivs i punkterna 2.12-2.13, måste man kräva att de låntagande företagen, som bilaga till sina resultatrapporter, tillsänder kommissionen dokument som styrker det antal arbetstagare som faktiskt anställts vid de datum som är avgörande för subventionerna. Beroende på medlemsstat skulle dessa dokument kunna vara officiella formulär ursprungligen avsedda för skatte- eller socialmyndigheterna och därmed vara underkastade de nationella instansernas kontroll. Man kan även tänka sig att låta de berörda företagens revisorer utfärda intyg om antalet anställda.

2.20 Vidare är det bäst att inte effektuera betalningarna förrän de villkor som krävs har uppfyllts och kontrollerats. I vissa fall är nämligen förfarande sådana att stödmottagarens slutrapport skall inlämnas två månader efter kommissionens sista utbetalning. I händelse av problem tvingas därför kommissionen vidta åtgärder för att få tillbaka en del av de utbetalda beloppen, medan det hade varit enklare att undvika att betala ut alltför stora belopp.

Granskning av bankernas villkor

2.21 Vid ett revisionsbesök fann revisionsrätten att ett av de berörda förmedlingsinstituten inte betalade ut hela EKSG-lånen till slutmottagarna utan i vissa fall på eget bevåg hade behållit 4 % av det nominella beloppet för att skapa en garantifond. Emellertid täcktes redan risken för att mottagaren skulle komma på obestånd av bankens marginaler på maximalt 1 % om året. Kommissionen bör generellt minska risken för att sådana oegentligheter inträffar genom att införa ett förfarande där slutmottagarna bekräftar utbetalningen.

Uppskattning av instrumentets effektivitet

2.22 De granskningar revisionsrätten har gjort sedan rapporten för 1993 publicerades har bekräftat bedömningen i punkt 2.54 i denna rapport, nämligen att instrumentet inte är effektivt, i synnerhet i förhållande till sitt ursprungliga syfte som var att främja skapande av jobb för arbetstagare inom kol- och stålsektorerna som blivit arbetslösa. Revisionsbesöken visar att de arbetstillfällen som skapats i samband med tillämpningen av detta instrument nästan aldrig går till före detta arbetstagare inom EKSG-området.

2.23 Dessutom är det tveksamt om subventionsbeloppet per arbetstillfälle (2 000 ecu) verkligen stimulerar till skapande av nya jobb. I praktiken är EKSG:s subventionerade lån en post som tas in i finansieringsplanen, vanligen på den förmedlande bankens initiativ, på ett stadium då ett sysselsättningsskapande investeringsprojekt redan har beslutats. Därmed är det skapandet av arbetstillfällen som leder till subventioner och inte tvärt om.

2.24 Vidare har det i flera fall konstaterats att låntagarna hade förmåga att finansiera investeringarna med eget kapital. Inte desto mindre har de låtit sig beviljas EKSG:s subventionerade lån med motiveringen att det beräknades bli sysselsättningsskapande.

2.25 Med hänsyn till hur dessa typer av instrument fungerar och att de kan komma att användas igen i andra sammanhang, föranleder de bestämmelser som reglerar EKSG:s subventionerade omställningslån två särskilda anmärkningar. För det första beror subventionernas storlek på antalet skapade och bibehållna arbetstillfällen, och om detta antal slutligen visar sig vara lägre än det planerade, gör kommissionen en ny beräkning som kan leda till att det utbetalda stödet helt eller delvis återkrävs. Den retroaktiva karaktären hos sanktionen uppfattas som orättvis i de fall där arbetstillfällen faktiskt har skapats men inte bibehållits tillräckligt länge. Det vore lämpligt att subventionerna knöts direkt till vissa villkor som, när de väl uppfyllts, slutgiltigt berättigade till stöd. För det andra beror bristande uppfyllelse av villkoren ibland på en ekonomisk konjunkturförsämring som undandrar sig företagets kontroll. I det fallet befinner sig företaget redan i en besvärlig ekonomisk situation och måste dessutom betala tillbaka stödet till kommissionen, vilket upplevs som ett förvärrande av dess svårigheter. Som revisionsrätten påpekade i rapporten för 1993, förefaller detta snarast motverka de ursprungliga syftena med instrumentet. Om man slopade den retroaktiva verkan av sanktionen för bristande villkorsuppfyllelse, skulle redan det avsevärt mildra de negativa effekterna. Vidare skulle man kunna göra kriterierna mer flexibla, bland annat vad beträffar valet av nyckeltidpunkter under den totala perioden.

Slutsats

2.26 Vid sina senaste revisioner har revisionsrätten konstaterat konsekvenserna av den ökning av EKSG:s utlåning som präglade början av 1990-talet. Bland dessa konsekvenser märks allvarliga finansiella återverkningar som kräver betydande värderegleringar (se punkt 2.10) och ett fall av alltför hög utbetalning med över två gånger högre belopp än det tak som fastställts i bestämmelserna (se punkt 2.9). Vidare skulle de stora infrastrukturarbeten till vilka EKSG lånade ut över en miljard ecu enligt artikel 54 andra stycket ha genomförts utan stöd från EKSG och med en lika stor förbrukning av gemenskapsstål.

2.27 Vad beträffar omställningslånen har systemets risker, som påpekades av revisionsrätten i rapporten för 1993, uppmärksammats genom fall av utgifter som visat sig oberättigade, för att inte säga oegentliga, vid nyligen genomförda revisionsbesök (se punkterna 2.16-2.17). Denna situation måste åtgärdas snarast. Med hänsyn till det stora antalet beviljade lån kan sådana risker inte avhjälpas av tillräckliga kontroller på platsen. Å andra sidan är det otänkbart att man helt skulle kunna omarbeta de bestämmelser som reglerar instrumentet ett år innan det upphör. Med tanke på att betalningarna kommer att ske ända till 2002 (se punkt 2.3), är det dock av yttersta vikt att kontrollåtgärderna skärps enligt de riktlinjer som anvisas av revisionsrätten i punkterna 2.19-2.20.

KAPITEL 3 REVISIONSFÖRKLARING AVSEENDE EKSG

3.1 I enlighet med artikel 45c i Fördraget om upprättandet av Europeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG) har revisionsrätten granskat EKSG:s räkenskaper för att kunna förelägga Europaparlamentet och rådet en revisionsförklaring rörande räkenskapernas tillförlitlighet och de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet.

3.2 De aktuella räkenskaperna är EKSG:s årsbokslut per den 31 december 1995, vilket har upprättats under kommissionens överinseende och publicerats i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (20).

3.3 I sin rapport om EKSG:s bokslut per den 31 december 1995 (21), en rapport som utgör revisionsförklaringen och som publiceras tillsammans med bokslutet i fråga, finner revisionsrätten att bokslutet ger en rättvisande bild av Europeiska kol- och stålgemenskapens tillgångar och finansiella ställning per den 31 december 1995 samt av resultatet av dess verksamhet under det budgetår som avslutades vid detta datum.

3.4 För att förvissa sig om lagligheten och korrektheten hos de underliggande transaktionerna i EKSG:s räkenskaper för budgetåret 1995 har revisionsrätten också genomfört sina kontroller i enlighet med internationellt vedertagen god revisionssed. Revisionsrätten har därvid särskilt stött sig på systemanalys samt på resultaten av de gjorda stickproven.

3.5 Systemen med de räntesubventioner som beviljas tillsammans med lån enligt artikel 56.2 a i Fördraget om upprättandet av EKSG är behäftade med inneboende risker vad beträffar iakttagandet av urvalskriterierna. Dessa risker har visat sig vid revisionsbesöken avseende budgetåret 1995, som avslöjade en hög frekvens väsentliga felaktigheter (22) (se punkterna 2.12-2.18), vilkas totala omfattning dock inte har kunnat fastställas.

3.6 Trots iakttagelsen i ovanstående punkt anser revisionsrätten att den i stort sett har kunnat skaffa sig tillräcklig visshet om transaktionernas laglighet och korrekthet.

Denna rapport har antagits av revisionsrätten i Luxemburg vid dess möte den 7 november 1996.

För revisionsrätten

Bernhard FRIEDMANN

Ordförande

KOMMISSIONENS SVAR

KAPITEL 1 IAKTTAGELSER AVSEENDE EKSG:S SOLIDITET SAMT UTVECKLINGEN AV DESS HUVUDSAKLIGA VERKSAMHET

Inledning

1.1 (andra strecksatsen) Kommissionen bekräftar att i och med att utlåningen bygger på upplåning består den enda risken för bankerna i att låntagarna inte kan betala tillbaka. Detta har åstadkommits med hjälp av garantier som motsvarar de vanliga kriterierna i bankaffärer.

EKSG:s soliditet

Riskspridning

1.6 Ur strikt juridisk synpunkt är de direktiv som gäller upprättandet av krediter inte tillämpliga på EKSG på grund av dess status och på grund av dess speciella verksamhet.

1.7 Kommissionen delar revisionsrättens åsikt om den nya taktik som antagits från och med 1995 för att täcka höga risker och kommer att övervaka att den valda inriktningen respekteras noga.

Utveckling av resursanvändningen och av EKSG:s resurser

Utveckling av resursanvändningen

1.15 Som förberedelse inför Parisfördragets upphörande har kommissionen skapat möjligheter för att forskningsverksamhet som hittills pågått inom ramen för Parisfördraget gradvis skall kunna införlivas i ramprogrammen (se t.ex. SEK(92) 1889 och SEK(93) 1596).

Det fjärde ramprogrammet är dock främst inriktat mot generisk, konkurrensneutral forskning om multisektoriella tillämpningar. EKSG:s FoTU-programm har under mer än 40 års verksamhet gett och ger fortfarande finansiellt stöd till konkurrensneutral sektorsforskning och till pilot/demonstrationsprojekt, som inte omfattas av det fjärde ramprogrammet, vilket pågick under referensåret 1995. Därför kunde endast en del av EKSG:s nuvarande FoTU-verksamhet "fasas in".

År 1995 kan EKSG:s FoTU-verksamhet beräknas uppgå till omkring 16 % och 7,5 % av den genomsnittliga finansieringen mellan 1991 och 1993 för forskning om stål respektive social forskning, medan inga kolprojekt "fasades in" 1995.

KAPITEL 2 IAKTTAGELSER OM UTLÅNINGEN

Utlåning enligt artikel 54 första stycket

2.7 Kommissionen samrådde både med sin juridiska avdelning och en brittisk advokatfirma om att få tillbaka de räntesubventioner som betalats ut och de delade åsikten att återbetalning i händelse av senare nedläggning inte var kontraktsenligt möjlig, eftersom en sådan oförutsedd eventualitet inte anges särskilt i kontrakten.

När närmare uppgifter om händelserna väl hade bekräftats, avbröts utbetalningarna av räntesubventionerna, berättigandet till räntesubventioner granskades och kommissionen höll inne alla utestående subventioner som gällde de berörda lånen och som omfattade de projektserier inom samma företag som finansierades av EKSG och av vilka alla utom två fortfarande var produktiva.

Utlåning enligt artikel 54 andra stycket

2.8 Kommissionen vill påpeka följande:

- Initiativtagarna till investeringarna vet att de måste försäkra att de skall använda gemenskapsstål för att få lån enligt artikel 54 andra stycket i EKSG-fördraget. Följaktligen kan de redan från början rikta in sitt val.

- EKSG:s deltagande i finansieringen av projektet påverkar de övriga finansiärerna och underlättar följaktligen att finansieringsplanen går ihop.

- I sin egenskap av utfärdare av AAA, tillför EKSG projektet medel på bästa möjliga villkor och förbättrar på så sätt projektets lönsamhet.

2.9 Kommissionen medger det beräkningsfel som revisionsrätten upptäckt. Detta beror dels på en felaktig beräkning av de preliminära siffror som lämnades år 1991 av stödmottagaren, dels i mindre grad på en minskning av vissa enhetspriser för EKSG-produkter mellan 1991 och 1995.

Det bör nämnas att beräkningen av stålkonsumtionen och dess värde har grundats på prognoser, eftersom Stora Bält-projektet inte kommer att slutföras förrän 1998. En ny uppskattning av stålförbrukningen skall genomföras i början av 1997. På det stadiet kommer kommissionen att kunna fastställa den korrekta lånesumma som motsvarar den faktiska stålförbrukningen. Eftersom en del av lånen normalt förfaller år 1997, finns det möjlighet att då förlänga endast de EKSG-lån som är helt berättigade. På så sätt minskas den totala omfattningen av lånen på grundval av den tidigare nämnda uppskattningen.

2.10 De lån som betalats ut för att finansiera tunneln under Engelska kanalen beslutades av både rådet och kommissionen enligt artikel 54.2, vars syfte är att främja konsumtionen av gemenskapsstål. Projektets stålvolym har granskats av kommissionen och värdet av stålet från gemenskapskällor överstiger totalsumman för de lån som har betalats ut. Kommissionen bekräftar att lånebeslutet var helt i överenstämmelse med kraven i artikel 54.2 i Parisfördraget.

2.11 För att undvika alla förseningar i utbetalningar brukar kommissionen förbereda utbetalningsordern för räntesubventioner två månader före förfallodagen. För den fjärde delbetalningen av ett lån som beviljats enligt artikel 54.2 behövs ingen anmälan för att godkänna denna utbetalning, och det var ett ovanligt stort antal helgdagar i april och maj då man normalt kan förvänta sig förseningar. Utbetalningsordern gjordes därför i ordning tidigare än normalt men drabbades faktiskt inte av den befarade förseningen.

Kommissionens avdelningar har tagit kontakt med ett brittiskt advokatkontor för att anmoda det berörda företaget att återbetala de räntesubventioner som tagits emot otillbörligt.

Subventionerade lån (artikel 56.2 a)

Granskning av skapade arbetstillfällen

2.14 Kommissionen kan hålla med om att det finns en risk att informationen i rapporterna inte återger den verkliga situationen. Kommissionens egen erfarenhet är dock att det är i relativt få fall som detta har lett till en minskning eller återbetalning av räntesubventioner. Kommissionen anser därför att det är för tidigt att på detta stadium dra några slutsatser om kvantiteter.

2.15-2.17 Kommissionens egna kontrollbesök har särskilt inriktats på stora betalningar av räntesubventioner och fall där kommissionen hade anledning att tro att det skulle uppstå svårigheter. Trots detta sneda urval var det antal oegentligheter man fann vid dessa kontroller betydligt lägre än vad som framkom vid revisionsrättens kontroller av fall som tydligen inte utgjorde någon särskild risk.

2.18 För att göra en bedömning av sina förfarandens tillförlitlighet håller kommissionen nu på att genomföra en serie kontroller av ett representativt sampel av betalningar med hjälp av en lämplig urvalsmetod som validerats av en internationell revisionsfirma. Revisionsrätten kommer att informeras om resultaten av dessa kontroller.

2.19 Kommissionen tar fasta på revisionsrättens rekommendationer och har beslutat att förbättra systemet för administrationen av räntesubventioner genom följande åtgärder:

- Varje ny ansökan om underlån skall innefatta ett officiellt dokument som styrker antalet arbetstagare som faktiskt var anställda vid tidpunkten för ansökan.

- Alla utbetalningar av räntesubventioner skall grundas på ett officiellt dokument som styrker antalet arbetstagare som faktiskt var anställda datumet för den senaste rapporten som krävs enligt kontraktet innan utbetalning sker.

- Intensifiering av kontroller på plats.

2.20 Datum för inlämnande av den slutliga rapporten kan inte ändras, eftersom det har fastställts för att säkerställa att skapandet av arbetstillfällen upprätthålles under en hel tvåårsperiod. Dessutom har datumet avtalats i kontrakt med mellanhandsinstituten som i sin tur har återgett detta i sina underlånsavtal med de enskilda underlåntagarna.

Kommissionen har undersökt möjligheten att skjuta upp den sista utbetalningen till dess slutrapporten har tagits emot, vilket den anser skulle vara den lösning som är att föredra. Men eftersom även detta utbetalningsdatum har avtalats enligt kontrakt, anser kommissionen att den bör stå fast vid sina åtaganden.

Kommissionen kommer att ändra alla kommande avtal så att hänsyn tas till revisionsrättens rekommendationer men anser inte att den bör ändra sina nuvarande avtal retroaktivt.

Granskning av bankernas villkor

2.21 Kommissionen kommer att påminna alla sina mellanhandsinstitut om att maximimarginalen inte får överskridas.

Vad gäller det fall som revisionsrätten nämner, pågår en noggrann analys för att bättre kunna bedöma frågan.

När kommissionen för sina egna granskningar kontrollerar den bankmarginalen och har bara vid enstaka tillfällen funnit att den tillåtna marginalen på 1 % per år har överskridits. Kommissionen kan få problem om den efterfrågar vilken ränta som betalas av dessa 8 000 underlåntagare, eftersom kommissionens kontakt är mellanhandsinstituten och ingen kontraktsmässig relation har upprättats med enskilda stödmottagare.

Bedömning av instrumentets effektivitet

2.22 Kommissionen håller med om att antalet före detta arbetstagare inom EKSG-området som faktiskt är anställda av underlåntagare rent allmänt är litet. Kommissionen menar dock att låneplanen för omställning bör betraktas som ett bredare instrument för regionalpolitik som bidrar till att främja produktiva investeringar och alternativ sysselsättning i regioner som drabbats av hög arbetslöshet, eftersom de har förlorat sina traditionella kol- och stålindustrier.

I det första stycket i den aktuella beskrivningen av förfarandet för samordning av EKSG-lån med strukturfondernas program (EGT nr C 59, 6.3.1992) anges tydligt att syftet med omställningslån enligt artikel 56 i Parisfördraget och med räntesubventioner är att hjälpa till att ställa om ekonomin i de regioner som påverkats av omstruktureringen av EKSG-industrier, genom att bidra till finansieringen av investeringar som skapar arbetstillfällen.

2.23 Kommissionen skulle också kunna hålla med om att enbart 2 000 ecu i räntesubventioner från unionen knappast stimulerar till skapande av arbetstillfällen. Det räntesubventionerade lånet utgör dock en integrerad del av det finansiella paket som kan innehålla andra lokala eller nationella stöd eller stöd från unionen. Avsikten är att den kumulativa effekten av dessa olika insatser skall både främja investeringar och stimulera till skapande av arbetstillfällen.

I riktlinjer och bestämmelserna för beviljandet av omställningslån (EGT nr C 188, 28.7.1990) fastställs att de är avsedda som ett komplement eller bidrag till motsvarande nationella hjälpåtgärder.

2.24 I de riktlinjer och bestämmelser för beviljande av omställningslån som nämns ovan konstateras att dessa lån är avsedda att hjälpa till att skapa nya och ekonomiskt sunda verksamheter eller till att omvandla befintliga företag.

Med tanke på detta anser inte kommissionen att det skulle vara lämpligt att göra en finansiell undersökning av enskilda låntagare inom ett samlat låneprogram och att ge avslag på en ansökan och därmed diskriminera ett företag som har tillräckliga egna medel.

Godkännandet av en ansökan om EKSG:s omställningslån grundas därför på dess berättigande enligt de relevanta kriterierna.

2.25 Kommissionen håller med om att man vid utarbetandet av framtida instrument för att skapa arbetstillfällen skulle kunna utnyttja erfarenheterna från EKSG:s omställningslån. Detta skulle var särskilt relevant vad gäller återbetalning av räntesubventioner som redan betalats ut och val av nyckeltidpunkter för skapande och bibehållande av arbetstillfällen.

Slutsats

2.26 Kommissionen anser att fördelen med EKSG:s finansiella bidrag bör bedömas genom att man tar samtidig hänsyn till den faktiska konsumtionen av gemenskapsstål, spridningseffekten till förmån för det berörda projektets finansiella koppling och de bästa möjliga villkor för finansiering som på så sätt kan beviljas.

Vad gäller det fall med alltför hög utbetalning som revisionsrätten tar upp medger kommissionen att ett misstag gjorts vid uppskattningen, och kommissionen har vidtagit de åtgärder som beskrivs ovan i punkt 2.9.

2.27 Kommissionen tycker att det vore alltför tidigt att dra några kvantifierade slutsatser på det här stadiet. Det är därför som man har gjort det representativa sampel som nämns i svaret till punkt 2.18 och som för närvarande håller på att undersökas.

Som nämns ovan, i svaren till punkterna 2.19 och 2.20, antar kommissionen när så är möjligt revisionsrättens rekommendationer i syfte att förbättra sin egen kontrollfunktion.

KAPITEL 3 REVISIONSFÖRKLARING RÖRANDE EKSG

3.5 Revisionsrätten hänvisar till ett ytterst litet urval av de totalt 8 000 underlånen. Kommissionen håller på att genomföra ytterligare kontroller på ett representativt slumpvis urval. Med resultaten av dessa kontroller kommer man att kunna dra de nödvändiga slutsatserna. Resultaten kommer att meddelas revisionsrätten (jämför kommissionens svar till punkt 2.18).

(1) EGT nr C 122, 9.5.1988, s. 66.

(2) Rådets direktiv 89/647/EEG av den 18 december 1989 om kreditinstitutens kapitaltäckningsgrad (EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 14).

(3) Rådets direktiv 92/121/EEG av den 21 december 1992 om övervakning och kontroll av kreditinstitutens höga risker (EGT nr L 29, 5.2.1993, s. 1).

(4) Årsrapport rörande EKSG (budgetåret 1994) (EGT nr C 329, 7.12.1995).

(5) Rådets direktiv 93/6/EEG av den 15 mars 1993 om investmentbolags och kreditinstituts kapitaltäckning (EGT nr L 141, 11.6.1993, s. 1).

(6) Se EKSG:s bokslut per den 31 december 1995: specifika värderegleringar på lån (91 miljoner ecu, not 5.1) + specifika värderegleringar på lån till gäldenärer som inte har återbetalat dessa (51 miljoner ecu, not 8) + värderegleringar på upplupen men ej förfallen ränta (13 miljoner ecu, not 19).

(7) Se revisionsrättens rapport avseende EKSG:s redovisningsmässiga och finansiella förvaltning för budgetåret 1992, punkterna 1.20-1.22.

(8) Se punkt 3.10 i årsrapporten rörande EKSG för budgetåret 1994 (EGT nr C 329, 7.12.1995).

(9) EGT nr C 178, 30.6.1994, s. 21.

(10) Se ändringen till EKSG:s driftbudget för 1995 (EGT nr C 302, 14.11.1995, s. 3).

(11) Förslag till driftbudget för EKSG för 1997, SEK(96) 981 slutlig av den 13 juni 1996, s. 8.

(12) Kommissionens arbetsdokument som utgör en omarbetning av meddelandet till rådet om EKSG-fördragets framtid - Finansiell verksamhet; SEK(93) 1596 slutlig av den 20 oktober 1993.

(13) EGT nr C 329, 7.12.1995, s. 9 punkt 1.18.

(14) Årsrapport avseende EKSG (budgetåret 1993) (EGT nr C 346, 7.12.1994).

(15) Justering av policyn för "upp- och utlåning" inför fördragets upphörande (EGT nr C 175, 28.6.1994, s. 5).

(16) EGT nr C 141, 13.5.1996, s. 125.

(17) Kommissionens beslut om villkoren för beviljande av lån enligt artikel 54 andra stycket i EKSG-fördraget för investeringar avsedda att främja förbrukningen av gemenskapsstål (EGT nr C 291, 31.10.1987, s. 3).

(18) EGT nr C 346, 7.12.1994, s. 11-12.

(19) Bestämmelser om samordning av EKSG:s omställningslån med strukturfondernas program (EGT nr C 59, 6.3.1992, s. 4).

(20) EGT nr C 251, 29.8.1996, s. 3.

(21) EGT nr C 251, 29.8.1996, s. 29.

(22) Enligt revisionsrättens metodiklexikon är väsentliga felaktigheter sådana felaktigheter i fråga om laglighet/korrekthet som direkt inverkar på värdet av de underliggande transaktionerna.