KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2135/95 av den 7 september 1995 om tillämpningsföreskrifter för beviljande av exportbidrag vid sockerexport

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1785/81 av den 30 juni 1981 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker (1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1101/95 (2), särskilt artikel 17.15 i denna, och

med beaktande av följande:

Enligt det jordbruksavtal som tillkom vid de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan, nedan kallat "avtalet", krävs särskilt att bestämmelserna för sockerexport anpassas. Avdelning II om ändringar i grundförordningen för denna sektor (EEG) nr 1785/81 reviderades till följd av avtalet genom rådets förordning (EG) nr 3290/94 (3). Därför bör även de tillämpningsföreskrifter för beviljande av exportbidrag vid sockerexport som fastställdes i kommissionens förordning (EEG) nr 394/70 (4), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2529/94 (5), och i kommissionens förordning (EEG) nr 1469/77 (6), ändrad genom förordning (EEG) nr 1714/88 (7), revideras och dessa förordningar upphävas, samtidigt som de bestämmelser i dessa förordningar som ännu är relevanta för tillämpningen av ordningen med exportbidrag bör bibehållas.

Kandisocker som framställs på basis av vitsocker eller raffinerat råsocker visar i många fall en polarisationsnivå som är lägre än 99,5°. Med hänsyn till den höga renhetshalten i den råvara som används bör för kandisocker ett exportbidrag fastställas som ligger så nära exportbidraget för vitsocker som möjligt. Det är därför lämpligt att definiera kandisocker mer exakt.

Interventionspriset för vitsocker respektive råsocker fastställs med hänsyn till de lagringskostnader som avses i artikel 8 i förordning (EEG) nr 1785/81. Hänsyn bör dock tas till fördelningen av dessa lagringskostnader på sockerpriset, och exportbidraget bör fastställas på grundval av detta.

I syfte att säkerställa lika behandling av alla intresserade parter inom gemenskapen är det nödvändigt att definiera en enhetlig metod för fastställande av sackaroshalten i vissa produkter. I de fall då denna metod inte gör det möjligt att fastställa den sammanlagda halten av använd sackaros bör särskilda bestämmelser fastställas.

I fråga om sirap med relativt låg renhetsgrad är det lämpligt att schablonmässigt fastställa sackaroshalten med hänsyn till halten av extraherbart socker.

Inom sockersektorn föregås export av vitsocker till tredje land allt oftare av lagring i bulk i nederlag eller silor, och paketering i säckar sker i sista stund före ombordlastning på fartyget. Detta bygger på gemensam användning i den berörda hamnen av en silo i vilken socker från olika sockerbolag lagras och därmed blandas. För att socker skall berättiga till förhandsutbetalning av exportbidrag enligt nuvarande lagstiftning skall det lagras under förhållanden som gör att det går att identifiera och det får inte blandas med annat socker. Detta innebär att en betydande andel gemenskapssocker som exporteras till tredje land inte omfattas av ordningen med förhandsutbetalning av exportbidrag.

De särskilda egenskaperna hos vitsocker, bl.a. en hög grad av homogenitet ur teknisk och handelsmässig synvinkel, tillåter - utan att detta ifrågasätter syftet med en säker utbetalning av exportbidrag - att de restriktiva bestämmelserna för denna produkt lättas upp. Det är därför lämpligt att på vissa villkor, särskilt i fråga om kontroll, tillåta att vitsocker från olika leverantörer blandas i samma lagerutrymme så att ordningen med förhandsutbetalning av exportbidrag kan tillämpas, vilket innebär en ändring av berörda bestämmelser inom sockersektorn.

I fråga om halten av fruktos och polysackarider är det lämpligt att fastställa gränsvärden för beviljande av exportbidrag vid export av isoglukos och inulinsirap, i syfte att säkerställa att detta exportbidrag beviljas endast till äkta produkter av detta slag. I fråga om inulinsirap fastställs produktionskvoterna liksom produktionskostnaderna i förhållande till kostnaderna för socker och isoglukos, med tillämpning av koefficienten 1,9. Det är därför lämpligt att fastställa exportbidraget för inulinsirap med hänsyn till denna koefficient, och att varje månad fastställa exportbidraget för isoglukos och inulinsirap på grundval av det föreskrivna månatliga fastställandet inom sockersektorn.

Ur ekonomisk synvinkel är det önskvärt att förutse möjligheten att justera exportbidragen om det mellan tidpunkten för fastställandet av dessa och tidpunkten då exporten verkställs sker ändringar av interventionspriset eller melasspriset.

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från Förvaltningskommittén för socker.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Vid tillämpning av artikel 17 i förordning (EEG) nr 1785/81 avses med kandisocker socker som

a) består av stora kristaller med en längd på minst 5 mm och som framställs genom nerkylning och långsam kristallisering av en tillräckligt koncentrerad sockerlösning,

och

b) med en sackaroshalt i torrsubstansen av 96 viktprocent, beräknat enligt polarimetrisk metod.

Artikel 2

Vid tillämpning av artiklarna 17a.2 b och 17c i förordning (EEG) nr 1785/81 skall vid fastställandet av exportbidrag hänsyn tas till de lagringskostnader i enlighet med artikel 8 i nämnda förordning som fastställts för det berörda regleringsåret.

Artikel 3

1. Exportbidraget för 100 kg av de produkter som avses i artikel 1.1 d i förordning (EEG) nr 1785/81 och som omfattas av export skall motsvara ett basbelopp som multipliceras med den fastställda sackaroshalten för den berörda produkten, i förekommande fall höjt med halten av annat socker omräknat till sackaros.

2. Utan att det påverkar bestämmelserna i punkterna 3 och 4 skall sackaroshalten, i förekommande fall höjd med halten av annat socker omräknat till sackaros, utgöras av den totala sockerhalt som blir resultatet av tillämpningen av Lane & Eynon-metoden (kopparreduceringsmetod) på en lösning tillredd enligt Clerger-Herzfeld. Den totala fastställda sockerhalten enligt denna metod skall omräknas till sackaros genom att multipliceras med koefficienten 0,95.

3. För sirap med en renhet som motsvarar eller är högre än 85 % men lägre än 94,5 % skall sackaroshalten, i förekommande fall höjd med halten av annat socker omräknat till sackaros, schablonmässigt fastställas till 73 viktprocent av torrsubstansen. Renhetsgraden hos sirap skall beräknas genom att den totala sockerhalten divideras med torrsubstanshalten och resultatet därav multipliceras med 100. Den totala sockerhalten skall fastställas enligt metoden i punkt 2 och torrsubstanshalten enligt den areometriska metoden.

4. För sockerkonfektyrer som framställts uteslutande av icke-denaturerat socker enligt KN-nummer 1701 skall sackaroshalten, i förekommande fall höjd med halten av annat socker omräknat till sackaros, fastställas med utgångspunkt i torrsubstanshalten. Torrsubstanshalten skall fastställas på grundval av densiteten i en lösning som spätts i en viktad proportion av 1:1. Resultatet av fastställandet av torrsubstanshalten skall omräknas till sackaros genom att multipliceras med koefficienten 1.

För att kunna ta hänsyn till den faktiska användningen av sackaros skall det i fråga om sockerkonfektyrer på begäran vara möjligt att fastställa sackaroshalten, i förekommande fall höjd med annat socker omräknat till sackaros, om detta socker har framställts under tullens kontroll eller under annan administrativ kontroll som ger samma garanti.

5. Det basbelopp som avses i punkt 1 skall inte tillämpas på sirap som har en renhetsgrad som är lägre än 85 %.

Artikel 4

Om vitsocker enligt KN-nummer 1701 99 10 som framställts av sockerbetor eller sockerrör som skördats inom gemenskapen eller av råsocker som importerats till gemenskapen enligt förmånsordningen lagras i bulk i tullager eller i de frizoner som fastställs för förhandsutbetalning av exportbidrag och som definieras i rådets förordning (EEG) nr 565/80 (8), får sådant socker, utöver de åtgärder som avses i artikel 28.4 i kommissionens förordning (EEG) nr 3665/87 (9), i samma lagerlokal blandas med annat vitsocker enligt KN-nummer 1701 99 10 med samma ursprung, samma handelskvalitet och tekniska egenskaper som det förstnämnda.

Artikel 5

Exportbidrag för de produkter som avses i artikel 1.1 f och g i förordning (EEG) nr 1785/81 får endast beviljas produkter

- som har framställts genom isomering av glukos,

- som har en fruktoshalt i torrsubstansen av minst 41 viktprocent,

- vars totala halt i torrsubstansen av polysackarider och oligosackarider, inbegripet halten av di- eller trisackarider, inte överskrider 8,5 %.

Isoglukoshalten i torrsubstansen skall fastställas enligt densiteten i en lösning som spätts i en viktad proportion av 1:1 eller, i fråga om produkter med en mycket hög halt, genom torkning. Detta exportbidrag skall fastställas varje månad.

Artikel 6

Exportbidrag för de produkter som avses i artikel 1.1 h i förordning (EEG) nr 1785/81 får endast beviljas produkter

- som har framställts omedelbart efter inulin- eller oligofruktoshydrolys,

- som har en fruktoshalt i torrsubstansen av minst 80 viktprocent, och

- vars totala halt i torrsubstansen av polysackarider och oligosackarider, inbegripet halten av di- eller trisackarider, inte överskrider 8,5 %.

Exportbidrag för export av de produkter som avses i artikel 1.1 h i förordning (EEG) nr 1785/81 skall, för 100 kg torrsubstans, motsvara det exportbidrag som fastställts för den produkt som avses i artikel 1.1 f i samma förordning och som räknats fram med koefficienten 1,9. Detta exportbidrag skall fastställas varje månad.

Artikel 7

Om det uppstår en ändring av det sockerpris eller det melasspris som fastställts i enlighet med förordning (EEG) nr 1785/81 under perioden från

- dagen för inlämnande av ansökan om exportlicens med periodisk fastställelse av exportbidraget, eller

- dagen för utgången av tidsfristen för inlämnande av anbud, i fråga om exportbidrag som fastställs genom anbudsförfarande,

till dagen för export, får en justering av exportbidragsbeloppet göras.

Artikel 8

Förordningarna (EEG) nr 394/70 och (EEG) nr 1469/77 skall upphöra att gälla.

Artikel 9

Denna förordning träder i kraft den 1 oktober 1995.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 7 september 1995.

På kommissionens vägnar

Franz FISCHLER

Ledamot av kommissionen

(1) EGT nr L 177, 1.7.1981, s. 4.

(2) EGT nr L 110, 17.5.1995, s. 1.

(3) EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 105.

(4) EGT nr L 50, 4.3.1970, s. 1.

(5) EGT nr L 269, 20.10.1994, s. 14.

(6) EGT nr L 162, 1.7.1977, s. 9.

(7) EGT nr L 152, 18.6.1988, s. 23.

(8) EGT nr L 62, 7.3.1980, s. 5.

(9) EGT nr L 351, 14.12.1987, s. 1.