KOMMISSIONENS BESLUT

av den 29 september 1999

om det statliga stöd som Italien planerar att genomföra till förmån för Fiat Auto SpA vid anläggningen i Termoli (Campobasso)

[delgivet med nr K(1999) 3274]

(Endast den italienska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2000/18/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig(1), och

av följande skäl:

I. FÖRFARANDE

1. Under tiden oktober-december 1997 anmälde Italiens regering enligt artikel 88.3 i EG-fördraget till kommissionen sex förslag till statligt stöd till förmån för Fiat Auto SpA (nedan kallat Fiat)(2). Ett av förslagen gäller Fiats anläggning i Termoli, provinsen Campobasso, regionen Molise (nedan kallat Fiat Termoli) och anmälan registrerades den 28 oktober 1997 med nr N 730/97. För att få tillräckligt beslutsunderlag har kommissionen vid flera tillfällen begärt ytterligare upplysningar från och riktat påminnelser till de italienska myndigheterna. Den 23 april 1998 ägde ett möte rum mellan kommissionen och företrädare för Italiens regering och Fiat, för att fastställa formerna för ärendets handläggning. Genom en skrivelse av den 20 november 1998 besvarade de italienska myndigheterna slutligen kommissionens frågor. Dessa svar var dock ofullständiga.

2. Genom en skrivelse av den 9 mars 1999 underrättade kommissionen Italien om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget avseende detta stöd. Samtidigt förelades landets myndigheter att inom en månad översända alla handlingar, upplysningar och uppgifter som är nödvändiga för bedömningen av stödets förenlighet med den gemensamma marknaden. Om så inte skedde skulle kommissionen fatta ett beslut på grundval av de uppgifter den förfogade över.

3. Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(3) och berörda parter har uppmanats att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga.

4. Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda parter.

5. Företrädare för kommissionen besökte den 24 oktober 1999 Mirafiori för att bland annat diskutera ärendet Fiat Termoli. Den 6 juli 1999 genomfördes ett besök vid anläggningen Termoli.

II. DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDET

6. Mottagare av det planerade stödet är Fiat, som har anläggningar i Italien, Polen, Turkiet och Sydamerika. Under 1998 tillverkade företaget 2,7 miljoner fordon av märkena Alfa Romeo, Ferrari, Fiat, Lancia och Maserati. År 1997 hade företaget cirka 62000 anställda i Italien, varav 3300 i Termoli, där bilmotorer och växellådor tillverkas. En betydande andel av företagets försäljning, cirka en tredjedel, sker till andra medlemsstater.

7. Den anmälda investeringen gäller Fiat Termoli, som är beläget i ett område som är klassat som stödområde i enlighet med artikel 87.3 c i EG-fördraget med möjlighet att erhålla regionalt stöd med en nettobidragsekvivalent på högst 30 % för stora företag (vid tiden för anmälan). Investeringen inleddes 1995 och skall vara slutförd 1999. Enligt en kostnads- och intäktsanalys av den 20 november 1998 uppgår den till 487 miljarder italienska lire(4) (nuvärde 412 miljarder lire, motsvarande cirka 212 miljoner euro). Genom denna investering blir det möjligt att tillverka nya motorer av typen Fire 16 V(5) med en cylindervolym på 1242 cm3, vilka bygger på motortypen Fire 1242 cm3 8V MPI men saknar gemensamma komponenter. Den installerade kapaciteten uppgår till cirka 230000 Fire 16V-motorer om året.

8. Stödet har enligt de italienska myndigheterna ett nominellt värde på 55,2 miljarder lire (28 miljoner euro) och skulle utgå inom ramen för den ordning som föreskrivs i lag nr 488 av den 19 december 1992(6) om nyfinansiering av lag nr 64/86 (nedan kallad lag 488/92), vilken godkändes av kommissionen genom beslut av den 24 mars 1995. Enligt kostnads- och intäktsanalysen av den 20 november 1998 skulle stödnivån i så fall uppgå till 13,03 % bruttobidragsekvivalent. I anmälan angavs stödnivån till 15,27 % bruttobidragsekvivalent eller 12,44 % nettobidragsekvivalent.

9. Kommissionen underrättade Italiens regering om sitt beslut att inleda den formella granskningen av det anmälda stödet. De främsta skälen till att inleda förfarandet var följande:

a) Tvivel om behovet av stöd, särskilt i fråga om investeringarnas påstådda rörlighet.

b) Tvivel om vilken stödnivå som kan godkännas, eftersom nackdelarna för Termoli jämfört med det föreslagna lokaliseringsalternativet Desio enligt de italienska myndigheternas kostnads- och intäktsanalys beräknats till 21,15 %.

10. Kommissionen förelade dessutom Italien att inom en månad översända alla uppgifter som är nödvändiga för att bedöma stödets förenlighet. Om så inte skedde skulle kommissionen fatta ett beslut på grundval av de uppgifter den förfogade över.

III. KOMMENTARER FRÅN ITALIEN

11. Efter att den 9 april 1999 ha begärt ytterligare förlängning av tidsfristen översände de italienska myndigheterna genom en skrivelse av den 16 april 1999 de upplysningar som befanns nödvändiga för att slutföra bedömningen av de sex ärenden som anmälts under tiden oktober-december 1997 och för vilka kommissionen den 3 februari 1999 beslutat att inleda förfarandet i artikel 93.2 i EG-fördraget.

12. För det första framhåller Italien att syftet med de investeringar som genomförts i Termoli är att utveckla och utvidga anläggningen genom installationen av nya produktionslinjer i fabrikslokaler som är skilda från de lokaler där 8V-motorerna tillverkas. Dessutom kommer nya arbetstillfällen att skapas.

13. För det andra beklagar den italienska regeringen det gap som enligt dess mening föreligger mellan den ekonomiska verkligheten bakom beslutet om anläggningens lokalisering och den undersökning som kommissionen genomfört. Detta gäller särskilt de frågor som avser rörligheten och kostnads- och intäktsanalysen. De iakttagelser som gjorts i detta avseende gäller inte bara det aktuella ärendet Fiat Termoli, utan samtliga de sex Fiat-ärendena.

14. Vad gäller Fiat Termoli noterar Italien att kommissionen hyser fortsatta tvivel om investeringarnas rörlighet. Fiat har emellertid undersökt flera alternativ för projektets lokalisering, särskilt i Brasilien och Turkiet. Dessa alternativ erbjöd under 1994 lägre verksamhetskostnader och jämförbara tekniska och produktionsmässiga nivåer, med en välutbildad arbetskraft. Projektets rörlighet framgår även av att en produktionslinje för Fire 16V-motorer i Brasilien kommer att installeras under år 2000. Betydande stordriftsfördelar skulle kunna uppnås genom att förlägga all produktion av denna typ av Fire-motorer till Brasilien.

Det planerade regionalstödet är otillräckligt för att täcka de merkostnader som beslutet att genomföra investeringarna i Italien innebär, men det har utan tvivel spelat en avgörande roll för det slutgiltiga beslutet.

Italien anser följaktligen att projektet för Fiat Termoli uppfyller kravet på rörlighet.

15. För det tredje är det enligt lag 488/92 inte möjligt att bevilja stöd till ett övergripande stödprogram, utan det krävs separata ansökningar om stöd. Eftersom sex anläggningar var aktuella för att delta i de två ansökningsomgångar där man skulle välja ut vilka projekt som kunde få stöd, lämnade Fiat in sex olika ansökningar. Därför anmäldes de sex projekten separat till kommissionen. En annan svårighet vid bedömningen av dessa ärenden är att de anmäldes vid två olika tillfällen, i oktober respektive december 1997. Detta föranledde kommissionen att tillämpa gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd till bilindustrin (nedan kallade relevanta rambestämmelser) i de två olika lydelser som gällde vid tidpunkterna för respektive anmälan(7). Enligt tidigare gällande rambestämmelser skulle jämförelseanläggningen i kostnads- och intäktsanalysen vara belägen i ett icke-stödberättigat område i gemenskapen, medan den enligt nu gällande bestämmelser kan vara belägen i gemenskapen eller i de central- och östeuropeiska länderna. Denna konstlade uppdelning innebär, enligt Italien, att man inte beaktar den ekonomiska verkligheten för investeringarna.

16. För att ändå ta hänsyn till det faktum att de relevanta rambestämmelserna förbjuder att man använder sig av en jämförelseanläggning som är belägen i ett icke-stödberättigat område i gemenskapen, har Italien utarbetat en kostnads- och intäktsanalys där en jämförelse görs mellan Termoli och Desio för tillverkningen av motorerna Fire 16V. I sin skrivelse av den 16 april 1999 fastslår de italienska myndigheterna att Desio utgör ett lämpligt alternativ för lokaliseringen av mekanisk produktion, särskilt eftersom där finns utrymme tillgängligt. Dessutom lämnas kompletterande uppgifter i syfte att klargöra skillnaderna i fråga om investering, transportkostnadernas struktur, referenser till anläggningarna i Mirafiori och Verrone, samt leverantörer och andra kostnader.

17. I den kostnads- och intäktsanalys som Italien låtit göra fastställs en nackdel för Termoli på 21,15 %, vilket är tillräckligt för att godkänna det anmälda stödet.

IV. BEDÖMNING AV ÅTGÄRDEN

18. Det stöd till förmån för Fiat Termoli som anmälts av de italienska myndigheterna utgör statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget. Det finansieras av staten eller med hjälp av statliga medel och eftersom statliga medel utgör en inte obetydlig del av projektets totala kostnader hotar det att snedvrida konkurrensen inom gemenskapen genom att gynna Fiat i förhållande till andra företag som inte erhåller stöd. Slutligen kännetecknas marknaden för bilmotorer och motorfordon av betydande handel mellan medlemsstaterna.

19. Stödet avser ett företag som tillverkar och monterar motorfordon, och det har beviljats inom ramen för den godkända stödordningen i lag 488/92. Stödprojektet skall därför bedömas enligt relevanta rambestämmelser. Eftersom den italienska regeringen anmälde projektet den 28 oktober 1997 (vilket dessutom är det datum då anmälan registrerades vid kommissionen), är det rambestämmelserna från år 1989, med senare ändringar och förlängd giltighetstid, som skall tillämpas. Detta bekräftas i de rambestämmelser som senare antagits(8), vilka tillämpas sedan den 1 januari 1998.

I punkt 2.6 i dessa bestämmelser fastställs nämligen att "de föregående rambestämmelserna, som trädde i kraft den 1 januari 1996 för att gälla i två års tid, kommer att ligga till grund för bedömningen av stödprojekt som anmäls före den 1 november 1997, om kommissionen ännu inte har uttalat sig om deras förenlighet med konkurrensreglerna eller för vilka kommissionen har inlett ett förfarande enligt artikel 93.3 i fördraget före detta datum".

Italien har inte under förfarandets gång invänt mot detta.

20. Kommissionen noterar för övrigt att stödet skulle beviljas inom ramen för en godkänd stödordning och att kostnaderna för projektet uppgår till mer än 17 miljoner euro, vilket medför anmälningsskyldighet. De italienska myndigheterna har iakttagit denna skyldighet.

21. Kommissionen beklagar dock att så lång tid förflöt mellan undertecknandet av det ministerdekret där stödet godkändes (20 november 1996) och den formella anmälan (slutet av oktober 1997).

22. I artikel 87.2 i EG-fördraget anges vissa former av stöd som är förenliga med den gemensamma marknaden. Med hänsyn till stödets art och syfte samt investeringarnas geografiska lokalisering är punkterna a, b och c inte tillämpliga på projektet i fråga. I artikel 87.3 räknas de stöd upp som kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden. Förenligheten skall avgöras med beaktande av hela gemenskapens intresse och inte enbart nationella intressen. För att säkerställa den gemensamma marknadens funktion och med hänsyn till principen i artikel 3 g i fördraget skall undantagen i artikel 87.3 ges en restriktiv tolkning. Vad beträffar undantagen i artikel 87.3 b och d är det uppenbart att stödet inte avser ett projekt av gemensamt europeiskt intresse eller avhjälper en allvarlig störning av Italiens ekonomi och inte heller avser det att främja landets kultur eller bevara kulturarvet. När det gäller undantagen i artikel 87.3 a och c är endast bestämmelserna i punkt c relevanta eftersom Termoli är beläget i ett stödberättigat område i enlighet med denna punkt.

23. För att ta ställning till om de föreslagna regionalstöden kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden enligt undantaget i artikel 87.3 c måste kommissionen försäkra sig om att villkoren i de relevanta rambestämmelserna har uppfyllts.

24. Kommissionen erkänner att nyinvesteringar i eftersatta regioner kan utgöra ett bidrag till den regionala utvecklingen. Det är just av detta skäl som den har en allmänt positiv inställning till investeringsstöd som syftar till att utjämna de strukturellt betingade nackdelar som gemenskapens eftersatta regioner lider av. I sin bedömning av förslagen till regionalstöd måste kommissionen dock jämföra fördelarna för den regionala utvecklingen (till exempel att stödet bidrar till en långsiktig utveckling av regionen genom att det skapar eller upprätthåller en stabil sysselsättning och är knutet till den lokala ekonomin och gemenskapens ekonomi) med eventuella nackdelar för sektorn som helhet (till exempel genom att en alltför hög produktionskapacitet skapas eller bibehålls). Denna jämförelse har inte som syfte att förneka regionalstödens viktiga bidrag till sammanhållningen på gemenskapsnivå, utan att säkerställa att även andra inslag som är av intresse för gemenskapen beaktas, till exempel sektorns utveckling på gemenskapsnivå. Det är alltså kommissionens fasta praxis att vid bedömningen av ärenden om regionalstöd till bilindustrin enligt relevanta rambestämmelser gå till väga på följande sätt:

1) Först kontrollerar kommissionen om regionalstöd kan beviljas. I detta syfte undersöks särskilt om den aktuella regionen kan motta stöd enligt gemenskapsreglerna och om investeraren har möjlighet att välja en alternativ lokalisering för sitt projekt. Här gäller det att styrka stödbehovet, särskilt utifrån projektets rörlighet.

2) Därefter undersöker kommissionen om de beräknade kostnaderna för de rörliga inslagen i projektet är stödberättigade eller inte.

3) Sedan kontrollerar kommissionen att den planerade stödåtgärden står i proportion till de regionala problem som den skall bidra till att lösa. För det ändamålet kontrolleras att projektet långsiktigt gynnar regionen, varvid en kostnads- och intäktsanalys vanligen används.

4) Slutligen undersöker kommissionen frågan om stödjusteringar (top-up) vilka består i en nivåhöjning som ytterligare incitament för investeraren att investera i regionen. Dessa justeringar kan godkännas om investeringen inte ökar problemen med överkapacitet inom bilindustrin.

Summan av de två sista beräkningarna utgör det totala stödbelopp som kommissionen kan godkänna, inom ramen för det regionala stödtaket.

25. Italiens regering och Fiat är bekanta med detta förfarande tack vare ett stort antal tidigare ärenden om stöd till bilindustrin. De metodfrågor som rests vid möten med de italienska myndigheterna och företrädare för Fiat har dessutom besvarats på ett uttömmande sätt.

26. Den aktuella anläggningen är belägen i ett stödberättigat område i enlighet med artikel 87.3 c i EG-fördraget. Vid tiden för anmälan kunde stora företag i området i regel beviljas regionalstöd på högst 30 % nettobidragsekvivalent(9).

27. För att styrka behovet av regionalstöd måste de italienska myndigheterna bevisa projektets rörlighet, det vill säga att det finns ett ekonomiskt lönsamt alternativ för genomförande av projektet eller delar av projektet. Om den planerade investeringen inte kan göras vid någon annan ny eller befintlig industrianläggning inom koncernen, måste företaget genomföra sitt projekt på den enda möjliga anläggningen, även utan stöd.

28. När det gäller dessa frågor har kommissionen konsulterat oberoende experter (IMO-Leuven), med vilka den besökt Fiat Termoli för att på plats komplettera beslutsunderlaget. Vid besöket kunde man konstatera att linjerna för tillverkning, montering och testning av Fire 16V-motorerna skiljer sig från övriga produktionslinjer i Termoli och att de nya motorerna inte har några komponenter gemensamma med de gamla motorerna av typen Fire 8V. Det kan dessutom konstateras att Fiat verkligen har beaktat de alternativa möjligheterna att tillverka dessa motorer i Termoli, Brasilien eller Turkiet, eller vid andra italienska anläggningar, särskilt i Pomigliano.

Kommissionen har efter en grundlig undersökning kunnat dra slutsatsen att projektet uppfyller kravet på rörlighet.

29. Investeringen i Fiat Termoli inleddes mer än ett år innan ansökan om stöd inlämnades, något som normalt skulle tyda på att stödet inte är nödvändigt för projektets genomförande - vilket även påpekades i samband med att förfarandet inleddes. Enligt kommissionens praxis (beslut av den 18 november 1997(10), 30 september 1998(11) och 7 april 1998(12)) medför dock de mycket speciella omständigheterna vid genomförandet av lag 488/92 att förskjutningen mellan projektets påbörjande och tidpunkten för ansökan om stöd kan vara motiverade. Det har dessutom kunnat fastställas att Fiat, när investeringen inleddes i februari 1993, hyste stora förväntningar om att längre fram beviljas regionalstöd. Vad det exakta stödbeloppet skulle kunna bli kunde man naturligtvis inte känna till.

Kommissionens slutsats är alltså att regionalstöd är nödvändigt för genomförandet av investeringsprojektet i Fiat Termoli.

30. Kommissionen har vidare granskat huruvida kostnaderna berättigar till stöd enligt den tillämpade stödordningen. Kommissionen anser att det anmälda projektet är en nyinvestering i den mening som avses i riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål(13), i synnerhet därför att det ger en ökad produktionskapacitet vid anläggningen. Kommissionen noterar dessutom att ministerdekret nr 527/95 innebär att investeringskostnader kan godkännas retroaktivt upp till två år från den tidpunkt då ansökan om regionalstöd inlämnades. Det rör sig om ett undantag avsett att under en övergångsperiod överbrygga det rättsliga vakuum som uppstod på grund av att lag 64/86 upphörde att gälla samtidigt som ikraftträdandet av lag 488/92 var försenat. När det gäller det nu aktuella projektet hade investeringarna inletts i januari 1995, medan ansökan om stöd inlämnades av Fiat till de italienska myndigheterna först i maj 1996.

Kommissionens slutsats är att investeringarna på 487 miljarder lire är berättigade till regionalstöd enligt lag 488/92.

31. Kommissionen anser dock att endast de rörliga investeringarna kan godkännas, vilka bedöms nedan. Trots projektets rörlighet kan det vara så att enskilda inslag i investeringarna inte är rörliga.

32. Projektets direkta (en nominell investering på 487 miljarder lire och skapandet av ett stort antal arbetstillfällen vid Fiat) och indirekta effekter innebär betydande fördelar för den lokala ekonomin. Kommissionens slutsats är därför att det planerade stödet gynnar den långsiktiga utvecklingen i Termoli.

33. Enligt relevanta rambestämmelser skall det anmälda projektet jämföras med ett liknande projekt i ett icke-stödberättigat område i gemenskapen. Syftet är att fastställa hur stora extrakostnader bristerna i infrastruktur i det stödberättigade området medför. Italien har inte rest några invändningar mot denna princip, men anser att dess tillämpning inte svarar mot de faktiska ekonomiska omständigheter som Fiat står inför. De italienska myndigheterna anser därför att kommissionen bör granska projekten som en helhet. Kommissionen bör med andra ord begagna sig av de verkliga jämförelseanläggningar som investeraren har använt sig av, i detta ärende Brasilien och Turkiet.

34. Om kommissionen i ärendet Fiat Termoli godkänner valet av jämförelseanläggningar som inte är belägna i ett icke-stödberättigat område i gemenskapen innebär det att principen om likabehandling åsidosätts. Det skulle i praktiken innebära ett stort avsteg från praxis i liknande ärenden som varit föremål för rättslig bedömning, det vill säga alla ärenden som bedömts mot bakgrund av relevanta rambestämmelser i kraft före år 1998, där det krävts att jämförelseanläggningen varit belägen i ett icke-stödberättigat område.

35. När Fiat genomförde lokaliseringsundersökningen 1993-1994 (då man också tog med i beräkningen möjligheten till statligt stöd), var kommissionens praxis att jämförelseanläggningen måste vara belägen i ett område som inte var berättigat till regionalstöd. Italien och Fiat kände redan då till denna praxis, till exempel från ärendet Fiat Mezzogiorno(14) - ett typexempel på tillämpning av en kostnads- och intäktsanalys. Det enda stödbelopp som Fiat kunde ha beaktat i den finansiella analysen av lokaliseringsbeslutet var det som grundades på en eventuell jämförelse mellan en anläggning som var berättigad till regionalstöd och en anläggning i ett icke-stödberättigat område i gemenskapen. Att, som Italien, önska använda sig av en jämförelseanläggning utanför gemenskapen eller i ett stödberättigat område blev möjligt först i och med att nu gällande rambestämmelser trädde i kraft i januari 1998, cirka fem år efter investeringsbeslutet.

36. Slutligen kan kommissionen inte godkänna den italienska regeringens argument, nämligen att kommissionen bör undersöka Fiats investeringsprogram i dess helhet jämfört med italienska och utomeuropeiska lösningar.

37. Av de upplysningar som tillhandahållits av de italienska myndigheterna framgår att anläggningen i Desio, som är belägen i ett icke-stödberättigat område i gemenskapen där Fiat ett tag övervägde att lokalisera projektet Fire 16V, kan tjäna som jämförelseanläggning för den kostnads- och intäktsanalys som är nödvändig för att bedöma vilken stödnivå som kan godkännas av kommissionen.

38. Kommissionens experter har alltså granskat de uppgifter som översänts av Italien och beräknat de nettotilläggskostnader som ett genomförande av projektet i Fiat Termoli istället för Desio skulle innebära. Eftersom projektet innebär en utbyggnad, har bedömningen av de operativa för- och nackdelarna gjorts över en tidsperiod om tre år, räknat från och med att den kommersiella produktionen inleddes. Vad avser Fire 16V-motorerna skedde detta 1997, vilket innebär att den treåriga referensperioden för kostnads- och intäktsanalysen börjar 1997. Italien har inte rest några invändningar mot dessa förutsättningar.

39. Enligt de italienska myndigheternas kostnads- och intäktsanalys består nackdelarna för Termoli i stort sett av merkostnader för transporter, inköp av komponenter och investeringar. Kommissionen har dock konstaterat vissa avvikelser i den kostnads- och intäktsanalys som tillhandahållits av Italien.

1) För det första uppgår den referensränta som kommissionen använt, i synnerhet för beräkningen av kostnaderna för projektets genomförande, till 11,90 %, vilket motsvarar den i Italien gällande styrräntan vid den tid då projektet förbereddes (kring 1994). Italien har å sin sida tillämpat 1995 års styrränta (11,35 %), det vill säga styrräntan då investeringarna inleddes.

2) För det andra har Fiat, för att frigöra utrymme vid anläggningen i Termoli i syfte att på bästa sätt installera produktionslinjerna för Fire 16V-motorerna, tvingats förlägga tillverkningen av vissa komponenter i 8V- och 16V-motorerna externt. Inköpspriset på dessa komponenter är i allmänhet högre än Fiats tillverkningskostnader, och företaget anser därför att detta utgör en nackdel för Termoli eftersom denna situation inte skulle föreligga i Desio, där utrymme finns till förfogande. Kommissionen har granskat dessa tilläggskostnader och kan godkänna argumentet vad gäller produktionen av 16V-motorer, vilket är det direkta målet för investeringen. De nackdelar som härrör från tilläggskostnaderna för 8V-motorn måste däremot undantas från kostnads- och intäktsanalysen.

3) För det tredje har kommissionen noggrant granskat de investeringar som skulle genömföras i Termoli och Desio. Kostnader för överföring av verksamhet till anläggningar i norra Italien kan inte godkännas och skall därför uteslutas. Dessutom framgår det att investeringarna på 47,3 miljarder lire, vilka genomförts inom ramen för det anmälda projektet, avser anläggningstillgångar och skulle ha genomförts i Termoli även om tillverkningen av Fire 16V-motorn hade förlagts till Desio. Detta gäller särskilt de kopplingsdelar mellan motorn och växellådan som tillverkas i Termoli.

40. Kommissionens korrigeringar innebär att kostnads- och intäktsanalysens resultat ändras jämfört med de italienska myndigheternas beräkningar. När det gäller investeringarna på 362,3 miljarder lire, som enligt kommissionen är stödberättigade, är nackdelen för Termoli 18,7 % jämfört med Desio.

41. Det nominella stödet på 91,7 miljarder lire motsvarar ett effektivt stöd på 54 miljarder (referensår 1995). Den planerade stödnivån uppgår alltså till 14,9 % bruttobidragsekvivalent, medan det regionala stödtaket är fastställt till 30 % nettobidragsekvivalent.

42. Med hänsyn till att bilindustrin är en känslig sektor undersöker kommissionen normalt varje investeringsprojekts inverkan på konkurrensen, i synnerhet förändringar i den berörda koncernens produktionskapacitet på den relevanta marknaden. Enligt relevanta rambestämmelser leder analysen till en tillämpning av en justeringsfaktor på 0 till 3 procentenheter.

Kostnads- och intäktanalysens resultat gör en sådan granskning onödigt i detta ärende.

V. SLUTSATS

43. Nivån på det av italien anmälda stödet är lägre än nivån på den nackdel som konstaterats i kostnads- och intäktanalysen och det regionala stödtaket. Det regionalstöd som den italienska regeringen planerar att genomföra till förmån för Fiat Termoli är följaktligen förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 87.3 c i EG-fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det statliga stöd som Italien planerar att genomföra till förmån för Fiat Auto SpA, anläggningen i Termoli (Campobasso), till ett belopp av högst 54 miljarder italienska lire, enligt referensräntan 11,90 % (grundad på 1995 års styrränta), är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 87.3 c i EG-fördraget.

Genomförandet av stödet godkänns följaktligen.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till Republiken Italien.

Utfärdat i Bryssel den 29 september 1999.

På kommissionens vägnar

Mario MONTI

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 113, 24.4.1999, s. 16.

(2) Fyra gäller fordonstillverkning: Cassino-Piedimonte San Germano (C 6/99, ex N 729/97) Mirafiori Carrozzeria (C5/99, ex N 728/97), Pomigliano (C 4/99, ex N 727/97) och Rivalta (C 8/99, ex N 834/97), medan två gäller motortillverkning: Termoli (C 7/99, ex N 730/97) och Mirafiori Meccanica (C 9/99, ex N 838/97).

(3) Se fotnot 1.

(4) I anmälan angavs 487 miljarder lire.

(5) "Fire" står för "Fully Integrated Robotised Engine" och "16V" betyder 16 ventiler.

(6) GURI (italienska republikens officiella tidning) nr 299 av den 21 december 1992.

(7) EGT C 123, 18.5.1989, s. 3 respektive EGT C 279, 15.9.1997, s. 1.

(8) EGT C 284, 28.10.1995, s. 3.

(9) Den regionala stödnivån för stora företag i regionen har utvecklats som följer: före juli 1995 uppgick den till 40 % nettobidragsekvivalent, fram till december 1996 var nettobidragsekvivalenten 35 %, fram till december 1998 var den 30 %, och slutligen fram till december 1999 var nettobidragsekvivalenten 25 %.

(10) EGT C 70, 6.3.1998, s. 7.

(11) EGT C 409, 30.12.1998, s. 7 och EGT C 384, 12.12.1998, s. 20.

(12) EGT C 240, 31.7.1998, s. 3.

(13) EGT C 74, 10.3.1998, s. 9.

(14) EGT C 37, 11.2.1993, s. 15.