KOMMISSIONENS BESLUT

av den 26 maj 1999

om det statliga stöd som Tyskland beviljat till förmån för Dow/Buna SOW Leuna Olefinverbund GmbH (BSL)

[delgivet med nr K(1999) 1469]

(Endast den tyska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(1999/679/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med ovan nämnda artiklar(1) ha gett berörda parter tillfälle att inkomma med synpunkter, med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

I. FÖRFARANDE

1. Genom sitt beslut 96/545/EG av den 29 maj 1996 om Tysklands stödåtgärder till förmån för Buna GmbH, Sächsische Olefinwerke GmbH, Leuna-Werke GmbH, Leuna-Polyolefine GmbH och BSL Polyolefinverbund GmbH(2) godkände kommissionen stöd för privatiseringen av Dow/Buna SOW Leuna Olefinverbund GmbH (BSL) till ett totalt belopp av 9,5 miljarder tyska mark.

2. Genom en skrivelse av den 8 september 1997 lade Tyskland fram två nya avtal (tredje och fjärde ändringsavtalen) om ändring av privatiseringsavtalet.

3. Kommissionen underrättade genom en skrivelse av den 3 februari 1998 Tyskland om sitt beslut av den 10 december 1997 att återuppta förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget på grund av de stöd som kommissionen godkänt genom sitt beslut 96/545/EG. Genom en skrivelse av den 3 mars 1998 besvarade Tyskland denna skrivelse. Kommissionen begärde genom en skrivelse av den 1 april 1998 ytterligare uppgifter, som lämnades genom svarsskrivelser av den 9 juni 1998 och den 19 juni 1998.

4. Kommissionens beslut att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(3). Kommissionen har gett alla andra berörda parter tillfälle att yttra sig om det ifrågavarande stödet.

5. Den 17 juni 1998 hölls ett möte mellan kommissionen och de tyska myndigheterna för att ge kommissionen tillfälle att granska de avtal som slutits mellan BSL och Hoechst.

6. Synpunkterna från andra berörda parter meddelades Tyskland genom en skrivelse av den 29 juni 1998. Genom en skrivelse av den 4 augusti 1998 kommenterade Tyskland dessa synpunkter.

7. I en skrivelse av den 4 september 1998 ställde kommissionen ytterligare frågor, som besvarades genom en skrivelse av den 29 september 1998.

8. Den 3 november 1998 hölls ett möte med de tyska myndigheterna.

9. Den 2 december 1998 ställde kommissionen ytterligare frågor och överlämnade till Tyskland en undersökning av avtalen om energileveranser som utförts av en oberoende expert.

10. Genom skrivelser av den 6 januari 1999 och den 15 mars 1999 lämnade Tyskland sitt svar och gav samtidigt meddelande om en rad ändringar.

II. DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDET

11. Den 10 december 1997 beslutade kommissionen att återuppta förfarandet enligt artikel 88.2 på grund av stöd uppgående till 9,5 miljarder mark till förmån för BSL, som kommissionen hade godkänt i sitt slutliga beslut av den 29 maj 1996. Stöden skall ges för att privatisera BSL, efterföljarföretaget till tre av de största kemikombinaten i f.d. Tyska demokratiska republiken.

12. Kommissionens godkännande av den 29 maj 1996 innehöll olika villkor, framför allt en förpliktelse för Tyskland att enligt artikel 93.3 (nuvarande artikel 88.3) i EG-fördraget underrätta kommissionen om alla avvikelser från privatiseringsavtalet.

13. I början av september 1997 överlämnade Tyskland till kommissionen två nya avtal (tredje och fjärde ändringsavtalen) mellan Dow och Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (BvS) om ändring av privatiseringsavtalet. Dessa ändringsavtal gällde ändringar av de anläggningar som skall byggas eller uppgraderas. Totalbeloppet på 9,5 miljarder mark ändrades visserligen inte, men båda ändringarna medförde stora förändringar av kapaciteten och stödbetalningarna. På grund av detta upprätthålls inte längre förhållandet mellan kapacitet och statliga stödbelopp i de enskilda investeringar som BSL skall företa och som kommissionen hade godkänt genom sitt beslut av den 29 maj 1996.

14. Dessutom har kommissionen fått veta att i det nya avtal om energileveranser som BSL och VKR (VEBA) slutit för att uppfylla villkoret i kommissionens beslut av den 29 maj 1996 anges ett betydligt högre pris för omstruktureringsperioden (då BvS kompenserar det negativa kassaflödet) än under de följande åren.

15. Då kommissionen den 10 december 1997 beslutade att återuppta förfarandet kände den till att ändringsavtalen inte skulle medföra en ändring av totalbeloppet på 9,5 miljarder mark.

16. Trots detta hyste kommissionen allvarliga betänkligheter om huruvida de förändringar av produktionskapaciteten vid omstruktureringen av BSL som anges i tredje och fjärde ändringsavtalen omfattas av kommissionens beslut av den 29 maj 1996. Följaktligen är det möjligt att kapacitetsökningarna får negativa effekter på konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna.

17. De ändringar som anges i de ifrågavarande ändringsavtalen gäller följande anläggningar:

18. För att uppgradera krackningsanläggningen planerades en ökning av produktionskapaciteten av "kemiskt ren" (Chemical Grade) etylen, som behövs för framställning av etylbensen och sedan för styren, till 60000 ton/år.

19. I samband med detta ville kommissionen veta om den investering som skall göras i krackningsanläggningen överensstämmer med de uppgifter som Tyskland lämnade före beslut 96/545/EG. I synnerhet var det nödvändigt att få veta om ökningen av produktionen av kemiskt ren etylen kommer att påverka krackningsanläggningens totala kapacitet eller om ökningen ligger inom ramarna för denna.

20. Man har beslutat att öka bensenanläggningens kapacitet till 320000 ton/år. Ursprungligen planerades en kapacitet på 120000 ton/år, men redan under loppet av kommissionens första förfarande enligt artikel 88.2 ökades den planerade kapaciteten till 200000 ton/år. I sitt beslut 96/545/EG utgick kommissionen från denna kapacitetsnivå. Den kapacitetsökning som förutses i det fjärde ändringsavtalet medförde ytterligare kostnader på 50 miljoner mark.

21. Då kommissionen återupptog förfarandet enligt artikel 88.2 kunde den inte inse varför denna tilläggsinvestering skulle finansieras inom ramen för det beviljade stödet. Visserligen släpps bensen inte ut på marknaden, utan används i BSL:s anilinfabrik, men man måste beakta att anilin med säkerhet skulle föras ut på marknaden. Dessutom hade flera anilintillverkare vid upprepade tillfällen framfört sina betänkligheter beträffande anilinfabriken till kommissionen. Följaktligen syntes det tvivelaktigt att ett ytterligare stöd för investeringar på ca 50 miljoner mark var förenligt med fördraget.

22. En kapacitetsökning i butadienfabriken med 45000 ton till 120000 ton/år infördes i omstruktureringsplanen som ersättning för den propantank till ett värde av 45 miljoner mark som hade godkänts i beslut 96/545/EG men som enligt den ändrade omstruktureringsplanen inte längre behövdes. Butadien förbrukas på platsen i den nya lösningselastomeranläggningen. 90 miljoner mark hade reserverats för att finansiera butadienfabriken.

23. Även på denna punkt hyste kommissionen allvarliga betänkligheter om huruvida BvS:s finansiering av kostnaderna för utvidgningen av butadienfabriken på 90 miljoner mark överensstämde med det nödvändiga minimum som godkänts i beslut 96/545/EG.

24. Utvidgningen av etylbensen-/styrenenheten infogades i omstruktureringsplanen som ersättning för den kompensation för "strukturella svagheter" som kommissionen inte kunde godkänna. Kapaciteten i denna enhet skall nu ökas från 200000 till 280000 ton/år. Båda dessa produkter förbrukas på platsen. I det fjärde ändringsavtalet fastställdes att BvS inte skall överta investeringskostnader på 33 miljoner mark. De totala kostnaderna skulle överstiga de planerade kostnaderna med 75 miljoner mark.

25. Kommissionens allvarliga betänkligheter beträffande stödet till denna investering motiverades av följande: För det första var den ursprungliga kapaciteten på 200000 ton/år uppenbarligen större än den som anmäldes till kommissionen under förfarandet enligt artikel 88.2. För det andra kunde det ifrågasättas om beloppet på 33 miljoner mark faktiskt motsvarade kostnaderna för kapacitetsökningen, eftersom fabriken skulle kosta 75 miljoner mark mer än planerat.

26. Kapaciteten i LDPE-fabriken i Leuna uppgavs nu till 160000 ton/år och inte 145000 ton/år som tidigare uppgetts. På denna punkt ville kommissionen få uppgifter om skälet till denna ändring, i synnerhet om det även gjorts ändringar av investeringen.

27. Enligt det tredje ändringsavtalet skulle Mitteldeutsche Erdölraffinerie MIDER (tidigare Leuna 2000) bidra med 10,5 miljoner mark till bygget av rörledningen till Rostock. Därigenom skulle visserligen BVS:s bidrag minska med samma belopp, men stödtaket skulle totalt sett inte ändras.

28. MIDER:s deltagande med 10,5 miljoner mark i finansieringen av rörledningen till Rostock ledde uppenbarligen till att det stödbelopp som stod till förfogande för andra investeringar ökades. Kommissionen ansåg att det totala stödbeloppet borde minskas med detta belopp på 10,5 miljoner mark, särskilt som MIDER själv fick betydande stöd och detta företags deltagande därför måste jämföras med beviljande av stöd inom ramen för andra stödprogram.

29. Anläggningarna för akrylsyra och akrylester som Hoechst skall uppföra skulle ha en mindre kapacitet än den ursprungligen planerade, men ändå kosta betydligt mer. I det fjärde ändringsavtalet fastslogs ett tak på 390 miljoner mark för BvS:s del av denna investering. I det fjärde ändringsavtalet fastslogs att avtalen mellan BSL och Hoechst, som kommissionen fick ta del av först den 10 december 1997, gällde såväl driften som uppförandet av anläggningarna och att en incitamentsbetalning till Hoechst ingick.

30. I samband med detta befarade kommissionen att Hoechst kunde få del av stöd som godkänts för BSL.

31. I fråga om EDC-anläggningen fanns det motsägande sifferuppgifter. I bilaga 7 till det ursprungliga privatiseringsavtalet angavs en kapacitet på 276000 ton/år, medan motsvarande uppgift i det fjärde ändringsavtalet var 532000 ton/år. I samband med detta ville kommissionen veta om den investering som skall göras i krackningsanläggningen överensstämmer med de uppgifter som Tyskland lämnade före beslut 96/545/EG.

32. Beträffande det godkända stödet på 327 miljoner mark till investeringar i ftalsyra-, plasticeringsmedel- och dispersionsanläggningar, som inte var en integrerad beståndsdel av BSL, samt för investeringar i ersättningsanläggningar gjordes i det fjärde ändringsavtalet klart vilka enheter som skulle stängas och vilka som skulle fortsätta sin drift. Investeringarna för de kvarvarande enheterna uppgick endast till 28 miljoner mark, medan det återstående beloppet planeras gå till följande ersättningsanläggningar till en total kostnad på 432 miljoner mark: En kolvätehartsanläggning med en kapacitet på 15000 ton/år, en syndiotaktisk polystyrenfabrik på 36000 ton/år, en lösningselastomeranläggning på 60000 ton/år och en PCHE-anläggning på 23000 ton/år.

33. Visserligen har kommissionen godkänt stödet men den kunde inte bifalla möjligheten att genomföra ersättningsinvesteringar, om vilka inga uppgifter förelåg, och godkände därför enbart stöd till ftalsyra-, plasticeringsmedel- och dispersionsanläggningarna.

34. Kommissionen ställde sig mindre avvisande till dessa ersättningsinvesteringar, eftersom möjligheten att företa sådana investeringar uttryckligen angavs i privatiseringsavtalet och en betydande del av kostnaderna för dessa inte skulle övertas av BvS. Kommissionen kunde dock inte utesluta att dessa ersättningsinvesteringar skulle leda till svårigheter inom sektorn och påverka handeln mellan medlemsstaterna i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Därför ansåg kommissionen det motiverat att tillämpa det nya förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget även på denna punkt och uppmana berörda parter att inkomma med synpunkter om de eventuella negativa effekterna av ersättningsprojekten.

35. Slutligen fanns det ur kommissionens synvinkel skäl att anta att de avtal om energileveranser som slutits mellan VKR och BSL efter beslut 96/545/EG innehåller inslag av stöd. I detta beslut uteslöts uttryckligen stöd till energileveranser, eftersom kommissionen ansåg att sådant understöd utgör driftsstöd som inte i något fall kunde bifallas. Dessutom bestämdes i artikel 5 i beslutet av den 29 maj 1996 att Tyskland inte får bevilja något ytterligare stöd till omstruktureringen av BSL som går utöver den nivå som godkändes i det beslutet.

36. De nya avtalen om energileveranser ingicks för en tid av 19 år (till och med den 31 december 2014). För den återstående omstruktureringstiden (till och med den 31 maj 2000), under vilken BvS enligt privatiseringsavtalet skall täcka förlusterna, angavs i leveransavtalen priser som i realiteten vida överstiger de genomsnittliga priserna för leveranser av el- och värmekraft. För tiden efter omstruktureringen, då Dow själv måste bära BSL:s eventuella förluster, angavs i avtalen energipriser som till en början ligger betydligt under genomsnittspriserna. Dessa priser skulle sedan höjas årligen tills de år 2014 nådde den genomsnittliga prisnivån.

37. Kommissionens betänkligheter gällde de betydande skillnaderna mellan de priser som BSL skulle betala under respektive efter omstruktureringstiden. Dessa prisdifferenser verkade artificiella och man kunde inte utesluta att det mycket höga energipriset under omstruktureringstiden, då BvS skulle täcka de förluster som uppstod, skulle kunna användas för att kompensera de väsentligt lägre energipriserna efter denna tid.

38. Kommissionen betvivlade även att stöd till energileveranser verkligen var uteslutna, eftersom energipriserna genom BSL:s övertagande av en del av finansieringen av VKR-kraftverket, som skulle täckas av BvS till ett belopp av [...], kunde påverkas så att VKR avlastades utgifter som det i annat fall hade varit tvunget att själv betala.

III. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

39. Tre yttranden från berörda parter har inkommit, nämligen från Förenade kungariket, från en portugisisk anilintillverkare och från BSL själv. De kan sammanfattas enligt följande:

40. Förenade kungariket instämde i kommissionens betänkligheter beträffande de effekter på handeln och konkurrensen på den gemensamma marknaden som de ändringar som fastslagits i ändringsavtalen kan få, och gav särskilt uttryck för sina farhågor beträffande följderna för den europeiska petrokemiska marknaden, där det enligt Förenade kungarikets uppfattning finns ett överutbud.

41. Den portugisiska anilintillverkaren meddelade att den instämmer i kommissionens betänkligheter på alla punkter och förlitar sig på att kommissionen kommer att fatta ett korrekt beslut då den avslutar förfarandet enligt artikel 88.2.

42. BSL motiverade i huvudsak sin uppfattning att varken ändringarna av omstruktureringsprogrammet eller av avtalen om energileveranser innehåller inslag av stöd. Dessutom påvisade BSL att det totala stödbeloppet inte hade ökats. Slutligen hänvisades till de negativa effekter som det nya förfarandet enligt artikel 88.2 skulle få på nya investeringar i produktionsorten och kommissionen uppmanades att så snabbt som möjligt avsluta sin undersökning.

IV. TYSKLANDS SYNPUNKTER

43. Som svar på kommissionens beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 framförde Tyskland följande uppgifter av betydelse för de frågor som förfarandet gäller:

A. Förändringarna av produktionskapaciteten

44. Beträffande uppgraderingen av krackningsanläggningen framhöll Tyskland att produktionen av kemiskt ren etylen sker med en teknik från Dow. Kemiskt ren etylen kan endast användas för att framställa etylenbensen. Framförallt kan det inte användas för att tillverka polyolefin.

45. Enligt Tysklands uppgifter är det praxis i branschen att definiera en krackningsanläggnings kapacitet på grundval av dess kapacitet för produktion av etylen. Produktionen av kemiskt ren etylen i denna krackningsanläggning påverkar inte anläggningens totala kapacitet, som fortfarande uppgår till 450000 ton/år, den mängd som kommissionen godkände i sitt beslut 96/545/EG.

46. Beträffande kapacitetsökningen i bensenfabriken från 200000 till 320000 ton/år, där kommissionen ansåg det oberättigat att BvS finansierar kostnaderna för en tilläggsinvestering på 50 miljoner mark, underströk Tyskland särskilt att tilläggskostnaderna uppgår till endast 30,5 miljoner mark. Den fabrik med en kapacitet på 320000 ton/år som nu planeras kostar 180,5 miljoner mark, medan en fabrik med en kapacitet på 200000 ton/år skulle kosta 150 miljoner mark. Som belägg för detta presenterade Tyskland en undersökning som utarbetats av en oberoende expert, som bekräftar dess uppgifter med hjälp av en jämförelse av kostnaderna för fabriker med kapacitet på 320000 respektive 200000 ton/år.

47. Beträffande det ytterligare stöd på 30,5 miljoner mark till kostnaderna för kapacitetsökningen som BvS skall betala förpliktade sig Tyskland att se till att det privatiseringsavtal som slutits mellan BvS och BSL ändras för att omöjliggöra att BvS deltar i finansieringen av denna kapacitetsökning.

48. Beträffande kapacitetsökningen i butadienfabriken från 45000 till 120000 ton/år betonade Tyskland att denna ökning inte är resultatet av en utbyggnad av den befintliga fabriken utan av uppförandet av en helt ny butadienfabrik som ersätter den nuvarande fabriken. Vidare meddelade Tyskland att propantanken som kommissionen beviljade stöd till i sitt beslut 96/545/EG för att BSL skulle kunna komma till rätta med sina strukturella svagheter, inte skall byggas.

49. I en senare fas av förfarandet åtog sig Tyskland att se till att privatiseringsavtalet ändrades för att fullständigt lyfta ut finansieringen av butadienfabriken ur omstruktureringsprogrammet, dvs. att utesluta att BvS skulle finansiera byggandet av denna fabrik.

50. Denna ändring skulle inte göra det stöd för övervinnande av strukturella svagheter som kommissionen beviljade i sitt beslut 96/545/EG mindre berättigat. I detta sammanhang redogjorde Tyskland för ytterligare två infrastrukturprojekt, som för det första skulle bidra till att övervinna de strukturella svagheterna i företagets anläggningar som är fördelade på tre olika produktionsorter, exempelvis att inte bygga propantanken, och för det andra inte skulle medföra en ökning av produktionskapaciteten och följaktligen inte få några effekter på marknaden.

51. Dessa infrastrukturprojekt är följande:

52. Byggandet av en rörledning mellan krackningsanläggningen i Böhlen och den i Litvinov i Tjeckiska republiken(4), som kan användas för att transportera olika produkter och för att lagra dessa produkter i salttunneln i Teutschenthal. Rörledningen skulle medge en högre grad av flexibilitet i produktionen och användningen av kolvätemonomerer. Den skulle dessutom vara kostnadssänkande och miljövänlig, då man på detta sätt kunde undvika att transportera de ifrågavarande produkterna på väg eller järnväg. Även andra tillverkare än BSL kan utnyttja rörledningen och detta kan enligt Tysklands uppgifter bidra till utbyggnaden av kemitriangeln i produktionsorten Böhlen/Schkopau. De totala kostnaderna för denna rörledning skulle uppgå till 90 miljoner mark.

53. Byggandet av en anslutningsväg från fabrikerna i Schkopau till motorvägen A 38 inklusive parkeringsplatser på BSL:s område. Detta skulle skapa en direkt anslutning till motorvägen för lastbilstrafiken som inte längre skulle behöva passera genom städerna Halle och Merseburg. Enligt Tysklands uppgifter skulle både vägen och parkeringsplatserna vara öppna för alla. Denna åtgärd skulle avlasta den lokala trafiken och kan även minska tidsåtgången för transport av produkterna. Kostnaderna för åtgärden skulle uppgå till 8 miljoner mark.

54. Tyskland underströk att dessa ytterligare infrastrukturåtgärder även i fortsättningen skulle berättiga det stöd för övervinnande av strukturella svagheter som kommissionen godkänt i sitt beslut 96/545/EG(5). Samtidigt skulle BvS:s bidrag begränsas till det belopp som beräknades för att ersätta propantanken och för uppgraderingen av den gamla butadienfabriken, för vilken stöd likaså hade godkänts i beslut 96/545/EG. Enligt detta skulle stödtaket på 386 miljoner mark, som avtalats mellan BvS och BSL för projekt med syftet att övervinna strukturella svagheter, som kommissionen hade godkänt och för vilka BSL redan fått förskottsbetalningar, respekteras i sin helhet.

55. Beträffande kommissionens farhågor för att etylbensen-/styrolenhetens ursprungliga kapacitet är större än vad som angavs under det första förfarandet enligt artikel 88.2, medgav Tyskland att denna kapacitet inte uttryckligen hade uppgetts för kommissionen vid den tiden. Byggnadskostnaderna på 175 miljoner mark hade kommissionen dock fått uppgift om. Detta pris motsvarar exakt kostnaderna för en anläggning med en kapacitet på 200000 ton/år. Dessutom är kapaciteten avpassad för hela komplexets struktur sådan denna godkänts av kommissionen. Följaktligen rör det sig inte om extra kapacitet.

56. Beträffande kommissionens tvivel på att kostnaderna för ökningen av denna enhets kapacitet från 200000 till 280000 ton/år, såsom anges i det fjärde ändringsavtalet, faktiskt skulle uppgå till endast 33 miljoner mark, eftersom hela anläggningen uppenbarligen kommer att kosta 75 miljoner mark mer än vad som ursprungligen planerades, lade Tyskland fram en undersökning som gjorts av en oberoende expert. I denna bekräftas att tilläggskostnaderna är begränsade till 33 miljoner mark. Tyskland framhöll vidare att ett deltagande från BvS:s sida i finansieringen av dessa ytterligare investeringskostnader är utesluten.

57. Med avseende på kapaciteten i LDPE-fabriken i Leuna som uppgavs till 160000 i stället för 145000 ton/år, förklarade Tyskland att inga ändringar gjorts i detta projekt. Kapacitetsökningen, som är mindre än 10 %, beror enbart på att fabriken skall utnyttjas effektivare.

58. Vad gäller MIDER:s deltagande med 10,5 miljoner mark betonade Tyskland att detta endast skulle täcka kostnaderna för en tilläggsinvestering som krävs för att MIDER skall kunna använda rörledningen för att transportera olja. Dessa ytterligare investeringskostnader gäller renings-, mät- och analysstationer, anpassningen av rörledningen till råolja samt ventil- och pumpstationer. Denna tilläggsinvestering finansieras uteslutande av MIDER.

59. Det är inte nödvändigt att minska BvS:s bidrag till hela omstruktureringsprogrammet eftersom det inte skett någon förändring av det ursprungliga rörledningsprojektets omfattning.

60. Beträffande akrylsyra- och akrylesteranläggningarna, som Hoechst skall bygga åt BSL och som kommissionen, eftersom den endast hade otillräckliga uppgifter om de avtal som slutits mellan BSL och Hoechst, befarade kunde medföra att Hoechst skulle få del av stöd som kommissionen godkänt för BSL, har Tyskland möjliggjort en ingående granskning av dessa avtal.

61. Beträffande de motstridande sifferuppgifterna om EDC-anläggningen förklarade Tyskland att ingen ytterligare kapacitet kommer att tillföras. Den totala kapacitet som tillkommer under de båda faserna specificeras i bilaga 13.1 till det ursprungliga av kommissionen godkända privatiseringsavtalet, där det i punkt 3.3.1 anges en total kapacitet på 531000 ton/år. I den nya bilaga 7 till det fjärde ändringsavtalet, där en kapacitet på 532000 ton/år anges, klargörs enbart sakförhållandena.

62. Beträffande det godkända stödet till ersättningsinvesteringar till ett belopp av 327 miljoner mark i anläggningar som inte var integrerade beståndsdelar av BSL (t.ex. ftalsyra-, plasticeringsmedel- och dispersionsanläggningar) underströk Tyskland att dessa ersättningsinvesteringar inte leder till några problem inom sektorn. Detta bekräftas av att inga synpunkter på denna fråga inkommit från andra berörda parter. Dessutom hävdade Tyskland att den totala investeringen för detta projekt ökats till 460 miljoner mark, samtidigt som BvS:s bidrag förblivit oförändrat på 276,3 miljoner mark, vilket innebär att BSL:s egen andel av finansieringen av detta projekt ökat väsentligt.

B. Avtalen om energileveranser

63. Beträffande det bidrag på [...] (bidrag till byggkostnaderna) som BSL betalat för uppförandet av kraftverket underströk Tyskland att det i Tyskland är mycket vanligt att en stor avnämare som BSL deltar i finansieringen av ett kraftverk som i sista hand huvudsakligen byggs för dess behov. I den tyska energilagen (Energiewirtschaftsgesetz) krävs till och med ett sådant deltagande.

64. Till frågan om de nya avtalen om energileveranser på grund av de mycket stora skillnaderna mellan priserna för tiden till och med år 2000 och den avtalade tiden därefter innehåller inslag av stöd förklarade Tyskland att dessa priser är realistiska och inte artificiellt uppskruvade. För att underbygga detta lade Tyskland fram en undersökning som genomförts av en expert och som stödjer dess uppfattning.

65. Trots detta gick Tyskland med på att kommissionen beställde en undersökning som skulle utföras av en oberoende expert för att mer ingående granska avtalen om energileveranser och därmed sammanhängande frågor.

66. I undersökningen drogs följande slutsatser:

67. Beträffande bidraget på [...] konstaterades i undersökningen att det behandlas som en del av det negativa kassaflödet för vilket BSL under omstruktureringsperioden kompenseras och att det inte ingår i kalkylen av energipriserna under denna period. I undersökningen drogs slutsatsen att det var korrekt att betrakta denna betalning som en omstruktureringskostnad, eftersom dessa kostnader härrörde från BSL:s minskade behov av värmekraft, som hade förändrats i förhållande till den ursprungliga uppskattningen efter uppförandet av kraftverket år 1993, vilket gjorde det nödvändigt att ändra anläggningarna för värme- och elkraft i VKR:s och BSL:s produktionsort. Ett finansiellt eget bidrag från stora avnämare av elkraft är brukligt i Tyskland och nämns till och med i § 6 i den tyska energilagen, vilket innebär att det är kännetecknande för nya energiförbrukare.

68. Vad gäller priserna för energileveranser drogs i undersökningen slutsatsen att dessa priser för tiden från och med den 1 april 1996 till och med den 31 maj 2000, då BSL betalar ett jämförelsevis högt pris, ligger över de högsta totalkostnaderna (bränslekostnader + drifts- och underhållskostnader + investeringskostnader) för ett kolkraftverk. Några avregleringseffekter hade ännu inte märkts på elmarknaden, dvs. det fanns inga andra elleverantörer och inte heller kunde BSL driva ett eget kraftverk. VKR kunde därför under omstruktureringstiden utnyttja sin ställning som enda leverantör till BSL för att under denna tid återvinna en betydligt större del av sina tidigare kostnader än därefter. Dessa priser skiljde sig inte från de priser som förväntas av mycket stora kommersiella avnämare i de nya delstaterna under denna tid.

69. För tiden efter omstruktureringen, dvs. från och med den 1 juni 2000 till och med den 31 december 2014, då BSL skall betala ett betydligt lägre pris för energileveranserna, dras i undersökningen slutsatsen att utgående från såväl idén om en avreglerad energimarknad, där elpriset bestäms av marknaden och inte av VKR, som från möjligheten för BSL att bygga en egen anläggning för att producera el- och värmekraft, skulle det pris som BSL skall betala motsvara de priser som skulle gälla i båda dessa fall.

70. Avslutningsvis granskades i undersökningen frågan om ett avtal av det slag som slutits mellan VKR och BSL grundar sig på normal kommersiell praxis, som inte är beroende av en eventuell påverkan av statligt stöd på något av de berörda företagen.

71. Den första slutsatsen lydde att VKR inte kan ha intresse av att täcka sina tidigare kostnader under en längre tid än vad som skett. Detta skulle ha inneburit en risk för VKR i två avseenden: För det första kunde BSL ha upphört att existera under avtalets löptid och för det andra kunde BSL - förmodligen med stöd av de tyska tillsynsmyndigheterna - besluta att bryta avtalet om konkurrensen på marknaden förstärks. Båda dessa risker ger VKR ett starkt incitament att förlägga ytterligare kostnadsbelastningar till en tidsperiod då företaget de facto ännu har en monopolställning.

72. Med beaktande av antagandena ovan var det för att förklara avtalets uppbyggnad i två faser enligt undersökningen inte nödvändigt att anta att BSL skulle vara angeläget att utnyttja de statliga stödprogrammen. Dessutom överensstämde tidpunkten för ändringen med båda tolkningarna till den del parterna vid den tiden kunde förutse när VKR skulle förlora sin monopolställning, med avseende på såväl prognoserna för avregleringen av marknaden som tidpunkten för uppförande av ett nytt kraftverk. Slutligen skulle BSL inte heller ha förmått ifrågasätta VKR:s monopolställning hos de tyska tillsynsmyndigheterna, eftersom VKR inte skulle ha kunnat påvisa någon diskriminering med hänvisning till jämförbara priser för andra kommersiella avnämare och med förhoppning om en avreglering på marknaden.

73. I undersökningen drogs därför slutsatsen att avtalen om energileveranser inte innehåller några inslag av stöd.

74. Beträffande de andra berörda parternas synpunkter uttryckte Tyskland sin ståndpunkt enligt följande:

75. Som svar på Förenade kungarikets synpunkter bestred Tyskland uppfattningen att det finns ett överutbud på den petrokemiska marknaden. Tyskland hävdade att Förenade kungarikets ståndpunkt kan ha påverkats av att BP stängt en del av sina anläggningar i Förenade kungariket. Beslutet att stänga dessa anläggningar fattades redan för länge sedan och oberoende av marknadsläget. Denna uppfattning bekräftas av att BP själv inte inkommit med några synpunkter i egenskap av berörd part inom ramen för detta förfarande.

76. Beträffande den portugisiska anilintillverkarens synpunkter förklarade Tyskland att de inte kräver något särskilt svar eftersom de inte innehåller något som går utöver kommissionens påpekanden.

77. Inget svar har inlämnats på BSL:s synpunkter.

V. BEDÖMNING AV STÖDET

78. För att bedöma de frågor som skall klarläggas i detta fall bör man hålla i minnet att kommissionen har beslutat att återuppta förfarandet enligt artikel 88.2 avseende ett stöd som betalas inom ramen för privatiseringen av BSL eftersom den betvivlar att förändringarna i de tredje och fjärde ändringsavtalen överensstämmer med vad kommissionen slog fast i sitt beslut 96/545/EG. Följaktligen gäller kommissionens granskning inte om förändringarna utgör stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget som skulle kunna undantas enligt artikel 87.2 och 87.3 i EG-fördraget. I stället måste kommissionen utgå från sitt beslut 96/545/EG, särskilt som det totalbelopp på 9,5 miljarder mark som kommissionen godkände överhuvudtaget inte förändrats.

79. Vidare måste man konstatera att kommissionens undersökning av kapacitetsökningarna gäller att BvS inte skall betala något stöd för kapacitetsökningarna som överstiger de belopp som kommissionen godkände i sitt beslut 96/545/EG, och inte att avgöra om dessa kapacitetsökningar som sådana är förenliga med reglerna för statligt stöd. De stöd som beviljades för omstruktureringen av BSL främjade endast skapandet av en industriell minimibas, som skulle bidra till att attrahera fler investeringar och därigenom ytterligare öka den industriella kapaciteten. Detta konstateras såväl i beslut 96/545/EG som i beslutet av den 10 december 1997. I avsnitt IV, punkt 13.4 i beslut 96/545/EG välkomnar kommissionen uttryckligen att "Dow och BSL [skall] överväga att göra investeringar på 1250 miljoner mark utöver investeringarna inom omstruktureringsprogrammet fram till år 2010 för att säkerställa långsiktig konkurrenskraft, tillväxt och ekonomisk hållbarhet för petrokemikomplexet". Kommissionen konstaterar uttryckligen i punkt 9.1 i beslutet av den 10 december 1997 att "alla nya ändringar som leder till en ökning av produktionskapaciteten bör företaget själv finansiera". Därmed har kommissionen uttryckligen godtagit ytterligare investeringar och kapacitetsökningar förutsatt att BSL själv finansierar dem. Följaktligen bestod kommissionens uppgift i den föreliggande undersökningen att se till att kapacitetsökningarna i BSL inte finansierades av BvS.

80. På de båda områden som skall granskas (förändringar av produktionskapaciteten och avtalen om energileveranser) gav förfarandet enligt artikel 88.2 följande resultat:

A. Förändringar av produktionskapaciteten

81. Beträffande uppgraderingen av krackningsanläggningen framgick det av förfarandet att tillverkningen av kemiskt ren etylen i BSL:s krackningsanläggning inte påverkat anläggningens totala kapacitet, som bestäms av dess kapacitet för produktion av etylen och liksom tidigare uppgår till 450000 ton/år, såsom godkändes i kommissionens beslut 96/545/EG(6). Därför har beslutet inte överträtts i detta avseende.

82. Beträffande kapacitetsökningen i bensenfabriken från 200000 till 320000 ton/år, där kommissionen inte kunde inse varför tilläggsinvesteringen på 50 miljoner mark skulle finansieras inom ramen för de godkända stöden, utan i stället ansåg att dessa tilläggskostnader borde bäras av investeraren själv, påvisade Tyskland att dessa kostnader uppgår till endast 30,5 miljoner mark. Dessutom förpliktade sig Tyskland att se till att privatiseringsavtalet mellan BvS och BSL ändrades genom ytterligare ett ändringsavtal som gör det omöjligt för BvS att bidra till tilläggskostnaderna för kapacitetsökningen.

83. Följaktligen kommer BSL för detta projekt inte att få något större stödbelopp än det som godkändes i beslut 96/545/EG.

84. För kapacitetsökningen i butadienfabriken från 45000 till 120000 ton/år som resultat av uppförandet av en helt ny butadienfabrik som ersättningen för den gamla fabriken ger BvS inget stöd. Detta säkerställs genom Tysklands förpliktelse att komplettera privatiseringsavtalet med en klausul som utesluter alla bidrag från BvS för att finansiera detta projekt. Därför kan ingen överträdelse av beslut 96/545/EG konstateras i detta avseende.

85. I samband med etylbensen-/styrolenheten har Tyskland i båda fallen visat att den ursprungliga kapacitet som kommissionen fastställde inom loppet för det första förfarandet enligt artikel 88.2 uppgick till 200000 ton/år och att kostnaderna för ökningen av kapaciteten i denna enhet från 200000 till 280000 ton/år är begränsade till 33 miljoner mark. Eftersom det fastställs i det fjärde ändringsavtalet att BvS inte skall bidra till dessa tilläggskostnader, kommer kapacitetsökningen att finansieras uteslutande av BSL. Följaktligen betalas för detta projekt endast det stöd som godkänts i beslut 96/545/EG.

86. Beträffande kapaciteten i LDPE-fabriken i Leuna, som nu uppges vara 160000 i stället för 145000 ton/år, visar de uppgifter som lämnats att det inte gjorts några ändringar av detta projekt och att kapacitetsökningen på mindre än 10 % är resultatet av ett effektivare utnyttjande av denna fabrik. Följaktligen sker ingen "verklig" kapacitetsökning och därmed ingen överträdelse av beslut 96/545/EG.

87. MIDER: s bidrag på 10,5 miljoner mark till rörledningen till Rostock täcker endast kostnaderna för den tilläggsinvestering som krävs för att MIDER skall kunna använda sig av rörledningen för att transportera olja. Denna tilläggsinvestering gäller renings-, mät- och analysstationer, anpassning av rörledningen till råolja samt ventil- och pumpstationer. Tilläggsinvesteringen finansieras uteslutande av MIDER. Följaktligen ändras inte omfattningen av det ursprungliga rörledningsprojektet på något sätt. Därför överensstämmer projektet liksom tidigare med beslut 96/545/EG(7).

88. Beträffande de överenskommelser som ingåtts mellan BSL och Hoechst om byggande av akrylsyra- och akrylesteranläggningar står det klart att det skett en ökning av de totala investeringskostnader som angavs i det ursprungliga, av kommissionen godkända avtalet. Man bör dock hålla i minnet att kommissionen inledde förfarandet för att avgöra om Hoechst kan få del av det stöd som skall betalas för detta projekt. Detta måste vara uteslutet. Man måste genom ett mellan BSL och Hoechst avtalat incitamentssystem se till att det pris som Hoechst tar ut motsvarar dess utgifter. Eftersom Hoechst belönas då det ligger under ett visst tak ligger det i företagets intresse att hålla nere kostnaderna. Genom detta arrangemang torde endast obetydliga ändringar av de totala investeringarna ske. Dessutom måste man beakta att den totala kapaciteten i förhållande till den ursprungliga planen kommer att minska, att det alltid är svårt att exakt förutsäga de verkliga kostnaderna för ett nytt projekt och att BvS:s totala bidrag till investeringen kommer att ändras endast obetydligt. Liknande fluktuationer visar sig även i BSL:s andra investeringsprojekt. Överenskommelserna mellan BSL och Hoechst innehåller även klausuler enligt vilka en revision skall göras om BvS anhåller om detta. Följaktligen är ändringen acceptabel inom ramen för beslut 96/545/EG.

89. Beträffande EDC-anläggningen har Tyskland klargjort att ingen ytterligare kapacitet kommer att uppstå. Den totala kapacitet som skapas under de båda faserna av omstruktureringsprogrammet anges i bilaga 13.1 till det ursprungliga, av kommissionen godkända privatiseringsavtalet. Där anges i punkt 3.3.1 en total kapacitet på 531000 ton/år. I den nya bilaga 7 till det fjärde ändringsavtalet, där en kapacitet på 532000 ton/år anges, klargörs enbart sakförhållandena. Följaktligen överträds inte beslut 96/545/EG.

90. Vad gäller det stöd som godkänts för ersättningsinvesteringar till ett belopp av 327 miljoner mark(8), har förfarandet enligt artikel 88.2, såsom kommissionen antog redan då förfarandet inleddes, visat att dessa investeringar knappast kommer att leda till några svårigheter inom sektorn. Inga andra berörda parter, som var den enda anledningen för kommissionen att ta med dessa investeringar i sina undersökningar, har inkommit med synpunkter på dem. Dessutom bör man hålla i minnet att värdet av den totala investeringen för detta projekt ökat till 460 miljoner mark, medan bidraget från BvS liksom tidigare uppgår till 276,3 miljoner mark. Följaktligen kommer Dows egen andel av finansieringen av dessa nya investeringsprojekt att öka.

B. Avtal om energileveranser

91. Den undersökning som kommissionen beställt och som utförts av en oberoende expert innehåller en grundlig undersökning av anledningen till prisskillnaderna i energileveranserna. Där dras slutsatsen att avtalen mellan VKR och BSL om energileveranser inte nödvändigtvis innehåller någon spill over-effekt och inte heller ger anledning att anta att statliga stöd som avsetts för andra ändamål har blivit missbrukade. Dessutom konstateras i undersökningen att BSL:s bidrag till uppförande av kraftverket i Tyskland är normal praxis och till och med nämns i den tyska energilagen.

92. Följaktligen innehåller avtalen om energileveranser inga inslag av stöd.

C. De båda ytterligare investeringsprojekten

93. På grundval av ovanstående drar kommissionen slutsatsen att utgående från antagandet att de ändringar av de tredje och fjärde ändringsavtalen som Tyskland tillkännagett fastställs i ett femte ändringsavtal föreligger ingen överträdelse av beslut 96/545/EG på någon av de punkter beträffande vilka förfarandet enligt artikel 88.2 återupptogs. En punkt, som inte uttryckligen behandlades i beslut 96/545/EG, måste kommissionen dock granska för att fastställa om den omfattas av beslutet. Den gäller BvS:s finansiering av de båda infrastrukturprojekten som ersättning för dess bidrag till butadienfabriken och det avbrutna bygget av propantanken, som i kommissionens beslut 96/545/EG godkändes som en del av olika projekt för att hjälpa BSL att övervinna strukturella svagheter. Därför måste man granska om dessa båda projekt överensstämmer med motiveringen till dessa olika projekt, för vilka kommissionen godkänt stöd till ett totalt belopp av 384 miljoner mark och BvS erlagt förskottsbetalningar till BSL.

94. BSL kommer med säkerhet att vara den part som främst gynnas av dessa båda infrastrukturprojekt. Å andra sidan kommer även andra företag att få betydande fördelar. BSL är inte den enda tillverkaren inom den nya kemitriangeln i Schkopau. En rörledning som står till förfogande även för andra tillverkare i denna region kan bidra till utvecklingen av hela produktionsorten. Detta gäller även en tillfartsled till motorvägen. Båda projekten kan följaktligen bidra till att övervinna strukturella svagheter som otvivelaktigt finns i de berörda produktionsorterna. Vidare måste man beakta att dessa båda infrastrukturprojekt träder i stället för ett annat infrastrukturprojekt, nämligen den propantank som kommissionen godkände i sitt beslut 96/545/EG och som inte byggts. Effekterna av dessa båda infrastrukturprojekt på marknaden blir säkert inte mer negativa än den av kommissionen godkända tanken. Det bidrag från BvS på 384 miljoner mark som kommissionen godkänt för denna del av omstruktureringsprogrammet kommer inte att öka, utan förblir oförändrat. Följaktligen skulle kommissionen inte godkänna några ytterligare offentliga medel, utan endast ändringen av ändamålet för medel som redan godkänts och ställts till BSL:s förfogande i form av förskottsbetalningar omedelbart efter beslut 96/545/EG.

VI. Slutsats

95. Förfarandet enligt artikel 88.2 har visat att inget ytterligare stöd till förmån för BSL förekommer, att det stöd som skall betalas motsvarar det belopp och är begränsat till de kapacitetstal som kommissionen godkände den 29 maj 1996. Dessutom har inga stödelement kunnat påvisas i avtalen om energileveranser. Kommissionen drar därför slutsatsen att de obetydliga avvikelserna från det ursprungliga privatiseringsavtalet är förenliga med de principer som fastslogs i beslut 96/545/EG.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

De tredje och fjärde ändringsavtalen som slutits mellan Dow/Buna SOW Leuna Olefinverbund GmbH (BSL) och Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben (BvS) överensstämmer med beslut 96/545/EG, i vilket stöd till privatiseringen av BSL godkändes, med förbehåll för de villkor som anges i artikel 2.

Artikel 2

1. Tyskland skall utarbeta ett ändringsavtal där det fastställs att

a) BvS inte skall delta i finansieringen av kostnaderna på 30,5 miljoner mark för ökningen av bensenfabrikens kapacitet, och

b) finansieringen av butadienfabriken helt och hållet lyfts ur omstruktureringsprogrammet, dvs. att BvS inte längre skall finansiera byggandet av denna fabrik.

2. En kopia av det femte ändringsavtalet skall överlämnas till kommissionen inom en månad efter det att det ingåtts.

Artikel 3

De bestämmelser och villkor som anges i beslut 96/545/EG är fortfarande giltiga. Detta gäller särskilt Tysklands förpliktelse att till kommissionen överlämna halvårsrapporter om resultaten av omstruktureringen och om de stöd som BvS betalt.

Artikel 4

Tyskland skall inom två månader från dagen för delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om de åtgärder som har vidtagits för att följa detta beslut.

Artikel 5

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Bryssel den 26 maj 1999.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 128, 25.4.1998, s. 13.

(2) EGT L 239, 19.9.1996, s. 1.

(3) Se fotnot 1.

(4) Denna krackningsanläggning ägs inte av Dow, utan av Unipetrol, ett företag som ägs av den tjeckiska staten och som skall privatiseras.

(5) Se avsnitt IV, punkt 9.

(6) Se avsnitt III, punkt 3 i beslut 96/545/EG.

(7) Se avsnitt IV, punkt 6.9 i beslut 96/545/EG.

(8) Se punkt 9.1 i beslutet av den 10 december 1997. Dessa investeringar nämns i punkt 8.1.2 i det av kommissionen godkända privatiseringsavtalet.