KOMMISSIONENS BESLUT (EU) 2020/348

av den 24 oktober 2019

om stödordningen SA.35980 – 2019/C – Förenade kungariket – Elmarknadsreform: Kapacitetsmekanism

[delgivet med nr C(2019) 7610]

(Endast den engelska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,

efter att i enlighet med nämnda artiklar (1) ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig och med beaktande av deras synpunkter, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDE

(1) Efter kontakter före anmälan anmälde de brittiska myndigheterna den 23 juni 2014, i enlighet med artikel 108.3 i fördraget, en föreslagen åtgärd för att stödja kapacitetsleverantörer på elmarknaden i Storbritannien till kommissionen (2). Denna åtgärd kallas i detta beslut för åtgärden.

(2) Den 23 juli 2014 beslutade kommissionen att inte göra invändningar mot den stödordning genom vilken åtgärden inrättats, med hänvisning till att stödordningen omfattades av artikel 107.3 c i fördraget och därför var förenlig med den inre marknaden (3) (nedan kallat beslutet från 2014).

(3) Den första auktionen på den kapacitetsmarknad som åtgärden rör hölls den 16–18 december 2014. Auktionen rörde tillhandahållande av kapacitet fyra år senare, dvs. 2018.

(4) Den 15 november 2018 ogiltigförklarade Europeiska unionens tribunal beslutet från 2014 genom sin dom i mål T-793/14 – Tempus Energy och Tempus Energy Technology mot kommissionen (nedan kallad tribunalens dom). Sammanfattningsvis ansåg tribunalen att, på grundval av längden av och omständigheterna kring fasen före anmälan samt avsaknaden av en lämplig undersökning från kommissionens sida under den preliminära granskningsfasen avseende vissa aspekter av kapacitetsmarknaden, närmare bestämt avseende efterfrågeflexibilitetens roll och behandling i den anmälda kapacitetsmekanismen, borde kommissionen ha hyst tvivel om åtgärdens förenlighet med den inre marknaden. Dessa tvivel borde ha fått kommissionen att inleda det förfarande som avses i artikel 108.2 i fördraget, och därigenom låtit berörda parter lämna in sina synpunkter till kommissionen och ställa den relevanta informationen till kommissionens förfogande för att underlätta dess bedömning av kapacitetsmarknadens förenlighet med den inre marknaden.

(5) Kompletterande uppgifter inkom från Förenade kungariket den 20 december 2018.

(6) Den 25 januari 2019 överklagade kommissionen tribunalens dom (mål C-57/19). Eftersom överklagandet inte har suspensiv verkan, och för att följa tribunalens dom, bedömde kommissionen kapacitetsmarknaden på nytt.

(7) Efter denna nya bedömning underrättade kommissionen Förenade kungariket genom en skrivelse av den 21 februari 2019 om sitt beslut att inleda förfarandet enligt artikel 108.2 i fördraget.

(8) Kommissionens beslut att inleda förfarandet (nedan kallat beslutet att inleda förfarandet) offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (4). Kommissionen uppmanade berörda parter att inkomma med synpunkter.

(9) Genom en skrivelse av den 12 april 2019 översände Förenade kungariket sina synpunkter till kommissionen på beslutet att inleda förfarandet. Kommissionen mottog synpunkter från 35 berörda parter. Kommissionen vidarebefordrade dem till Förenade kungariket och gav landet möjlighet att uttala sig. Kommissionen tog emot Förenade kungarikets synpunkter i skrivelser av den 7 juni 2019, 19 juli 2019 och 12 september 2019.

(10) Den 29 mars 2017 anmälde Förenade kungariket sin avsikt att utträda ur unionen i enlighet med artikel 50 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget). Enligt artikel 50.3 i EU-fördraget ska fördragen upphöra att vara tillämpliga på den stat som utträder från och med den dag då avtalet om utträde träder i kraft eller, om det inte finns något sådant avtal, två år efter anmälan, om inte Europeiska rådet i samförstånd med den berörda medlemsstaten med enhällighet beslutar att förlänga denna tidsfrist. Tidsfristen har förlängts två gånger, senast genom Europeiska rådets beslut (EU) 2019/584 (5), som förlängde den fram till och med den 31 oktober 2019.

(11) Den 11 januari 2019 godkände rådet, genom beslut (EU) 2019/274 (6), undertecknandet av det utträdesavtal som antagits på förhandlingsnivå den 14 november 2018. Den 17 oktober 2019 godkände Europeiska rådet det reviderade utträdesavtal som man enats om på förhandlingsnivå. Den 21 oktober ändrade rådet, på förslag av kommissionen (7), beslut (EU) 2019/274 för att bemyndiga undertecknandet av det reviderade avtalet. Unionen bekräftade på nytt att den är redo att snabbt underteckna och ingå utträdesavtalet om Förenade kungarikets parlament godkänner det. I del fyra i utträdesavtalet föreskrivs en övergångsperiod, som inleds den dag när avtalet träder i kraft, under vilken unionslagstiftningen fortsätter att tillämpas på och i Förenade kungariket enligt vad som fastställts i avtalet.

(12) I alla händelser gäller detta beslut bara så länge som unionslagstiftningen är tillämplig på och i Förenade kungariket.

2. DETALJERAD BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN

2.1 Sammanfattning av åtgärden

(13) Förenade kungariket uppskattade 2014 att den brittiska elmarknaden skulle nå kritiska nivåer när det gäller tillräcklig produktionskapacitet omkring 2017/2018. Förenade kungariket utformade därför åtgärden som en kapacitetsmarknad där den systemansvarige skulle anordna centraliserade auktioner för att anskaffa den kapacitet som krävdes för att säkerställa tillräcklig produktionskapacitet.

(14) De auktioner som anordnades inom ramen för åtgärden var inledningsvis endast öppna för befintliga och nya producenter, operatörer på efterfrågesidan och lagringsoperatörer. Sammanlänkningar hade rätt att delta från och med den andra auktionen 2015.

(15) Anbudsgivare vars anbud godtagits i auktionerna tilldelas kapacitetsavtal. De erhåller inom ramen för dessa en fast ersättning under kapacitetsavtalets giltighetstid i utbyte mot ett åtagande att leverera elektricitet i perioder av hög belastning på elsystemet, om den systemansvarige begär detta. Kapacitetsleverantören åläggs ekonomiska sanktioner vid underlåtelse att leverera den mängd energi som krävs i enlighet med dennes kapacitetsåtagande. Åtgärden finansieras genom en avgift som tas ut från elleverantörerna.

(16) Den första auktionen anordnades 2014 för tillhandahållande av kapacitet under 2018. Den följdes av ytterligare tre auktioner för leverans fyra år senare (”T-4”) (under 2015, 2016 och 2017), en auktion för leverans ett år senare (”T-1”) (under 2017) och två övergångsauktioner under 2016 och 2017.

(17) Förenade kungariket upphävde åtgärden den 15 november 2018 efter tribunalens dom, som nämns i skäl 4 och som har överklagats. Förenade kungariket bekräftade att inget ytterligare stöd skulle beviljas genom auktioner på kapacitetsmarknaden och att utbetalningarna av det stöd som beviljats genom de auktioner som redan hade hållits hade stoppats i väntan på ett beslut från kommissionen om godkännande av åtgärden.

(18) Efter tribunalens dom införde Förenade kungariket ändå följande åtgärder: a) En ersättningsauktion för att utöka T-1-auktionen för leverans av kapacitet under leveransåret 2019/2020 hölls i juni 2019. Till följd av denna tilldelades villkorade kapacitetsavtal, som var avhängiga att det statliga stödet godkändes och att nödvändiga förfarandemässiga steg vidtogs inom ramen för lagstiftningen om inrättande av kapacitetsmarknaden. b) Efterlevnaden av de kapacitetsavtal som tilldelats under tidigare auktioner fortsatte att säkerställas så att om det statliga stödet godkändes skulle de uppskjutna kapacitetsbetalningarna kunna göras till kapacitetsleverantörer som hade uppfyllt sina skyldigheter under den period då stöd inte fick beviljas. c) Elleverantörerna skulle fortsätta att föra över avgiften på konsumenterna under den period då stöd inte fick beviljas för att säkerställa att de till fullo och omedelbart skulle kunna betala de utestående leverantörsavgifterna med avseende på denna period, om det statliga stödet godkändes. d) Förfaranden för förhandsurval inleddes den 22 juli 2019 för en T-1-auktion (leveransåret 2020/2021), en T-3-auktion (leveransåret 2022/2023) och en T-4-auktion (leveransåret 2023/2024), som alla skulle hållas under det första kvartalet 2020.

2.2 Rättslig grund och statliga åtgärder

(19) Den rättsliga grunden för åtgärden är Förenade kungarikets energilag från 2013. Sekundärrätt i form av elkapacitetsföreskrifterna från 2014, elkapacitetsföreskrifterna (leverantörsbetalningar etc.) från 2014 och kapacitetsmarknadsreglerna reglerar genomförandet av åtgärden.

(20) Förenade kungariket ser regelbundet över kapacitetsmarknadsmekanismen på grundval av återkoppling från varje auktionsförfarande. Landet har också hållit ett antal offentliga samråd för att stegvis förbättra de rättsliga detaljerna angående vissa specifika delar av systemet. Energitillsynsmyndigheten (Ofgem) samlar också årligen in intressenternas synpunkter på potentiella ändringar av systemets operativa och administrativa delar och ändrar reglerna. Dessutom ska en mer formell och omfattande översyn utföras vart femte år, som både regeringen och Ofgem deltar i, för att bedöma om kapacitetsmarknaden faktiskt uppfyller sina mål och fortfarande är den mest effektiva insatsen för att nå dessa mål. Målet omfattar att man tar hänsyn till bakomliggande marknadsmisslyckanden. I huvudsak består översynen av följande två steg: a) Ofgem utför femårsöversyner av de områden av kapacitetsmarknaden som omfattas av kapacitetsmarknadsreglerna, och tittar då på systemets effektivitet och huruvida de befintliga åtgärderna lämpar sig för ändamålet. b) Regeringen bedömer kapacitetsmarknaden och dess mål ur ett mer övergripande perspektiv och bedömer huruvida kapacitetsmarknaden fortfarande kommer att behövas i framtiden eller om den bör fasas ut, och om kapacitetsmarknadens mål skulle kunna uppnås med mindre reglering. Detta arbete baseras på regeringens årliga interna överväganden om huruvida kapacitetsmarknadsauktionen ska hållas liksom på slutsatserna från Ofgems översyn i det första steget. Regeringen anordnar offentliga samråd som en del av detta översynsförfarande.

(21) Förenade kungarikets regering inledde det första översynsförfarandet efter fem år genom att offentliggöra en uppmaning att inkomma med synpunkter i augusti 2018, och efterlyste därmed åsikter och bevis på hög nivå i frågor som huruvida kapacitetsmarknaden fortfarande behövs och för att fastställa eventuella prioriterade områden som borde ändras. I september 2018 offentliggjorde Ofgem ett öppet brev där man bad om åsikter kring och bevis för huruvida reglerna fortsatte att uppfylla sina mål. Slutrapporten från Förenade kungarikets femårsöversyn offentliggjordes den 22 juli 2019 (8) och Ofgems slutrapport offentliggjordes den 31 juli 2019 (9). Därtill offentliggjorde House of Commons vetenskaps- och teknikkommitté en rapport den 22 augusti 2019, som bland annat tog upp den brittiska kapacitetsmarknaden (10).

(22) Åtgärden genomförs av Förenade kungarikets regering, Ofgem, genomförandeorganet (den nationella nätoperatören), avräkningsorganet (en ny institution som inrättades genom 2013 års energilag, och som regeringen leder och utövar tillsyn över) och leverantören av avräkningstjänster (Elexon). En kort beskrivning på hög nivå av deras roller och ansvarsområden ges nedan.

(23) Förenade kungarikets regering är ansvarig för den strategiska översynen av kapacitetsmarknaden, för ändringar av de föreskrifter som styr systemet och för att säkerställa fortsatt ansvarsskyldighet för viktiga delar av kapacitetsmarknaden. Föreskrifterna inkluderar till exempel allmänna behörighetskriterier för deltagande i auktioner på kapacitetsmarknaden, den systemansvariges uppgifter för tillhandahållande av kapacitetsmarknaden och avräkningen av betalningar.

(24) Förenade kungarikets regering tog fram kapacitetsmarknadsreglerna, men det är Ofgem som ansvarar för att genomföra dem (både regeringen och Ofgem kan ändra reglerna). Kapacitetsmarknadsreglerna inkluderar tekniska regler och förfaranden för förhandsurval och kapacitetsauktioner, innehållet i kapacitetsavtalen och kapacitetsavtalsinnehavarnas skyldigheter. När Ofgem överväger att ändra reglerna måste myndigheten beakta ett antal mål som anges i föreskrifterna och i reglerna, vilket säkerställer öppenhet och förtroende med avseende på styrningen av kapacitetsmarknaden. Ofgem ansvarar också för att lösa tvister som tas upp av sökande om resultaten av förhandsurvalsförfarandena.

(25) Den systemansvarige är den nationella nätoperatören. Nätoperatören är den instans som sköter kapacitetsmarknaden, vilket inbegriper följande: Ge råd till olika ministrar om utsikterna för försörjningstryggheten och rekommendera den mängd kapacitet som ska auktioneras för att uppfylla tillförlighetsnormen. Göra förhandsurval av auktionsdeltagarna, administrera kapacitetsauktionerna och utfärda kontrakten (så kallade kapacitetsavtal) till de utvalda anbudsgivarna. Utveckla och administrera nya stödförfaranden, såsom utfärdande av kapacitetsmarknadsvarningar.

(26) Förenade kungarikets regering anger i sekundärrätten vad den systemansvarige har för uppgifter, vilka utgör de ”relevanta krav” som Ofgem kontrollerar. Detta gör att regeringen vet vad som ska levereras och ger Ofgem en tydlig ram för förvaltningen av den nationella nätoperatören i dess roll som leveransansvarig. En panel av tekniska experter utför en oberoende granskning av den nationella nätoperatörens råd om den rekommenderade mängd kapacitet som ska auktioneras.

(27) Förenade kungarikets regering inrättade (11) avräkningsorganet för kapacitetsmarknaden (”Electric Settlement Company”), som skulle ha det slutgiltiga ansvaret för, styra över och kontrollera avräkningsförfarandet och de betalningar som görs inom ramen för kapacitetsavtalen (12). Avräkningsorganet är ett privat aktiebolag där regeringen är den enda aktieägaren (13). Avräkningsorganet ansvarar för att besluta om sin egen interna styrning så att det kan fullgöra sina skyldigheter, men regeringen har behållit den övergripande kontrollen över det (14).

(28) Förenade kungarikets regering tillkännagav beslutet att utkontraktera uppgifter till Elexon Ltd genom Europeiska unionens officiella tidning i februari 2013. Elexon fungerar som leverantör av avräkningstjänster, och ansvarar för att beräkna och fastställa kapacitetsbetalningar. Elexons roll som leverantör av avräkningstjänster liknar, men är mer begränsad än, den roll som företaget i nuläget har genom balanserings- och avräkningskoden (Balancing and Settlement Code). Ett kontrakt mellan avräkningsorganet och Elexon beskriver den tjänst som ska tillhandahållas, kostnaden för tjänsten och reglerna för övervakning av utförandet.

2.3 Stödmottagare

2.3.1 Behörighetskriterier

(29) Kapacitetsleverantörer deltar i kapacitetsmarknaden på grundval av kapacitetsmarknadsenheter. Det är på kapacitetsmarknadsenhetsnivå som ansökningarna om förhandsurval görs, kapacitetsavtalen tilldelas, de skyldigheter som är tillämpliga i perioder av hög belastning i elnätet specificeras och ekonomiska sanktioner/betalningar för leveransöverskott beräknas. Producenter (både befintliga och nya), sammanlänkningar, lagringsoperatörer och leverantörer av efterfrågeflexibilitet kan delta.

(30) Produktionsenheter (som definieras utifrån tillhandahållandet av elektricitet, möjlighet att utföra oberoende kontroll, nettoproduktion som mäts genom halvtimmesmätare, sammanlänkningskapacitet på mer än 2 MW) kan delta ensamma som en enda kapacitetsmarknadsenhet eller tillsammans med andra behöriga produktionsenheter, på följande villkor: a) Alla enheter ingår i samma handelsenhet (dvs. kraftverk), eller b) alla enheter är anslutna till systemet vid samma avgränsningspunkt, det vill säga samma anläggning, men handelsenhetskonceptet gäller inte, eller c) den aggregerade kapaciteten för alla enheter ligger mellan det lägsta tröskelvärdet (2 MW) och 50 MW (integrerad produktion som är fördelad över flera anläggningar).

(31) Kapacitetsmarknadsenheter för efterfrågeflexibilitet definieras som ett åtagande om att minska efterfrågan. En leverantör av efterfrågeflexibilitet definieras som i) en direkt elkund, ii) en enhet som äger elkunden, eller iii) en enhet som har kontraktsmässig kontroll över elkunden i form av efterfrågeflexibilitet. Åtagandet måste leda till att elkunden minskar sin import av el (som mäts genom halvtimmesmätare) och/eller export av el som produceras av produktionsenheter vid anläggningen som ägs av elkunden. Leverantörer av efterfrågeflexibilitet kan delta ensamma som en enda kapacitetsmarknadsenhet eller tillsammans med andra. Dessutom måste varje komponent vara ansluten till en halvtimmesmätare och aktörens totala kapacitet för efterfrågeflexibilitet måste ligga mellan 2 MW och 50 MW. I tabell 1 nedan visas resultaten av deltagandet av leverantörer av efterfrågeflexibilitet i de auktioner som hölls före juli 2019. Tabell 1 Resultaten av deltagandet av leverantörer av efterfrågeflexibilitet i de auktioner som hölls före juli 2019 Auktionsdeltagande (i MW) Vunna avtal (i MW) 2014 T-4 603 174 2015 T-4 673 456 2016 T-4 1 798 1 411 2017 T-4 2 246 1 206 2018 T-4 (15) (uppskjuten) 2 618 Ingen uppgift 2017 T-1 1 283 443 2018 T-1 (uppskjuten) 2 124 Ingen uppgift 2019 T-1 (villkorad) 1 333 203 2015 övergångsauktion 619 475 2016 övergångsauktion 373 312

(32) Kapacitetsmarknaden utesluter kapacitetsleverantörer som redan erhåller stöd genom andra åtgärder. Följande leverantörer har inte rätt att delta på kapacitetsmarknaden: a) Anläggningar som genererar låga koldioxidutsläpp som erhåller stöd genom kontrakt avseende prisskillnaden (CFD-kontrakt) eller den småskaliga inmatningstariffen. b) Producenter som använder förnybara energikällor och som erhåller stöd genom åtagandet för förnybar energi, såvida de inte väljer att avstå från betalningarna med koppling till detta åtagande (de får delta när deras kontrakt om åtagandet för förnybar energi löper ut). c) Anläggningar som erhåller incitamentet för förnybar värme – detta beror på att detta incitament är avsett att komplettera åtagandet för förnybar energi och CFD-kontrakten för förnybara energikällor. d) Anläggningar som erhåller finansiering från Förenade kungarikets kommersialiseringstävling för avskiljning och lagring av koldioxid – eftersom CDF-kontrakten för avskiljning och lagring av koldioxid har utformats för att ge dem det ytterligare stöd som behövs för att vara kommersiellt gångbara. e) Tekniker som får finansiering från EU:s reserv för nya deltagare 300 (”NER300”), som syftar till att stödja framväxande koldioxidsnåla tekniker såsom avskiljning och lagring av koldioxid och tidvattenenergi, eftersom de också är behöriga att erhålla stöd enligt CFD-kontrakt. f) Anläggningar som tilldelades femtonåriga kontrakt av den nationella nätoperatören för att ingå i den långsiktiga effektreserven omedelbart innan de politiska förslagen om att reformera elmarknaden lanserades för första gången 2010, och som valde att behålla dem.

(33) Företag som har deltagit i systemen för företagsinvestering och riskkapitalstiftelsen stängs inte ute från att delta i kapitalmarknaden, men de måste genomgå ett test för att säkerställa att de inte erhåller ”dubbla bidrag” (för att undvika en kumulering av statligt stöd).

(34) Trots att utländska kapacitetsleverantörer inte får delta direkt har sammanlänkningar kunnat delta på kapacitetsmarknaden sedan den andra auktionen 2015, i form av kapacitetsmarknadsenheter. De deltar på samma villkor som för producenter och leverantörer av efterfrågeflexibilitet som är baserade i Storbritannien, omfattas i huvudsak av samma regler gällande stöd och sanktioner, och reduceras för att spegla deras bidrag till försörjningstryggheten (16). I tabell 2 visas deltagandet av kapacitetsmarknadsenheter i form av sammanlänkningar i de auktioner som hållits hittills. Tabell 2 Kapacitetsmarknadsenheter i form av sammanlänkningar och deras deltagande i kapacitetsmarknadsauktioner hittills Auktionstyp T-4 T-1 Auktionsår 2015 2016 2017 2018 (uppskjuten) 2018 (uppskjuten) 2019 (villkorad) Leveransår 19/20 20/21 21/22 22/23 19/20 19/20 Antal kapacitetsmarknadsenheter i form av sammanlänkningar som valts ut på förhand 3 5 6 8 3 3 Antal kapacitetsmarknadsenheter i form av sammanlänkningar vars anbud godtagits 2 4 6 Ingen uppgift Ingen uppgift 3 Varav nybyggda 0 0 3 Ingen uppgift Ingen uppgift 1 Varav befintliga 2 4 3 Ingen uppgift Ingen uppgift 2 Kapacitet för de kapacitetsmarknadsenheter i form av sammanlänkningar vars anbud godtagits (i GW) 1,86 2,34 4,56 Ingen uppgift Ingen uppgift 1,025

(35) I beslutet från 2014 godkändes det att Förenade kungariket inte inkluderade sammanlänkningskapacitet i den första auktionen (december 2014) på grund av följande begränsningar: a) Kapacitet som ska anskaffas: Det behövdes en ny metod för att fastställa sammanlänkningarnas bidrag i auktionen. Ett närmare samarbete med andra medlemsstater för att bedöma produktionskapacitetens tillräcklighet var nödvändigt för att undanröja ett potentiellt kringgående av reglerna i situationer där länder har olika tillförlitlighetsnormer. b) Förhandsurval: Vid den tidpunkten var det inte möjligt för genomförandeorganet att själv slutföra steget för förhandsurval för en utländsk kapacitetsleverantör. Samarbete med utländska systemansvariga för överföringssystem på området mätning och kontroll, dirigering för testning och plattformar för datautbyte skulle ha behövts. c) Auktion: Auktionen hade kunnat manipuleras om utländsk kapacitet hade fått delta. Man skulle ha behövt en ny metod för att begränsa mängden utländsk kapacitet upp till sammanlänkningens minsta tillgängliga kapacitet. Dessutom var det sannolikt att pristagartröskeln skulle vara annorlunda på en annan marknad, vilket innebär att det auktionspris som fastställts i Storbritannien kanske inte skulle ha lämpat sig för kapacitet på en annan marknad, och en zonbaserad auktion kanske hade blivit nödvändig. d) Leverans: Leveransskyldigheten kräver att producenter producerar el när en fyratimmarsvarning går ut till kapacitetsmarknaden. På en annan marknad skulle detta ha kunnat leda till att man frångick rangordningen, och orsakat en snedvridning av marknaden (17). Detta skulle inte ha ökat Förenade kungarikets försörjningstrygghet i en situation där marknadskopplingen helt och hållet genomförs med elflöden som redan reagerar på priserna i situationer då det råder brist på el.

(36) Bara för 2014, utan direkt deltagande av sammanlänkad kapacitet, speglades det förväntade bidraget från sammanlänkningar i perioder av hård belastning på Storbritanniens elnät i den mängd kapacitet som auktionerades. Om 1 GW i import förväntades vara tillgänglig under perioder då det brittiska elnätet var hårt belastat skulle den mängd kapacitet som auktionerades på kapacitetsmarknaden minskas med 1 GW. Den nationella nätoperatören bedömde inledningsvis att bidraget utan sammanlänkning på kapacitetsmarknaden var noll (löpande) när den rekommenderade T-4-målet för leveransåret 2018/2019, men detta ändrades sedan till ett nettobidrag på 2,1 GW för T-1-auktionen.

2.3.2 Förhandsurval

(37) Det är inte obligatoriskt att delta på kapacitetsmarknaden. Det är dock obligatoriskt för alla licensierade, behöriga kapaciteter att delta i förhandsurvalet, även om de inte planerar att lämna anbud. Syftet med förhandsurvalet är att se till att de som deltar i auktionen kan leverera den kapacitet som de erbjuder, och den systemansvarige kan justera den mängd kapacitet som ska auktioneras baserat på den volym kapacitet som väljer att inte vara med i auktionen.

(38) Behöriga kapaciteter som väljer att inte vara med i kapacitetsauktionen slipper betala kapacitetsmarknadssanktioner för underlåtelse att leverera, men har inte heller rätt att erhålla betalningar för leveransöverskott. Sådana kapaciteter kan välja att vara med i efterföljande auktioner och får delta på andrahandsmarknaden. Precis som för obehöriga anläggningar minskas den mängd som auktioneras för att ta hänsyn till mängden kapacitet hos de anläggningar som väljer att inte vara med.

(39) För att säkerställa att tillförlitlig kapacitet är redo för leveransåret utför den systemansvarige kontroller genom förhandsurval inför auktionen för att bekräfta att de potentiella kapaciteterna har rätt att delta och är villiga att lämna anbud. Kraven för förhandsurvalet varierar beroende på kapacitet (t.ex. för produktion och efterfrågeflexibilitet).

(40) Som en del av ansökan om förhandsurval måste sökandena uppfylla både allmänna och specifika förhandsurvalskrav, som varierar beroende på huruvida enheten är en befintlig eller framtida produktionsanläggning, eller en anläggning för efterfrågeflexibilitet. De allmänna kraven inkluderar grundläggande administrativa uppgifter (kontaktuppgifter, licensstatus, bolagsstruktur, plats och olika förklaringar från chefer), medan befintliga produktionsanläggningar också måste bevisa sina tidigare resultat. Framtida anläggningar måste lämna bevis för planeringstillstånd och anslutningsavtal, en utförlig byggnadsplan och uppgifter som deras förväntade kapitalutgifter under varaktigheten för det kapacitetsavtal som önskas. De måste också lämna in kreditstöd (dvs. en säkerhet eller ”anbudsgaranti”) för att bekräfta att de planerar att delta i auktionen och att de kommer att tillhandahålla en driftklar enhet senast när leveransåret inleds.

(41) Ny produktion och efterfrågeflexibilitet som inte är bekräftad (till skillnad från bekräftad efterfrågeflexibilitet (18)) måste lämna en anbudsgaranti på 5 000 GBP (omkring 5 650 EUR) per megawatt för auktioner för leverans fyra år senare och leverans ett år senare, och på 500 GBP (omkring 565 EUR) per megawatt för övergångsauktioner. När det gäller efterfrågeflexibilitet föreskriver åtgärden att anbudsgarantin förverkas i proportion till den kapacitetsvolym som faktiskt inte levererades av leverantörer av efterfrågeflexibilitet, under förutsättning att de tillhandahåller minst 90 % av den kapacitetsvolym som de hade åtagit sig att leverera. Leverantörer av efterfrågeflexibilitet kan aggregera flera anläggningar för att uppnå minimitröskeln på 2 MW, men det bör noteras att de är skyldiga att betala en anbudsgaranti för hela mängden, dvs. 2 MW, även om bara en liten andel av denna volym är kapacitet för efterfrågeflexibilitet som inte är bekräftad. Enligt Förenade kungariket kan en kapacitetsmarknadsenhet bara bekräftas som en enda enhet, som bekräftas på samma dag under samma avräkningsperiod. Detta krav på att bekräftas som en enhet bör minska risken för manipulering. Annars skulle sökandena kunna bekräftas vid olika tidpunkter och sätta ihop en enhet som kanske inte fungerar tillsammans i en situation med hög belastning, vilket äventyrar försörjningstryggheten.

(42) Efter ett samråd i mars 2016 höjde Förenade kungarikets regering anbudsgarantin inför auktioner för nybyggd produktion till 10 000 GBP/MW för att bidra till att helt och hållet säkra exponeringen för den höjda uppsägningsavgiften, liksom för att hjälpa till att avskräcka spekulativa ansökningar genom att kräva ett större åtagande inför auktionerna. Anbudsgarantin inför auktioner för efterfrågeflexibilitet som inte är bekräftad låg dock kvar på samma nivå, dvs. 5 000 GBP/MW, till följd av återkoppling från intressenter under samrådet. Dessa framhöll att det är förhållandevis dyrare för aggregatorer av efterfrågeflexibilitet att få kredittäckning från långivare.

(43) Den systemansvarige offentliggör teknikspecifika reduktionsfaktorer inför förhandsurvalet. För majoriteten av teknikklasserna baseras dessa faktorer på klasstypens tidigare resultat under de sju föregående åren och utgör det genomsnittliga förväntade bidraget från anläggningar i perioder med hög belastning i elnätet på teknikspecifika grunder. En annan metod används för vissa klasser där det saknas historiska bevis, eller där bevisen är mindre relevanta för att ge tillförlitlig vägledning om framtida resultat (t.ex. sammanlänkningar eller innovativa tekniker som batterilagring). De relevanta faktorerna gäller för alla anläggningar med en specifik teknik, oberoende av ålder eller status. Kapacitetsleverantörer vars anbud godtas vid kapacitetsauktionen erhåller betalningar (till auktionspriset) i proportion till deras reduktionsfaktor, multiplicerat med deras anslutningskapacitet (den volym som deras fysiska nätanslutning tillåter dem att exportera till systemet). Ett av syftena med systemet med sanktioner är att finjustera betalningsnivån från den uppskattade prestandanivån till enskilda anläggningars faktiska prestandanivå.

2.4 Auktionsförfarandet

2.4.1 Fastställande av den kapacitetsmängd som ska auktioneras

(44) Beslutet om huruvida kapacitetsauktioner ska anordnas fattas årligen och baseras på en oberoende elkapacitetsbedömning som utförs av den systemansvarige. Genom att blicka 15 år framåt bedömer den nationella nätoperatören den sannolika utvecklingen av de framtida kapacitetsmarginalerna, bidraget från sammanlänkningskapaciteten och efterfrågeflexibiliteten. Den rekommenderar sedan den mängd kapacitet som behövs för att upprätthålla normen för varaktig tillförlitlighet. På detta sätt kan regeringen årligen bedöma huruvida en kapacitetsauktion är nödvändig.

(45) Beslutet om hur mycket kapacitet som ska kontrakteras i varje kapacitetsauktion utgår från en norm om varaktig tillförlitlighet. En tillförlitlighetsnorm motsvarar en objektiv trygghetsnivå för elförsörjningen, och utgör grunden för fastställandet av en efterfrågekurva inför varje kapacitetsauktion.

(46) Förenade kungariket påpekar att inget elsystem någonsin kan vara helt tillförlitligt och att man alltid måste kompromissa mellan kostnaden för tillhandahållande av reservkapacitet och den uppnådda tillförlitlighetsnivån. Genom att inrätta en tillförlitlighetsnorm blir det möjligt att göra en sådan avvägning, eftersom den fastställer vid vilken punkt ytterligare trygghetsfördelar uppvägs av kostnaden för tillhandahållandet av kapacitet. Normen syftar till att klargöra regeringens mål för långsiktig försörjningstrygghet för investerarna och marknadsdeltagarna, och till att hjälpa till att sänka kostnaderna för konsumenterna. Syftet är också att säkerställa att regeringen inte kan kontraktera mer än den kapacitetsnivå som är ekonomiskt effektiv, vilket förhindrar att man anskaffar för mycket brittisk kapacitet.

(47) Förenade kungariket har fastställt en norm för varaktig tillförlitlighet för den brittiska elmarknaden som motsvarar en förväntad förlorad last på 3 timmar/år. Detta omsätts till en systemsäkerhetsnivå på 99,97 %. Med förväntad förlorad last avses antalet timmar/perioder per år där det, på lång sikt, statistiskt sett kan förväntas att försörjningen inte kommer att tillfredsställa efterfrågan, och som speglar den ekonomiskt effektiva kapacitetsnivån. Tillförlitlighetsnormen har inrättats för att vara varaktig, men regeringen kommer att kunna se över den om det skulle visa sig nödvändigt.

(48) Varje år anger den systemansvarige hur mycket kapacitet som behövs för att uppfylla tillförlitlighetsnormen och ger regeringen råd om detta senast den 30 maj i en elkapacitetsrapport. Rekommendationen om den mängd kapacitet som ska kontrakteras i kapacitetsauktioner för att uppfylla tillförlitlighetsnormen baseras på den nationella nätoperatörens bedömning av olika scenarier för nivån på efterfrågan på el och den mängd kapacitet som tillhandahålls av kraftverk som inte har rätt att erhålla kapacitetsbetalningar, t.ex. koldioxidsnål produktion, och anger därmed nätoperatörens rekommendation om huruvida och hur mycket kapacitet som behöver säkras för leveransåret i fråga genom kapacitetsmarknaden. Nätoperatörens rapport granskas av en oberoende panel av tekniska experter som ger råd till regeringen om huruvida analysen och rekommendationerna är riktiga.

(49) Den systemansvarige använder en mängd olika efterfrågescenarier liksom känsligheter för att ta hänsyn till osäkerheter i form av väder, anläggningarnas tillgänglighet, sammanlänkningsflöden och integrerade produktionsnivåer. Den systemansvarige drar sedan av den kapacitet som inte kan delta i auktionen (till exempel koldioxidsnåla anläggningar som erhåller annat stöd) och kapacitet som täcks av pågående kapacitetsavtal (t.ex. i fall där kapacitetsleverantören har ett flerårigt avtal som omfattar det berörda leveransåret).

(50) Den systemansvarige använder sedan en metod för ”robust optimering” som minimerar det värsta möjliga utfallet i termer av kapacitetskostnad och icke tillfredsställd efterfrågan med avseende på de olika scenarierna och känsligheterna. Modelleringen leder till ett antal alternativ för en enda mängd som ska anskaffas och till en rekommendation.

(51) I anmälan från 2014 tillhandahöll Förenade kungariket den prognos som beskrivs i bild 1, för ett kapacitetsintervall som skulle kunna krävas under perioden 2018–2030. I bild 2 visas en uppdaterad prognos från december 2018. Bild 1 2014 års uppskattning av den kapacitet som ska anskaffas inom ramen för olika scenarier (i GW) Bild 2 2018 års uppskattning av den kapacitet som ska anskaffas inom ramen för olika scenarier (i GW)

(52) Regeringen fattar det slutliga beslutet om hur mycket kapacitet som ska anskaffas i varje auktion på grundval av en efterfrågekurva som fastställs enligt den metod som beskrivs i skälen nedan.

(53) Efterfrågekurvan ger regeringen viss flexibilitet i fråga om den kapacitetsmängd som ska kontrakteras från år till år beroende på kostnaden. En sjunkande efterfrågekurva gör det möjligt att göra en avvägning mellan tillförlitlighet och kostnad, så att mindre kapacitet anskaffas under ett visst år om priset är mycket högt. Detta bidrar också till att minska risken för manipulering eftersom det sätter ett pristak på auktionen och gör det möjligt att anskaffa mindre kapacitet om priset är högt. Dessa båda mekanismer minskar deltagarnas möjligheter att driva upp priserna genom att utnyttja sin marknadsstyrka.

(54) Regeringen offentliggör efterfrågekurvan inför varje kapacitetsauktion. Efterfrågekurvan visar förhållandet mellan kapacitetens pris och den mängd kapacitet i auktionen som efterfrågas av den systemansvarige. Varje efterfrågekurva konstrueras kring den målkapacitetsnivå som krävs för att uppfylla den tillförlitlighetsnorm som anges av den systemansvarige och en uppskattning av den rimliga kostnaden för ny kapacitet (nettokostnaden för ny resurs). Skärningspunkten mellan denna målkapacitet och nettokostnaden för ny resurs utgör en punkt i efterfrågekurvan. I bild 3 nedan visas ett exempel på efterfrågekurvan för kapacitet. Bild 3 Illustrerande efterfrågekurva för kapacitet Källa: Myndigheterna i Förenade kungariket.

(55) Nettokostnaden för ny resurs baseras på det förväntade auktionspriset för kapacitet i auktionen och ses om nödvändigt över för varje auktion, till exempel baserat på nya kostnadsuppskattningar för mekaniska arbeten för nybyggnation och på information från tidigare auktioner. Kostnaden för ny resurs baseras på uppskattningar av kapitalkostnaden för nybyggd kapacitet i en rapport (19) som beställts av Förenade kungarikets myndigheter, som utgår från en tröskelnivå på 7,5 % och en 25-årig återbetalningsperiod.

(56) Förutom målkapacitetsnivån och nettokostnaden för ny resurs utgör följande andra viktiga parametrar i efterfrågekurvan: Pristaket för auktionen (det högsta pris som regeringen är villig att betala för kapacitet), pristagartröskeln (det högsta pris till vilket befintliga anläggningar kan erbjuda kapacitet i auktionen (20)) och den lägsta försörjningsnivå som behövs för att hålla auktionen (ett krav på ett minimum av konkurrens). Regeringen bekräftar de slutliga auktionsparametrarna för varje kapacitetsauktion precis innan det relevanta förhandsurvalet inleds.

(57) Det högsta auktionspriset bestämmer efterfrågekurvans topp – dvs. det pris vid vilket ingen mer kapacitet kommer att auktioneras. Pristaket syftar till att skydda de brittiska konsumenterna från oförutsedda problem med auktionen, såsom bristande konkurrens eller missbruk av marknadsstyrka från deltagarnas sida. Förenade kungariket hävdar dock att om man fastställer ett allt för lågt pristak för auktionerna kan detta avskräcka anbudsgivarna och minska konkurrensen. Det är därför viktigt att pristaket fastställs på en nivå som främjar konkurrens i samband med kapacitetsauktionen och gör det möjligt för marknaden att fastställa ett effektivt pris för ny kapacitet som baseras på deltagarnas bedömning av riskerna och potentiella intäkter på el- och kapacitetsmarknaden. För att pristaksnivån ska bli rätt krävs en bedömning av graden av osäkerhet kring den centrala uppskattningen av nettokostnaden för ny resurs.

(58) År 2014 fastställde Förenade kungarikets regering pristaket till 75 GBP/kW. Förenade kungariket förklarade att detta pristak ligger över det modellerade auktionspriset i ett antal olika trovärdiga scenarier, men att det ändå inte är så högt så att anläggningarna kan utnyttja sin avsevärda marknadsstyrka om begränsad nybyggnation deltar. Det används också för att säkerställa att nybyggd kapacitet inte kan försöka återfå alla sina fasta kostnader i sitt auktionsanbud – det måste åtminstone ta viss hänsyn till energimarknadsintäkterna och kapacitetsmarknadsbetalningarna bortom den inledande kontraktslängden för att projektet ska vara lönsamt.

(59) Regeringen har också en ytterligare möjlighet att inför auktionen förvissa sig om att auktionen är tillräckligt utsatt för konkurrens. De parter som har valts ut på förhand för att få delta i auktionen måste två veckor innan auktionen besluta sig om de kommer att erbjuda kapacitet i auktionen. Regeringen kan då se över förteckningen över vilka kapacitetsenheter som kommer att delta i auktionen – och till exempel titta på den försörjningsvolym som erbjuds, teknikmixen och vem som äger de enheter som erbjuds – och kan ställa in auktionen om den inte är övertygad om att förfarandet är tillräckligt konkurrensutsatt för att uppnå ett värde för konsumenterna.

2.4.2 Auktionsfrekvens och auktionsformat

(60) Kapacitetsauktionen hålls varje år för leverans fyra år senare, och 2014 års auktion avsåg därför leverans under 2018/2019, med ett leveransår som löper mellan den 1 oktober 2018 och den 30 september 2019. Sedan åtgärden infördes 2014 har fyra auktioner för leverans fyra år senare anordnats: 2014, 2015, 2016 och 2017. Den auktion för leverans fyra år senare som planerades för 2018 med leverans under 2022 stoppades av Förenade kungariket efter det att kommissionens beslut från 2014 ogiltigförklarades genom tribunalens dom. För att säkra försörjningen under 2022 medgav Förenade kungarikets myndigheter i december 2018 att de, som en del av den anmälda åtgärden, som ett undantag skulle anordna en auktion för leverans tre år senare under 2019 (se skäl 18 d).

(61) Ännu en auktion för leverans året efter hålls under det år som direkt föregår leveransåret för den huvudsakliga auktionen. Förfarandet för fastställande av efterfrågekurvan för denna auktion är detsamma som det för den huvudsakliga auktionen (för leverans fyra år senare) – där det slutgiltiga beslutet fattas av regeringen baserat på en analys som tillhandahålls av den systemansvarige. Auktionen för leverans ett år senare säkerställer att rätt mängd kapacitet anskaffas när mer korrekta efterfrågeprognoser finns tillgängliga och är viktig för att göra det möjligt för kapaciteter för efterfrågeflexibilitet (som tycker att det är svårt att delta i en auktion för leverans fyra år senare) att delta aktivt i mekanismen. Sedan det att åtgärden infördes 2014 anordnades en auktion för leverans ett år senare tidigt under 2018 för leveransåret 2018/2019 (21). Såsom nämns i skäl 18 a hölls en ersättningsauktion och en villkorad T-1-auktion för att fylla på kapacitet i juni 2019 för leveransåret 2019/2020.

(62) Viss kapacitet hindras från att delta i auktionerna för leverans fyra år senare och ”reserveras” för auktionen för leverans året efter. Under 2014 och 2015 baserades mängden reserverad kapacitet på en bedömning av mängden kostnadseffektiv efterfrågeflexibilitet som kunde delta i en auktion, och offentliggjordes när efterfrågekurvan för auktionen för leverans fyra år senare offentliggjordes (2,5 GW). En översyn av den metod som användes för att fastställa den mängd som avsatts för T-1 utfördes av Förenade kungarikets regering i mars 2016. Efter översynen enades man om en ny metod för att ”sätta av kapacitet” som baserades på tillämpningen av ett konfidensintervall på 95 % kring den nationella nätoperatörens årliga kapacitetsrekommendation för T-4 som anges i elkapacitetsrapporten, och har använts sedan 2016. Vid modelleringen av förfarandet för minimax-regret i elkapacitetsrapporten når den nationella nätoperatören fram till ett konfidensintervall på 95 % kring kapacitetsrekommendationen. I tabell 3 nedan presenteras den volym som avsatts för T-1-auktioner. Tabell 3 Avsatt kapacitet för T-1 och den kapacitet som ska anskaffas vid T-1 (i GW) Leveransår Mål för anskaffande vid T-4-auktion Kapacitet som avsatts för T-1 Mål för anskaffande vid T-1 Mängd som anskaffats vid T-1-auktion 2018/2019 48,6 2,5 4,9 5,79 2019/2020 (villkorad auktion) 44,7 2,5 2,7 3,68 2020/2021 51,7 0,6 Ingen uppgift Ingen uppgift 2021/2022 49,2 0,4 Ingen uppgift Ingen uppgift

(63) Om efterfrågan minskar mellan auktionerna för leverans fyra år senare och auktionerna för leverans ett år senare sänks den kapacitetsmängd som auktioneras i auktionen för leverans ett år senare. Eftersom auktionerna för leverans året efter är en bättre avsättningsmöjlighet för operatörerna på efterfrågesidan åtog sig Förenade kungarikets regering under 2014 att under auktionerna för leverans året efter anskaffa minst 50 % av den kapacitet som reserverats fyra år tidigare. I T-1-auktionen för leveransåret 2018/2019 anskaffades mer än dubbelt av den kapacitet som reserverades fyra år tidigare (4,9 GW jämfört med de 2,5 GW som ursprungligen planerades), medan målet för anskaffande i den villkorade T-1-auktionen för leveransåret 2019/2020 också var högre än den kapacitet som avsattes från början (2,7 GW jämfört med 2,5 GW).

(64) Förenade kungariket förväntar sig att anordna T-4- och T-1-kapacitetsauktioner varje år, men regeringen kan inte fatta ett slutgiltigt beslut om en kapacitetsauktion ska hållas eller inte förrän förhandsurvalet för en auktion har slutförts.

(65) Förenade kungarikets regering har rätt att ställa in eller skjuta upp auktionen när som helst före det att den första auktionsrundan startar. Om regeringen väljer att inte ställa in auktionen fortsätter auktionen automatiskt. När auktionen väl har startat kan regeringen bara ogilla resultatet av denna om det finns rimliga skäl att misstänka att den nationella nätoperatören, som genomförandeorgan, inte har hållit auktionen i enlighet med föreskrifterna och reglerna. Om regeringen inte väljer att ställa in auktionen godkänns auktionen automatiskt. När en auktion väl har inletts har regeringen inte rätt att påverka utfallet.

(66) Alla auktioner på kapacitetsmarknaden är lägsta bud-auktioner med diskriminerande priser, där alla vinnande anbudsgivare får betalt på grundval av det sista accepterade anbudet. Auktionen anordnas på grundval av regler som fastställs på förhand. Auktionsförrättaren anger ett högt pris i början av auktionen och behöriga deltagare lämnar därefter anbud och anger den mängd kapacitet som de är beredda att tillhandahålla till detta pris. Detta förfarande upprepas flera gånger enligt en i förväg fastställd tidsplan fram till dess att det lägsta pris vid vilket efterfrågan motsvarar utbudet fastställs. Samtliga vinnande anbudsgivare betalas samma auktionspris (”pay-as-clear”-modellen) Dessutom finns det ett antal åtgärder för att minimera risken för manipulering och säkerställa ett effektivt utfall.

(67) När deltagarna bestämmer hur mycket kapacitet som ska tillhandahållas vid ett visst kapacitetspris förväntas de ta hänsyn till möjligheten att erhålla intäkter på energimarknaden. De förväntade intäkterna på energimarknaden varierar mellan leverantör beroende på deras förväntade lastfaktorer, grossistpriserna och bränsle- och kolkostnaderna.

(68) Under 2014 betraktades efterfrågeflexibilitet genom effektsänkning, produktion med utgångspunkt i efterfrågeflexibilitet och integrerad (eller distributionsansluten) produktion (upp till 50 MW) av Förenade kungariket som framväxande sektorer i behov av ytterligare stöd för att hjälpa dem att förbereda sig inför konkurrensen i samband med de huvudsakliga kapacitetsmarknadsauktionerna. Som en följd hölls två övergångsauktioner för 2016 och 2017 för att stödja dem. Även om den första övergångsauktionen faktiskt var öppen för de tre kapacitetskategorier som beskrivs ovan ledde de lyckade resultaten för integrerad (eller distributionsansluten) produktion och produktion med utgångspunkt i efterfrågeflexibilitet i den första övergångsauktionen, och i T-4-auktionerna under 2014 och 2015, till att Förenade kungariket ansåg att dessa deltagare var tillräckligt mogna för att kunna delta med framgång i de huvudsakliga kapacitetsmarknadsauktionerna tillsammans med övriga typer av kapacitet utan ytterligare avsatt stöd. Förenade kungariket exkluderade därför dessa resurser från den andra (och slutgiltiga) övergångsauktionen så att endast efterfrågeflexibilitet i form av nedstängning kunde delta. För den andra övergångsauktionen uppgav Förenade kungariket dessutom att man hade bestämt sig för att testa huruvida ett lägre tröskelvärde för deltagande (dvs. 500 kW i stället för 2 MW) kunde vara en gynnsam ändring av det varaktiga kapacitetsmarknadssystemet för alla deltagare. Resultaten av övergångsauktionen visas i tabell 4. Tabell 4 Avtal om kapacitetssäkring (reducerad, i MW) genom auktionerna om övergångsarrangemang 1:a övergångsauktionen 2:a övergångsauktionen Distributionsansluten produktion 328 Ingen uppgift Total efterfrågeflexibilitet, varav: 475 312 — Efterfrågeflexibilitet med utgångspunkt i produktion 322 Ingen uppgift — Efterfrågeflexibilitet i form av effektsänkning: — Inklusive kapacitet < 2 MW 153 — Ingen uppgift 312 — 8,5 (representerar åtta kapacitetsmarknadsenheter) Totalt 803 312

(69) I tabell 5 visas, för varje auktion som hållits sedan 2014, den mängd som den nationella nätoperatören rekommenderar att man anskaffar, den målvolym som godkänts av statssekreteraren och den mängd som i slutändan anskaffades vid T-4- och T-1-auktionerna. Tabell 5 Kapacitetskrav (i GW) Den anskaffningsmängd som den nationella nätoperatören rekommenderar i elkapacitetsrapporten Den nationella nätoperatörens justerade rekommendation om den mängd som ska anskaffas vid auktion efter förhandsurvalet Mängd som ska anskaffas Målvolym som godkänts av statssekreteraren Mängd som anskaffats vid auktion T-4 2014 53,3 48,6 48,6 49,3 (22) T-4 2015 47,9 44,7 45,4 46,4 T-4 2016 49,7 51,1 51,7 52,4 T-4 2017 50,5 49,2 49,2 50,4 T-1 2017 6,3 4,9 4,9 5,79 T-1 2019 (villkorad auktion) 4,6 4,3 (november 2018) 2,3 (maj 2019) 2,7 3,6

2.4.3 Pristagare

(70) För att minska marknadsstyrkan i auktionen klassificeras potentiella kapacitetsleverantörer som valts ut på förhand som antingen ”pristagare” (som inte kan lämna anbud över en relativt låg tröskel) eller ”prisfixerare” (som kan göra detta). Befintliga kapacitetsleverantörer är pristagare per definition. Nya resurser och resurser för efterfrågeflexibilitet klassificeras som prisfixerare och är fria att lämna anbud upp till det sammantagna pristaket för auktionen. Enligt Förenade kungariket stärker denna åtskillnad incitamenten för deltagarna att lämna anbud som speglar vad deras kapacitet verkligen är värd och minskar risken för att befintliga anläggningar med lägre kostnader kan försöka sätta ett högre pris under år då nya resurser inte behövs. Förenade kungariket menar att tröskelvärdet för pristagare borde fastställas på en nivå som omfattar majoriteten av alla befintliga anläggningar, samtidigt som priset är tillräckligt lågt för att minimera risken för manipulering. Tröskelvärdet för pristagare har fastställts till 25 GBP/kW (50 % nettokostnad för nya resurser). Detta är tillräckligt högt för att täcka majoriteten av alla befintliga anläggningar. Under 2014 tydde Förenade kungarikets modellering på att detta skulle täcka omkring 80 % av de befintliga anläggningarna. I tabell 6 visas att i verkligheten var det omkring 60 % av de befintliga anläggningarna som omfattades av tröskeln för pristagare. GBP 25/kW är också påtagligt lägre än den förväntade kostnaden för en ny resurs. Som en följd av detta minskar en pristagartröskel på 25 GBP/kW också risken för manipulering. Tabell 6 Befintliga anläggningar som omfattats av pristagartröskeln sedan 2014 Auktion Befintlig anläggning som omfattas av pristagartröskeln Kapacitet (i MW) % Auktionspris (i GBP/kW) 2014 T-4 25 007 67 19,40 2015 T-4 39 286 80 18,00 2016 T-4 29 548 56 22,50 2017 T-4 31 099 57 8,40 2017 T-1 2 306 29 (23) 6,00 2019 T-1 (villkorad) 1 758 (24) 49 0,77

(71) Befintliga anläggningar med särskilt höga kostnader kan få delta som prisfixerare (och lämna högre anbud än pristagartröskeln), men de måste motivera sitt behov av en högre betalningsnivå (till exempel ett styrelseintyg och en affärsplan som lagts fram för leverantörens styrelse). Denna motivering måste överlämnas till Ofgem och kan användas som ett led i en undersökning av missbruk av marknadsstyrka.

(72) Befintliga leverantörer som lämnar anbud till ett pris som överstiger prisfixerartröskeln och inte erhåller ett kapacitetsavtal i auktionen, men som fortsätter att vara verksamma under leveransåret, kommer sannolikt att utredas av Ofgem, som kan komma att använda den information som lämnats tillsammans med det prisbildande auktionsanbudet.

(73) Nya resurser kan fastställa ett pris utan att motivera sitt anbud, men om det skulle ses som att de försökte utöva marknadsstyrka skulle detta också kunna utredas av Ofgem som ett led i dess normala verkställande roll. Anbudsnivån begränsas hur som helst av det pristak som fastställs i efterfrågekurvan och som ges innan auktionen.

2.4.4 Kapacitetsavtalets varaktighet

(74) Alla kapacitetsleverantörer vars anbud godtagits i auktionen tilldelas ett kapacitetsavtal till auktionspriset. De tillgängliga kapacitetsavtalens längd varierar för att säkerställa lika villkor mellan kapacitetsleverantörerna.

(75) De flesta av de befintliga kapacitetsleverantörerna erbjuds avtal med en löptid på ett år. Leverantörer av produktionskapacitet som har kapitalutgifter som överstiger en ursprunglig tröskel på 125 GBP/kW (anläggningar som håller på att renoveras) har rätt till kapacitetsavtal på upp till högst 3 år. Leverantörer av produktionskapacitet som har kapitalutgifter som överstiger en ursprunglig tröskel på 250 GBP/kW (nya anläggningar) har rätt till kapacitetsavtal på upp till högst 15 år. Dessa trösklar ses över varje år och har höjts något med tiden, och låg på 135 GBP/kW respektive 270 GBP/kW i december 2018. Avtal på mer än 1 år finns endast tillgängliga för deltagare i auktioner för leverans fyra år senare.

(76) För att säkerställa förutsägbar lagstiftning och främja investerarnas förtroende för mekanismerna ”skyddas” (25) de viktigaste villkoren i ett kapacitetsavtal (kan ändras genom framtida lagstiftning som säger det motsatta, men inga sådana ändringar har gjorts hittills). De viktigaste villkoren är följande: a) Avtalets längd. b) Kapacitetspris och rätt till betalning. c) Kapacitetsskyldighet och reduktionssiffra. d) Milstolpar för färdigställande och tillämpliga uppsägningsavgifter. e) Maximal sanktionsskyldighet.

(77) Förenade kungariket menar att syftet med längre kontrakt för nya resurser är att hjälpa konkurrenskraftiga nya resurser att ta sig in på marknaden. Det förhållandet att nya aktörer kan ingå längre kontrakt gör det möjligt för dem att erhålla billigare finansiering för sina investeringar. Förenade kungariket anser att detta gör det möjligt att minska hindren för inträde för oberoende företag som inte kan finansiera sina investeringar i ny kapacitet genom intäkter från andra anläggningar som de äger. Genom att stimulera konkurrensen på marknaden kan längre kontrakt således hjälpa till att sänka kostnaderna för konsumenterna på både energi- och kapacitetsmarknaden. Längre kontrakt bör också enligt Förenade kungarikets myndigheter minska risken för att deltagare med stora investeringar eller renoveringskostnader för in alla dessa kostnader i ett ettårigt avtal.

2.5 Andrahandsmarknader (handel)

(78) Mellan auktion och leverans och under leveransåret/leveransåren kan deltagarna justera sin position genom handel, t.ex. genom att ta på sig större eller mindre skyldigheter, eller genom att hitta alternativ kapacitet för att bemöta tillfälliga underskott. Andrahandshandel är ett viktigt verktyg för parternas förmåga att hantera risken för att tvingas betala sanktioner på kapacitetsmarknaden. Det finns olika former av andrahandshandel som tillåts på kapacitetsmarknaden: finansiell handel, omfördelning av volym och handel med skyldigheter.

2.6 Leverans

(79) Kapacitetsmarknaden följer en modell med ”levererad energi”: Kapacitetsleverantörerna är skyldiga att leverera energi när så behövs för att säkra försörjningstryggheten, dvs. i verkliga situationer då elnätet är hårt belastat. Om leverantörerna inte levererar måste de böta. Modellen inkluderar även ytterligare fysisk testning av kapaciteten. Underlåtelse att demonstrera kapacitet upp till den erfordrade nivån så många gånger som krävs leder till att kapacitetsbetalningarna ställs in till dess att kapaciteten kan demonstreras med goda resultat.

2.6.1 Skyldighet enligt kapacitetsavtalet

(80) Inom ramen för den skyldighet som följer av kapacitetsavtalet definieras situationer med hög belastning i elnätet som alla avräkningsperioder på en halvtimme där antingen frånkoppling av spänningskontroll eller kontrollerad belastningsfrånkoppling uppstår någonstans i systemet under 15 minuter eller mer. Leverantörerna måste besluta om sina egna svarsinsatser vid sådana tillfällen och undvika att överträda befintliga koder eller licensvillkor. Hittills har den systemansvarige bara utfärdat två förvarningar till kapacitetsmarknaden: den 31 oktober 2016 och den 7 november 2016. Vintern (2018/2019) skulle bli det första hela året med åtgärden i kraft.

(81) För att säkerställa att deltagarna kan hantera risken för att åläggas sanktioner på ett lämpligt sätt, t.ex. risken för att ett antal anläggningar havererar samtidigt, har den systemansvarige offentliggjort en förvarning om att elnätet är hårt belastat via en ”kapacitetsmarknadsvarning”, som utgår från den metod som anges i kapacitetsmarknadsreglerna (8.4.6) (26). Om någon sådan varning inte har kommit kommer en situation med elbrist inte att leda till kapacitetsmarknadssanktioner eller betalningar för leveransöverskott.

(82) Genom kapacitetsavtalen blir deltagarna skyldiga att tillhandahålla en specificerad mängd elektricitet. En leverantörs skyldighet i en situation då elnätet är hårt belastat beräknas utifrån dennes skyldighet som ingicks genom auktionerna för leverans fyra år senare och auktionerna för leverans året efter, plus alla andrahandshandlade skyldigheter som de ingått för specifika avräkningsperioder då en sådan situation uppstår.

(83) I perioder med hög belastning som föregås av en kapacitetsmarknadsvarning med minst fyra timmars framförhållning är leverantörernas skyldighet att ”anpassa sin belastning”. Detta innebär att de bara behöver producera el eller minska efterfrågan upp till deras sammanlagda skyldighetsnivå om all kapacitet, för vilken kapacitetsavtal har ingåtts på marknaden, är nödvändig för att bemöta efterfrågan. I en situation med hög belastning där bara 70 % av denna totala kapacitet är nödvändig för att bemöta efterfrågan måste varje leverantör bara producera el eller minska efterfrågan upp till 70 % av hela deras kapacitetsskyldighet.

(84) Förenade kungarikets myndigheter anser att skyldigheter att justera sin belastning är lämpliga för att säkerställa att elproducenterna har incitament att bedriva verksamhet på marknaden på ett effektivt sätt, och står i proportion till den skada som orsakas konsumenterna om last förloras. Om alla deltagare skulle riskera att bötläggas för hela sin kapacitetsskyldighet varje gång som systemet upplevde hög belastning skulle kapacitetsmarknaden ge en signal till anläggningarna om att de måste vara igång även då det ur ekonomisk synvinkel inte var effektivt för dem att göra detta – vilket både ökar utsläppen och konsumenternas räkningar.

2.6.2 Sanktioner

(85) Systemet med sanktioner syftar till att ge kapacitetsleverantörerna incitament att tillhandahålla energi när detta behövs. Enheter som presterar under den förväntade prestandanivån bestraffas, medan de som överskrider sin förväntade nivå erhåller betalningar för leveransöverskott. I slutet av varje år speglar därför varje enhets kapacitetsbetalningar vad de levererat. Systemet med sanktioner består av tre huvudsakliga delar: a) En betalningsskyldighet per månad på högst 200 % av en leverantörs kapacitetsintäkter per månad, vilket, med tanke på att de månatliga betalningarna varierar utifrån efterfrågan på systemet, kan innebära att leverantörerna åläggs en skyldighet att böta upp till 20 % av deras årsinkomst under en specifik månad. b) Ett övergripande årligt tak 100 % av årsinkomsten. c) En bötessats på 1/24 av leverantörens årliga kapacitetsbetalningar.

2.6.3 Testförfarande

(86) Systemet med sanktioner kompletteras av ett strikt system för demonstration av prestanda för att säkerställa att kapacitetsleverantörerna kan leverera energi när så behövs och bara erhåller kapacitetsbetalningar om de är tillförlitliga. Detta är särskilt viktigt under de leveransår då inga situationer med hög belastning i elnätet uppstår, då testningen av leverantörernas prestanda säkerställer att leverantörerna är fysiskt kapabla att leverera i enlighet med deras kapacitetsskyldigheter.

2.7 Budget, finansiering av åtgärden och betalningsflöden

(87) I tabell 7 sammanfattas resultaten av de olika kapacitetsmarknadsauktioner som har hållits sedan 2014, inklusive övergångsauktionerna. Tabell 7 Sammanfattning av resultaten av kapacitetsmarknadsauktionerna Auktion Kapacitet som anskaffats vid auktion I GW Auktionspris GBP/kW Total budget för kapacitet som förpliktigas i samband med auktion (27) I milj. GBP T-4 2014 49,3 19,40 1 734 T-4 2015 46,4 18,00 1 082 T-4 2016 52,4 22,50 2 012 T-4 2017 50,4 8,40 500 T-1 2017 5,8 6,00 35 T-1 2019 (villkorad) 3,6 0,77 3 Övergångsauktion 2016 0,8 27,50 22 Övergångsauktion 2017 0,3 45,00 14

(88) Enligt artikel 6.1 i elkapacitetsföreskrifterna (betalningar till leverantörer etc.) från 2014 måste alla licensierade leverantörer betala en leverantörsavgift till kapacitetsmarknaden för att finansiera kapacitetsmarknadens kostnader (dvs. de som uppstår för att finansiera kapacitetsbetalningarna till leverantörer) enligt följande förfarande: a) Betalningarna profileras enligt systemefterfrågan – på så sätt att kapacitetsleverantörerna erhåller högre betalningar under de månader då efterfrågan är hög (dvs. under vintern) och en längre betalningar under perioder med låg efterfrågan. b) Tre månader innan leveransåret inleds gör leverantörerna en prognos över sin efterfrågan under perioden 16.00–19.00 alla veckodagar från och med början av november fram till slutet av februari, och anmäler dessa uppskattningar till avräkningsorganet. c) Leverantörsavgifterna baseras på deras marknadsandel enligt prognosen, och månadsvisa avgifter tas ut av licenserade leverantörer för att matcha betalningsprofilen mot kapacitetsleverantörerna. Leverantörsavgifterna baseras på efterfrågan mellan 16.00 och 19.00 under veckodagar under vintern för att stimulera leverantörerna att minska sina kunders elefterfrågan vid de tidpunkter då efterfrågan vanligen är som högst. Detta bör minska den mängd kapacitet som behövs och kommer därför att minska kostnaden för kapacitetsmarknaden. d) Leverantörsavgifterna uppdateras för att spegla faktiska uppgifter om marknadsandelar när de väl blir tillgängliga, precis som med det befintliga redovisningsförfarandet enligt balanserings- och avräkningskoden. Detta redovisningsförfarande fortsätter under 14 månader i takt med att reviderade uppgifter om efterfrågan inkommer.

(89) Alla betalningsflöden som har att göra med kapacitetsmarknaden beräknas och administreras för alla deltagare via avräkningsorganet, som får hjälp av en leverantör av avräkningstjänster (Elexon). Avräkningsorganets och Elexons roller och ansvarsområden beskrivs i avsnitt 2.2.

(90) Kapacitetsbetalningarna fastställs genom de belopp som anges i varje leverantörs kapacitetsavtal till följd av resultatet av den relevanta auktionen för varje leveransår: Kapacitetsbetalningarna motsvarar den mängd kapacitet som vinnande kapacitetsleverantörer lämnade anbud på i kapacitetsauktionen, multiplicerat med auktionspriset.

(91) De medel som avräkningsorganet erhåller sätts in på ett icke räntebärande bankkonto hos en statlig banktjänst. Avräkningsorganet ansvarar också för att samla in, förvara och (vid behov) lämna tillbaka eventuella garantier som har lämnats av nybyggda producenter eller leverantörer av efterfrågeflexibilitet som en del av det förhandsurval som anordnas innan varje kapacitetsauktion.

(92) De huvudsakliga finansiella flödena till och från avräkningsorganet utgörs av följande: a) Leverantörerna måste betala en avgift till avräkningsorganet månadsvis, med start från och med räkenskapsåret 2015/2016. Denna avgift omfattar de administrativa kostnader för att upprätthålla avräkningsfunktionen för kapacitetsmarknaden som avräkningsorganet (och dess ombud) ådrar sig. Dessa avgifter inkasseras enligt Förenade kungarikets räkenskapsår, som löper mellan april och maj, alltså enligt en separat tidsplan jämfört med övriga betalningsflöden med koppling till kapacitetsmarknaden, som löper enligt kapacitetsåret oktober–september. b) Leverantörerna är skyldiga att lämna en kredittäckning innan varje månad under leveransåret inleds. Den måste täcka 110 % av deras månadsvisa leverantörsavgift och syftar till att säkerställa att betalningsflödena till kapacitetsleverantören kan fortsätta trots att en leverantör inte fullgör sina skyldigheter. c) Leverantörerna ska betala en ”månadsavgift för leverantörer” till avräkningsorganet senast 24 arbetsdagar efter slutet av varje månad under leveransåret. Månadsavgiften för leverantörer är en skyldighet för leverantörerna (via ett villkor i deras leveranslicens), som syftar till att finansiera kapacitetsmarknaden. d) I händelse av att kapacitetsleverantörerna underpresterar i förhållande till deras kapacitetsskyldigheter i samband med en situation då elnätet är hårt belastat och som inträffar under leveransåret måste de betala en ”straffavgift” till avräkningsorganet. Denna ska betalas senast 24 arbetsdagar efter månadens slut. e) Avräkningsorganet betalar leverantörerna en ”kapacitetsbetalning”. Detta är ett belopp som fastställs i enlighet med deras kapacitetsskyldighet (den mängd som fastställts i kapacitetsauktionen) inom 29 dagar efter slutet av varje månad under leveransåret. Alla betalningar till leverantörer finansieras genom intäkterna från de avgifter som tas ut från licensierade leverantörer. Om en kapacitetsleverantör har underlåtit att betala straffavgiften hålls dennes betalning inne till dess att den nödvändiga straffavgiften har betalats in. De faktiska betalningarna till leverantörerna tar hänsyn till eventuell handel med skyldigheter som har skett mellan auktionen och leveransperioden. f) Om kapacitetsleverantörerna levererar för mycket i förhållande till deras kapacitetsskyldigheter i en situation med hög belastning i elnätet som inträffar under leveransåret betalar avräkningsorganet en ”betalning för leveransöverskott”. De betalningar för leveransöverskott som ska betalas till varje kapacitetsleverantör beräknas i slutet av kapacitetsåret och betalas med hjälp av de medel som drivits in som sanktioner under året. Detta höjer inte de sammanlagda kapacitetsbetalningarna under ett givet år – eftersom betalningarna för leveransöverskott neutraliseras av de bötesbelopp som drivits in för underlåtenhet att leverera. g) I förekommande fall betalar avräkningsorganet tillbaka ett överskott från indrivna sanktioner till leverantörerna. Detta är de intäkter som återstår efter det att de betalningar för leveransöverskott som har ackumulerats under året har betalats i vederbörlig ordning.

2.8 Tillräcklig produktionskapacitet i Förenade kungariket

2.8.1 Elmarknaden i Förenade kungariket

(93) Den 1 april 2005 införde Förenade kungariket en enda uppsättning åtgärder för handel och överföring av el på grossistmarknaden i Storbritannien (nedan kallade de brittiska åtgärderna). De baseras på bilateral handel mellan producenter, leverantörer, kunder och handlare, och deltagarna självdirigerar snarare än att det utförs en central dirigering.

(94) Enligt de brittiska åtgärderna ingås elavtal på future- och terminsmarknader och varierar mellan flera år och så lite som 24 timmar innan en viss leveransperiod på en halvtimme. Kortsiktiga effektutbyten och energimäklare ger deltagarna möjlighet att anpassa sina kontraktsmässiga positioner mellan 1 och 24 timmar innan leveransen. Alla överenskommelser är bilaterala och ingås till det pris som registreras på energimarknaden eller ingås bilateralt eller genom en mäklare.

(95) Inom ramen för de brittiska åtgärderna belönar grossistpriset för el producenter för deras elektricitet och kapacitet, och investerare måste fatta beslut om att investera baserat på huruvida de förväntar sig att återfå kostnaderna för investeringen genom att sälja elektricitet på grossistmarknaden för el.

(96) Närmare leveransen finns det en balansmekanism med vilken den systemansvarige tar emot erbjudanden och anbud vad gäller elektricitet i nära realtid. Detta gör det möjligt för den systemansvarige att balansera tillgång och efterfrågan. Vid ”stängning”, dvs. 1 timme innan varje halv timme lång leveransperiod, måste producenterna informera den systemansvarige om den energi som de enligt kontrakt ska leverera och den förväntade effekten från varje anläggning. Leverantörer (återförsäljare) måste anmäla den mängd de har förbundit sig att köpa, vilket bör vara den mängd som de förväntar sig att deras kunder förbrukar. Slutligen görs betalningar via ett förfarande för avräkning av obalanser till och från de marknadsdeltagare vars kontrakterade positioner inte stämmer överens med deras faktiska uppmätta elproduktion eller elförbrukning. Det avgör också övriga kostnader för att balansera systemet. Deltagarna måste betala ett relativt högt obalanspris om deras kontrakterade positioner inte överensstämmer med deras faktiska förbrukning eller produktion. Därför uppmuntrar avräkningen av obalanser eller obalanspriset deltagarna att hjälpa till att balansera systemet i realtid.

(97) I slutet av december 2017 hade Förenade kungariket en elproduktionskapacitet på totalt 81,3 GW. Dessutom har Förenade kungariket fyra sammanlänkningar som möjliggör handel med Europa: England–Frankrike (2 GW kapacitet), England–Nederländerna (1 GW), Nordirland–Irland (0,6 GW) och Wales–Irland (0,5 GW) (28). Nemo-länken mellan England och Belgien (1 GW) togs i bruk den 31 januari 2019.

2.8.2 Problem med produktionskapacitetens tillräcklighet

(98) Tillförlitlighetsnormen uttrycks med en förväntad förlorad last. Detta inbegriper fastställande av en norm som anger det genomsnittliga antal timmar per år då efterfrågan inte förväntas kunna tillfredsställas av tillgången under ett typiskt år. Med förväntad förlorad last avses det antal timmar per år som man, på lång sikt, statistiskt sett kan förvänta sig att tillgången inte stämmer överens med efterfrågan. Detta är en prognosmetod – den faktiska mängden kommer alltså att variera beroende på omständigheterna under ett visst år, till exempel hur pass kall vintern är, huruvida ett ovanligt stort antal kraftverk inte fungerar vid ett visst tillfälle, vindkraftens uteffekt vid efterfrågetoppar samt alla andra faktorer som påverkar balansen mellan tillgången och efterfrågan på el. När man tolkar dessa uppgifter är det dock viktigt att notera att en viss nivå av förlorad last inte kan jämföras med samma mängd vid strömavbrott. I de flesta fall skulle en förlust av last kunna skötas utan att konsumenterna påverkas i någon större utsträckning. Den kritiska nivå som Förenade kungariket fastställt är en förväntad förlorad last på mer än tre timmar.

(99) I anmälan noterade regeringen att oavsett vilken modelleringsstrategi som valdes är det mycket svårt att helt säkert förutspå hur försörjningstryggheten för el kommer att utvecklas på grund av de huvudsakliga antagandenas känslighet, bland annat efterfrågan på el, nedläggningsbeslut, nybyggnation, sammanlänkningarnas bidrag och tillgänglighetsfaktorerna för olika slags tekniker.

(100) Vid den tidpunkt då åtgärden anmäldes under 2014 uppgav Förenade kungariket att enligt Ofgems bedömning av elkapaciteten från 2013 skulle den förväntade förlorade lasten stiga till 9 timmar under 2015/2016 (man påpekade dock att detta skulle få små konsekvenser om den konventionella produktionen fortsatte att vara tillgänglig), men skulle sedan återhämta sig innan den steg igen under 2018/2019. Vid den tidpunkten ansåg Förenade kungariket att de olika scenarierna visade på osäkerhet, då intervallets högre kurva steg över 3 timmar under 2018/2019, något som landet menade i hög grad motiverade en åtgärd. Ofgems referensscenario utgick från 0,75 GW nettoexport under vintersäsongen. Bild 4 Förväntad förlorad last och tillförlitlighetsnorm, enligt uppgifter från Förenade kungariket i dess anmälan från 2014 Källa: Ofgem, analys från departementet för miljö och klimatförändringsfrågor.

(101) Förenade kungariket uppgav också att även dess departement för energi- och klimatförändringsfrågor hade utfört simuleringar av investeringar i produktionen fram till 2030. Departementets grundscenario utan en kapacitetsmarknad visade på en trend som liknade utvecklingen i Ofgems analys fram till 2016/2017. Efter 2016/2017 visade departementets grundscenario en nedåtgående trend i fråga om kapacitetsmarginalerna, som fortsatte under tidigt 2020-tal. Deras modellering utgick från att en ytterligare sammanlänkning på 2,9 GW togs i bruk senast 2030 och antog att sammanlänkningarna på nettobasis (dvs. om man samlade all sammanlänkningskapacitet) varken importerade eller exporterade vid efterfrågetoppar. Bild 5 Långsiktiga uppskattningar av minsta tillgängliga kapacitetsmarginaler, enligt Förenade kungarikets anmälan från 2014 Källa: Ofgem 2013, analys från departementet för energi- och klimatförändringsfrågor från 2013.

(102) Förenade kungariket menar att den analys som utförts av landets regering, liksom den separata analysen från den nationella nätoperatören, visar på det löpande behovet av kapacitetsmarknaden för att säkerställa att tillförlitlighetsnormen på 3 timmars förväntad förlorad last uppfylls. När kapacitetsmarknaden inte tas med i modelleringen kommer tillförlitlighetsnormen troligtvis inte uppnås under alla år som ingår i modelleringen.

(103) Den nationella nätoperatören tar fram ett femårigt grundscenario för reformen av elmarknaden som en del av scenarierna för framtidens energi (29) för att bedöma den kapacitet som ska säkras i samband med kapacitetsmarknadsauktionerna. I december 2018 fastställde den nationella nätoperatören en reviderad uppsättning antaganden för att bedöma hur grundscenariot skulle kunna påverkas om det inte fanns någon kapacitetsmarknad i Förenade kungariket. Den bedömde att utan kapacitetsmarknaden skulle den förväntade förlorade lasten variera mellan 3 och 7 timmar mellan 2019/2020 och 2023/2024.

(104) Förenade kungarikets departement för företagande, energi och industristrategi utförde en analys separat från den nationella nätoperatören, och använde de senaste rekommendationerna i den nationella nätoperatörens elkapacitetsrapport (från 2018) liksom departementets egna kommersiella insikter och dess bedömning av anläggningarnas ekonomi. I denna analys konstateras det att det förväntade intervallet för den förväntade förlorade lasten kommer att överskrida den tre timmar långa tillförlitlighetsnormen för förväntad förlorad last under alla år fram till 2030 (mellan 3 och 345 timmar mellan 2019/2020 och 2029/2030).

2.8.3 Orsakerna till problemet med produktionskapacitetens tillräcklighet

(105) Förenade kungariket medger att det finns två huvudsakliga marknadsmisslyckanden som kan förklara det problem med produktionskapacitetens tillräcklighet som beskrivs i avsnittet ovan.

(106) Det första marknadsmisslyckandet är att tillförlitlighet är en allmännytta. Kunderna kan inte välja den tillförlitlighetsnivå som de önskar eftersom den systemansvarige inte selektivt kan koppla bort dem, och konsumenterna reagerar inte på förändringar i realtid av grossistpriset. Man kan därför förvänta sig att kapacitetsleverantörerna inte kommer att tillhandahålla den socialt optimala tillförlitlighetsnivån utan ett ingripande. Att elförsörjningen inte är tillförlitlig kan också leda till höga samhällskostnader. Om de inte tas ut av producenterna skulle de utgöra externa kostnader.

(107) Det andra marknadsmisslyckandet är att det ”saknas pengar”. Begreppet har identifierats och beskrivs i akademiska publikationer och påverkar marknader som uteslutande hanterar energi (30). I teorin skulle konsumenternas oförmåga att välja den tillförlitlighetsnivå som de önskar kunna skötas på en marknad som uteslutande hanterar energi genom att låta priserna stiga till en nivå som speglar det genomsnittliga värdet för förlorad last, det vill säga det pris då konsumenterna inte längre skulle vara villiga att betala för energi och låta producenter erhålla ersättning vid elbrist. I praktiken kan dock en marknad som uteslutande hanterar energi misslyckas med att skicka korrekta marknadssignaler för att säkerställa en optimal försörjningstrygghet och för att göra det möjligt för investerare att få projektfinansiering för att bygga upp ny kapacitet. Detta innebär att intäkterna på energimarknaden kanske inte lyckas få fram tillräckliga investeringar i kapacitet på grund av att det ”saknas pengar”. Det finns två anledningar till varför detta kan inträffa: a) Prisernas oförmåga att spegla situationer med brist på el: De nuvarande grossistpriserna på energi stiger inte tillräckligt för att spegla värdet på den ytterligare kapaciteten i situationer då det råder elbrist: Detta beror på att avgifterna för de producenter som inte är balanserade i balansmekanismen (obalansavgifter) inte speglar hela kostnaden för den balansering som den systemansvarige utför (till exempel spänningssänkning). b) Osäkerhet kring att priserna kommer att stiga, även om de kan: I perioder då grossistmarknadspriserna för el borde stiga till höga nivåer oroas investerarna över att regeringen/tillsynsmyndigheten för marknaden kommer att slå ner på vad de upplever som missbruk av marknadsstyrka, till exempel genom att införa ett pristak. De oroas också över att priserna helt enkelt inte kommer att stiga – exempelvis om vindkraftskapaciteten presterar bättre än väntat och minskar möjligheterna för dyrare dirigerbar kapacitet att leverera.

(108) Förenade kungariket medger att ”för lite pengar” inte är ett teoretiskt problem. Historiskt sett hade de brittiska obalanspriserna inte överskridit 938 GBP/MWh. Landet erkänner att bevis från situationer med elbrist på den brittiska marknaden under den senaste tiden också visar på att priserna inte har stigit till de nivåer som man hade kunnat förvänta sig. Förenade kungarikets regering och Ofgem beställde en oberoende studie för att uppskatta värdet av förlorad last, i vilken det konstaterades att det genomsnittliga värdet för konsumenterna om man förhindrade avbrott vid tillfällen med hög systemefterfrågan ligger på omkring 17 000 GBP/MWh (31).

(109) Förenade kungariket medger att marknadsmisslyckandena förvärras på kort och medellång sikt av de mycket snabba stängningsplanerna för den befintliga kapaciteten: Enligt den nationella nätoperatörens huvudscenario – om intäkterna från kapacitetsmarknaden inte längre fanns tillgängliga – skulle upp till 8 GW av de kol- och gasanläggningar som fanns tillgängliga under 2018/2019 stänga under 2019/2020.

2.8.4 Ytterligare åtgärder för att säkerställa tillräcklig produktionskapacitet

(110) Utöver den anmälda åtgärden har Förenade kungariket vidtagit och håller fortfarande på att genomföra en mängd olika åtgärder på den brittiska elmarknaden som skulle kunna bidra till att hantera de marknadsmisslyckanden som anges i det föregående avsnittet. De tre största initiativen från Förenade kungarikets anmälan förtecknas nedan.

(111) Den första åtgärd som nämndes av Förenade kungariket syftade till att minska de övergripande elkraven och öka möjligheten att reagera på konsumentefterfrågan. Landet uppgav att man höll på att vidta åtgärder för att sänka de övergripande elkraven, till exempel genom den gröna överenskommelsen (Green Deal) och skyldigheten för energiföretag (Energy Company Obligation). Förenade kungariket försöker också uppmuntra både varaktiga minskningar av efterfrågan och kortsiktiga minskningar av efterfrågan, såsom spetslastutjämning/-växling (så kallad efterfrågeflexibilitet). Förenade kungariket har i synnerhet åtagit sig att säkerställa att alla hem och små företag i landet erbjuds en smart mätare senast i slutet av 2020 (32). Smarta mätare gör det möjligt att använda varierande taxor, vilket innebär lägre elpriser när efterfrågan är låg. Den första statiska varierande taxan i landet infördes av elbolaget Green Energy tidigt under 2017, som erbjöd de av bolagets kunder som använde smarta mätare mycket lägre elpriser under nätterna måndag till fredag. Detta speglar dock inte de faktiska grossistkostnader som skulle göra det möjligt för konsumenterna att reagera i realtid (33). Efter förarbete och en uppmaning att inkomma med synpunkter i juli 2017 offentliggjorde Förenade kungariket och Ofgem gemensamt en plan för smarta system och flexibilitet (34). I denna plan beskrivs de underliggande principerna i Förenade kungarikets strategi för att möjliggöra övergången till ett smart och flexibelt system, vilket följdes av 29 åtgärder för regeringen, Ofgem och/eller industrin.

(112) Den andra åtgärden är reformen av obalansavgiften. Obalanspriserna stimulerar marknadsdeltagarna att säkerställa att de volymer el som de säljer eller förbrukar överensstämmer med de volymer som de enligt kontrakt ska sälja eller förbruka. Förenade kungariket menar att en reform av marknadens funktionssätt bidrar till att trygga energiförsörjningen.

(113) Ofgem inledde den omfattande översynen av koden om elbalansering 2012 (35). Syftet var att ta itu med flera farhågor som man haft sedan länge om de faktorer som har hämmat obalanspriserna. Ofgem antog och offentliggjorde sitt slutliga politiska beslut i maj 2014 (36). De genomförda reformerna av obalanserna är följande: a) Obalanspriserna har gjorts ”marginella” genom att de beräknas med hjälp av den dyraste åtgärd som den systemansvarige vidtar för att balansera systemet. Detta infördes stegvis, och det första steget var att priserna skulle beräknas med ett genomsnitt av de översta 50 MWh av den systemansvariges åtgärder (i stället för 500 MWh) från och med november 2015. Sedan november 2018 har priserna beräknats genom användning av de översta 1 MWh. b) En kostnad för frånkoppling och spänningssänkning har inkluderats i beräkningarna av obalanspriset baserat på värdet av förlorad last för konsumenterna. Denna kostnad infördes i steg, och började med 3 000 GBP/MWh från och med november 2015, och höjdes till 6 000 GBP/MWh från och med november 2018. c) Prissättningen av reservkostnaderna har förbättrats genom att man speglar det värde som reserven ger konsumenterna i perioder då elsystemet är hårt belastat. För att uppnå detta har en prissättningsfunktion för reserven vid elbrist införts som prissätter reserven när den används baserat på den rådande bristen i systemet (37). d) Man har infört ett enda obalanspris för varje avräkningsperiod för att förenkla arrangemangen och minska obalanskostnaderna, i synnerhet för mindre parter.

(114) Ofgem har offentliggjort en översyn av den första fasen av översynen av elbalanseringen (38). Sedan genomförandet av den första fasen har det genomsnittliga obalanspriset sjunkit. En majoritet av obalanspriserna ligger nu inom intervallet 20–30 GBP/MWh, snarare än de 30–40 GBP/MWh som observerades tidigare. Obalanspriset har dock blivit mer instabilt. Det högsta priset under de två år som föregick reformen var 429,10 GBP/MWh, medan det efter reformen låg på 1 528,72 GBP/MWh.

(115) Förenade kungarikets regering anser att kapacitetsmarknaden och obalansreformen har skilda men kompletterande roller när det gäller att säkra försörjningstryggheten för el. Det är bättre att fortsätta med kapacitetsmarknaden och stödja en reform av obalansöverenskommelserna snarare än att helt enkelt förlita sig på obalansreformen av följande skäl: a) Obalansreformen bör visserligen stärka incitamenten att investera på energimarknaden på lång sikt, men förväntas ha en mer begränsad inverkan på de övergripande investeringsnivåerna på kort och medellång sikt (39). Detta beror på att producenterna säljer nästan all sin energi på terminsmarknaderna. Med tiden kommer denna reform att få priserna att stiga på terminsmarknaderna när producenterna drar fördel av de arbitragemöjligheterna mellan terminsmarknaderna och priset i balansmekanismen. b) Obalansreformen kan inte hantera den ökade risken vid investeringar i värmekapacitet i takt med att kraftsektorn fasar ut fossila bränslen: Värmekapaciteteten kommer allt mer att köras som reserv och kommer att behöva täcka sina fasta kostnader genom att ta ut höga priser vid de få tillfällen då det råder brist på el och priserna stiger kraftigt. c) I praktiken kan investeringarna vara beroende av en likvid marknad för ”tillförlitlighetsoptioner” som bedriver handel runt ett realtidspris – där leverantörerna betalar producenterna ett fast pris i utbyte mot en option att köpa energi till ett lösenpris. Det är inte sannolikt att detta kommer att växa fram genom Ofgems reform av överenskommelserna om obalansavgiften, eftersom marknaden till och med efter de aktuella reformerna av obalanspriset förblir en kvasimarknad där obalanspriser fastställs genom komplexa administrativa förfaranden, men skulle kunna utvecklas om en balansmarknad för el introduceras som kan fungera som en stabil referensmarknad för handel med optioner (40). d) Det är oklart huruvida investerarna skulle förlita sig på att eventuella nya arrangemang skulle behållas. Detta beror på att när priserna tillåts stiga till höga nivåer blir det allt svårare för tillsynsmyndigheten att bedöma huruvida mycket höga priser gynnar en effektiv marknadens funktion eller leder till profitering. Detta innebär i sin tur att producenterna kan vara ovilliga att erbjuda energi till ett högt pris (av rädsla av att utredas för missbruk av marknadsstyrka), eller att de kanske förväntar sig ett statligt ingripande i framtiden för att dämpa mer frekventa kraftiga prisökningar. e) I händelse av att det införs obalansreformer och om de lyckas ta itu med marknadsmisslyckanden har tydligare obalanspriser potential att minska kostnaden för anskaffande av kapacitet genom kapacitetsmarknaden, vilket innebär att det pris som betalas för kapacitet borde sjunka till noll i auktionen. f) Trots att obalansreformen, när den väl har slutförts, skulle kunna leda till högre priser i perioder då det råder elbrist gör den stora osäkerheten kring huruvida brister kommer att uppstå eller inte det riskabelt för investerare i stora nybyggda projekt att enbart förlita sig på hög ersättning i bristsituationer. Kapacitetsmarknaden erbjuder en stabil regelbunden betalning under upp till 15 år för nybyggda projekt, vilket minskar riskerna för investerarna och uppmuntrar investeringar i ny och befintlig kapacitet.

(116) Den tredje åtgärd som Förenade kungariket anför är fullbordandet av den inre energimarknaden och stöd till ökad sammanlänkning. Landet har infört det tredje energipaketet i den nationella rätten och menar att det bidrar till utvecklingen av nätkoder. I och med de marknadsrelaterade nätkoderna på EU-nivå, som harmoniserar de tidsramar för när kapacitet fördelas och köps och säljs, kommer en standarduppsättning marknadsregler att införas i hela Europa och främja genomförandet av en konkurrenskraftig alleuropeisk energimarknad. Förenade kungariket hävdar att dessa ändringar kan förbättra investeringarna i sammanlänkningar, genom ett mer effektivt utnyttjande av tillgångarna. Förenade kungariket påpekar också att sammanlänkningsnivån i landet har ökat från 4 % 2014 till 6 % av den totala installerade kapaciteten 2019, främst eftersom Nemo-länken togs i bruk den 31 januari 2019, och har potential att stiga till 9 % 2021 (41).

(117) Förenade kungariket framhöll också att landet aktivt deltog i EU:s arbete med att fastställa prioriterade gränsöverskridande projekt vartannat år i enlighet med förordningen om transeuropeiska energinät. Dess prioriterande projekt fick status som ”projekt av gemensamt intresse”, vilket gjorde det möjligt för dem att gynnas av snabbare planering- och tillståndsförfaranden, potentiella rättsliga incitament och möjlig tillgång till finansiellt stöd genom fonden för ett sammanlänkat Europa.

(118) Ofgems integrerade projekt för planering och reglering av överföring slutfördes 2015 (42). Genom detta inrättades förfarandet för bedömning av nätalternativ och offentliggörande av årliga rapporter om detta förfarande. Den systemansvariges analys ger utvecklarna av sammanlänkningar förbättrade uppgifter, bland annat om platser där ny sammanlänkningskapacitet lättast kan placeras. Den nya rollen innebär också att man måste överväga specifika sammanlänkningsförslag och tillhandahålla Ofgem bedömningar av deras konsekvenser.

2.9 Varaktighet

(119) Energilagen från 2013 innehåller inget slutdatum för kapacitetsmarknaden. Det statliga stödet har dock godkänts för tio år (43), och perioden börjar löpa från och med det datum då åtgärden genomfördes för första gången under 2014 (44).

2.10 Skäl för att inleda förfarandet

(120) Även om kapacitetsmarknaden anmäldes av Förenade kungarikets myndigheter innan den började tillämpas har beslutet från 2014 om godkännande av stödordningen ogiltigförklarats av tribunalen. Mot bakgrund av tribunalens dom, som ogiltigförklarar kommissionens beslut från 2014, måste genomförandet av det aktuella stödet fram till tribunalens dom anses vara olagligt (45).

(121) I enlighet med kommissionens tillkännagivande om vilka regler som är tillämpliga för att avgöra om ett statligt stöd är olagligt (46) har kommissionen bedömt huruvida åtgärden är förenlig med den inre marknaden, mellan december 2014 och november 2018 och framöver, på grundval av villkoren i avsnitt 3.9 i miljö- och energiriktlinjerna (47)„ som fastställer särskilda villkor för stöd till tillräcklig produktionskapacitet och har varit tillämpliga sedan den 1 juli 2014.

(122) Förfarandet för att anta ett nytt beslut kan återupptas på exakt det stadium då rättsstridigheten uppstod (48).

(123) Mot bakgrund av slutsatserna i tribunalens dom, om att kommissionen borde ha hyst tvivel om åtgärdens förenlighet med den inre marknaden, beslutade sig kommissionen att inleda ett formellt undersökningsförfarande.

(124) På grundval av tillgängliga uppgifter och det som beskrivs i beslutet att inleda förfarandet försökte kommissionens få klargöranden och bad om synpunkter på framför allt följande frågor: a) Åtgärdens ändamålsenlighet: (1) Huruvida åtgärden är tillräckligt öppen för alla relevanta kapacitetsleverantörer, i synnerhet för leverantörer av efterfrågeflexibilitet på grund av skillnaderna i kontraktslängderna, den begränsade garantin för volymen i T-1-auktionen och den lägsta nivån för deltagande. (2) Huruvida sammanlänkningskapacitetens deltagande borde fortsätta att begränsas av användningen av en sammanlänkningsledd modell. b) Åtgärdens proportionalitet: (1) Huruvida åtgärden var proportionerlig på grund av de potentiellt diskriminerande skillnaderna i behandlingen av leverantörer av efterfrågeflexibilitet jämfört med producenter, när det gäller kontraktslängder. (2) Huruvida kostnadstäckningsmetoden har misslyckats att stimulera konsumenterna i tillräckligt hög grad för att dessa ska minska sin förbrukning under efterfrågetoppar, och därför inte minimerade det totala stödbeloppet. c) Undvikande av negativa effekter på handel och konkurrens: (1) Huruvida åtgärden undvek sådana effekter, eftersom långfristiga kontrakt var reserverade för produktionsanläggningar, vilket begränsade åtgärdens öppenhet, och eftersom utländska kapaciteter för tillfället inte fick delta direkt i den brittiska kapacitetsmekanismen.

3. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

(125) I detta avsnitt sammanfattas de synpunkter som kommissionen tog emot under samrådsperioden från 35 berörda parter, framför allt från intressenter som är verksamma inom energisektorn (t.ex. företag som är verksamma inom konventionell produktion, sammanlänkningar, produktion av förnybar energi och leverantörer av efterfrågeflexibilitet, liksom branschorganisationer och icke-statliga organisationer), Ofgem och den nationella nätoperatören.

3.1 Mål av gemensamt intresse och åtgärdens nödvändighet

(126) Trots att kommissionen i beslutet att inleda förfarandet inte uttryckligen tog upp frågan om ett gemensamt mål eller åtgärdens nödvändighet kommenterade vissa berörda parter specifikt dessa frågor. De flesta av dem var positivt inställda till åtgärdens mål och nödvändighet. Vissa instämde i kommissionens preliminära slutsatser i beslutet att inleda förfarandet utan kommentarer, medan andra a) åberopade analyser som utförts av Entso-E, Förenade kungarikets regering, den nationella nätoperatören och tredje parter som visar att Förenade kungarikets tillförlitlighetsnorm inte skulle uppnås utan kapacitetsmarknaden, b) uppgav att till och med mot bakgrund av den senaste utvecklingen på energimarknaden (t.ex. införandet av smarta mätare) var kapacitetsmarknaden fortfarande nödvändig, eller c) förklarade att kapacitetsmarknaden skickade en viktig signal till stöd för investeringar i ny kapacitet och underhåll av befintlig kapacitet.

(127) Vad gäller efterfrågeflexibilitetens roll och potential påpekade vissa berörda parter att den allt större volymen operatörer på efterfrågesidan som deltog i auktionerna var ett bevis för att kapacitetsmarknaden var lämpligt utformad, och ett bevis för att det inte fanns några hinder för operatörerna på efterfrågesidan. Flera berörda parter betonade också den positiva roll som övergångsauktionerna spelade för att uppmuntra tillväxten för efterfrågeflexibilitet, i synnerhet för att de avslutades till högre priser och inte var öppna för andra kapacitetsleverantörer.

(128) Andra berörda parter ifrågasatte huruvida kapacitetsmarknaden är nödvändig, och framhöll följande: a) Att Förenade kungarikets marknadsutbud skulle bli för stort. I synpunkterna noterades den nationella nätoperatörens konservativa hållning i samband med prognoserna av tillgång och efterfrågan, de höga kapacitetsmarginalerna för vintern 2018/2019, den låga nivån med avseende på förväntad förlorad last, de lugnande uttalandena från Förenade kungariket med koppling till försörjningstryggheten den vintern, de låga auktionspriserna och den avsevärda tillväxten i fråga om sammanlänkning. b) Den marknad som uteslutande hanterar energi skulle säkerställa tillräcklig produktionskapacitet på ett bättre sätt, i synnerhet efter Förenade kungarikets reformer, exempelvis införandet av smarta mätare, obalansreformer och halvtimmeslånga avräkningsperioder. En berörd part åberopade den australiska marknad som uteslutande hanterar energi som ett exempel där prisvolatiliteten på grossistsidan ger tydliga signaler om att investera i efterfrågeflexibilitet. c) Kapacitetsmarknaden skulle upprätthålla problemet med ”för lite pengar” genom att dämpa priserna i situationer med elbrist, som är nödvändiga för att uppmuntra investeringar i efterfrågeflexibilitet och lagring. Flera parter nämnde förändringen av elpriserna till följd av tribunalens dom som bevis för denna dämpande effekt. d) Kommissionen bör noggrant undersöka efterfrågeflexibilitetens potential under en tioårsperiod, liksom kapacitetsmarknadens inverkan på denna potential. Genom att hänvisa till studier uppger de att i) om smarta mätare och andra användbara anordningar skulle användas i stor utsträckning skulle 15 GW av den inhemska efterfrågan potentiellt kunna överföras under en vinterdag med hög efterfrågan 2025. ii) I en modell från 2012 bedömdes det att industrikunder skulle kunna tillhandahålla efterfrågeflexibilitetskapacitet på 4–5 GW. iii) Efterfrågeflexibilitetspotentialen hos alla icke-industriella byggnader som inte är avsedda för bostadsändamål uppskattades för 2012 till mellan 1,2 och 4,4 GW under en vinterdag med hög belastning. iv) Upp till 1 GW efterfrågeflexibilitet skulle kunna finnas tillgänglig i London 2050. De menar också att deltagandet för operatörerna på efterfrågesidan i kapacitetsauktionerna är lågt, då de bara har erhållit 1,37 % av den totala kapacitet som auktioneras. Slutligen hävdade vissa berörda parter att övergångsauktionerna inte är tillräckliga för att främja efterfrågeflexibilitet på grund av att leverantörer av efterfrågeflexibilitet med kontrakt stängs ute under de varaktiga auktionerna, och eftersom den andra övergångsauktionen begränsades till efterfrågeflexibilitet i form av effektsänkning och därför inte var tillräcklig för att främja denna typ av efterfrågeflexibilitet på lång sikt. De beklagar också att Förenade kungariket inte förlängde övergångsauktionen med ytterligare två år.

3.2 Åtgärdens ändamålsenlighet

3.2.1 Valet av instrument

(129) En berörd part hävdade att kapacitetsmarknaden troligtvis, på ett antal olika sätt, inte var förenlig med förordning (EU) 2019/943 eftersom i) Förenade kungariket redan kommer att ha genomfört majoriteten av de energimarknadsreformer som är nödvändiga för att undvika en kapacitetsmarknad och ii) om oron över kapacitetsöverskott kvarstår skulle en strategisk reserv vara att föredra.

3.2.2 Ersättning som uteslutande baseras på ren tillgång till kapacitet

(130) Vissa berörda parter menade att de befintliga förvarningsöverenskommelserna inför situationer med hög belastning i elnätet (dvs. en fyratimmarsvarning, där tidpunkten och situationens omfattning fastställs i efterhand) har missgynnat decentraliserade tillgångar, bland annat efterfrågeflexibiliteten. De föreslog att Förenade kungariket borde fundera över att införa en dirigeringsmekanism eller fler varningar när myndigheterna märker att en situation med hög belastning i elnätet håller på att uppstå.

(131) Vissa berörda parter menade att det nuvarande systemet med sanktioner kanske inte är tillräckligt strikt för att säkerställa att kapacitetsleverantörerna reagerar effektivt i situationer då elnätet är hårt belastat.

(132) Å ena sidan hävdade vissa parter att genom att basera definitionen av situationer med hög belastning på en modell med ”levererad energi” bryter man mot punkt 225 i miljö- och energiriktlinjerna och gör det möjligt att manipulera reduktionsfaktorerna på ett sätt som diskriminerar koldioxidsnåla tekniker (vind- och solkraft) och alternativa tekniker (t.ex. lagring).

3.2.3 Är åtgärden öppen för alla relevanta kapacitetsleverantörer?

3.2.3.1 Potentiell diskriminering mot leverantörer av efterfrågeflexibilitet då det saknas tidsbundna leveransavtal

(133) Vissa berörda parter menade att kravet på att innehavarna av kapacitetsavtal ska reagera i en situation med hög belastning när som helst under dagen och hur länge den än varar har gjort det svårt för leverantörer av efterfrågeflexibilitet att delta på kapacitetsmarknaden. De menade därför att tidsbundna avtal om kapacitetsleverans borde erbjudas genom kapacitetsmarknaden.

3.2.3.2 Skillnader i de tillgängliga kontraktslängderna

(134) Enligt de nuvarande brittiska kapacitetsmarknadsreglerna har de flesta befintliga kapacitetsleverantörer tillgång till avtal på ett år. Det är bara leverantörer av produktionskapacitet som har kapitalutgifter över vissa tröskelvärden som har rätt till längre kapacitetsavtal på upp till 15 år.

(135) För att rättfärdiga varför leverantörer av efterfrågeflexibilitet stängts ute från längre kontrakt påpekade flera berörda parter i) de låga kapitalutgiftsnivåerna för leverantörerna av efterfrågeflexibilitet (49), ii) det faktum att de föredrar korta kontrakt på grund av deras instabila portföljer, iii) behovet av att ha längre kontrakt för renoverade och nybyggda kapaciteter för att undvika högre anbud i kapacitetsmarknadsauktionerna, högre stödnivåer och oväntade intäkter för befintliga kapaciteter. Vissa berörda parter uppgav också att leverantörer av efterfrågeflexibilitet som använder produktion bakom mätaren ändå kunde kvalificera sig för ett längre kontrakt om de uppfyllde kravet på en viss kapitalutgiftsnivå och om de deltog i auktionen som produktion.

(136) Vissa berörda parter föreslog i) att man skulle begränsa kontraktslängden till ett år för alla kapaciteter, eller ii) att bara tillåta kontrakt som understeg fem år men inte på grundval av kapitalutgifter, som inte tar hänsyn till alla finansiella kostnader för leverantörerna av efterfrågeflexibilitet (såsom operativa kostnader), eller iii) att låta leverantörer av efterfrågeflexibilitet få tillgång till kontrakt på 3–5 år. Andra parter föreslog att man skulle behålla det system som baseras på tröskelvärden för kapitalutgifter men ge alla tekniker som uppfyller dessa trösklar (alltså även tekniker som används av leverantörer av efterfrågeflexibilitet) möjlighet att få tillgång till längre kontrakt och att regelbundet se över dessa trösklar eller till och med fastställa flera olika tröskelvärden för att säkerställa teknikneutralitet.

3.2.3.3 Begränsad garanti för volymen i T-1-auktionen

(137) Viss kapacitetsvolym auktioneras inte för att levereras fyra år senare (T-4) och är ”reserverad” för auktionen för leverans året efter (T-1). Om efterfrågan minskar mellan auktionerna för leverans fyra år senare och auktionerna för leverans ett år senare sänks den kapacitetsmängd som auktioneras i T-1-auktionen. Eftersom T-1-auktionen utgör en bättre avsättningsmöjlighet för leverantörerna av efterfrågeflexibilitet åtog sig Förenade kungariket 2014 att under auktionerna för leverans nästa år anskaffa minst 50 % av den kapacitet som reserverats fyra år tidigare.

(138) Vissa synpunkter pekade på att de nuvarande arrangemangen inte var tillfredsställande eftersom det är svårt att förutspå om en T-1 kommer att anordnas. Förenade kungariket kan besluta sig för att ställa in en auktion eller ändra den volym som ska auktioneras i T-1. Vissa berörda parter föreslog att man skulle fastställa den mängd som ska anskaffas i en T-1 som en procentandel, antingen av den kapacitet som behövs för leveransåret eller av den kapacitet som auktioneras i T-4. Andra framhöll behovet av att öka den volym som auktioneras i T-1-auktioner stegvis under fem år. Slutligen föreslog vissa parter att man skulle sluta med T-4-auktionerna, ii) anordna kom