(476)

Kommissionen kommer därför att bedöma huruvida överkompensation förekom under hela perioden mellan den 1 januari 2010 och den 30 juli 2012, enligt punkt 47 i 2011 års rambestämmelser om tjänster av allmänt ekonomiskt intresse. Kommissionen noterar följande vad gäller denna period: — I rapporten om skälen till Tirrenias och Siremars insolvens, som utarbetades av tvångsförvaltaren i maj 2011, anges för det första att den statliga ersättningen till Siremar enligt det ursprungliga avtalet, före 2010, i genomsnitt uppgick till 70 miljoner per år. Detta motsvarade 70–75 % av Siremars omsättning under den perioden. Siremar var därför nästen helt beroende av den statliga ersättningen för allmän trafik för att bedriva sin verksamhet. Siremar blev alltmer beroende av statlig ersättning mellan 1999 och 2008, och ett tak för den årliga ersättningen på 55,7 miljoner euro skulle inte ha varit tillräckligt för att företaget skulle kunna fullgöra sin allmänna trafikplikt på lång sikt. I rapporten konstateras i synnerhet att metoden för att beräkna den statliga ersättningen enligt det ursprungliga avtalet, som gällde till och med 2009, alltid har inneburit att Siremar har kunnat ersätta alla sina produktionsfaktorer (dvs. kapital och arbetskraft), trots att företaget i genomsnitt hade en låg avkastning på eget kapital. Denna metod var dock inte längre tillämplig från och med 2010. Däremot gällde den nya metod som anges i Cipe-direktivet och i 2009 års lag, vilken innefattade ett tak som för Siremar fastställdes till ett betydligt lägre belopp än den genomsnittliga ersättning som företaget erhållit under det föregående årtiondet. — För det andra visar alla handlingar som har inkommit att Siremar hade begärt omkring 66 miljoner euro för 2010, men att Italien endast godkände en ersättning på 55,7 miljoner euro. Detta belopp innebär dessutom att ersättningen minskade med 17 % mellan 2009 och 2010, då den nya metoden för att beräkna ersättningen, kombinerat med ett fast tak, trädde i kraft. Om man jämför 2008–2009 och 2010–2011 är skillnaden ännu tydligare: ersättningen minskade med så mycket som 22 % under den perioden. — För det tredje konstaterar kommissionen, baserat på den redovisning per linje som Siremar utarbetade för 2010, att Siremar 2010 rapporterade ett positivt rörelseresultat på omkring 5,9 miljoner euro. Italien klargjorde att detta belopp motsvarade kapitalavkastningen, som beräknades genom att en ränta på 7,6 % tillämpades på ett investerat kapital på 77,5 miljoner euro. Kommissionen konstaterar att det investerade kapital som redovisades för 2010 är mer än dubbelt så stort som det genomsnittliga investerade kapital per år som rapporterats av CdI och senare SNS (se fotnot 135), och att räntan är högre än den riskpremie på 6,5 % som fastställs i Cipe-direktivet, men lägre än den ränta som blir resultatet om Cipe-metoden tillämpas fullt ut (dvs. 8,87 %, se skäl 218). Om riskpremien på 6,5 % hade tillämpats skulle kapitalavkastningen endast ha uppgått till 5 miljoner euro. Kommissionen konstaterar således att Siremar överkompenserades med omkring 0,9 miljoner euro för 2010. — För det fjärde utarbetades inte redovisningen för 2010, 2011 och 2012 efter det att Siremar ställdes under tvångsförvaltning i september 2010 (i detta fall ett likviditetsförfarande). Detsamma gäller redovisningen per linje för 2011 och 2012. Enligt tillämplig lagstiftning utarbetade och inlämnade tvångsförvaltaren i stället kvartalsredovisningar till de nationella tillsynsmyndigheterna, dvs. ministeriet för ekonomisk utveckling. Dessa redovisningar visar att de totala rörelseresultaten mellan september 2010 och juni 2012 var negativa, med en förlust på 0,7 miljoner euro. I september 2012, dvs. efter överföringen av affärsgrenen till CdI, hade dessa rörelseförluster ökat till 4,8 miljoner euro. Siremar gick därför med förlust, eftersom företaget fortsatte att genomföra den allmänna trafikplikten medan förfarandet för försäljningen av Siremars affärsgren pågick. Kommissionen beklagar att ingen redovisning per linje utarbetades för 2011 och första halvåret 2012, men Italien har bekräftat att Siremar inte bedrev någon trafik utanför sin allmänna trafikplikt under förlängningen. Eftersom de totala finansiella resultaten för perioden mellan september 2010 och september 2012 var negativa, tyder dessa handlingar starkt på att Siremar inte överkompenserades under perioden efter det att företaget ställdes under tvångsförvaltning, och att den begränsade ersättning företaget erhöll 2010 gick förlorad under de följande åren.