BILAGEFÖRTECKNING

BILAGA III C:

6. Beskrivning av delar och/eller egenskaper som nämns under 1 ovan:

c)

c)

c)

När ett säte och dess fjädring kan regleras ska sätet ställas in enligt följande innan indexpunkten bestäms:

2.3.2.11.4 Framför ett referensplan som är vinkelrätt mot fordonets längsaxel och går genom mittpunkten på frikopplingspedalen (koppling och/eller färdbroms) ska mycket heta delar av avgassystemet skyddas om de befinner sig inom 300 mm in i övre området (700 mm över marknivå) och inom 150 mm in i nedre området (se figur 8). I sidled begränsas det område som ska skyddas av traktorns ytterkontur och avgassystemets ytterkontur.

2.3.2.8.3 Om det för nedre länkarmarna på en trepunktskoppling används kopplingsanordningar (till exempel en snabbkoppling) som inte kräver närvaro av en person mellan traktorn och det redskap som ansluts under tillkopplingen gäller inte kraven i 2.3.2.8.1 inom en radie på 250 mm från de punkter där de nedre länkarmarna är anslutna till traktorn. En minsta säkerhetsmarginal på 25 mm från intilliggande delar inom den angivna slaglängden n′ ska dock alltid finnas runt stängernas/cylindrarnas kontur.

En klämmande punkt anses inte vara farlig för den angivna kroppsdelen om säkerhetsavstånden inte är mindre än de som anges i tabell 5, och om det säkerställs att intilliggande, bredare kroppsdelar inte kan föras in.

Horisontellt avstånd c från farlig punkt

c

2.1.5 En enda skyddsanordning får skydda ett antal farliga punkter. Om inställnings-, underhålls- eller avstörningsanordningar - som endast kan sättas igång när motorn är igång - är monterade under en gemensam skyddsanordning ska dock ytterligare skyddsanordningar finnas.

Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en annan glasruta än en vindruta för vilken kraven i punkt 9.1.4.1 i bilaga III C är tillämpliga, visar att delen i fråga godkändes i Frankrike (e 2) enligt detta direktiv med typgodkännandenummer 001247.

Ovanstående typgodkännandemärke, anbringat på en annan glasruta än en vindruta för vilken kraven i bilaga III C punkt 9.1.4.2 är tillämpliga, visar att delen i fråga godkändes i Frankrike (e 2) enligt detta direktiv med typgodkännandenummer 001247.

10.4.5 Den normala kontrollfrekvensen är två gånger per år. Om otillfredsställande resultat påträffas under någon av dessa kontroller ska den behöriga myndigheten se till att alla nödvändiga åtgärder vidtas för att återupprätta överensstämmelsen med godkänd typ så snabbt som möjligt.

10.3.3 registrera uppgifter om provningsresultat och hålla stöddokumenten (8) tillgängliga under en tid som bestäms genom överenskommelse med myndigheten,

Syftet med denna provning är att bestämma om plastmaterialen som används i säkerhetsglas enligt definitionen i punkterna 2.3 och 2.4 utan väsentlig försämring kan motstå verkan av att under lång tid utsättas för extrema temperaturer.

Syftet med denna provning är att bestämma om ett laminerat glas, ett plast-glas eller en plastbelagd glasruta utan väsentlig försämring kan motstå verkan av att under lång tid utsättas för luftfuktighet.

Syftet med denna provning är att bestämma om ljusgenomsläppligheten hos laminerat glas, plast-glas eller plastbelagda glasrutor som utsätts för strålning under en längre tid minskar väsentligt på grund av detta eller om glaset missfärgas väsentligt.

Syftet med denna provning är att kontrollera att inga bubblor eller andra felaktigheter uppkommer i mellanskiktet i ett laminerat glas eller en plast-glasruta när denna utsätts för höga temperaturer under en längre tid.

i fråga om vindrutor som uppfyller kraven för andra glasrutor än vindrutor, utom de som omfattas av bestämmelserna i punkt 9.1.4.2 i bilaga III C (glasrutor med en normal ljusgenomsläpplighet på mindre än 70 %). I fråga om vindrutor som uppfyller kraven för andra glasrutor än vindrutor får dock symbolen ”T” endast utsättas efter provningen med huvudattrapp enligt punkt 3.3.2 i bilaga III G, varvid fallhöjden ska vara 4,0 m + 25/– 0 mm.

i fråga om en annan glasruta än en vindruta som omfattas av bestämmelserna i punkt 9.1.4.2 i bilaga III C.

3.1 Ansökan om EG-typgodkännande för en typ av glasruta lämnas in av tillverkaren av säkerhetsglasrutan eller av dennes representant för varje typ av säkerhetsglas. Ansökan får endast lämnas in i en medlemsstat.

2.5.2 Krökt vindruta: en vindruta som uppvisar en nominell krökning som medför en segmenthöjd som överstiger 10 mm per linjär meter.

2.5.1 Plan vindruta: en vindruta som inte uppvisar någon nominell krökning som medför en segmenthöjd som överstiger 10 mm per linjär meter.

Grupp av vindrutor: en grupp som består av vindrutor av olika storlekar och former vilka genomgått en undersökning av deras mekaniska egenskaper, splittring och uppträdande vid provning av motståndsförmågan mot miljöpåverkan.

1.1.2 vindrutor som omfattas av kraven för andra glasrutor än vindrutor i denna bilaga, med undantag av kraven i punkt 9.1.4.2 i bilaga III C till detta direktiv (glasrutor med en normal ljusgenomsläpplighet på mindre än 70 %),

Indexpunktens koordinater (A, B, C) i förhållande till mittpunkten på vindrutans övre kant:

En blankett för varje glasruta i en asymmetrisk dubbelglasad enhet enligt de bilagor under vilka dessa rutor har provats eller godkänts.

En blankett för de två rutorna i en symmetrisk dubbelglasad enhet enligt den bilaga under vilken rutorna har provats eller godkänts.

Typ for varje glas enligt definitionen i bilagorna 3 E, 3 G, 3 I, 3 K: …

BILAGA III C

Allmänna provningsvillkor

1. SPLITTRINGSPROVNINGAR

1.1 Glasrutan som ska provas behöver inte vara styvt fastsatt. Den får dock vara fastsatt på en identisk glasruta med hjälp av tejp som är fäst runt hela kanten.

1.2 För att åstadkomma splittring används en hammare på ungefär 75 g eller någon annan anordning som ger likvärdiga resultat. Spetsens krökningsradie ska vara 0,2 ± 0,05 mm.

1.3 En provning ska utföras vid varje föreskriven islagspunkt.

1.4 En undersökning av skärvorna ska utföras på fotografiskt kontaktpapper, varvid exponeringen ska inledas högst 10 sekunder och avslutas högst 3 minuter efter islaget. Endast de mörkaste linjerna, som representerar det första brottet, ska beaktas. Den tekniska tjänsten ska förvara fotografiska reproduktioner av den erhållna splittringen.

2. SLAGPROVNINGAR MED KULA

2.1 Provning med kula på 227 g

2.1.1 Utrustning

2.1.1.1 En kula av härdat stål med en massa på 227 ±2 g och en diameter på cirka 38 mm.

2.1.1.2 En anordning för att fälla kulan fritt från en höjd som ska anges, eller en anordning för att ge kulan en hastighet som motsvarar den som erhålls vid fritt fall. När en anordning för att slunga ut kulan används, ska toleransen för hastigheten vara ±1 % av den hastighet som motsvarar hastigheten vid fritt fall.

2.1.1.3 Stödfixtur, till exempel av det slag som visas i figur 1, bestående av stålramar med 15 mm breda maskinbearbetade kanter, vilka monteras ovanpå varandra och kläs med gummipackningar med en tjocklek på ungefär 3 mm och en bredd på 15 mm och en hårdhet på 50 IRHD.

Den nedre ramen vilar på en stållåda som är ungefär 150 mm hög. Provbiten hålls på plats av den övre ramen, vars massa är ungefär 3 kg. Stödramen är svetsad på en stålplåt som är ungefär 12 mm tjock och vilar på golvet med ett mellanlägg i form av en gummimatta som är ungefär 3 mm tjock och har en hårdhet på 50 IRHD.

2.1.2 Provningsvillkor

— Temperatur: 20 ±5 °C.

— Tryck: 860-1 060 mbar.

— Relativ luftfuktighet: 60 ±20 %.

2.1.3 Provbit

Provbiten ska vara en plan kvadrat med sidan 300 ± 10/0 mm.

2.1.4 Förfarande

Konditionera provbiten vid angiven temperatur under minst fyra timmar omedelbart före provningen.

Placera provbiten i fixturen (2.1.1.3). Provbitens plan ska vara vinkelrätt, inom 3°, mot kulans infallsriktning.

Islagspunkten ska ligga inom 25 mm från provbitens geometriska mittpunkt för en fallhöjd på 6 m eller mindre, och inom 50 mm från provbitens mittpunkt för en fallhöjd på mer än 6 m. Kulan ska träffa den sida av provbiten som motsvarar utsidan på säkerhetsglasrutan när denna är monterad på fordonet. Kulan ska endast göra ett islag.

2.2 Provning med kula på 2 260 g

2.2.1 Utrustning

2.2.1.1 En kula av härdat stål med en massa på 2 260±20 g och en diameter på cirka 82 mm.

2.2.1.2 En anordning för att fälla kulan fritt från en höjd som ska anges, eller en anordning för att ge kulan en hastighet som motsvarar den som erhålls vid fritt fall. När en anordning för att slunga ut kulan används, ska toleransen för hastigheten vara ±1 % av den hastighet som motsvarar hastigheten vid fritt fall.

2.2.1.3 Stödfixturen är av det slag som visas i figur 1 och identisk med den som beskrivs i punkt 2.1.1.3.

2.2.2 Provningsvillkor

— Temperatur: 20 ±5 °C.

— Tryck: 860-1 060 mbar.

— Relativ luftfuktighet: 60 ±20 %.

2.2.3 Provbit

Provbiten ska vara en plan kvadrat med sidan 300 ± 10/0 mm eller vara utskuren från den planaste delen av en vindruta eller annan krökt ruta av säkerhetsglas.

Som ett alternativ kan hela vindrutan eller en annan krökt ruta av säkerhetsglas provas. I sådant fall ska omsorg ägnas åt att säkerställa lämplig kontakt mellan säkerhetsglasrutan och stödet.

2.2.4 Förfarande

Konditionera provbiten vid angiven temperatur under minst fyra timmar omedelbart före provningen.

Placera provbiten i fixturen (2.1.1.3). Provbitens plan ska vara vinkelrätt, inom 3°, mot kulans infallsriktning.

Om provbiten är av plast ska den klämmas mot stödet.

Islagspunkten ska ligga inom 25 mm från provbitens geometriska mittpunkt. Kulan ska träffa den sida av provbiten som motsvarar insidan på säkerhetsglasrutan när denna är monterad på fordonet. Kulan ska endast göra ett islag.

3. PROVNING MED HUVUDATTRAPP

3.1 Utrustning

3.1.1 En huvudattrapp med en sfärisk eller halvklotsformad huvudform gjord av laminerat hårt trä klätt med löstagbar filt och med eller utan en tvärbalk av trä. Det ska finnas ett halsformat mellanstycke mellan den sfäriska delen och tvärbalken och en monteringsstång på andra sidan om tvärbalken.

Måtten är enligt figur 2.

Utrustningens totala massa är 10 ±0,2 kg.

3.1.2 En anordning för att fälla huvudattrappen fritt från en höjd som ska anges, eller en anordning för att ge attrappen en hastighet som motsvarar den som erhålls vid fritt fall.

När en anordning för att slunga fram huvudattrappen används, ska toleransen för hastigheten vara ±1 % av den hastighet som motsvarar hastigheten vid fritt fall.

3.1.3 Stödfixtur enligt figur 3 för provning av plana provbitar. Fixturen består av två stålramar, med 50 mm breda maskinbearbetade kanter, vilka monteras ovanpå varandra och kläs med gummipackningar med tjocklek på ungefär 3 mm och bredd på 15 ±1 mm och en hårdhet på 70 IRHD.

Den övre ramen hålls tryckt mot den nedre ramen av minst åtta skruvar.

3.2 Provningsvillkor

3.2.1 Temperatur: 20 ±5 °C.

3.2.2 Tryck: 860-1 060 mbar.

3.2.3 Relativ luftfuktighet: 60 ±20 %.

3.3 Förfarande

3.3.1 Provning på en plan provbit

Den plana provbiten, med en längd på 1 100 + 5/– 2 mm och en bredd på 500 + 5/– 2 mm, förvaras i en konstant temperatur på 20 ±5 °C under minst fyra timmar omedelbart före provningen. Fäst provbiten i stödramarna (3.1.3); dra åt skruvarna för att säkerställa att provbitens rörelse under provningen inte överstiger 2 mm. Provbitens plan ska vara i huvudsak vinkelrätt mot attrappens infallsriktning. Attrappen ska träffa provbiten inom 40 mm från dess geometriska mittpunkt på den sida som motsvarar insidan på säkerhetsglasrutan när denna är monterad på fordonet, och endast göra ett islag.

Filtbeklädnadens anslagsyta ska bytas ut efter 12 provningar.

3.3.2 Provningar på en komplett vindruta (används endast för en fallhöjd på mindre än eller lika med 1,5 m)

Placera vindrutan fritt på ett stöd med ett mellanlägg i form av ett gummiband med hårdhet på 70 IRHD och tjocklek på ungefär 3 mm, varvid kontaktbredden över hela omkretsen ska vara ungefär 15 mm. Stödet består av ett styvt stycke som motsvarar vindrutans form så att huvudattrappen träffar den inre ytan. Vid behov ska vindrutan klämmas mot stödet på lämpligt sätt. Stödet ska vila på ett styvt stativ med ett mellanlägg i form av en gummimatta med hårdhet på 70 IRHD och tjocklek på ungefär 3 mm.

Vindrutans yta ska vara i huvudsak vinkelrät mot huvudattrappens infallsriktning.

Huvudattrappen ska träffa vindrutan i en punkt som ligger inom 40 mm från dess geometriska mittpunkt på den sida som motsvarar insidan på säkerhetsglasrutan när denna är monterad på fordonet, och endast göra ett islag.

Filtbeklädnadens anslagsyta ska bytas ut efter 12 provningar.

4. NÖTNINGSPROVNING

4.1 Utrustning

4.1.1 En nötningsapparat (1) som visas schematiskt i figur 4 och består av

— ett horisontellt vridbord, med centrumfäste, som roterar moturs med 65-75 varv/min och

— två vägda parallella armar som vardera är försedda med ett särskilt nötande hjul som är fritt upphängt på en kullagerförsedd horisontell axel. Varje hjul vilar på provbiten under det tryck som utövas av en massa på 500 g.

Nötningsapparatens vridbord ska rotera jämnt, i huvudsak i ett plan (avvikelsen från detta plan får inte vara större än ±0,05 mm på ett avstånd av 1,6 mm från vridbordets periferi). Hjulen ska vara monterade på ett sådant sätt att de när de är i kontakt med den roterande provbiten roterar i motsatta riktningar så att de två gånger under varje provbitsvarv utövar en sammantryckande och nötande påverkan längs kurvlinjer över en ringformig yta på ungefär 30 cm2.

4.1.2 Nötande hjul (2), vardera med en diameter på 45–50 mm och en tjocklek på 12,5 mm, bestående av ett särskilt finkornigt slipmedel inbäddat i ett medelhårt gummi. Hjulen ska ha en hårdhet på 72 ±5 IRHD, mätt i fyra punkter jämnt fördelade över mittlinjen på den nötande ytan, varvid trycket ska anbringas vertikalt längs en hjuldiameter och avläsningarna göras 10 sekunder efter full ansättning av trycket.

De nötande hjulen ska förberedas för användning genom mycket långsam rotation mot ett plant glas för att säkerställa att deras yta är helt jämn.

4.1.3 En ljuskälla bestående av en glödlampa som har sin glödtråd innesluten i en parallellepiped med måtten 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm. Spänningen på lampans glödtråd ska vara sådan att färgtemperaturen är 2 856 K ±50 K. Spänningen ska stabiliseras inom ± 1/1 000. Instrumentet som används för att kontrollera spänningen ska ha lämplig noggrannhet.

4.1.4 Ett optiskt system bestående av en lins med en brännvidd, ƒ, på minst 500 mm och korrigerad för färgavvikelser. Full bländaröppning av linsen får inte överstiga ƒ/20. Avståndet mellan linsen och ljuskällan ställs in så att en i huvudsak parallell ljusstråle erhålls. En bländare förs in för att begränsa ljusstrålens diameter till 7 mm ± 1 mm. Denna bländare ska placeras på ett avstånd av 100 ±50 mm från linsen på den sida som är riktad bort från ljuskällan.

4.1.5 En utrustning för mätning av utspritt ljus (se figur 5), bestående av en fotoelektrisk cell med ett integrerande klot med en diameter på 200–250 mm. Klotet är försett med ingångs- och utgångsöppningar för ljuset. Ingångsöppningen ska vara rund och ha en diameter på minst två gånger ljusstrålens diameter. Klotets utgångsöppning förses med antingen en ljusfälla eller en reflexstandard enligt det förfarande som beskrivs i punkt 4.4.3 nedan. Ljusfällan absorberar allt ljus när ingen provbit är införd i ljusstrålen.

Ljusstrålens axel ska gå genom centrum på ingångs- och utgångsöppningarna. Diametern b på utgångsöppningen för ljuset ska vara lika med 2a x tan 4°, där a är klotets diameter.

Den fotoelektriska cellen ska monteras på ett sådant sätt att den inte kan nås av ljus som kommer direkt från ingångsöppningen eller reflexstandarden.

De invändiga ytorna i det integrerande klotet och reflexstandarden ska ha i huvudsak likvärdig reflektionsförmåga och matthet och icke-selektivitet. Utsignalen från den fotoelektriska cellen ska vara linjär inom ±2 % över det använda ljusstyrkeområdet.

Instrumentets konstruktion ska vara sådan att inget galvanometerutslag erhålls när klotet är mörkt. Hela utrustningen ska kontrolleras med regelbundna mellanrum med hjälp av kalibreringsstandarder med bestämd skala för ljusspridning. Om mätningar för ljusspridning utförs med hjälp av utrustning eller metoder som skiljer sig från de som beskrivs ovan ska resultaten vid behov korrigeras så att de överensstämmer med de som erhålls med den utrustning som beskrivs ovan.

4.2 Provningsvillkor

4.2.1 Temperatur: 20 ±5 °C.

4.2.2 Tryck: 860–1 060 mbar.

4.2.3 Relativ luftfuktighet: 60 ±20 %.

4.3 Provbitar

Provbitarna ska vara plana kvadrater med sidan 100 mm, med båda ytorna i huvudsak plana och parallella, och vid behov vara försedda med ett fästhål med diametern 6,4 + 0,2/– 0 mm som borrats i mittpunkten.

4.4 Förfarande

Nötningsprovningen utförs på den yta av provbiten som motsvarar utsidan på säkerhetsglasrutan när denna är monterad på fordonet, samt även på insidan i fråga om en glasruta med en plastbeläggning.

4.4.1 Omedelbart före och efter nötningen ska provbiten rengöras på följande sätt:

a) Torka med en linneduk under rent rinnande vatten.

b) Skölj med destillerat eller avmineraliserat vatten.

c) Blås torrt med syre eller kväve.

d) Avlägsna eventuella spår av vatten genom att badda lätt med en fuktad linneduk. Torka vid behov genom att pressa lätt mellan två linnedukar.

All behandling med ultraljudsutrustning ska undvikas. Efter rengöring ska provbitarna endast hållas i kanterna och förvaras så att skada på eller förorening av deras ytor förhindras.

4.4.2 Konditionera provbitarna under en minsta tid av 48 timmar i en temperatur på 20 ± 5 °C och en relativ luftfuktighet på 60 ±20 %.

4.4.3 Placera omedelbart provbiten mot ingångsöppningen på det integrerande klotet. Vinkeln mellan normalen (vinkelrät) mot provbitens yta och strålens axel får inte överstiga 8°.

Gör fyra avläsningar enligt följande tabell:

Avläsning Med provbit Med ljusfälla Med reflexstandard Representerad mängd T1 Nej Nej Ja Infallande ljus T2 Ja Nej Ja Totalt ljus som släppts igenom av provbiten T3 Nej Ja Nej Ljus som spritts ut av instrumentet T4 Ja Ja Nej Ljus som spritts ut av instrumentet och provbiten

Upprepa avläsningarna T1, T2, T3 och T4 med andra angivna lägen på provbiten för att bestämma jämnheten.

Beräkna den totala genomsläppligheten Tt = T2 / T1.

Beräkna spridningsgenomsläppligheten Td enligt följande:

Td = (T4 – T3(T2/T1))/T1

Beräkna procentandelen utspridd diffusion, eller utspritt ljus, eller båda, enligt följande:

(Td/Tt) × 100 (%)

Mät den första ljusspridningen hos provbiten i minst fyra jämnt fördelade punkter inom det inte nötta området enligt formeln ovan. Medelvärdesberäkna resultaten för varje provbit. I stället för de fyra mätningarna kan ett medelvärde erhållas genom att biten roteras jämnt med 3 varv/sek eller mer.

För varje säkerhetsglasruta ska tre provningar utföras med samma sort. Använd ljusspridningen som ett mått på underytans nötning sedan provbiten genomgått nötningsprovningen.

Mät det ljus som sprids ut av de uppnötta spåren i minst fyra jämnt fördelade punkter längs spåret enligt formeln ovan. Medelvärdesberäkna resultaten för varje provbit. I stället för de fyra mätningarna kan ett medelvärde erhållas genom att biten roteras jämnt med 3 varv/sek eller mer.

4.5 Nötningsprovningen ska endast utföras om den tekniska tjänst som utför provningen finner det nödvändigt. Vederbörlig hänsyn ska tas till de uppgifter som redan står till dess förfogande. Förutom för plastglasmaterial är det i fråga om ändringar av mellanskiktets eller materialets tjocklek normalt inte nödvändigt med ytterligare provning.

4.6 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna

Inga sekundäregenskaper berörs.

5. PROVNING VID HÖG TEMPERATUR

5.1 Förfarande

Värm till 100 °C tre provexemplar eller tre provbitar på minst 300 mm × 300 mm som den tekniska tjänsten tagit ut från tre vindrutor eller tre andra glasrutor än vindrutor, så att ett av måtten motsvarar rutans överkant.

Upprätthåll denna temperatur under en tid av två timmar, och tillåt sedan provexemplaren att kylas ned till rumstemperatur. Om säkerhetsglasrutan har båda yttre ytorna av oorganiskt material får provningen utföras genom att provexemplaret sänks ned vertikalt i kokande vatten under den angivna tiden, varvid försiktighet ska iakttas för att undvika onödig temperaturchock. Om provbitar skärs ut från vindrutor ska en kant på varje sådan provbit vara en del av vindrutans kant.

5.2 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna

Färglöst Tonat Mellanskiktets färgning: 1 2

De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.

5.3 Tolkning av resultat

5.3.1 Provningen av motståndskraft mot hög temperatur anses ge ett positivt resultat om bubblor eller andra felaktigheter inte bildas mer än 15 mm från en oskuren kant eller 25 mm från en skuren kant på provbiten eller provexemplaret eller mer än 10 mm från eventuella sprickor som kan uppstå under provningen.

En uppsättning provbitar eller provexemplar som tillhandahålls för typgodkännande anses vara tillfredsställande i fråga om provning av motståndskraft mot hög temperatur om något av följande villkor är uppfyllda:

5.3.2.1 Alla provningarna ger ett tillfredsställande resultat.

5.3.2.2 Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat ger ytterligare en serie provningar som utförs på en ny uppsättning provbitar eller provexemplar tillfredsställande resultat.

6. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT STRÅLNING

6.1 Provningsmetod

6.1.1 Utrustning

6.1.1.1 En strålningskälla bestående av en kvicksilverlampa av medeltryckstyp med en rörformad kvartslampa av ozonfri typ; lampaxeln är vertikal. Lampans nominella mått är 360 mm i längd och 9,5 mm i diameter. Ljusbågens längd är 300 ±4 mm. Lampan ska matas med 750 ±50 W.

Varje annan strålningskälla som åstadkommer samma verkan som lampan som beskrivs ovan får användas. För att kontrollera att verkan av en annan källa är densamma görs en jämförelse genom att energimängden som avges inom ett våglängdsområde på 300-450 nm mäts, varvid alla andra våglängder avlägsnas med hjälp av lämpliga filter. Den alternativa källan används sedan med dessa filter.

I fråga om säkerhetsglasrutor för vilka det inte finns någon tillfredsställande överensstämmelse mellan denna provning och användningsförhållandena är det nödvändigt att anpassa provningsvillkoren.

6.1.1.2 En strömförsörjningstransformator och en kondensator med förmåga att förse lampan (6.1.1.1) med en starttoppspänning på minst 1 100 V och en driftspänning på 500 ±50 V.

6.1.1.3 En anordning för montering och rotation av provbitarna med 1–5 varv/min runt den centralt placerade strålningskällan för att säkerställa jämn bestrålning.

6.1.2 Provbitar

6.1.2.1 Provbitarnas storlek ska vara 76 mm × 300 mm.

6.1.2.2 Provbitarna skärs ut av tekniska tjänsten från rutornas övre del på ett sådant sätt att

— i fråga om andra glasrutor än vindrutor: provbitarnas övre kant sammanfaller med rutornas övre kant,

— i fråga om vindrutor: provbitarnas övre kant sammanfaller med övre gränsen för det område inom vilket normal genomsläpplighet ska kontrolleras och bestämmas enligt punkt 9.1.2.2 i denna bilaga.

6.1.3 Förfarande

Kontrollera den normala ljusgenomsläppligheten, bestämd enligt punkterna 9.1.1-9.1.2 i denna bilaga, för tre provexemplar före bestrålning. Skydda en del av varje provexemplar mot strålningen och placera sedan exemplaret i provningsutrustningen 230 mm från och parallellt längs med lampaxeln. Upprätthåll temperaturen hos exemplaren vid 45 ±5 °C under hela provningen. Den sida av varje provexemplar som skulle utgöra en utvändig glasad del på traktorn ska vara vänd mot lampan. För den lamptyp som beskrivs i punkt 6.1.1.1 är bestrålningstiden 100 timmar.

Efter bestrålning ska den normala ljusgenomsläppligheten mätas igen inom det bestrålade området på varje exemplar.

6.1.4 Varje provbit eller provexemplar (totalt tre) utsätts enligt förfarandet ovan för strålning så att strålningen i varje punkt på provbiten eller exemplaret åstadkommer samma verkan på mellanskiktet som skulle åstadkommas genom solstrålning med 1 400 W/m2 under 100 timmar.

6.2 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna

Färglöst Tonat Glasets färgning 2 1 Mellanskiktets färgning 1 2

De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.

6.3 Tolkning av resultat

Provningen av motståndskraft mot strålning anses ha gett ett positivt resultat om följande villkor är uppfyllda:

Den totala ljusgenomsläppligheten mätt enligt punkterna 9.1.1–9.1.2 i denna bilaga sjunker inte under 95 % av ursprungsvärdet före bestrålning och sjunker i vart fall inte under

6.3.1.1.1 70 % i fråga om andra glasrutor än vindrutor vilka ska uppfylla kraven om förarens siktfält i alla riktningar,

6.3.1.1.2 75 % i fråga om vindrutor, inom det område inom vilket normal genomsläpplighet ska kontrolleras enligt definitionen i punkt 9.1.2.2 nedan.

6.3.1.2 Provbiten eller provexemplaret får dock uppvisa en svag färgning efter bestrålning när den eller det undersöks mot en vit bakgrund, men ingen annan felaktighet får synas.

En uppsättning provbitar eller provexemplar som tillhandahålls för typgodkännande anses vara tillfredsställande i fråga om provning av motståndskraften mot strålning om ett av följande villkor är uppfyllt:

6.3.2.1 Alla provningar ger ett tillfredsställande resultat.

6.3.2.2 Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat, ger ytterligare en serie provningar som utförs på en ny uppsättning provbitar eller provexemplar tillfredsställande resultat.

7. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT LUFTFUKTIGHET

7.1 Förfarande

Förvara tre provexemplar eller tre provbitar på minst 300 mm × 300 mm i kvadrat vertikalt under två veckor i en sluten behållare i vilken temperaturen upprätthålls vid 50 ±2 °C och den relativa luftfuktigheten vid 95 % ±4 % (3).

Provbitarna förbereds på ett sådant sätt att

— en kant på varje provbit är en del av en ursprungskant på vindrutan,

— om flera provbitar provas samtidigt ska lämpligt mellanrum finnas mellan dem.

Åtgärder ska vidtas för att förhindra att kondensat från väggarna eller taket i provkammaren faller ned på provbitarna.

7.2 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna

Färglöst Tonat Mellanskiktets färgning 1 2

De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.

7.3 Tolkning av resultat

7.3.1 Säkerhetsglasrutor anses vara tillfredsställande i fråga om motståndskraft mot luftfuktighet om ingen märkbar förändring iakttas mer än 10 mm från de oskurna kanterna eller mer än 15 mm från de skurna kanterna efter en förvaring under två timmar i omgivningsluften för normalt och behandlat laminerat glas och under 48 timmar i omgivningsluften för plastbelagda glasrutor och rutor av plast-glastyp.

En uppsättning provbitar eller provexemplar som tillhandahålls för typgodkännande anses vara tillfredsställande i fråga om motståndskraften mot luftfuktighet om ett av följande villkor är uppfyllt:

7.3.2.1 Alla provningar ger ett tillfredsställande resultat.

7.3.2.2 Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat, ger ytterligare en serie provningar som utförs på en ny uppsättning provexemplar tillfredsställande resultat.

8. PROVNING AV MOTSTÅNDSKRAFT MOT TEMPERATURFÖRÄNDRINGAR

8.1 Provningsmetod

Två provbitar på 300 × 300 mm placeras i en sluten kammare under sex timmar i en temperatur på –40±5 °C. De placeras sedan i omgivningsluften i en temperatur på 23 ± 2 °C under en timme, eller tills provbiten har nått en stabil temperatur. De placeras sedan i ett luftflöde vid en temperatur på 72 ±2 °C under tre timmar. Provbitarna undersöks sedan efter det att de återställts till omgivningsluften på 23 ± 2 °C och kylts ned till denna temperatur.

8.2 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna

Färglöst Tonat Plastmellanskiktets eller beläggningens färgning 1 2

Inga andra sekundäregenskaper berörs.

8.3 Tolkning av resultat

Provningen av motståndsförmåga mot temperaturändringar anses ha gett ett positivt resultat om provbitarna inte uppvisar någon sprickning, förmörkning, flagning eller annan tydlig försämring.

9. OPTISKA EGENSKAPER

9.1 Provning av ljusgenomsläpplighet

9.1.1 Utrustning

9.1.1.1 En ljuskälla bestående av en glödlampa med glödtråden innesluten i en parallellepiped med måtten 1,5 mm × 1,5 mm × 3 mm. Spänningen på lampans glödtråd ska vara sådan att färgtemperaturen är 2 856 K ±50 K. Denna spänning stabiliseras inom ± 1/1 000. Instrumentet som används för att kontrollera spänningen ska ha lämplig noggrannhet.

9.1.1.2 Ett optiskt system bestående av en lins med en brännvidd på minst 500 mm och korrigerad för färgavvikelser. Linsens totala bländaröppning får inte överstiga f/20. Avståndet mellan linsen och ljuskällan ska vara inställt så att en i huvudsak parallell ljusstråle erhålls.

En bländare förs in för att begränsa ljusstrålens diameter till 7 ±1 mm. Denna bländare placeras på ett avstånd av 100 ±50 mm från linsen på den sida som är riktad bort från ljuskällan. Mätpunkten ska vara i ljusstrålens mitt.

9.1.1.3 Mätutrustning. Mottagaren ska ha en relativ spektral känslighet i god överensstämmelse med den relativa spektrala ljusverkningsgraden hos det fotometriska instrument som CIE (Commission Internationale de l'Éclairage (Internationella belysningskommissionen)) har som standard. Mottagarens känsliga yta täcks med ett spridande medium och ska ha minst dubbelt så stor tvärsnittsarea som ljusstrålen som avges av det optiska systemet. Om ett integrerande klot används, ska klotets öppning ha en tvärsnittsarea som är minst dubbelt så stor som tvärsnittsarean på strålens parallella del.

Linjäriteten hos mottagaren och tillhörande visarinstrument ska vara bättre än 2 % på skalans effektiva del. Mottagaren ska befinna sig vid ljusstrålens axel.

9.1.2 Förfarande

Ställ in instrumentet som visar mottagarens svar så att det visar 100 skalutslag när säkerhetsglasrutan inte är införd i ljusstrålen. När inget ljus faller på mottagaren ska instrumentet visa noll.

Placera säkerhetsglasrutan på ett avstånd från mottagaren som är lika med ungefär fem gånger mottagarens diameter. För in säkerhetsglasrutan mellan bländaren och mottagaren och ställ in den så att ljusstrålens infallsvinkel blir 0° ± 5°. Den normala genomsläppligheten mäts på säkerhetsglasrutan och för varje punkt som mäts avläses antalet skalutslag, n, på visarinstrumentet. Den normala genomsläppligheten τr är lika med n/100.

9.1.2.1 I fråga om vindrutor får andra provningsmetoder tillämpas, antingen med ett provexemplar som skurits ut från den planaste delen av en vindruta eller en särskilt framställd plan kvadrat med material- och tjockleksegenskaper som är identiska med den verkliga vindrutans, varvid mätningarna ska utföras vinkelrätt (längs normalen) mot glasrutan.

9.1.2.2 Provningen utförs i det område 1 som anges i punkt 9.2.5.2 i denna bilaga.

9.1.2.3 I fråga om traktorer för vilka det inte är möjligt att bestämma område 1 enligt definitionen i punkt 9.2.5.2, utförs provningen i område 1′ enligt definitionen i punkt 9.2.5.3 i denna bilaga.

9.1.3 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna

Färglöst Tonat Glasets färgning 1 2 Mellanskiktets färgning (i fråga om laminerade vindrutor) 1 2 ingår ej ingår Skuggnings- och/eller avskärmningsband 1 2

De övriga sekundäregenskaperna berörs inte.

9.1.4 Tolkning av resultat

9.1.4.1 Den normala genomsläppligheten mätt enligt punkt 9.1.2 får i fråga om vindrutor inte vara mindre än 75 % och i fråga om andra fönster än vindrutor inte mindre än 70 %.

9.1.4.2 I fråga om fönster som befinner sig inom områden som inte är viktiga för förarens siktfält (till exempel glastak) får den normala genomsläpplighetsfaktorn för ljus från rutan vara mindre än 70 %. Fönster som har en normal ljusgenomsläpplighetsfaktor på mindre än 70 % ska märkas med en lämplig symbol.

9.2 Provning av optisk förvrängning

9.2.1 Räckvidd

Den angivna metoden är en projektionsmetod som medger utvärdering av den optiska förvrängningen hos en säkerhetsglasruta.

9.2.1.1 Definitioner

9.2.1.1.1 Optisk avvikelse: vinkeln mellan den sanna och den synbara riktningen för en punkt som betraktas genom säkerhetsglasrutan, varvid vinkelns storlek är en funktion av siktlinjens infallsvinkel, glasrutans tjocklek och lutning och krökningsradien i infallspunkten.

9.2.1.1.2 Optisk förvrängning i en riktning MM′: den algebraiska skillnaden i vinkelavvikelse Δα mätt mellan två punkter M och M′ på säkerhetsglasrutans yta, varvid avståndet mellan de två punkterna är sådant att deras projektioner på ett plan i rät vinkel mot siktriktningen åtskiljs av ett visst avstånd Δx (se figur 6).

Moturs avvikelse ska betraktas som positiv och medurs avvikelse som negativ.

9.2.1.1.3 Optisk förvrängning i en punkt M: den största optiska förvrängningen för alla riktningar MM′ från punkten M.

9.2.1.2 Utrustning

Denna metod innefattar projektionen av en lämplig diabild (raster) på bildskärmen genom den säkerhetsglasruta som provas. Den ändring av formen på den projicerade bilden som införandet av säkerhetsglasrutan i ljuslinjen medför utgör ett mått på förvrängningen. Utrustningen består av följande delar, uppställda enligt figur 9.

Anmärkningar: Δα = α1 – α2, dvs. den optiska förvrängningen i riktningen MM′. Δx = MC, dvs. avståndet mellan två räta linjer parallellt med siktriktningen och genom punkterna M och M′.

9.2.1.2.1 En projektor av bra kvalitet med en stark punktljuskälla har exempelvis följande egenskaper:

— Brännvidd på minst 90 mm.

— Bländaröppning på ungefär 1/2,5.

— Kvartshalogenlampa på 150 W (om den används utan filter).

— Kvartshalogenlampa på 250 W (om ett grönt filter används).

Projektorn visas schematiskt i figur 7. En bländare med en diameter på 8 mm placeras ungefär 10 mm från den främre linsen.

9.2.1.2.2 Diabilder (raster) till exempel bestående av en matris av ljusa runda former på en mörk bakgrund (se figur 8). Diabilden ska ha tillräckligt hög kvalitet och kontrast för att medge mätning med ett fel på mindre än 5 %. När säkerhetsglasrutan som ska undersökas inte är införd ska måtten på de runda formerna vara sådana att de runda formerna, när de projiceras, bildar en matris av cirklar med diametern ((R1 + R2)/R1) Δx där Δx = 4 mm (se figurerna 6 och 9).

9.2.1.2.3 Ett stödstativ, helst ett som medger vertikal och horisontell avsökning, liksom vridning av säkerhetsglasrutan.

9.2.1.2.4 En kontrollförebild för mätning av måttändringar där en snabb uppskattning krävs. En lämplig konstruktion visas i figur 10.

9.2.1.3 Förfarande

9.2.1.3.1 Allmänt

Montera säkerhetsglasrutan på stödstativet (9.2.1.2.3) i den konstruktivt bestämda lutningsvinkeln. Projicera provbilden genom det område som undersöks. Vrid säkerhetsglasrutan eller flytta den antingen horisontellt eller vertikalt för att undersöka hela det angivna området.

9.2.1.3.2 Uppskattning med hjälp av en kontrollförebild

När en snabb uppskattning med en möjlig felmarginal på upp till 20 % är tillräcklig, beräkna värdet för A (se figur 10) från gränsvärdet ΔαL för avvikelseändringen och värdet för R 2, avståndet från säkerhetsglasrutan till bildskärmen:

A = 0,145 ΔαL × R 2

Förhållandet mellan diameterändringen på den projicerade bilden Δd och ändringen av vinkelavvikelsen Δα erhålls av

Δd = 0,29 Δα × R 2

där

Δd uttrycks i millimeter, A uttrycks i millimeter, ΔαL uttrycks i bågminuter, Δα uttrycks i bågminuter och R 2 uttrycks i meter.

9.2.1.3.3 Mätning med hjälp av en fotoelektrisk anordning

När en exakt mätning med en möjlig felmarginal på mindre än 10 % av gränsvärdet krävs, mät Δd på projektionsaxeln, varvid värdet för punktbredden tas i den punkt där luminansen är 0,5 gånger det största punktluminansvärdet.

9.2.1.4 Angivande av resultat

Utvärdera den optiska förvrängningen hos säkerhetsglasrutorna genom att mäta Δd i någon punkt på ytan och i alla riktningar för att hitta största Δd.

9.2.1.5 Alternativ metod

Dessutom medges en strioskopisk metod som ett alternativ till projektionsmetoderna, förutsatt att noggrannheten hos mätningarna som anges i punkterna 9.2.1.3.2 och 9.2.1.3.3 upprätthålls.

9.2.1.6 Avståndet Δx ska vara 4 mm.

9.2.1.7 Vindrutan ska monteras i samma lutningsvinkel som på traktorn.

9.2.1.8 Projektionsaxeln i horisontalplanet ska vara ungefär vinkelrät mot avbildningen av vindrutan i detta plan.

Mätningarna utförs i område 1 enligt vad som definieras i punkt 9.2.5.2 i denna bilaga.

9.2.2.1 I fråga om traktorer för vilka det inte är möjligt att bestämma område 1 enligt definitionen i punkt 9.2.5.2 i denna bilaga ska provningen utföras i område 1′ enligt definitionen i punkt 9.2.5.3 i denna bilaga.

9.2.2.2 Traktortyp

Provningen ska upprepas om vindrutan ska monteras på en traktor av en typ som har ett annat siktfält framåt än den traktortyp som vindrutan redan godkänts för.

9.2.3 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna

9.2.3.1 Materialets art

Polerat glas (spegelglas) Flytglas Maskinglas 1 1 2

9.2.3.2 Övriga sekundäregenskaper

Inga andra sekundäregenskaper berörs.

9.2.4 Antal provexemplar

Fyra provexemplar ska tillhandahållas för provning.

9.2.5 Definition av siktområdet på traktorvindrutor

Siktområdet definieras på grundval av följande:

9.2.5.1.1 Referenspunkten enligt definitionen i punkt 1.2 i bilaga I till direktiv 2008/2/EG. Denna punkt betecknas med O nedan.

9.2.5.1.2 Den räta linjen OQ som är den horisontella räta linje som går genom referenspunkten och är vinkelrät mot traktorns symmetrilängsplan.

9.2.5.2 Område 1 är det vindruteområde som bestäms av skärningslinjerna mellan vindrutan och de fyra plan som definieras nedan:

P1 — ett vertikalt plan som går genom O och bildar en vinkel på 15° till vänster om traktorns symmetrilängsplan. P2 — ett vertikalt plan som är symmetriskt med P1 omkring traktorns symmetrilängsplan. Om detta inte är möjligt (till exempel för att ett symmetriskt symmetrilängsplan saknas), är P2 det plan som är symmetriskt med P1 omkring det traktorlängsplan som går genom referenspunkten. P3 — ett plan som går genom den räta linjen OQ och bildar en vinkel på 10° över horisontalplanet. P4 — ett plan som går genom den räta linjen OQ och bildar en vinkel på 8° under horisontalplanet.

9.2.5.3 I fråga om traktorer för vilka det inte är möjligt att bestämma område 1 enligt definitionen i punkt 9.2.5.2 i denna bilaga, utgörs område 1′ av vindrutans hela yta.

9.2.6 Tolkning av resultat

En typ av vindruta anses vara tillfredsställande i fråga om optisk förvrängning om den optiska förvrängningen hos de fyra provexemplar som tillhandahålls för provning inte överstiger ett största värde på 2 bågminuter i vare sig område 1 eller område 1′.

9.2.6.1 Ingen mätning ska utföras inom ett 100 mm brett periferiområde.

9.2.6.2 I fråga om delade vindrutor, utförs ingen mätning inom ett 35 mm brett band mätt från rutans kant, som får befinna sig intill vindrutedelaren.

9.3 Provning av sekundärbildens separation

9.3.1 Räckvidd

Två provningsmetoder erkänns:

— målprovning, och

— provning med kollimatorteleskop.

Dessa provningsmetoder får valfritt användas för typgodkännande, kvalitetskontroll eller utvärdering av produkter.

9.3.1.1 Målprovning

9.3.1.1.1 Utrustning

Denna metod innefattar granskning av ett belyst mål genom säkerhetsglasrutan. Målet får vara konstruerat på ett sådant sätt att provningen kan utföras i form av en enkel bedömning av typen ”godkänd/inte godkänd”.

Målet ska helst vara av en av följande typer:

a) Ett belyst ringmål vars ytterdiameter, D, sträcker sig över en vinkel på η bågminuter i en punkt som befinner sig på ett avstånd av x meter (figur 11 a).

b) Ett belyst ring- och punktmål vars mått är sådana att avståndet D från en punkt på punktens kant till närmaste punkten på cirkelns insida sträcker sig över en vinkel på η bågminuter i en punkt som befinner sig på ett avstånd av x meter (figur 11b).

I båda fallen gäller att

η är gränsvärdet för sekundärbildens separation, x är avståndet från säkerhetsglasrutan till målet (minst 7 m), D erhålls av formeln

D = x × tan η

Det belysta målet består av en ljuslåda på ungefär 300 mm × 300 mm × 150 mm, vars framsida mest praktiskt är uppbyggd av glas som täckts med ogenomskinligt svart papper eller bestrukits med matt svart färg. Lådan belyses med en lämplig ljuskälla. Lådans insida är bestruken med matt vit färg. Det kan vara praktiskt att använda andra former av mål, till exempel det som visas i figur 14. Det är även godtagbart att ersätta målsystemet med ett projektionssystem och granska de uppkomna bilderna på en skärm.

9.3.1.1.2 Förfarande

Montera säkerhetsglasrutan i den angivna lutningsvinkeln på ett lämpligt stativ på ett sådant sätt att observationen utförs i det horisontalplan som går genom målets mittpunkt.

Ljuslådan ska studeras i ett mörkt eller halvmörkt rum genom varje del av området som undersöks så att förekomsten av varje sekundärbild som hör samman med det belysta målet upptäcks. Vrid säkerhetsglasrutan vid behov för att säkerställa att rätt observationsriktning upprätthålls. En lupp får användas för granskningen.

9.3.1.1.3 Angivande av resultat

Bestäm om

— när mål a) används (se figur 11a): cirkelns primär- och sekundärbilder skiljs åt, dvs. om gränsvärdet för η är överskridet, eller

— när mål b) används (se figur 11b): punktens sekundärbild växlar bortom tangentpunkten med cirkelns innerkant, dvs. om gränsvärdet för η är överskridet.

9.3.1.2 Provning med kollimatorteleskop

Vid behov tillämpas det förfarande som beskrivs i denna punkt.

9.3.1.2.1 Utrustning

Utrustningen består av en kollimator och ett teleskop och får kopplas ihop enligt figur 13. Varje likvärdigt optiskt system får dock användas.

9.3.1.2.2 Förfarande

Kollimatorteleskopet skapar vid oändlighet bilden av ett polärt koordinatsystem med en ljus punkt i dess mitt (se figur 14). I observationsteleskopets fokuseringsplan placeras på den optiska axeln en liten ogenomskinlig punkt med en diameter som är något större än den för den projicerade ljusa punkten, varigenom den ljusa punkten skyms.

När en provbit som uppvisar en sekundärbild placeras mellan teleskopet och kollimatorn, uppträder en andra mindre ljus punkt på ett visst avstånd från det polära koordinatsystemets mittpunkt. Sekundärbildens separation kan avläsas som avståndet mellan punkterna som ses genom observationsteleskopet (se figur 14). (Avståndet mellan den mörka punkten och den ljusa punkten i det polära koordinatsystemets mitt motsvarar den optiska avvikelsen.)

9.3.1.2.3 Angivande av resultat

Säkerhetsglasrutan undersöks först med en enkel avsökningsteknik så att det område som ger den kraftigaste sekundärbilden fastställs. Detta område undersöks sedan med kollimatorteleskopsystemet i lämplig infallsvinkel. Den största sekundärbildsseparationen mäts.

9.3.1.3 Observationsriktningen i horisontalplanet ska vara ungefär vinkelrät mot vindrutans avbildning i detta plan.

Mätningarna utförs enligt traktorkategori i de områden som definieras i punkt 9.2.2.

9.3.2.1 Traktortyp

Provningen ska upprepas om vindrutan ska monteras på en traktor av en typ som har ett annat siktfält framåt än den traktor som vindrutan redan godkänts för.

9.3.3 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna

9.3.3.1 Materialets art

Polerat glas (spegelglas) Flytglas Maskinglas 1 1 2

9.3.3.2 Övriga sekundäregenskaper

Inga andra sekundäregenskaper berörs.

9.3.4 Antal provexemplar

Fyra provexemplar ska tillhandahållas för provning.

9.3.5 Tolkning av resultat

En typ av vindruta anses vara tillfredsställande i fråga om sekundärbildens separation om separationen av primär- och sekundärbilderna på de fyra provexemplar som tillhandahålls för provning inte överstiger ett största värde på 15 bågminuter.

9.3.5.1 Ingen mätning ska utföras inom ett 100 mm brett periferiområde.

9.3.5.2 I fråga om delade vindrutor får ingen mätning utföras inom ett 35 mm brett band mätt från rutans kant, som får befinna sig intill vindrutedelaren.

9.4 Provning av färgidentifiering

När en vindruta är tonad i de områden som definieras i punkt 9.2.5.2 eller punkt 9.2.5.3 ska fyra vindrutor provas med avseende på identifieringen av följande färger:

— Vitt.

— Selektivt gult.

— Rött.

— Grönt.

— Blått.

— Orangegult.

10. PROVNING AV BRANDHÄRDIGHET

10.1 Syfte och ansökans räckvidd

Denna metod gör att den horisontella förbränningshastigheten hos material som används i åkutrymmet på traktorer kan bestämmas sedan de utsatts för en liten låga. Denna metod medger provning av material och delar av en traktors inredning enskilt eller i kombination upp till en tjocklek på 15 mm. Den används för att bedöma enhetligheten hos tillverkningssatser av sådana material med avseende på deras brandegenskaper. På grund av de många skillnaderna mellan verkliga förhållanden (fastsättning och orientering inuti en traktor, användningsvillkor, antändningskälla osv.) och de exakta provningsförhållanden som föreskrivs här kan inte denna metod anses lika lämplig för utvärdering av alla brandegenskaper på en verklig traktor.

10.2 Definitioner

10.2.1 Förbränningshastighet: kvoten av den brända sträckan mätt enligt denna metod och tiden som går åt för att bränna denna sträcka.

Den uttrycks i millimeter per minut.

10.2.2 Kompositmaterial: ett material som består av flera skikt av likartade eller olika material tätt sammanhållna i ytan genom cementering, bindning, beklädning, svetsning osv. När olika material är sammanfogade punktvis (till exempel genom sömnad, högfrekvenssvetsning, nitning) för framställning av enskilda provexemplar anses inte sådana material vara kompositmaterial enligt punkt 10.5.

10.2.3 Utsatt sida: den sida som är riktad mot åkutrymmet (passagerarutrymme) när materialet är monterat i traktorn.

10.3 Princip

Ett provexemplar hålls horisontellt i en U-formad hållare och utsätts för verkan av en låga med låg energi under 15 sekunder i en förbränningskammare, varvid lågan verkar på provexemplarets fria ände. Provningen bestämmer om och när lågan slocknar eller den tid som lågan behöver för att sprida sig längs en uppmätt sträcka.

10.4 Utrustning

10.4.1 En förbränningskammare (figur 15), helst av rostfritt stål, med de mått som anges i figur 16. Kammarens framsida innehåller ett brandsäkert observationsfönster som får täcka hela framsidan och som kan vara utformat som en lucka.

Kammarens botten har ventilationshål och överdelen har en ventilationsspringa runt om. Förbränningskammaren står på fyra ben med höjden 10 mm.

Kammaren kan ha ett hål i ena änden för införande av provhållaren med provexemplaret; i motsatt ände finns ett hål för gasförsörjningsledningen. Smält material fångas upp i ett tråg (se figur 17) som placeras på kammarens botten mellan ventilationshålen utan att täcka något ventilationshålsområde.

10.4.2 En provhållare bestående av två U-formade metallplattor eller ramar av korrosionsbeständigt material. Måtten anges i figur 18.

Den undre plattan är försedd med pinnar och den övre med motsvarande hål så att provexemplaret hålls fast säkert. Pinnarna fungerar också som mätpunkter i början och slutet av brandsträckan.

Ett stöd finns i form av värmebeständiga trådar med 0,25 mm diameter vilka är spända över den undre U-formade ramen med mellanrum på 25 mm (se figur 19).

Planet för provexemplarens undersida ska befinna sig 178 mm över bottenplanet. Avståndet från provhållarens framkant till slutet av kammaren ska vara 22 mm; avståndet från provhållarens långsidor till kammarens sidor ska vara 50 mm (allt invändiga mått). (Se figurerna 15 och 16.)

10.4.3 Gasbrännare. Den lilla antändningskällan utgörs av en Bunsen-brännare med en invändig diameter på 9,5 mm. Den placeras på ett sådant sätt i provskåpet att mittpunkten på dess munstycke befinner sig 19 mm nedanför mitten på nedre kanten av provexemplarets öppna ände (se figur 16).

10.4.4 Provgas. Gasen som tillförs brännaren ska ha ett energiinnehåll på ungefär 38 MJ/m3 (till exempel naturgas).

10.4.5 En metallkam, minst 110 mm lång och med sju eller åtta mjukt rundade tänder per 25 mm.

10.4.6 Ett stoppur med en noggrannhet på 0,5 sekund.

10.4.7 Rökskåp. Förbränningskammaren får placeras i ett rökskåp under förutsättning att det senares invändiga volym är minst 20 gånger, men inte mer än 110 gånger, större än förbränningskammarens volym och under förutsättning att inget enstaka höjd-, bredd- eller längdmått på rökskåpet är större än 2,5 gånger något av de två andra måtten.

Före provningen mäts luftens vertikala hastighet genom rökskåpet 100 mm framför och bakom förbränningskammarens slutliga plats. Hastigheten ska vara mellan 0,10 och 0,30 m/s för att operatören inte ska orsakas obehag av förbränningsprodukter. Det är möjligt att använda ett rökskåp med naturlig ventilation och en lämplig lufthastighet.

10.5 Provexemplar

10.5.1 Form och mått

Provexemplarens form och mått anges i figur 20. Provexemplarets tjocklek motsvarar tjockleken på den produkt som ska provas. Den får inte vara större än 13 mm. När provtagningen så medger ska provexemplaret ha ett oförändrat tvärsnitt över hela sin längd. När formen och måtten på en produkt inte medger att ett provexemplar med den angivna tjockleken tas, ska följande minsta mått iakttas:

a) För provexemplar med en bredd på 3–60 mm, ska längden vara 356 mm. I detta fall provas materialet över produktens bredd.

b) För provexemplar med en bredd på 60–100 mm, ska längden vara minst 138 mm. I detta fall motsvarar den möjliga brandsträckan längden på provexemplaret, varvid mätningen börjar vid den första mätpunkten.

c) Provexemplar som är mindre än 60 mm breda och mindre än 356 mm långa, och provexemplar som är 60–100 mm breda och mindre än 138 mm långa, samt provexemplar som är mindre än 3 mm breda, kan inte provas enligt denna metod.

10.5.2 Provtagning

Minst fem provexemplar ska tas från det material som ska provas. I material med förbränningshastigheter som är olika beroende på materialriktningen (detta fastställs genom preliminära provningar) ska de fem (eller fler) provexemplaren tas och placeras i provningsutrustningen på ett sådant sätt att den högsta förbränningshastigheten mäts. När materialet tillhandahålls i färdiga bredder ska en längd på minst 500 mm över hela bredden skäras av. Från den sålunda avskurna biten ska provexemplaren tas minst 100 mm från materialets kant och i punkter med lika avstånd från varandra.

Provexemplar ska tas på samma sätt från färdiga produkter när produktens form tillåter detta. Om produktens tjocklek är större än 13 mm ska den minskas till 13 mm genom att en mekanisk process tillämpas på den sida som inte är riktad mot passagerarutrymmet.

Kompositmaterial (se punkt 10.2.2) ska provas som om de var homogena.

I fråga om material som består av överlagrade skikt av olika sammansättning vilka inte är kompositmaterial ska alla materialskikt inom ett djup av 13 mm från ytan som är riktad mot passagerarutrymmet provas var för sig.

10.5.3 Konditionering

Provexemplaren ska konditioneras under minst 24 timmar, men inte mer än 7 dygn, i en temperatur på 23 ±2 °C och en relativ luftfuktighet på 50 ±5 %, och förvaras under dessa förhållanden tills omedelbart före provningen.

10.6 Förfarande

10.6.1 Placera provexemplar med ruggade eller tofsiga ytor på en plan yta och kamma två gånger mot ruggningen med hjälp av kammen (10.4.5).

10.6.2 Placera provexemplaret i provhållaren (10.4.2) så att den utsatta sidan är vänd nedåt, mot lågan.

10.6.3 Ställ in gaslågan till en höjd av 30 mm med hjälp av märket i kammaren, varvid brännarens luftintag ska vara stängt. Lågan ska brinna under minst en minut, för stabilisering, innan den första provningen inleds.

10.6.4 Skjut in provhållaren i förbränningskammaren så att provexemplarets ände utsätts för lågan, och stäng av gasflödet efter 15 sekunder.

10.6.5 Mätning av förbränningstiden startar i det ögonblick lågans fot passerar första mätpunkten. Iakttag lågans spridning på den sida (övre eller nedre) som brinner snabbast.

10.6.6 Mätning av förbränningstiden avslutas när lågan nått den sista mätpunkten eller när lågan slocknar innan den nått denna punkt. Om lågan inte når den sista mätpunkten, mät den brända sträckan fram till den punkt där lågan slocknade. Den brända sträckan är den del av provexemplaret som förstörts, på ytan eller inuti, genom förbränning.

10.6.7 Om provexemplaret inte antänds eller inte fortsätter att brinna sedan brännaren släckts, eller om lågan slocknar innan den nått första mätpunkten så att ingen förbränningstid uppmäts, anteckna i provningsrapporten att förbränningen är 0 mm/minut.

10.6.8 Vid genomförande av en serie provningar eller upprepade provningar, se innan en provning inleds till att temperaturen hos förbränningskammaren och provhållaren inte överstiger 30 °C.

10.7 Beräkning

Förbränningshastigheten B, i millimeter per minut, erhålls med formeln

B = (s/t) × 60

där

s är den brända sträckan i millimeter, t är den tid i sekunder som det tar att bränna sträckan s.

10.8 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna

Inga sekundäregenskaper berörs.

10.9 Tolkning av resultat

Plastbelagda rutor (2.3) och säkerhetsrutor av plast-glastyp (2.4) anses vara tillfredsställande med avseende på brandegenskaperna (brandhärdigheten) om förbränningshastigheten inte överstiger 250 mm/minut.

11. PROVNING AV MOTSTÅNDSFÖRMÅGA MOT KEMISKA MEDEL

11.1 Kemiska medel som ska användas

11.1.1 Icke-nötande tvållösning: 1 viktprocent kaliumoleat i avjoniserat vatten.

11.1.2 Fönsterrengöringsmedel: vattenlösning av isopropanol och dipropylenglykolmonometyleter, vardera med en koncentration på 5–10 viktprocent, och av ammoniumhydroxid med en koncentration på 1–5 viktprocent.

11.1.3 Outspädd denaturerad sprit: en volymdel metanol i 10 volymdelar etanol.

11.1.4 Referensbensinblandning av 50 volymprocent toluen, 30 volymprocent 2,2,4-trimetylpentan, 15 volymprocent 2,4,4-trimetyl-1-pentan och 5 volymprocent etanol.

11.1.5 Referensfotogen: blandning av 50 volymprocent n-oktan och 50 volymprocent n-dekan.

11.2 Provningsmetod

Två provbitar på 180 × 25 mm ska vardera provas med de kemiska medel som anges i punkt 11.1 varvid en ny provbit ska användas för varje provning och produkt. Efter varje provning ska bitarna rengöras enligt tillverkarens anvisningar och därefter konditioneras under 48 timmar i en temperatur på 23 ±2 °C och en relativ luftfuktighet på 50 ±5 %. Dessa förhållanden ska upprätthållas under provningarna. Provbitarna ska sänkas ned helt i provvätskan under en minut, dras upp och sedan omedelbart torkas med en (ren) absorberande bomullsduk.

11.3 Svårighetsindex för sekundäregenskaperna

Färglöst Tonat Plastmellanskiktets eller beläggningens färgning 1 2

Ingen annan sekundäregenskap berörs.

11.4 Tolkning av resultat

11.4.1 Provningen av motståndsförmåga mot kemiska medel anses vara positiv om provbitarna inte uppvisar någon uppmjukning, klibbighet, ytsprickning eller uppenbar minskning av genomskinlighet.

En serie provbitar som tillhandahålls för typgodkännande anses vara tillfredsställande med avseende på motståndsförmåga mot kemiska medel om ett av följande villkor är uppfyllt:

11.4.2.1 Alla provningar ger tillfredsställande resultat.

11.4.2.2 Sedan en provning gett ett otillfredsställande resultat ska ytterligare en serie provningar utföras på en ny uppsättning provbitar och ge tillfredsställande resultat.

(1) En lämplig nötningsapparat levereras av Teledyne Taber (USA).

(2) Lämpliga nötande hjul kan erhållas från Teledyne Taber (USA).

(3) Dessa provningsvillkor utesluter varje kondensering på provbitarna.