Konkurrensregler avseende horisontella samarbetsavtal

Tillkännagivande enligt artikel 5 i rådets förordning (EEG) nr 2821/71 av den 20 december 1971 avseende tillämpningen av fördragets artikel 81.3 på grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden, ändrad genom förordning (EEG) nr 2743/72

(2000/C 118/03)

(Text av betydelse för EES)

Kommissionen inbjuder alla intresserade parter att lämna synpunkter på följande utkast:

- utkast till kommissionens förordning avseende tillämpningen av fördragets artikel 81.3 på grupper av forsknings- och utvecklingsavtal.

- utkast till kommissionens förordning avseende tillämpningen av fördragets artikel 81.3 på grupper av specialiseringsavtal.

- utkast till riktlinjer avseende tillämpningen av fördragets artikel 81 på horisontellt samarbete.

Dessa synpunkter skall skickas till kommissionen senast inom en månad efter publiceringen av detta tillkännagivande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. Synpunkterna, som inte bör innehålla några affärshemligheter eller annan konfidentiell information, skall skickas till följande adress: Europeiska kommissionen Generaldirektoratet för konkurrens

Direktoratet för konkurrenspolitik, samordning, internationella frågor och relationer med andra institutioner

Rue de la Loi/Wetstraat 200 B - 1049 Bryssel Internetadress:

comp-horizontals@cec.eu.int

Utkast till Kommissionens förordning om tillämpning av EG-fördragets artikel 81.3 på grupper av avtal om forskning och utveckling

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2821/71 av den 20 december 1971 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden(1), i dess lydelse enligt Österrikes, Finlands och Sveriges anslutningsakt, särskilt artikel 1b i denna,

efter att ha offentliggjort ett utkast till denna förordning(2),

efter samråd med Rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor, och

av följande skäl:

(1) Enligt förordning (EEG) nr 2821/71 har kommissionen befogenhet att genom förordning tillämpa fördragets artikel 81.3 på vissa grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden som omfattas av artikel 81.1 och som gäller forskning och utveckling avseende varor eller metoder fram till stadiet för industriell tillämpning, och utnyttjande av resultaten, inklusive bestämmelser om immateriella rättigheter.

(2) I artikel 163.2 i fördraget uppmanas gemenskapen att stimulera företag, inklusive små och medelstora företag, i deras insatser för forskning och teknisk utveckling av hög kvalitet samt stödja deras ansträngningar att samarbeta med varandra. Enligt rådets beslut 1999/65/EG av den 22 december 1998 om regler för företags, forskningscentrums och universitets deltagande samt om regler för spridning av forskningsresultat för genomförandet av Europeiska gemenskapens femte ramprogram (1998-2002)(3) och kommissionens förordning (EG) nr 996/1999 om tillämpningsföreskrifter till beslut 1999/65/EG om regler för företags, forskningscentrums och universitets deltagande samt om regler för spridning av forskningsresultat för genomförandet av Europeiska gemenskapens femte ramprogram (1998-2002)(4) skall åtgärder inom forskning och teknisk utveckling (FoTU) som stöds inom Europeiska gemenskapens femte ramprogram vidtas i samarbete.

(3) Avtal om att bedriva gemensam forskning eller utveckling av forskningsresultat fram till stadiet för industriell tillämpning omfattas i regel inte av artikel 81.1 i fördraget. Under vissa omständigheter, exempelvis om parterna träffar avtal om att inte bedriva annan forskning och utveckling inom samma område och därmed avstår från möjligheten att uppnå konkurrensfördelar i förhållande till de övriga parterna, kan sådana avtal omfattas av artikel 81.1 och bör därför inte undantas från denna förordning.

(4) I enlighet med förordning (EEG) nr 2821/71 har kommissionen särskilt antagit förordning (EEG) nr 418/85 av den 19 december 1984 om tillämpning av fördragets artikel 81.3 på grupper av avtal om forskning och utveckling(5), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2236/97(6). Denna förordning gäller till och med den 31 december 2000.

(5) En ny förordning måste uppfylla två krav: att effektivt skydda konkurrensen och att ge företagen tillräcklig rättssäkerhet. Samtidigt som man strävar efter dessa mål bör man också ta hänsyn till behovet att förenkla den administrativa tillsynen och de rättsliga ramarna så mycket som möjligt. Under en viss nivå av marknadsinflytande kan det, med tanke på tillämpningen av artikel 81.3, i allmänhet antas att de positiva effekterna av avtal om forskning och utveckling uppväger eventuella negativa effekter på konkurrensen.

(6) I förordning (EEG) nr 2821/71 sägs att det i kommissionens förordning om undantag skall anges a) de grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden som den är tillämplig på, b) vilka begränsningar eller bestämmelser som avtal, beslut och samordnade förfaranden får eller inte får innehålla, och c) vilka bestämmelser som avtal, beslut och samordnade förfaranden skall innehålla eller vilka andra villkor som skall vara uppfyllda.

(7) Det är lämpligt att gå bort från metoden att räkna upp avtalsbestämmelser som är undantagna för att i högre grad ange vilka grupper av avtal som är undantagna upp till en viss nivå av marknadsinflytande och specificera vilka begränsningar eller bestämmelser sådana avtal inte får innehålla. Detta är förenligt med ett ekonomiskt synsätt, enligt vilket man bedömer ett avtals effekt på den relevanta marknaden.

(8) För tillämpningen av artikel 81.3 genom förordning är det inte nödvändigt att fastställa vilka avtal som kan omfattas av artikel 81.1. Vid bedömningen av enskilda avtal enligt artikel 81.1 måste flera faktorer beaktas, särskilt marknadsstrukturen på den relevanta marknaden.

(9) Gruppundantagsförmånen bör begränsas till de avtal som med tillräcklig säkerhet kan antas uppfylla villkoren i artikel 81.3.

(10) Samarbete avseende forskning och utveckling samt utnyttjande av resultaten främjar i regel tekniskt och ekonomiskt framåtskridande genom att öka spridningen av know-how mellan parterna och undvika dubbelarbete inom forskning och utveckling, genom att stimulera utvecklingen genom utbyte av kompletterande know-how och genom att rationalisera tillverkningen av de varor eller tillämpningen av de metoder som är resultatet av forskningen och utvecklingen.

(11) Det gemensamma utnyttjandet av resultaten kan anses som den naturliga följden av gemensam forskning och utveckling. Det kan försiggå i en rad olika former, som tillverkning, utnyttjande av immateriella rättigheter som i betydande grad bidrar till tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande eller saluföring av nya varor.

(12) En mer omfattande och effektivare forskning och utveckling kan i allmänhet förväntas gagna konsumenterna genom att nya eller förbättrade metoder kan leda till nya eller förbättrade varor och tjänster eller prissänkningar.

(13) För att de fördelar och mål som beskrivs ovan skall uppnås är det lämpligt att förmånen enligt denna förordning utsträcks till att gälla även accessoriska avtal som inte är det huvudsakliga syftet men har ett direkt samband med och är nödvändiga för genomförandet av avtal om forskning och utveckling.

(14) För att de undantagna konkurrensbegränsningarna skall vara berättigade, måste forsknings- och utvecklingsresultaten vara av avgörande betydelse för de varor eller metoder som omfattas av det gemensamma utnyttjandet, och alla parter bör ha tillgång till resultaten av arbetet. Om universitet eller forskningsinstitut deltar i forskning och utveckling och inte är intresserade av det industriella utnyttjandet av resultaten av forskning och utveckling, kan de dock avtala om att använda resultaten endast för ytterligare forskning.

(15) Undantaget skall inskränkas till avtal om forskning och utveckling som inte gör det möjligt att sätta konkurrensen ur spel beträffande en betydande del av varorna eller tjänsterna i fråga. Gruppundantaget får inte omfatta avtal mellan konkurrenter vilkas sammanlagda andel av marknaden för varor eller tjänster som kan förbättras eller ersättas av resultaten av forskningen och utvecklingen överskrider en viss nivå när avtalet ingås.

(16) För att säkerställa att en effektiv konkurrens upprätthålls under det gemensamma utnyttjandet av resultaten är det nödvändigt att föreskriva att gruppundantaget skall upphöra att gälla, om parternas sammanlagda andelar av marknaden för de varor som är resultatet av den gemensamma forskningen och utvecklingen blir för stora. Det bör föreskrivas att undantaget oberoende av parternas marknadsandelar skall fortsätta att gälla under en viss period efter det att det gemensamma utnyttjandet inleds för att, särskilt efter lanseringen av en helt ny produkt, parternas marknadsandelar skall hinna stabilisera sig och för att garantera en viss minimiperiod för avkastning på det investerade kapitalet.

(17) I förordningen får undantag inte göras för begränsningar som inte är nödvändiga för uppnåendet av dessa positiva verkningar. I princip bör vissa allvarliga konkurrenshämmande begränsningar, såsom begränsningar av parternas frihet att bedriva forskning och utveckling inom ett område som inte har något samband med det område som omfattas av programmet, fastställande av priser, begränsningar av produktion eller försäljning, uppdelning av marknader eller kunder, och begränsningar av den passiva försäljningen av de varor som omfattas av avtalet inom territorier som är förbehållna andra parter inte omfattas av det gruppundantag oberoende av de berörda företagens marknadsandelar.

(18) Begränsningen i fråga om marknadsandel, det faktum att vissa avtal inte undantas och de villkor som föreskrivs i denna förordning säkerställer i regel att de avtal på vilka gruppundantaget är tillämpligt inte gör det möjligt för de deltagande företagen att sätta konkurrensen ur spel för en avsevärd del av varorna eller tjänster i fråga.

(19) I särskilda fall där avtal som omfattas av denna förordning ändå har verkningar som är oförenliga med artikel 81.3 i fördraget, kan kommissionen förklara att gruppundantaget inte skall tillämpas.

(20) Avtal mellan företag som inte är konkurrerande tillverkare av varor som kan förbättras eller ersättas av resultaten av forskningen och utvecklingen sätter en effektiv forskning ur spel inom forskning och utveckling endast under exceptionella omständigheter. Sådana avtal bör därför kunna omfattas av gruppundantaget oberoende av parternas marknadsandelar, och exceptionella fall bör kunna behandlas genom beslut om att förordningen inte skall tillämpas.

(21) Avtal om forskning och utveckling är ofta långfristiga, särskilt när samarbetet även omfattar utnyttjandet av resultaten. Det är därför lämpligt att fastställa en giltighetstid på tio år för förordningen.

(22) Denna förordning påverkar inte tillämpningen av artikel 82 i fördraget.

(23) I enlighet med principen om gemenskapsrättens företräde kan en åtgärd i ett konkurrensärende, vidtagen enligt nationell lag i en medlemsstat, inte hindra att gemenskapens konkurrensregler skall tillämpas enhetligt på hela den gemensamma marknaden och att åtgärder som vidtas för att genomföra dessa regler, inbegripet denna förordning, skall ha full verkan.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Räckvidd

1. Enligt fördragets artikel 81.3 förklaras att fördragets artikel 81.1, på de villkor som föreskrivs i denna förordning, inte gäller avtal mellan två eller flera företag beträffande de villkor enligt vilka dessa företag bedriver

a) gemensam forskning och utveckling avseende varor eller metoder och gemensamt utnyttjande av resultaten av denna forskning och utveckling,

b) gemensamt utnyttjande av resultaten av sådan forskning och utveckling avseende varor eller metoder som bedrivits gemensamt inom ramen för ett tidigare ingånget avtal mellan samma företag, eller

c) gemensam forskning och utveckling avseende varor eller metoder utom gemensamt utnyttjande av resultaten.

Denna förordning gäller i den mån sådana avtal (nedan kallade avtal om forskning och utveckling) innehåller konkurrensbegränsningar som omfattas av artikel 81.1.

2. Undantaget enligt punkt 1 är också tillämpligt på bestämmelser som ingår i avtal om forskning och utveckling och som inte utgör avtalets främsta syfte men är direkt knutna till och nödvändiga för genomförandet av det, exempelvis en skyldighet att inte självständigt eller tillsammans med tredje part bedriva forskning och utveckling inom det område avtalet gäller eller inom ett angränsande område under avtalets giltighetstid.

Detta gäller dock inte bestämmelser som har samma syfte eller effekt som de konkurrensbegränsningar som nämns i artikel 5.1.

Artikel 2

Villkor för undantag

1. Undantaget enligt artikel 1 gäller om de villkor som anges i punkterna 2-5 uppfylls.

2. Resultaten av arbetet skall vara tillgängliga för alla parter, dock får forskningsinstitut eller universitet och högskolor komma överens om att begränsa utnyttjandet av resultaten till ytterligare forskning.

3. Om avtalet endast avser gemensam forskning och utveckling måste varje part självständigt få utnyttja resultaten av den gemensamma forskningen och utvecklingen och sådan redan befintlig know-how som är nödvändig för detta.

4. Det gemensamma utnyttjandet måste avse sådana resultat som skyddas av immateriella rättigheter och som i betydande grad bidrar till tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande, och resultaten måste vara avgörande för tillverkningen av de varor eller tillämpningen av de metoder som omfattas av avtalet.

5. Företag som anförtrotts tillverkningen genom specialisering av produktionen måste åläggas att utföra leveransbeställningar från alla parter, utom när avtalet också gäller gemensam distribution.

Artikel 3

Gräns för marknadsandel samt varaktighet

1. Om de deltagande företagen inte är konkurrerande tillverkare av varor som kan förbättras eller ersättas av de varor som omfattas av avtalet, skall undantaget enligt artikel 1 gälla så länge som forskningen och utvecklingen pågår och, om resultaten utnyttjas gemensamt, under fem år från den tidpunkt när de varor som omfattas av avtalet för första gången släpps ut på marknaden inom den gemensamma marknaden.

2. Om två eller flera av de deltagande företagen är konkurrerande tillverkare av produkter som kan förbättras eller ersättas av de varor som omfattas av avtalet, skall undantaget enligt artikel 1 fortsätta att gälla för den tid som anges i punkt 1 endast om vid avtalets ingående de deltagande företagens sammanlagda marknadsandel inte överstiger 25 % av den relevanta marknaden för varor som kan förbättras eller ersättas av de varor som omfattas av avtalet.

3. Efter utgången av den period som anges i punkt ett skall undantaget fortsätta att gälla så länge de deltagande företagens sammanlagda marknadsandel inte överstiger 25 % av den relevanta marknaden för de varor som omfattas av avtalet.

Artikel 4

Definitioner

I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

1. "Deltagande företag":

a) Företag som är parter i avtalet.

b) Deras respektive anknutna företag.

2. "Anknutna företag":

a) Företag i vilka en avtalspart direkt eller indirekt

- har befogenhet att utöva mer än hälften av rösträttigheterna,

- kan utse över hälften av ledamöterna i styrelsen, direktionen eller organ som rättsligt företräder företagen, eller

- har rätt att leda verksamheten.

b) Företag som direkt eller indirekt gentemot en avtalspart har de rättigheter eller befogenheter som anges i a.

c) Företag i vilka ett företag som avses i b direkt eller indirekt har de rättigheter eller befogenheter som anges i a.

d) Företag i vilka en avtalspart tillsammans med ett eller flera av de företag som anges i a, b eller c, eller i vilka två eller flera av de sistnämnda företagen tillsammans har de rättigheter eller befogenheter som anges i a

e) Företag i vilka de rättigheter eller befogenheter som anges i a innehas gemensamt av

- avtalsparter eller deras respektive anknutna företag som anges i a-d, eller

- en eller flera avtalsparter eller ett eller flera av deras anknutna företag som anges i a-d och en eller flera tredje parter.

3. Forskning och utveckling avseende varor eller metoder: förvärv av know-how och utförande av teoretiska analyser, systematiska studier eller försök samt försöksproduktion, teknisk provning av varor eller metoder, uppförande av nödvändiga anläggningar och förvärv av immateriella rättigheter för resultaten.

4. Produkt: en vara eller en tjänst, inbegripet såväl mellanprodukter och tjänster i mellanledet som färdigprodukter och tjänster i slutledet.

5. Metod som omfattas av avtalet: en teknik eller en metod som är resultatet av forskningen och utvecklingen.

6. Vara som omfattas av avtalet: en vara som är resultatet av forskningen och utvecklingen eller som tillverkas eller tillhandahålls med hjälp av de metoder som omfattas av avtalet.

7. Utnyttjande av resultaten: tillverkning, försäljning, distribution eller marknadsföring av de varor som omfattas av avtalet eller tillämpning av de metoder som omfattas av avtalet eller överlåtelse eller licensiering av immateriella rättigheter eller överföring av know-how som behövs för sådan tillverkning eller tillämpning.

8. Immateriella rättigheteromfattar industriell äganderätt, upphovsrätt och närstående rättigheter.

9. Know-how: ett paket bestående av icke patentskyddad praktisk information som utgör resultatet av erfarenheter och test och som är hemlig, substantiell och identifierad: i detta sammanhang betyder "hemlig" att denna know-how inte är allmänt känd och tillgänglig; "substantiell" betyder att denna know-how innehåller information som är nödvändig för tillverkningen av de varor som omfattas av avtalet eller för tillämpningen av de metoder som omfattas av avtalet; "identifierad" betyder att denna know-how måste beskrivas tillräckligt utförligt för att det skall vara möjligt att fastställa att den uppfyller kravet på att vara hemlig och substantiell.

10. Forskning och utveckling, eller utnyttjande av resultaten, sker "gemensamt" om arbetet i fråga

- utförs av en gemensam arbetsgrupp eller organisation eller ett gemensamt företag,

- gemensamt har anförtrotts en tredje part, eller

- fördelas mellan parterna enligt specialisering inom forskning, utveckling eller utnyttjande.

11. Konkurrerande tillverkare är företag som är befintliga eller potentiella tillverkare av produkter som kan förbättras eller ersättas av de varor som omfattas av avtalet.

Artikel 5

Avtal som inte omfattas av undantaget

1. Undantaget enligt artikel 1 gäller inte avtal som, direkt eller indirekt, ensamma eller i kombination med andra faktorer som parterna kontrollerar har till syfte

a) att begränsa de deltagande företagens frihet att självständigt eller i samarbete med tredje part bedriva forskning och utveckling inom ett område som saknar anknytning till det område som omfattas av forskningen och utvecklingen eller, efter det att forskningen och utvecklingen avslutats, inom det område som omfattas av forskningen och utvecklingen eller ett område som har anknytning till den,

b) att förbjuda de deltagande företagen att efter genomförandet av forskningen och utvecklingen bestrida giltigheten av immateriella rättigheter som parterna innehar inom den gemensamma marknaden och som är av betydelse för forskningen och utvecklingen eller att efter avtalets upphörande bestrida giltigheten av immateriella rättigheter som parterna har inom den gemensamma marknaden och som skyddar resultaten av forskningen och utvecklingen,

c) att begränsa produktion eller försäljning,

d) att fastställa priser,

e) att begränsa den kundkrets de deltagande företagen får betjäna, efter det att fem år gått sedan de varor som omfattas av avtalet för första gången släpptes ut på marknaden inom den gemensamma marknaden,

f) att förbjuda passiv försäljning av de varor som omfattas av avtalet inom territorier som är förbehållna andra parter,

g) att förbjuda de deltagande företagen att släppa ut på marknaden de varor som omfattas av avtalet eller aktivt marknadsföra varorna inom sådana territorier inom den gemensamma marknaden som är förbehållna andra parter, efter det att fem år gått sedan de varor som omfattas av avtalet för första gången släpptes ut på marknaden inom den gemensamma marknaden,

h) att ålägga de deltagande företagen att inte bevilja tredje part licenser för att tillverka de varor som omfattas av avtalet eller för att tillämpa de metoder som omfattas av avtalet, om parterna själva inte har avtalat att utnyttja eller utnyttjar resultaten av den gemensamma forskningen och utvecklingen inte är planerad eller inte äger rum,

i) att ålägga de deltagande företagen att vägra tillgodose efterfrågan från användare eller återförsäljare inom sina respektive territorier, vilka önskar saluföra de varor som omfattas av avtalet inom andra territorier inom den gemensamma marknaden, eller

j) ålägga de deltagande företagen att göra det svårt för användare eller återförsäljare att få tillgång till de varor som omfattas av avtalet från andra återförsäljare inom den gemensamma marknaden, och särskilt att utöva immateriella rättigheter eller vidta åtgärder för att hindra användare eller återförsäljare från att få tillgång till eller inom den gemensamma marknaden släppa ut på marknaden varor som lagligen har släppts ut på marknaden inom Europeiska gemenskapen av en annan part eller med dennes samtycke.

2. Punkt 1 gäller inte

a) uppställandet av produktionsmål där utnyttjandet av resultaten omfattar gemensam produktion av de varor som omfattas av avtalet,

b) uppställande av försäljningsmål och fastställande av de priser som skall betalas av omedelbara kunder om utnyttjandet av resultaten omfattar gemensam distribution av de varor som omfattas av avtalet.

Artikel 6

Beräkning av marknadsandelar

För tillämpningen av tröskeln för marknadsandelar enligt artikel 3 gäller följande regler:

a) Marknadsandelen skall beräknas på grundval av marknadsvärdet av försäljningen. Om uppgifter om marknadsvärdet av försäljningen inte är tillgängliga, kan uppskattningar som baserar sig på annan tillförlitlig marknadsinformation, däribland försäljningens marknadsvolym, användas för att fastställa det berörda företagets marknadsandel.

b) Marknadsandelen skall beräknas på grundval av uppgifter från det föregående kalenderåret.

c) Vid beräkningen av marknadsandelar skall marknadsandelarna för de företag som avses i artikel 4.2 e fördelas lika mellan de företag som har de rättigheter och befogenheter som anges i artikel 4.2 a.

d) Om marknadsandelen enligt artikel 3.3 från början inte överstiger 25 % men sedan stiger över denna nivå, dock utan att överstiga 30 %, skall undantaget enligt artikel 1 fortsätta att gälla under två på varandra följande kalenderår efter det år då tröskeln 25 % överskreds för första gången.

e) Om marknadsandelen enligt artikel 3.3 från början inte överstiger 25 % men sedan stiger över 30 %, skall undantaget enligt artikel 1 fortsätta att gälla under ett kalenderår efter det år då nivån 30 % överskreds för första gången.

f) Reglerna enligt punkt d och punkt e får inte kombineras så att förlängningen blir mer än två kalenderår.

Artikel 7

Beslut om att förordningen inte skall tillämpas

Kommissionen får enligt artikel 7 i förordning (EEG) nr 2821/71 bestämma att denna förordning inte skall tillämpas om den i ett visst fal på eget initiativ eller på begäran av en medlemsstat eller en fysisk eller juridisk person som kan åberopa ett berättigat intresse, konstaterar att ett avtal som är undantaget enligt denna förordning ändå har vissa verkningar som är oförenliga med de villkor som anges i fördragets artikel 81.3 och särskilt om

a) avtalet på grund av den begränsade forskningskapacitet som finns tillgänglig på annat håll i väsentlig grad begränsar utrymmet för tredje part att bedriva forskning och utveckling inom det berörda området,

b) avtalet på grund av den särskilda utbudsstrukturen i väsentlig grad begränsar tredje parts tillträde till marknaden för de varor som omfattas av avtalet,

c) parterna utan saklig grund underlåter att utnyttja resultaten av den gemensamma forskningen och utvecklingen,

d) de varor som omfattas av avtalet inte inom den gemensamma marknaden eller en väsentlig del av den är utsatta för en effektiv konkurrens från varor som är identiska eller som på grund av sina egenskaper, sitt pris och sin tilltänkta användning av konsumenterna betraktas som likartade,

e) avtalet skulle sätta en effektiv konkurrens ur spel inom forskning och utveckling på en viss marknad.

Artikel 8

Beslut och samordnade förfaranden

Denna förordning skall också tillämpas på beslut av företagssammanslutningar och samordnade förfaranden.

Artikel 9

Övergångsperiod

Förbudet enligt artikel 81.1 i EG-fördraget skall inte gälla under perioden 1 januari 2001-31 december 2001 för avtal som gällde redan den 31 december 2000 och som inte uppfyller de villkor för beviljande av undantag enligt i denna förordning men som uppfyller de villkor för beviljande av undantag enligt i förordning (EEG) nr 418/85.

Artikel 10

Förordningens giltighetstid

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001. Den gäller till och med den 31 december 2010.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den ...

På kommissionens vägnar

...

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 285, 29.12.1971, s. 46.

(2) EGTC 118, 24.7.2000, s. 3.

(3) EGT L 26, 1.2.1999, s. 26.

(4) EGT L 122, 12.5.1999, s. 9.

(5) EGT L 53, 22.2.1985, s. 5.

(6) EGT L 306, 11.11.1997, s. 12.

Utkast till kommissionens förordning om tillämpning av EG-fördragets artikel 81.3 på grupper av specialiseringsavtal

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2821/71 av den 20 december 1971 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden(1), i dess lydelse enligt Österrikes, Finlands och Sveriges anslutningsakt, särskilt artikel 1 c i denna,

efter att ha offentliggjort ett utkast till denna förordning(2),

efter samråd med Rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor, och

av följande skäl:

(1) Enligt förordning (EEG) nr 2821/71 har kommissionen befogenhet att genom förordning tillämpa fördragets artikel 81.3 på vissa grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden som omfattas av artikel 81.1 och som avser specialisering, inklusive avtal som är nödvändiga för att åstadkomma specialisering.

(2) I enlighet med förordning (EEG) nr 2821/71 har kommissionen särskilt antagit förordning (EEG) nr 417/85 av den 19 december 1984 om tillämpning av fördragets artikel 81.3 på grupper av specialiseringsavtal(3), senast ändrad genom förordning (EG) 2236/97(4). Denna förordning upphör att gälla den 31 december 2000.

(3) En ny förordning måste uppfylla två krav: att effektivt skydda konkurrensen och att ge företagen tillräcklig rättssäkerhet. Samtidigt som man strävar efter dessa mål bör man också ta hänsyn till behovet att förenkla den administrativa tillsynen och de rättsliga ramarna så mycket som möjligt. Under en viss nivå av marknadsinflytande kan det i allmänhet antas att de positiva effekterna av specialiseringsavtal uppväger eventuella negativa effekter på konkurrensen.

(4) I förordning (EEG) nr 2821/71 sägs det att det i kommissionens förordning om undantag skall anges a) vilka grupper av avtal, beslut och samordnade förfaranden som den är tillämplig på, b) vilka begränsningar eller bestämmelser som avtal, beslut och samordnade förfaranden får eller inte får innehålla, och c) vilka bestämmelser som avtal, beslut och samordnade förfaranden skall innehålla eller vilka andra villkor som skall vara uppfyllda.

(5) Det är lämpligt att gå bort från metoden att räkna upp avtalsbestämmelser som är undantagna för att i högre grad ange vilka grupper av avtal som är undantagna upp till en viss nivå av marknadsinflytande och specificera vilka begränsningar eller bestämmelser sådana avtal inte får innehålla. Detta är förenligt med ett ekonomiskt synsätt, enligt vilket man bedömer ett avtals effekt på den relevanta marknaden.

(6) I en förordning om tillämpningen av artikel 81.3 är det inte nödvändigt att peka ut vilka avtal som kan omfattas av artikel 81.1. Vid bedömningen av enskilda avtal enligt artikel 81.1 måste flera faktorer beaktas, särskilt marknadsstrukturen på den relevanta marknaden.

(7) Endast sådana avtal bör få åtnjuta gruppundantag, för vilka det med tillräcklig säkerhet kan fastställas att de uppfyller villkoren i artikel 81.3.

(8) Avtal om specialisering inom produktionen bidrar i allmänhet till att förbättra produktionen eller distributionen av varor, eftersom de berörda företagen kan koncentrera sig på tillverkning av vissa varor och följaktligen arbeta mera effektivt och erbjuda varorna till lägre priser. Specialiseringsavtal för tillhandahållande av tjänster kan i allmänhet också sägas ge upphov till liknande förbättringar. Med en effektiv konkurrens kommer konsumenterna troligen att få en skälig andel av de uppnådda fördelarna.

(9) Dessa fördelar kan uppnås både genom avtal enligt vilka den ena parten avstår från att tillverka vissa varor eller tillhandahålla vissa tjänster till förmån för en annan part (ensidig specialisering), avtal enligt vilka båda parterna avstår från att tillverka vissa varor eller tillhandahålla vissa tjänster till förmån för den andra parten (ömsesidig specialisering), och avtal enligt vilka parterna förbinder sig att gemensamt tillverka vissa varor eller tillhandahålla vissa tjänster (gemensam produktion).

(10) Eftersom avtal om ensidig specialisering mellan icke-konkurrerande företag kan omfattas av gruppundantaget enligt förordning (EG) nr 2790/1999(5), är det lämpligt att begränsa omfattningen av den ensidiga specialiseringen enligt den här förordningen till avtal mellan konkurrenter.

(11) Till denna grupp bör alla avtal mellan företag hänföras som behandlar de villkor enligt vilka företagen specialiserar sig i fråga om produktion av varor eller tjänster, och relaterade inköps- och försäljningsavtal. Gruppundantaget bör också omfatta accessoriska avtal som inte utgör det direkta föremålet för specialiseringsavtalen men som är direkt knutna till dem och nödvändiga för genomförandet av dem och vissa relaterade inköps- och försäljningsavtal.

(12) För att fördelarna med specialiseringen skall bli verklighet utan att någon part lämnar marknaden i leden efter produktionen, bör ensidig och ömsesidig specialisering omfattas av denna förordning endast när avtalet innehåller åtaganden om leverans och köp. Sådana förpliktelser kan vara exklusiva men behöver inte vara det.

(13) Det kan antas att specialiseringsavtal av det slag som anges i denna förordning som allmän regel kommer att skapa stordriftsfördelar eller möjliggöra bättre produktionsteknik, samtidigt som konsumenterna får en rimlig andel av vinsten av detta, om de deltagande företagens andel av den relevanta marknaden inte överstiger 20 %.

(14) I förordningen får undantag inte göras för begränsningar som inte är nödvändiga för uppnåendet av dessa positiva verkningar. Vissa allvarliga begränsningar av konkurrensen som hör samman med fastställande av priser, begränsning av tillverkning eller försäljning och uppdelning av marknader eller kunder kan i princip inte åtnjuta detta gruppundantag oavsett de berörda företagens marknadsandelar.

(15) Begränsningen i fråga om marknadsandel, det faktum att vissa avtal inte undantas och villkoren i denna förordning är normalt tillräckligt för att de avtal på vilka gruppundantaget är tillämpligt inte skall göra det möjligt för de deltagande företagen att sätta konkurrensen ur spel för en avsevärd del av varorna eller tjänsterna i fråga.

(16) I särskilda fall där avtal som uppfyller villkoren i denna förordning ändå har verkningar som är oförenliga med artikel 81.3 i fördraget, kan kommissionen förklara att gruppundantaget inte skall tillämpas.

(17) För att underlätta ingåendet av specialiseringsavtal, som kan påverka de deltagande företagens struktur, bör förordningens giltighetstid bestämmas till tio år.

(18) Denna förordning påverkar inte tillämpningen av artikel 82 i fördraget.

(19) I enlighet med principen om gemenskapsrättens företräde kan inget beslut i ett konkurrensärende, fattat enligt nationell lag i en medlemsstat, hindra att gemenskapens konkurrensregler skall tillämpas enhetligt på hela den gemensamma marknaden och att åtgärder som vidtas för att genomföra dessa regler, inbegripet denna förordning, skall ha full verkan.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Räckvidd

1. Enligt fördragets artikel 81.3 förklaras härmed att fördragets artikel 81.1, på de villkor som föreskrivs i denna förordning, inte gäller följande avtal mellan två eller flera företag om de villkor enligt vilka dessa företag specialiserar sig i fråga om produktion av varor:

a) Avtal om ensidig specialisering, genom vilka den ena parten förbinder sig att upphöra med eller avstå från tillverkning av vissa produkter och att köpa dessa av en konkurrent, medan konkurrenten förbinder sig att tillverka och leverera produkterna i fråga.

b) Avtal om ömsesidig specialisering, genom vilka två eller flera parter ömsesidigt åtar sig att upphöra med eller avstå från tillverkning av vissa, men olika, produkter och att köpa produkterna i fråga från en konkurrent, som åtar sig att leverera dem.

c) Avtal om gemensam produktion, genom vilka två eller flera parter åtar sig att gemensamt tillverka vissa produkter.

Detta undantag gäller i den mån sådana avtal (nedan kallade specialiseringsavtal) innehåller konkurrensbegränsningar som omfattas av artikel 81.1 i fördraget.

2. Undantaget enligt punkt 1 är också tillämpligt på bestämmelser som ingår i specialiseringsavtal och som inte utgör avtalets främsta syfte men är direkt knutna till och nödvändiga för genomförandet av det, till exempel bestämmelser om överlåtelse eller utnyttjande av immateriella rättigheter. Detta gäller dock inte bestämmelser som har samma syfte eller verkan som de begränsningar av konkurrensen som anges i artikel 4.1.

Artikel 2

Relaterade inköps- och försäljningsavtal

Undantaget enligt artikel 1 skall också tillämpas på relaterade inköps- eller försäljningsavtal i vilka

a) parterna accepterar en exklusiv inköps- eller leveransskyldighet på det sätt som anges i artikel 1.1 a, b och c, eller

b) parterna överenskommer om gemensam återförsäljning eller återförsäljning genom tredje part, med eller utan ensamrätt, på det sätt som anges i artikel 1.1 c, om den tredje parten inte är konkurrent till parterna på den relevanta marknaden.

Artikel 3

Gräns för marknadsandel

Artiklarna 1 och 2 är tillämpliga under förutsättning att de deltagande företagen inte har en sammanlagd marknadsandel som överstiger 20 % av den relevanta marknaden.

Artikel 4

Avtal som inte omfattas av undantaget

1. Undantaget enligt artikel 1 är inte tillämpligt på avtal som direkt eller indirekt, ensamma eller i samverkan med andra faktorer under parternas kontroll syftar till att

a) fastställa priser,

b) begränsa produktion eller försäljning, eller

c) dela upp marknader eller kunder.

2. Punkt 1 är inte tillämplig på

a) bestämmelser om överenskomna produktmängder i fråga om avtal enligt artikel 1.1 a och 1.1 b eller bestämning av kapacitet och produktionsvolym för ett samriskföretag enligt artikel 1.1 c, eller

b) fastställandet av de priser som ett samriskföretag tar ut av sina omedelbara kunder under förutsättning att företaget i fråga också distribuerar produkterna, så att de olika funktionerna är integrerade i det fastställda priset.

Artikel 5

Definitioner

I denna förordning används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

1. Deltagande företag:

a) Företag som är parter i avtalet

b) deras respektive anknutna företag.

2. Anknutna företag:

a) Företag i vilka en avtalspart direkt eller indirekt

- har befogenhet att utöva mer än hälften av rösträttigheterna,

- kan utse mer än hälften av ledamöterna i styrelsen, direktionen eller organ som rättsligt företräder företaget, eller

- har rätt att leda verksamheten.

b) Företag som gentemot ett företag som är part i avtalet direkt eller indirekt har de rättigheter eller befogenheter som anges i a.

c) Företag gentemot vilka ett företag som avses i b har de rättigheter eller befogenheter som anges i a.

d) Företag gentemot vilka en avtalspart tillsammans med en eller flera företag som avses i a, b eller c, eller två eller flera av dessa företag, gemensamt har de rättigheter eller befogenheter som anges i a.

e) Företag i vilka de rättigheter eller befogenheter som anges i a innehas gemensamt av

- avtalsparter eller deras respektive anknutna företag enligt a-d, eller

- en eller flera avtalsparter eller en eller flera anknutna företag enligt a-d tillsammans med en eller flera tredje parter.

3. Produkt: en vara eller en tjänst, inbegripet såväl mellanprodukter och tjänster i mellanledet som färdigprodukter och tjänster i slutledet, utom distributions- och uthyrningstjänster.

4. Tillverkning: tillverkning av varor eller tillhandahållande av tjänster, även genom underleverantörer.

5. Relevant marknad: den relevanta produktmarknad och geografiska marknad dit de produkter som omfattas av ett specialiseringsavtal hör.

6. Konkurrent: ett företag som faktiskt eller potentiellt är konkurrent på den relevanta marknaden.

7. Exklusiv leveransskyldighet: skyldighet att inte leverera den produkt som omfattas av specialiseringsavtalet till en konkurrent.

8. Exklusiv inköpsskyldighet: skyldighet att köpa produkten som omfattas av specialiseringsavtalet enbart från den part som överenskommer att leverera den.

Artikel 6

Beräkning av marknadsandelar

För tillämpningen av tröskeln för marknadsandelar enligt artikel 3 gäller följande regler:

a) Marknadsandelen skall beräknas på grundval av marknadsvärdet av försäljningen. Om uppgifter om marknadsvärdet av försäljningen inte är tillgängliga, kan uppskattningar som baserar sig på annan tillförlitlig marknadsinformation, däribland försäljningens marknadsvolym, användas för att fastställa det berörda företagets marknadsandel.

b) Marknadsandelen skall beräknas på grundval av uppgifter från det föregående kalenderåret.

c) Vid beräkningen av marknadsandelar skall den marknadsandel som innehas av de företag som anges i artikel 5.2 e fördelas lika mellan de företag som har de rättigheter eller befogenheter som anges i artikel 5.2 a.

d) Om marknadsandelen enligt artikel 3 från början inte överstiger 20 % men sedan stiger över denna nivå, dock utan att överstiga 25 %, skall undantaget enligt artikel 1 fortsätta att gälla under två på varandra följande kalenderår efter det år då tröskeln 20 % överskreds för första gången.

e) Om marknadsandelen enligt artikel 3 från början inte överstiger 20 % men sedan stiger över 25 %, skall undantaget enligt artikel 1 fortsätta att gälla under ett kalenderår efter det år då nivån 25 % överskreds för första gången.

f) Reglerna enligt punkt d och punkt e får inte kombineras så att förlängningen blir mer än två kalenderår.

Artikel 7

Beslut att förordningen inte skall tillämpas

Kommissionen får enligt artikel 7 i förordning (EEG) nr 2821/71 bestämma att denna förordning inte skall tillämpas om den i ett visst fall, på eget initiativ eller på begäran av en medlemsstat eller av en fysisk eller juridisk person som åberopar ett berättigat intresse, konstaterar att ett avtal som är undantaget enligt denna förordning ändå har verkningar som är oförenliga med de villkor som anges i fördragets artikel 81.3 och särskilt om

a) avtalet inte leder till betydande rationaliseringsvinster eller konsumenterna inte får en skälig andel av de uppnådda fördelarna, eller

b) de varor som är föremål för specialisering inte inom den gemensamma marknaden eller en betydande del av den är utsatta för en effektiv konkurrens från varor som är identiska eller som på grund av sina egenskaper, pris och tilltänkta användning av konsumenterna betraktas som likartade.

Artikel 8

Beslut och samordnade förfaranden

Denna förordning skall också tillämpas på beslut av företagssammanslutningar och samordnade förfaranden.

Artikel 9

Övergångsperiod

Förbudet i artikel 81.1 i EG-fördraget skall inte gälla under perioden 1 januari 2001-31 december 2001 för avtal som gällde redan den 31 december 2000 och som inte uppfyller de villkor för beriljande av undantag enligt denna förordning, men som uppfyller de villkor för beviljande av undantag de enligt förordning (EEG) nr 417/85.

Artikel 10

Förordningens giltighetstid

Denna förordning träder i kraft den 1 januari 2001. Den gäller till och med den 31 december 2010.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den ...

På kommissionens vägnar

...

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 285, 29.12.1971, s. 46.

(2) EGT C 118, 27.4.2000, s. 3.

(3) EGT L 53, 22.2.1985, s. 1.

(4) EGT L 306, 11.11.1997, s. 12.

(5) EGT L 336, 29.12.1999, s. 21.

Utkast till riktlinjer för tillämpning av artikel 81 på horisontellt samarbete

1. INLEDNING

1.1 SYFTE

1. I dessa riktlinjer fastställs principerna för bedömning av horisontellt samarbete enligt artikel 81 i EG-fördraget. Ett samarbete är horisontellt, om företag som är verksamma på samma marknadsnivå(er) ingår ett avtal eller inleder ett samordnat förfarande. Horisontellt samarbete innebär oftast samarbete mellan konkurrenter. Det omfattar exempelvis områden såsom forskning och utveckling (FoU), tillverkning, inköp eller saluföring.

2. Företagen måste reagera på ett ökande konkurrenstryck och på marknadsförhållanden som är stadda i ständig förändring på grund av globaliseringen, de snabba tekniska framstegen och marknadernas generellt mer dynamiska natur. Samarbete kan vara ett sätt att dela risker, spara kostnader, förena know-how och lansera innovationer snabbare. Samarbete är framför allt för små och medelstora företag ett viktigt sätt att anpassa sig till de skiftande marknadsförhållandena.

3. Horisontellt samarbete kan dock också leda till konkurrensproblem. Detta är fallet om parterna i ett samarbete kommer överens om att fastställa priser eller produktion eller dela upp marknader, eller om samarbetet ger parterna möjlighet att upprätthålla, förvärva eller utöka ett marknadsinflytande och därmed har negativa effekter på marknaden i fråga om priser, produktion, innovation eller varusortiment och varukvalitet.

4. Samtidigt som kommissionen erkänner att samarbete kan medföra ekonomiska fördelar, måste den säkerställa att en effektiv konkurrens upprätthålls. Artikel 81 utgör den rättsliga ramen för en balanserad bedömning, där såväl konkurrensbegränsande effekter som ekonomiska fördelar beaktas.

5. Ända tills dessa riktlinjer antogs var det två meddelanden och två gruppundantagsförordningar som utgjorde underlag för bedömningen av horisontellt samarbete enligt artikel 81(1). Meddelandena täckte vissa juridiska avtalstyper, såsom tillkännagivandet om samriskföretag, eller handlade, såsom 1968 års tillkännagivande om samarbetsavtal, om vissa typer av samarbete som inte omfattas av artikel 81. Genom förordningarna (EEG) nr 417/85 och (EEG) nr 418/85 undantogs vissa grupper av specialiseringsavtal och avtal om forskning och utveckling.

6. De skiftande marknadsförhållandena har gett upphov till en allt mer varierande och omfattande användning av horisontellt samarbete. Det behövs fullständigare och uppdaterade anvisningar för att öka klarheten och överskådligheten i fråga om tillämpningen av artikel 81 på detta område. Vid bedömningen måste man fästa större vikt vid ekonomiska kriterier, som bättre återspeglar den senaste utvecklingen i gemenskapsdomstolarnas rättsskipning och rättspraxis.

7. Syftet med dessa riktlinjer är att skapa ett analysunderlag för de vanligaste typerna av horisontellt samarbete. Detta underlag grundar sig främst på kriterier som bidrar till att analysera den ekonomiska kontexten kring ett samarbetsavtal. Ekonomiska kriterier, såsom parternas marknadsinflytande och andra omständigheter som har samband med marknadsstrukturen, är avgörande för bedömningen av samarbetets sannolika inverkan på marknaden och därmed för en bedömning enligt artikel 81. Med tanke på de otaliga typerna och kombinationerna av horisontellt samarbete och de marknadsförhållanden under vilka dessa typer och kombinationer av horisontellt samarbete används, är det omöjligt att ge entydiga lösningar för varje tänkbart scenario. Det aktuella analysunderlaget, som grundar sig på ekonomiska kriterier, kommer dock att vara till hjälp för företagen när de skall bedöma huruvida ett enskilt samarbetsavtal är förenligt med artikel 81.

8. Riktlinjerna ersätter inte endast de ovannämnda meddelandena om horisontellt samarbete, utan täcker också ett brett urval av de vanligaste typerna av horisontella avtal. De utgör ett komplement till gruppundantagsförordningarna om forskning och utveckling samt specialisering.

1.2 RIKTLINJERNAS RÄCKVIDD

9. Dessa riktlinjer omfattar avtal eller samordnade förfaranden(2) mellan två eller flera företag som är verksamma på samma marknadsnivå(er), till exempel på samma produktions- eller distributionsnivå. I det sammanhanget är huvudvikten förlagd till samarbete mellan konkurrenter. Begreppet "konkurrenter", såsom det används i dessa riktlinjer, omfattar både faktiska(3) och potentiella(4) konkurrenter.

10. De aktuella riktlinjerna gäller dock inte alla tänkbara horisontella avtal, utan endast sådant samarbete som kan leda till effektivitetsvinster. Hit hör bland annat avtal om forskning och utveckling, produktion, inköp, saluföring och standardisering samt miljöavtal. Andra typer av horisontella avtal mellan konkurrenter, t.ex. om utbyte av information eller om minoritetsinnehav, kommer att behandlas separat.

11. Avtal som ingås mellan företag som är verksamma på olika nivåer i produktions- eller distributionskedjan, dvs. vertikala avtal, är i princip undantagna från dessa riktlinjer och behandlas i riktlinjerna(5) och gruppundantagsförordningen om vertikala begränsningar(6). I den mån vertikala avtal, exempelvis distributionsavtal, ingås mellan konkurrenter, kan effekterna på marknaden och de eventuella konkurrensproblemen vara likadana som i fråga om horisontella avtal. Sådana avtal måste därför bedömas enligt de principer som beskrivs i dessa riktlinjer. Det utesluter inte att man dessutom tillämpar riktlinjerna om vertikala begränsningar på dessa avtal för att bedöma de vertikala begränsningar sådana avtal innehåller(7).

12. Avtal kan omfatta olika samarbetsnivåer, exempelvis forskning och utveckling samt utnyttjande av resultaten. Sådana avtal omfattas av dessa riktlinjer, om de inte omfattas av koncentrationsförordningen. Tyngdpunkten i samarbetet avgör vilken del av de aktuella riktlinjerna som är tillämplig på avtalet i fråga. När tyngdpunkten fastställs, beaktas särskilt två faktorer: i) utgångspunkten för samarbetet och ii) graden av integration mellan de olika funktioner som sammanslås. Ett samarbete som omfattar såväl gemensam forskning och utveckling som gemensamt utnyttjande av resultaten skulle därför normalt omfattas av avsnittet om avtal om forskning och utveckling, eftersom gemensam tillverkning kan ske endast om forskningen och utvecklingen är framgångsrik. Det innebär att resultaten av den gemensamma forskningen och utvecklingen är avgörande för ett kommersiellt utnyttjande. Avtalet om forskning och utveckling kan därför ses som utgångspunkten för samarbetet. En sådan bedömning skulle förändras om avtalet skulle avse en fullständig integration i fråga om tillverkning och endast en partiell integration av viss forsknings- och utvecklingsverksamhet. I det fallet skulle samarbetets eventuella konkurrensbegränsande effekter och ekonomiska fördelar i stor utsträckning ha ett samband med den gemensamma tillverkningen, och avtalet skulle därför undersökas enligt de principer som fastställs i avsnittet om produktionsavtal. Mer komplicerade arrangemang, såsom strategiska allianser, där ett antal olika samarbetsområden och samarbetsinstrument kombineras på olika sätt, omfattas inte av riktlinjerna. Bedömningen av varje enskilt samarbetsområde inom en allians kan utföras med hjälp av motsvarande kapitel i riktlinjerna. Komplicerade arrangemang måste dock också analyseras i sin helhet. På grund av de många olika områden en allians kan kombinera, är det omöjligt att ge allmänna anvisningar för en sådan övergripande bedömning. Allianser eller andra former av samarbete som främst utgör avsiktsförklaringar är omöjliga att bedöma enligt konkurrensreglerna så länge de saknar en exakt räckvidd.

13. De kriterier som fastställs i riktlinjerna är tillämpliga på samarbete både i fråga om varor och tjänster(8). Riktlinjerna är dock inte tillämpliga i den mån sektorspecifika regler gäller, vilket är fallet i fråga om transporter eller försäkringar(9). Transaktioner som faller under koncentrationsförordningen omfattas inte heller av dessa riktlinjer(10).

14. Artikel 81.1 gäller endast horisontella samarbetsavtal som kan påverka handeln mellan medlemsstater. Dessa riktlinjer rör inte bedömningen av huruvida ett visst avtal kan påverka handeln. Följande principer om tillämpningen av artikel 81 grundar sig därför på antagandet att handeln mellan medlemsstaterna påverkas. I praktiken måste denna fråga dock undersökas från fall till fall.

15. Den bedömning enligt artikel 81 som beskrivs i dessa riktlinjer påverkar inte en eventuell samtidig tillämpning av artikel 82 i EG-fördraget på horisontella samarbetsavtal. Dessutom påverkar den inte förstainstansrättens och EG-domstolens tolkning i fråga om tillämpningen av artikel 81 på horisontella avtal.

1.3. GRUNDLÄGGANDE PRINCIPER FÖR BEDÖMNING ENLIGT ARTIKEL 81

1.3.1 Artikel 81.1

16. Artikel 81.1 gäller horisontella samarbetsavtal som har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen(11).

17. I vissa fall anger samarbetets art från första början att artikel 81.1 skall tillämpas. Detta gäller avtal som har till syfte att begränsa konkurrensen genom fastställande av priser, begränsning av produktionen eller uppdelning av marknader eller kunder. Dessa avtal antas ha negativa effekter på marknaden, och därför är det inte nödvändigt att undersöka vilka effekter de verkligen har på konkurrensen och marknaden.

18. De flesta avtal om horisontellt samarbete har dock inte till syfte att begränsa konkurrensen. Därför är det nödvändigt att undersöka effekterna av avtalet. För denna undersökning är det inte tillräckligt att avtalet begränsar konkurrensen mellan parterna. Det måste också sannolikt påverka konkurrensen på marknaden i en sådan utsträckning att negativa marknadseffekter i fråga om priser, produktion, innovation eller utbudet och kvaliteten på varor och tjänster kan förväntas.

19. Huruvida ett avtal kan ha sådana negativa effekter på marknaden beror på den ekonomiska kontexten. Man bör då ta hänsyn till både avtalets art och parternas gemensamma marknadsinflytande som - tillsammans med andra strukturbetingade faktorer - avgör hur stor risken är för att samarbetet påverkar konkurrensen totalt sett i så stor omfattning.

Avtalets art

20. Avtalets art bestäms av faktorer såsom området för och syftet med samarbetet, konkurrensförhållandet mellan parterna och i vilken omfattning de slår samman sin verksamhet. Dessa faktorer anger sannolikheten för att parterna samordnar sitt beteende på marknaden.

21. Vissa avtalstyper, exempelvis de flesta avtal om forskning och utveckling eller samarbete för att fastställa standarder eller förbättra miljöförhållanden, innehåller mindre sannolikt begränsningar som gäller priser och produktion. Om sådana avtalstyper har negativa effekter överhuvudtaget gäller dessa sannolikt innovation eller varusortiment. De kan också ge upphov till avskärmningsproblem.

22. Andra typer av samarbete, såsom produktionsavtal och inköpsavtal, medför vanligen en viss grad av överensstämmelse för (total)kostnaderna. Om graden av överensstämmelse är hög, kan parterna lättare samordna marknadspriser och produktion. En betydande grad av kostnadsöverensstämmelse kan uppnås endast under vissa förhållanden: För det första måste samarbetsområdet, exempelvis produktion och inköp, utgöra en stor del av de totala kostnaderna på en viss marknad. För det andra måste parterna sammanslå sin verksamhet på samarbetsområdet i betydande omfattning. Detta är fallet exempelvis när de tillsammans tillverkar eller köper in en viktig mellanprodukt eller en stor andel av sin totala produktion av en färdigprodukt.

Avtal som inte omfattas av artikel 81.1

23. Vissa kategorier av avtal är av en sådan art att de inte omfattas av artikel 81.1. Det gäller vanligen samarbete som inte innebär en samordning av parternas konkurrensbeteende på marknaden, såsom

- samarbete mellan icke-konkurrenter,

- samarbete mellan konkurrerande företag som inte självständigt kan genomföra det projekt eller den verksamhet som omfattas av samarbetet,

- samarbete som gäller en verksamhet som ligger långt från saluföringsnivån.

Dessa samarbetskategorier omfattas av artikel 81.1 endast om det är fråga om företag med ett betydande marknadsinflytande och det är sannolikt att tredje parter kommer att avskärmas från marknaden.

Avtal som nästan alltid omfattas av artikel 81.1

24. Det finns en annan kategori av avtal som redan från början normalt kan anses omfattade av artikel 81.1. Det handlar om samarbetsavtal som har till syfte att begränsa konkurrensen genom fastställande av priser, begränsning av produktionen eller uppdelning av marknader eller kunder. Sådana begränsningar anses mest skadliga, eftersom de direkt påverkar slutresultatet av konkurrensen. Fastställande av priser och begränsning av produktionen leder till att kunderna betalar högre priser eller inte får de kvantiteter de önskar. Uppdelning av marknader eller kunder minskar det till buds stående utbudet för kunderna och leder därför till högre priser eller mindre produktion. Det kan därför presumeras att dessa begränsningar har negativa effekter på marknaden, och därför förbjuds de nästan alltid.

25. Detta gäller dock inte om en sådan bestämmelse är nödvändig för att ett avtal som annars inte är konkurrensbegränsande eller kan undantas skall fungera. Det kan till exempel gälla ett samriskföretag som också saluför de gemensamt tillverkade varorna. Ett sådant samriskföretag fungerar på det sättet att beslut om priser och produktion fattas gemensamt av parterna i ett sådant avtal. I det fallet omfattas avtalet inte automatiskt av artikel 81.1, enbart därför att det innehåller bestämmelser om priser eller produktion. Bestämmelser om priser eller produktion måste bedömas tillsammans med samriskföretagets övriga effekter på marknaden. De nedan beskrivna ramarna för att fastställa tillämpligheten av artikel 81.1 skall följas vid bedömningen.

Avtal som kan omfattas av artikel 81.1

26. Avtal som inte hör till de ovannämnda kategorierna behöver undersökas närmare för att man skall kunna avgöra om de omfattas av artikel 81.1. Undersökningen måste omfatta marknadsrelaterade kriterier såsom parternas marknadsposition och andra strukturella faktorer.

Marknadsinflytande och marknadsstruktur

27. Utgångspunkten för undersökningen är parternas ställning på de marknader som berörs av samarbetet. Detta avgör om det är sannolikt att de upprätthåller, förvärvar eller utökar ett marknadsinflytande genom samarbetet, dvs. kan orsaka negativa marknadseffekter i fråga om priser, produktion, innovation eller utbudet eller kvaliteten på varor och tjänster. För att kunna genomföra undersökningen måste man definiera de relevanta marknaderna enligt den metod för marknadsdefinition som fastställs i kommissionens tillkännagivande(12). Dessa riktlinjer kommer att ge ytterligare vägledning i fråga om särskilda typer av relevanta marknader, såsom inköpsmarknader eller teknikmarknader.

28. Om parterna tillsammans har en svag ställning på marknaden(13), är det osannolikt att samarbetet får någon konkurrensbegränsande effekt, och det behövs ingen ytterligare undersökning. Med tanke på mångfalden av samarbetsformer och de olika effekter de kan ha i olika marknadssituationer, är det omöjligt att fastställa ett generellt tröskelvärde för marknadsandelar över vilket man kan anta att marknadsinflytandet är tillräckligt stort för att samarbetet skall ha konkurrensbegränsande effekter.

29. Förutom parternas gemensamma marknadsandelar måste också deras enskilda marknadsandelar beaktas. Om den ena av två parter har endast obetydliga marknadsandelar, kan en stor gemensam marknadsandel i regel inte anses ha en konkurrensbegränsande effekt.

30. Om parterna tillsammans har en stark marknadsposition och betydande marknadsandelar, kan det bli nödvändigt att beakta marknadskoncentrationen, dvs. antalet konkurrenter och deras marknadsposition, som en ytterligare faktor för att bedöma samarbetets inverkan på konkurrensen på marknaden. Herfindahl-Hirshman-indexet (HHI), där kvadraterna av de enskilda marknadsandelarna för alla konkurrerande företag på en marknad summeras(14), kan användas som indikator: Med ett HHI under 1000 kan marknadskoncentrationen betecknas som låg, mellan 1000 och 1800 som måttlig och över 1800 som hög.

31. Beroende på parternas marknadsposition och marknadskoncentrationen måste också andra faktorer beaktas, däribland marknadsandelarnas stabilitet under en viss tid, inträdeshinder och sannolikheten för att nya aktörer träder in på marknaden, köparnas eller leverantörernas utjämnande marknadsinflytande eller produkternas art (t.ex. homogenitet, mognadsgrad). Om det är sannolikt att konkurrensen påverkas på innovationsområdet och detta inte kan bedömas tillräckligt på grundval av de befintliga marknaderna, kan det bli nödvändigt att beakta särskilda faktorer för att analysera en sådan inverkan (se kapitel 3, Avtal om forskning och utveckling).

1.3.2 Artikel 81.3

32. Avtal som omfattas av artikel 81.1 kan eventuellt undantas under förutsättning att villkoren i artikel 81.3 uppfylls. Detta är fallet om avtalet

- bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande,

- tillförsäkrar konsumenterna en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås

och inte

- ålägger de berörda företagen begränsningar som inte är nödvändiga för att uppnå dessa mål,

- ger dessa företag möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av varorna i fråga.

Ekonomiska fördelar

33. Det första villkoret är att avtalet skall bidra till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller till att främja tekniska eller ekonomiska framsteg. Eftersom dessa fördelar gäller statiska eller dynamiska effektivitetsvinster, kan de kallas "ekonomiska fördelar". Ekonomiska fördelar kan uppväga konkurrensbegränsande effekter. Ett samarbete kan exempelvis ge företag möjlighet att tillhandahålla varor eller tjänster till lägre priser, med högre kvalitet eller införa innovationer snabbare. De flesta effektivitetsvinster uppstår när kunnande eller resurser av olika slag sammanslås och integreras. Parterna måste visa att effektivitetsvinsterna sannolikt orsakas av samarbetet och inte kan uppnås på ett mer konkurrensbegränsande sätt (se också nedan). Påståenden om effektivitetsvinster måste beläggas. Spekulationer eller allmänna uttalanden om kostnadsbesparingar är inte tillräckliga.

34. Kommissionen beaktar inte kostnadsbesparingar som uppkommer genom begränsning av produktionen eller uppdelning av marknaden, eller som enbart beror på utövande av marknadsinflytande.

En skälig andel till konsumenterna

35. Ekonomiska fördelar måste gagna inte endast avtalsparterna utan också konsumenterna. I vilken utsträckning fördelarna kommer konsumenterna till godo beror i allmänhet på hur intensiv konkurrensen är på den relevanta marknaden. En hård konkurrens kommer normalt att säkerställa att kostnadsbesparingarna kommer konsumenterna till godo i form av lägre priser eller att företagen har ett incitament att få ut nya produkter på marknaden så snabbt som möjligt. Därför kommer konkurrensen normalt att säkerställa att konsumenterna får en skälig andel av de ekonomiska fördelarna, om en tillräcklig konkurrens som effektivt hindrar avtalsparterna upprätthålls på marknaden.

Nödvändiga begränsningar

36. Konkurrensbegränsningarna måste vara nödvändiga för att de ekonomiska fördelarna skall uppnås. Om motsvarande fördelar kan uppnås med mindre begränsningar, kan de anförda effektivitetsvinsterna inte åberopas för att motivera konkurrensbegränsningarna. Huruvida enskilda begränsningar är nödvändiga eller inte beror på marknadsförhållandena och avtalets löptid. Till exempel kan exklusiva avtal hindra en deltagande part från att åka snålskjuts och därför vara godtagbara. Under vissa omständigheter är de likväl kanske inte nödvändiga och kan i så fall förstärka en konkurrensbegränsande effekt.

Konkurrensen sätts inte ur spel

37. En av de avgörande faktorerna för en bedömning enligt artikel 81.3 är frågan om huruvida det är sannolikt att konkurrensen sätts ur spel. Analysen kan genomföras på grundval av bedömningen av marknadsinflytande och marknadsstrukturer enligt artikel 81.1. Den enda skillnaden är att det i artikel 81.3 tillåts en högre grad av marknadsinflytande under förutsättning att det medför betydande effektivitetsvinster som uppväger de konkurrensbegränsande effekterna. Den absoluta gränsen för ett undantag är att en effektiv konkurrens sätts ur spel, vilket inte kan berättigas ens av betydande effektivitetsvinster. Detta är i praktiken den punkt där parterna har eller sannolikt skulle få en dominerande ställning på marknaden.

Förordningar om gruppundantag för specialisering samt forskning och utveckling

38. Under vissa förutsättningar kan det antas att särskilda typer av avtal uppfyller kriterierna i artikel 81.3. Detta gäller i synnerhet avtal om forskning och utveckling och produktionsavtal där sammanslagningen av kompletterande kunnande eller tillgångar kan medföra betydande effektivitetsvinster. Dessa riktlinjer bör ses som ett komplement till de reviderade gruppundantagsförordningar om forskning och utveckling samt specialisering som ersätter förordningarna (EEG) nr 417/85 och (EEG) nr 418/85. I gruppundantagsförordningarna undantas de vanligaste formerna av avtal på områdena produktion/specialisering upp till ett tröskelvärde för marknadsandelar på 20 % samt på området för forskning och utveckling upp till ett tröskelvärde för marknadsandelar på 25 % under förutsättning att avtalen uppfyller villkoren för tillämpning av förordningen och inte innehåller särskilt allvarliga begränsningar (förbjudna enligt en "svart lista") som medför att gruppundantagsförordningen inte är tillämplig.

1.4 STRUKTUREN FÖR DE FÖLJANDE KAPITLEN OM OLIKA SAMARBETSFORMER

39. Riktlinjerna är uppdelade i kapitel som handlar om särskilda avtalstyper. Varje kapitel är strukturerat enligt det analysunderlag som beskrivs ovan i punkt 1.3. Om det är nödvändigt ges särskilda anvisningar för definitionen av de relevanta marknaderna (t.ex. i fråga om forskning och utveckling eller inköpsmarknader).

2. AVTAL OM FORSKNING OCH UTVECKLING

2.1 DEFINITION

40. Avtal om forskning och utveckling kan variera vad utformning och tillämpningsområde beträffar. De sträcker sig från outsourcing av viss forskning och utveckling till gemensam förbättring av befintlig teknik eller till samarbete inom forskning, utveckling och saluföring av helt nya produkter. Det kan ske i form av ett samarbetsavtal eller ett samriskföretag. Detta kapitel gäller alla former av avtal om forskning och utveckling samt därmed förknippade avtal som gäller produktion eller saluföring av de produkter som är resultatet av forskningen och utvecklingen, under förutsättning att tyngdpunkten i samarbetet är förlagd på forskning och utveckling(15).

41. Samarbete inom forskning och utveckling kan minska dubbla, onödiga kostnader, leda till att företagen i betydande utsträckning överför idéer och erfarenheter till varandra och resultera i att produkter och teknik utvecklas snabbare än vad som annars vore fallet. En allmän regel är att samarbete inom forskning och utveckling tenderar att öka forsknings- och utvecklingsverksamheten totalt sett.

42. Små och medelstora företag bildar en dynamisk och heterogen grupp som ställs inför många utmaningar, däribland de ökande kraven från större företag, som de ofta är underleverantörer till. I forsknings- och utvecklingsintensiva sektorer har snabbväxande små och medelstora företag, vanligen nystartade företag, också som mål att bli marknadsledare inom snabbväxande marknadssegment. För att möta dessa utmaningar och förbli konkurrenskraftiga, måste små och medelstora företag hela tiden göra innovationer. Genom samarbete inom forskning och utveckling kommer små och medelstora företag sannolikt att kunna öka sin forskning och utveckling totalt sett och kunna konkurrera i större omfattning med starkare aktörer på marknaden.

43. Under vissa omständigheter kan avtal om forskning och utveckling dock orsaka konkurrensproblem och ha en konkurrensbegränsande effekt på priser, produktion och innovation samt på varusortiment och varukvalitet.

2.2 RELEVANTA MARKNADER

44. Vid definitionen av den relevanta marknaden för att bedöma effekterna av ett avtal om forskning och utveckling måste man fastställa vilka produkter, vilken teknik eller vilken forsknings- och utvecklingsverksamhet som utgör en motvikt i konkurrenshänseende. Å ena sidan kan innovationen resultera i en produkt (eller teknik) som konkurrerar på en befintlig produktmarknad (eller teknikmarknad). Detta gäller forskning och utveckling som är inriktad på små förbättringar eller variationer, exempelvis nya modeller av vissa produkter. Eventuella effekter berör då marknaden för befintliga produkter. Å andra sidan kan innovationen leda till en helt ny produkt som själv skapar en ny marknad (t.ex. ett nytt vaccin mot en tidigare obotlig sjukdom). I ett sådant fall är befintliga marknader relevanta endast om de på något sätt har ett samband med innovationen i fråga. Därför måste effekterna av samarbetet i fråga om innovation om möjligt bedömas. De flesta fall gäller förmodligen dock situationer mellan dessa båda ytterligheter, dvs. situationer där innovationsverksamhet kan ge upphov till produkter eller teknik som med tiden ersätter befintliga produkter eller befintlig teknik (t.ex. CD-skivan, som har ersatt LP-skivan). En noggrann analys av sådana situationer måste eventuellt omfatta både befintliga marknader och avtalets påverkan på innovation.

Befintliga marknader

a) Produktmarknader

45. Om samarbetet gäller forskning och utveckling för att förbättra eller förädla befintliga produkter, är det dessa befintliga produkter samt deras närmaste substitut som utgör den relevanta marknad som berörs av samarbetet(16).

46. Om syftet med forsknings- och utvecklingsverksamheten är att göra betydande ändringar av en befintlig produkt eller rentav att skapa en ny produkt som ersätter befintliga produkter, kan utbytbarheten med den befintliga produkten vara ofullständig eller bli verklighet först på sikt. Därför är det inte sannolikt att de gamla och eventuellt framväxande nya produkterna hör till samma relevanta marknad. Marknaden för befintliga produkter kan dock beröras, om sammanslagningen av forsknings- och utvecklingsverksamhet sannolikt leder till att parterna samordnar sitt beteende i egenskap av leverantörer av befintliga produkter. En styrkeposition på den befintliga marknaden kan emellertid utnyttjas endast om parterna tillsammans har en stark ställning såväl på den befintliga produktmarknaden som i fråga om forsknings- och utvecklingsverksamhet.

47. Om forskningen och utvecklingen gäller en viktig komponent till en färdigprodukt, kan det hända att inte endast marknaden för denna komponent utan också den befintliga marknaden för färdigprodukten är relevant för bedömningen. Om exempelvis biltillverkare samarbetar inom forskning och utveckling som gäller en ny typ av motor, kan bilmarknaden påverkas av detta samarbete inom forskning och utveckling. Marknaden för färdigprodukter är dock relevant för bedömningen endast om den komponent som är syftet med forskningen och utvecklingen har en tekniskt eller ekonomiskt avgörande betydelse för dessa färdigprodukter och om parterna i avtalet om forskning och utveckling är viktiga konkurrenter i fråga om färdigprodukterna.

b) Teknikmarknader

48. Samarbete inom forskning och utveckling kan också gälla teknik och inte endast produkter. När immateriella rättigheter saluförs separat från de ifrågavarande produkter de hänför sig till, måste också den relevanta teknikmarknaden definieras. Teknikmarknader består av de immateriella rättigheter som licensieras samt deras närmaste substitut, det vill säga annan teknik som kunderna skulle byta ut med motsvarande kostnader. Metoden för att definiera teknikmarknader följer samma principer som definitionen av produktmarknaden(17). Parternas ställning på marknaden för befintlig teknik är ett relevant bedömningskriterium om samarbetet inom forskning och utveckling gäller en avsevärd förbättring av befintlig teknik eller en ny teknik som sannolikt kommer att ersätta den befintliga tekniken. I detta fall kan man tillämpa de kriterier som beskrivs ovan i avsnittet om befintliga produktmarknader.

Konkurrens på innovationsområdet (forsknings- och utvecklingsverksamhet)

49. Det kan hända att samarbete inom forskning och utveckling inte - eller inte endast - påverkar konkurrensen på befintliga marknader, utan också konkurrensen på innovationsområdet. Detta är fallet om samarbetet gäller utveckling av nya produkter eller ny teknik som antingen en dag kommer att ersätta befintliga produkter eller befintlig teknik eller som håller på att utvecklas för ett nytt användningsändamål och därför inte kommer att ersätta befintliga produkter utan skapa en alldeles ny efterfrågan. Effekterna på konkurrensen på innovationsområdet är viktiga i sådana situationer, men kan i vissa fall inte bedömas tillräckligt noggrant genom en analys av den faktiska eller potentiella konkurrensen på befintliga produkt- eller teknikmarknader. I detta avseende kan två scenarier särskiljas, beroende på innovationsprocessen inom en viss bransch.

50. I det första scenariot, som förekommer exempelvis inom läkemedelsindustrin, är innovationsprocessen strukturerad på ett sådant sätt att det är möjligt att på ett tidigt stadium identifiera forsknings- och utvecklingspoler. Forsknings- och utvecklingspoler är forsknings- och utvecklingsverksamhet som är inriktad på en viss ny produkt eller teknik, och substituten för sådan forskning och utveckling, nämligen forskning och utveckling som syftar till att utveckla produkter eller teknik som kan bytas ut mot de produkter eller den teknik som utvecklats genom samarbetet och som har en motsvarande tillgång till resurser och en motsvarande tidsplan. I detta fall kan man undersöka om tillräckligt många forsknings- och utvecklingspoler återstår efter avtalet. Utgångspunkten för marknadsanalysen är parternas forsknings- och utvecklingsverksamhet. Därefter måste trovärdiga konkurrerande forsknings- och utvecklingspoler fastställas. För att bedöma om konkurrerande poler är trovärdiga, måste man beakta följande aspekter: eventuella andra forsknings- och utvecklingsverksamheters art, räckvidd och omfattning, deras tillgång till finansiella och mänskliga resurser, know-how eller patent eller andra särskilda tillgångar samt tidsplanen för dem och deras möjligheter att utnyttja eventuella resultat. En forsknings- och utvecklingspol är inte en trovärdig konkurrent om den inte kan betraktas som ett nära substitut till parternas forsknings- och utvecklingsverksamhet med avseende på exempelvis tidsplan eller tillgången till resurser.

51. I det andra scenariot är innovationen inom en bransch inte så klart strukturerad att det är möjligt att identifiera forsknings- och utvecklingspoler. Om inga exceptionella omständigheter föreligger, försöker kommissionen i denna situation inte bedöma vilka effekterna är av ett visst samarbete inom forskning och utveckling i ett sådant scenario, utan begränsar sin bedömning till produkt- och/eller teknikmarknader som har samband med det ifrågavarande samarbetet inom forskning och utveckling.

2.3 BEDÖMNING ENLIGT ARTIKEL 81.1

2.3.1 Avtalets art

2.3.1.1 Avtal som inte omfattas av artikel 81.1

52. De flesta avtal om forskning och utveckling omfattas inte av artikel 81.1. För det första kan detta sägas om avtal som har ett samband med samarbete inom forskning och utveckling på ett ganska teoretiskt stadium, långt från saluföringen av eventuella resultat.

53. Dessutom begränsas konkurrensen i regel inte heller av att företag som inte konkurrerar med varandra samarbetar inom forskning och utveckling(18). Konkurrensförhållandet mellan parterna måste analyseras inom ramen för befintliga marknader och/eller innovation som berörs. Om parterna inte självständigt kan bedriva nödvändig forskning och utveckling, finns det ingen konkurrens som kan begränsas. Detta kan gälla exempelvis företag som sammanför kompletterande kunnande, teknik och andra resurser. Frågan om potentiell konkurrens måste bedömas realistiskt. Parter kan till exempel inte definieras som potentiella konkurrenter endast därför att samarbetet ger dem möjlighet att utföra forsknings- och utvecklingsverksamheten. Den avgörande frågan är huruvida varje part självständigt har de nödvändiga medlen vad gäller tillgångar, know-how och andra resurser.

54. Samarbete inom forskning och utveckling genom outsourcing av forskning och utveckling som företagen tidigare bedrev själva utförs ofta av specialiserade företag eller forskningsinstitut vid universitet eller högskolor, vilkas verksamhet inte omfattar att utnyttja resultaten. Sådana avtal kombineras vanligen med en överföring av know-how och/eller exklusiva leveransavtal som gäller eventuella resultat. På grund av att de samarbetande parterna kompletterar varandra i dessa scenarier, är artikel 81.1 inte tillämplig.

55. Samarbete inom forskning och utveckling som inte omfattar gemensamt utnyttjande av eventuella resultat genom licensiering, produktion och/eller saluföring omfattas sällan av artikel 81.1. Dessa renodlade avtal om forskning och utveckling kan orsaka ett konkurrensproblem endast om en effektiv konkurrens minskar avsevärt på innovationsområdet.

2.3.1.2 Avtal som nästan alltid omfattas av artikel 81.1

56. Samarbete som egentligen inte gäller forskning och utveckling utan är ett sätt att delta i en dold kartell, såsom fastställande av priser, begränsning av produktion eller marknadsuppdelning som annars är förbjudet, omfattas av artikel 81.1. Ett avtal om forskning och utveckling som omfattar gemensam saluföring av eventuella framtida resultat är dock inte nödvändigtvis konkurrensbegränsande.

2.3.1.3 Avtal som kan omfattas av artikel 81.1

57. Avtal om forskning och utveckling som inte från början kan anses klart icke-begränsande, kan omfattas av artikel 81.1(19) och måste analyseras i sitt ekonomiska sammanhang. Detta gäller forsknings- och utvecklingssamarbete som inleds på ett stadium som ligger ganska nära utsläppandet av en produkt på marknaden och som överenskoms mellan företag som är konkurrenter antingen på befintliga produkt- eller teknikmarknader eller på innovationsmarknader.

2.3.2 Marknadsinflytande och marknadsstrukturer

58. Samarbete inom forskning och utveckling kan ha negativa effekter på marknaden i tre avseenden: För det första kan det begränsa innovationsverksamheten, för det andra kan det leda till att parterna samordnar sitt beteende på befintliga marknader och för det tredje kan avskärmningseffekter förekomma när resultaten av forskningen och utvecklingen skall utnyttjas. Det är dock sannolikt att dessa typer av negativa effekter förekommer endast om samarbetsparterna har ett stort inflytande på de befintliga marknaderna och/eller konkurrensen på innovationsområdet har minskat avsevärt. Saknar parterna marknadsinflytande har de inget incitament att samordna sitt beteende på befintliga marknader eller att inskränka eller fördröja innovationsverksamheten. Ett avskärmningsproblem kan uppkomma endast vid samarbete som berör åtminstone ett företag med ett betydande marknadsinflytande i fråga om nyckelteknik och exklusivt utnyttjande av resultaten.

Gruppundantag

59. Förutsatt att inga särskilt allvarliga begränsningar föreligger kan man anta att avtal om forsknings- och utvecklingssamarbete medför ekonomiska fördelar. Under sådana omständigheter verkar det rimligt att bevilja gruppundantag för sådana avtal som leder till en begränsning av konkurrensen upp till ett tröskelvärde för marknadsandelar som i bästa fall anger ett begränsat marknadsinflytande. Genom den ändrade förordningen undantas därför olika slag av avtal om forskning och utveckling som inte innehåller särskilt allvarliga begränsningar (se artikel 5) och under förutsättning att parternas sammanlagda andel av de berörda befintliga marknaderna inte överstiger 25 %.

Avtal om forskning och utveckling som inte omfattas av gruppundantaget

60. Avtal som inte omfattas av gruppundantaget på grund av att parterna har en starkare ställning på marknaden begränsar inte nödvändigtvis konkurrensen. Ju starkare ställning parterna har tillsammans på befintliga marknader och/eller ju mer konkurrensen är begränsad på innovationsområdet, desto mer sannolikt är det dock att artikel 81.1 tillämpas och att bedömningen kräver en noggrannare undersökning.

61. Om forskningen och utvecklingen är inriktad på att förbättra eller förädla befintliga produkter och befintlig teknik, är det de relevanta marknaderna för dessa befintliga produkter och denna befintliga teknik som berörs av de eventuella effekterna av samarbetet. Effekter på priser, produktion och/eller innovation på befintliga marknader är dock sannolika endast om parterna tillsammans har en stark ställning, om det är svårt att träda in på marknaden och om det är fråga om få andra innovationsverksamheter. Om forskningen och utvecklingen dessutom gäller endast ett relativt litet bidrag till en färdigprodukt är effekterna på konkurrensen mycket små eller obefintliga i fråga om dessa färdigprodukter. I allmänhet måste man skilja mellan rena forsknings- och utvecklingsavtal och ett mer omfattande samarbete som omfattar olika stadier av utnyttjande av resultaten (dvs. licensiering, produktion, saluföring). Rena forsknings- och utvecklingsavtal omfattas sällan av artikel 81.1. Det gäller särskilt forskning och utveckling som är inriktad på en begränsad förbättring av befintliga produkter eller befintlig teknik. Om forsknings- och utvecklingssamarbete i ett sådant scenario omfattar gemensamt utnyttjande endast genom licensiering, är det osannolikt att konkurrensbegränsande effekter, exempelvis avskärmning, uppkommer. Om samarbetet däremot även omfattar gemensam produktion och/eller saluföring av de något förbättrade produkterna eller den något förbättrade tekniken, måste samarbetet undersökas närmare. För det första är negativa effekter i fråga om priser och produktion på befintliga marknader mer sannolika om en sådan situation inbegriper starka konkurrenter. För det andra kan samarbetet närma sig ett produktionsavtal eftersom forskningen och utvecklingen i praktiken inte utgör tyngdpunkten för ett sådant samarbete.

62. Om forskningen och utvecklingen är inriktad på en helt ny produkt (eller teknik) som skapar en egen ny marknad, är det ganska osannolikt att priser och produktion på befintliga marknader påverkas. Bedömningen måste inriktas på eventuella begränsningar på innovationsmarknader som gäller exempelvis kvaliteten och mångfalden för framtida produkter eller teknik eller innovationshastigheten. Sådana begränsande effekter kan uppkomma om två eller flera företag som är sysselsatta med att utveckla en sådan produkt börjar samarbeta på ett stadium där varje företag självständigt har kommit ganska nära en saluföring av produkten. I ett sådant fall kan innovationen begränsas till och med av ett renodlat avtal om forskning och utveckling. I allmänhet är dock forsknings- och utvecklingssamarbete som gäller helt nya produkter konkurrensfrämjande. Denna princip ändras inte nämnvärt av att samarbete även omfattar gemensamt utnyttjande eller rentav den gemensamma saluföringen av resultaten av forskningen och utvecklingen. Frågan om gemensamt utnyttjande i dessa situationer är relevant endast om avskärmningen från nyckelteknik spelar en roll. De problemen skulle emellertid inte uppkomma i sådana fall där parterna beviljar licenser till tredje parter.

63. De flesta avtal om forskning och utveckling ligger någonstans mittemellan de båda ovan beskrivna situationerna. De kan därför ha effekter på innovationsområdet samt återverkningar för befintliga marknader. Både den befintliga marknaden och effekterna på innovationsområdet kan följaktligen vara relevanta för bedömningen med avseende på parternas kombinerade marknadspositioner, koncentrationsgrader, antalet aktörer/innovatörer och villkor för marknadsinträde. I vissa fall kan det förekomma konkurrensbegränsande effekter i fråga om priser eller produktion på befintliga marknader och en negativ inverkan på innovationsverksamheten genom en långsammare utvecklingshastighet. Om exempelvis stora konkurrerande företag på en befintlig teknikmarknad samarbetar för att utveckla en ny teknik som en dag kan komma att ersätta befintliga produkter, är det sannolikt att samarbetet har konkurrensbegränsande effekter om parterna har ett betydande marknadsinflytande på den befintliga marknaden (vilket skulle ge ett incitament att exploatera den), och om de också har en stark ställning på området för forskning och utveckling. En liknande effekt kan uppkomma om den största aktören på en befintlig marknad samarbetar med en mycket mindre eller rentav potentiell konkurrent som håller på att komma ut med en ny produkt eller teknik som kan äventyra monopolföretagets ställning.

64. Avtal kan också falla utanför gruppundantaget oavsett parternas marknadsinflytande. Detta gäller till exempel avtal som begränsar tillgången till resultaten av arbetet för en part eftersom de i regel inte främjar tekniskt och ekonomiskt framåtskridande genom att öka spridningen av teknisk know-how mellan parterna(20). I gruppundantagsförordningen anges ett särskilt undantag från denna allmänna regel för universitet och högskolor eller forskningsinstitut som inte är verksamma med industriellt utnyttjande av resultaten av forskning och utveckling(21) Det bör dock noteras att avtal som innehåller exklusiva tillträdesrättigheter kan uppfylla kriterierna för undantag enligt artikel 81.3, om de omfattas av artikel 81.1. Det gäller särskilt om de exklusiva rättigheterna är ekonomiskt nödvändiga med tanke på marknaden, riskerna och omfattningen av de investeringar som krävs för att utnyttja resultaten av forskningen och utvecklingen.

2.4 BEDÖMNING ENLIGT ARTIKEL 81.3

2.4.1 Ekonomiska fördelar

65. De flesta avtal om forskning och utveckling med eller utan gemensamt utnyttjande av eventuella resultat medför ekonomiska fördelar genom kostnadsbesparingar och ömsesidigt utbyte av idéer och erfarenheter, vilket leder till att bättre eller nya produkter och bättre eller ny teknik utvecklas snabbare än de annars skulle utvecklas. En del av fördelarna kan antas vara en följd av forsknings- och utvecklingssamarbete. Därför är ett gruppundantag motiverat. Om ett betydande marknadsinflytande skapas eller förstärks av samarbetet, måste parterna kunna visa att det medför betydande fördelar för bedrivande av forskning och utveckling, en snabbare lansering av nya produkter eller ny teknik eller andra effektivitetsvinster.

2.4.2 Nödvändiga begränsningar

66. Ett avtal om forskning och utveckling kan inte undantas om det medför begränsningar som inte är nödvändiga för att de ovannämnda fördelarna skall uppnås. De enskilda klausuler som räknas upp i artikel 5 i gruppundantagsförordningen omöjliggör i de flesta fall ett undantag även efter en individuell bedömning, och kan därför betraktas som ett tydligt tecken på att det föreligger begränsningar som inte är nödvändiga för samarbetet.

2.4.3 Konkurrensen sätts inte ur spel

67. Ett undantag är inte möjligt om avtalet gör det möjligt för parterna att sätta konkurrensen ur spel för en betydande del av produkterna (eller tekniken) i fråga. Därför får en dominerande ställning på marknaden varken skapas eller förstärkas på befintliga marknader eller i fråga om innovation. På innovationsområdet gäller det här exempelvis om avtalet innebär en sammanslagning av de två enda forskningspoler som finns.

Bedömningsfrist och undantagets varaktighet

68. Avtal om forskning och utveckling som även omfattar gemensam produktion och saluföring av nya produkter eller ny teknik kräver särskild uppmärksamhet vad bedömningsfristen beträffar.

69. I början av ett forsknings- och utvecklingssamarbete vet man inte om det är framgångsrikt, och faktorer såsom parternas framtida marknadsposition samt framtida produkt- eller teknikmarknaders utveckling är också okända. Därför är bedömningen på det stadium när samarbetet inleds begränsat till de (då) befintliga produkt- eller teknikmarknaderna och/eller innovationsmarknaderna på det sätt som beskrivs i detta kapitel. Om det på grundval av denna analys verkar osannolikt att konkurrensen sätts ur spel, kan avtalet om forskning och utveckling beviljas ett undantag. Undantaget täcker vanligen forsknings- och utvecklingsfasen samt, vad beträffar den gemensamma tillverkningen och saluföringen av de eventuella resultaten, en ytterligare fas för en eventuell lansering och introduktion på marknaden. Orsaken till denna ytterligare undantagsfas är att de företag som först når ut på marknaden med en ny produkt eller teknik ofta uppnår mycket stora marknadsandelar i början, och att framgångsrik forskning och utveckling ofta belönas med skydd för immateriell egendom. En stark marknadsposition genom den fördel företagen har i egenskap av "pilotaktörer" kan normalt inte tolkas som att konkurrensen satts ur spel. Därför omfattar gruppundantaget (på förhand) avtal om forskning och utveckling under en ytterligare femårsperiod (dvs. utöver forsknings- och utvecklingsfasen) även om parterna uppnår en stor marknadsandel med sina nya produkter eller sin nya teknik under denna period. Detta gäller även den individuella bedömningen av ärenden som inte omfattas av gruppundantaget, under förutsättning att kriterierna i artikel 81.3 i övriga hänseenden uppfylls. Detta utesluter inte möjligheten att en period som är längre än fem år också uppfyller kriterierna i artikel 81.3 om det kan påvisas att det är det minimum som krävs för att säkerställa en rimlig avkastning på det investerade kapitalet.

70. Om en ny bedömning av ett forsknings- och utvecklingssamarbete görs efter den perioden - exempelvis till följd av ett klagomål - måste analysen grunda sig på det (då) rådande marknadsläget. Gruppundantaget fortsätter att vara tillämpligt om parternas andel på den (då) relevanta marknaden inte överstiger 25 %. På samma sätt fortsätter artikel 81.3 att vara tillämplig på avtal om forskning och utveckling som faller utanför gruppundantaget, under förutsättning att kriterierna för ett undantag uppfylls.

2.5 EXEMPEL

71. Exempel 1

Situation: Det finns två stora företag på den europeiska marknaden för tillverkning av befintliga elektroniska komponenter: A (30 %) och B (30 %). De har båda gjort betydande investeringar i forskning och utveckling som är nödvändigt för att utveckla elektroniska minikomponenter och de har utvecklat tidiga prototyper. De kommer nu överens om att sammanslå sin forsknings- och utvecklingsverksamhet genom att bilda ett samriskföretag som skall slutföra forskningen och utvecklingen och tillverka komponenterna, som skall säljas tillbaka till moderbolagen, som sedan skall saluföra dem separat. Resten av marknaden består av små företag utan tillräckliga resurser för att göra de nödvändiga investeringarna.

Analys: Även om elektroniska minikomponenter sannolikt konkurrerar med befintliga komponenter på vissa områden, är det i huvudsak fråga om ny teknik och en analys måste göras av de forskningspoler som är avsedda för denna framtida marknad. Om samriskföretaget fortsätter kommer det att finnas endast en väg till den nödvändiga tillverkningstekniken, medan det verkar sannolikt att A och B skulle kunna nå marknaden var för sig med separata produkter. Medan avtalet skulle kunna ha fördelar genom att en ny teknik kan tas fram snabbare, minskar det också mångfalden och medför en överensstämmelse mellan parternas kostnader. Dessutom måste parternas möjligheter att utnyttja sin starka ställning på den befintliga marknaden beaktas. Eftersom de inte skulle möta konkurrens på forsknings- och utvecklingsnivå, skulle incitamenten för dem att i högt tempo bedriva forskning och utveckling för att ta fram ny teknik kunna bli allvarligt försvagade. Även om en del av dessa farhågor kan undanröjas genom att parterna åläggs att på skäliga villkor bevilja tredje parter licenser för know-how som är nödvändig för tillverkning av minikomponenter, kan det hända att det inte är möjligt att undanröja alla betänkligheter och uppfylla villkoren för ett undantag.

72. Exempel 2

Situation: Ett litet forskningsföretag A som inte har en egen marknadsföringsorganisation har upptäckt och patenterat en läkemedelssubstans baserad på ny teknik som kommer att revolutionera behandlingen av en viss sjukdom. Företag A ingår ett avtal om forskning och utveckling med ett stort läkemedelsföretag B, som tillverkar produkter som hittills använts för att behandla sjukdomen i fråga. Företag B saknar ett liknande forsknings- och utvecklingsprogram. Företag B har en andel på omkring 75 % i alla EU-länder på marknaden för de befintliga produkterna, men vissa patent löper ut under den följande femårsperioden. Det finns två andra forskningspoler på ungefär samma utvecklingsstadium som använder samma grundläggande nya teknik. Företag B kommer att tillhandahålla betydande finansiering och know-how för produktutveckling samt framtida tillträde till marknaden. Företag B beviljas en licens för ensamrätt till tillverkning och distribution av den nya produkten så länge patentet gäller. Det förväntas att parterna tillsammans skulle kunna få ut produkten på marknaden inom fem till sju år.

Analys: Det är sannolikt att produkten hör till en ny relevant marknad. Parterna tillför samarbetet kompletterande resurser och kunnande, och sannolikheten för att produkten kommer ut på marknaden ökar betydligt. Även om företag B sannolikt har ett betydande inflytande på den befintliga marknaden, kommer detta inflytande att minska inom kort och förekomsten av andra forskningspoler eliminerar sannolikt alla incitament att minska forsknings- och utvecklingsverksamheten. Det är sannolikt att företag B behöver utnyttjanderätten under resten av patentperioden för att kunna göra de betydande investeringar som behövs, och företag A har inga egna saluföringsresurser. Det är därför osannolikt att avtalet begränsar konkurrensen.

73. Exempel 3

Situation: Två verkstadsföretag som tillverkar fordonskomponenter träffar avtal om att bilda ett samriskföretag för att sammanslå sin forsknings- och utvecklingsverksamhet för att förbättra produktionen av en viss befintlig komponent och öka dess prestanda. De sammanslår också sin licensiering av teknik inom detta område, men de kommer att fortsätta ha separat tillverkning. De båda företagen har marknadsandelar i Europa på 15 % och 20 % på OEM-produktmarknaden. Det finns två andra stora konkurrenter samt flera stora fordonstillverkare med egna forskningsprogram. På världsmarknaden för licensiering av teknik för dessa produkter har de andelar på 20 % och 25 %, mätt enligt intäkter, och det finns två andra stora tekniker. Produktcykeln för komponenten i fråga är vanligen två till tre år. Under vart och ett av de fem senaste åren har ett av de stora företagen infört en ny eller förbättrad version.

Analys: Eftersom ingetdera företaget strävar efter en helt ny produkt med sin forsknings- och utvecklingsverksamhet, är det marknaderna för befintliga komponenter och för licensiering av relevant teknik som skall beaktas. Även om företagens forsknings- och utvecklingsprogram i stor utsträckning överlappar varandra, skulle det minskade dubbelarbetet genom samarbete kunna göra det möjligt för dem att satsa mer på forskning och utveckling än de skulle kunna var för sig. Flera andra tekniker finns och parternas sammanlagda marknadsandel på OEM-marknaden ger dem inte en dominerande ställning. Även om deras verksamhet på teknikmarknaden, som uppgår till 45 %, är nära att ge dem en dominerande ställning, finns det konkurrerande teknik och de fordonstillverkare som för närvarande inte licensierar sin teknik är också potentiella nya aktörer på denna marknad och begränsar därmed parternas möjligheter att höja priserna. Samriskföretaget skulle således kunna beviljas ett undantag.

3. PRODUKTIONSAVTAL (INKLUSIVE SPECIALISERINGSAVTAL)

3.1 DEFINITION

74. Produktionsavtal kan ha olika form och räckvidd. De kan gälla gemensam produktion via ett samriskföretag(22), dvs. ett av parterna gemensamt kontrollerat företag som driver en eller flera produktionsanläggningar, eller bedrivas i form av specialisering eller underleverantörsavtal genom vilka den ena parten åtar sig att sköta produktionen av en viss produkt.

75. Generellt kan man särskilja tre olika kategorier av produktionsavtal: För det första gemensamma produktionsavtal, där parterna kommer överens om att tillverka vissa produkter gemensamt, för det andra specialiseringsavtal, där parterna ensidigt åtar sig eller ömsesidigt kommer överens om att sluta tillverka en produkt och att köpa den av den andra parten, och för det tredje underleverantörsavtal, där en part (uppdragsgivaren) anförtror en annan part (underleverantören) tillverkningen av en produkt.

76. Underleverantörsavtal är vertikala avtal. Därför omfattas de av gruppundantagsförordningen och riktlinjerna om vertikala begränsningar, i den mån de innehåller konkurrensbegränsningar. Det finns dock två undantag från denna regel: Dels underleverantörsavtal mellan konkurrenter(23), dels underleverantörsavtal mellan icke-konkurrenter, om de omfattar överföring av know-how till underleverantören(24).

77. Underleverantörsavtal mellan konkurrenter omfattas av dessa riktlinjer(25). I ett särskilt meddelande(26) ges anvisningar för bedömningen av sådana underleverantörsavtal mellan icke-konkurrenter som omfattar överföring av know-how till underleverantören.

3.2 RELEVANTA MARKNADER

78. För att bedöma konkurrensförhållandet mellan samarbetsparterna, måste man först definiera de relevanta produktmarknader och de relevanta geografiska marknader som direkt berörs av samarbetet (dvs. de marknader som de produkter som omfattas av avtalet tillhör). För det andra kan ett produktionsavtal på en marknad också påverka parternas konkurrensbeteende på en marknad i ett föregående eller efterföljande marknadsled eller på en angränsande marknad med nära anknytning till den marknad som direkt berörs av samarbetet(27) (s.k. spill-over-marknader). Spill-over-effekter förekommer dock endast om samarbetet på en marknad av nödvändighet leder till en samordning av konkurrensbeteendet på en annan marknad, dvs. om marknaderna står i ett ömsesidigt beroendeförhållande och om parterna har en stark ställning på spill-over-marknaden.

3.3 BEDÖMNING ENLIGT ARTIKEL 81.1

3.3.1 Avtalets art

79. Den främsta källan till konkurrensproblem som kan uppkomma till följd av produktionsavtal är att parterna samordnar sitt konkurrensbeteende i egenskap av leverantörer. Denna typ av konkurrensproblem uppkommer när samarbetsparterna är faktiska eller potentiella konkurrenter på åtminstone en av dessa relevanta marknader, nämligen på de marknader som direkt berörs av samarbetet och/eller på eventuella spill-over-marknader. Avskärmningsproblem och andra negativa effekter i förhållande till tredje parter kan också uppkomma, men de är mindre vanliga i samband med produktionsavtal(28).

80. Att parterna är konkurrenter medför inte automatiskt en samordning av deras beteende. Dessutom behöver parterna vanligen samarbeta i fråga om en betydande andel av sin verksamhet för att kunna uppnå en betydande grad av kostnadsöverensstämmelse. Ju högre grad av kostnadsöverensstämmelse, desto större potential för en begränsning av priskonkurrensen, särskilt ifråga om homogena produkter.

3.3.1.1 Avtal som inte omfattas av artikel 81.1

81. Produktionsavtal mellan företag som inte är konkurrenter omfattas i regel inte av artikel 81.1(29). Detta gäller också avtal genom vilka insatsvaror eller komponenter som hittills har tillverkats för egna behov (konkurrensskyddad tillverkning) köps in från en tredje part, om det inte finns tecken som tyder på att det företag som hittills endast har tillverkat för egna behov skulle ha kunnat träda in på marknaden för försäljning till tredje parter utan att utsätta sig för betydande tilläggskostnader eller risker som svar på små, varaktiga förändringar av de relativa marknadspriserna.

82. Inte ens produktionsavtal mellan konkurrenter omfattas nödvändigtvis av artikel 81.1. För det första kan samarbete mellan företag som konkurrerar på marknader med nära anknytning till den marknad som direkt berörs av samarbetet inte anses begränsa konkurrensen, om samarbetet är den enda kommersiellt riktiga möjligheten att träda in på en ny marknad, att lansera en ny vara eller tjänst eller genomföra ett visst projekt.

83. För det andra är det högst osannolikt att parternas konkurrensbeteende som leverantörer påverkas, om endast en liten del av parternas totala kostnader är gemensamma. Man kan till exempel anta att graden av överensstämmelse är låg för de totala kostnaderna, om två eller flera företag kommer överens om att specialisera sig eller gemensamt tillverka en mellanprodukt som utgör endast en liten andel av produktionskostnaderna för färdigprodukten och följaktligen av totalkostnaderna. En låg grad av överensstämmelse för de totala kostnaderna kan antas också om parterna gemensamt tillverkar en färdigprodukt men endast en liten andel jämfört med den totala produktion av färdigprodukten i fråga. Även om en betydande andel tillverkas gemensamt, kan graden av överensstämmelse för de totala kostnaderna ändå vara låg eller måttlig, om samarbetet gäller heterogena produkter som kräver en kostsam saluföring.

3.3.1.2 Avtal som nästan alltid omfattas av artikel 81.1

84. Avtal om fastställande av priserna för parternas leveranser till marknaden, begränsning av produktionen eller uppdelning av marknader eller kundkategorier har till syfte att begränsa konkurrensen och omfattas nästan alltid av artikel 81.1. Det gäller dock inte

- om parterna kommer överens om den produktion som direkt berörs av produktionsavtalet (t.ex. kapacitet och produktionsvolym för ett samriskföretag eller den överenskomna mängden produkter som lagts ut på underleverantörer), eller

- om ett samriskföretag inom tillverkningssektorn fastställer försäljningspriserna för de tillverkade produkterna när samriskföretaget också sköter distributionen av dessa produkter så att samriskföretagets fastställande av priserna är följden av att de olika funktionerna