KOMMISSIONENS BESLUT

av den 13 april 2007

om genomförande av övervakningsprogram i medlemsstaterna avseende aviär influensa hos fjäderfä och vilda fåglar och om ändring av beslut 2004/450/EG

[delgivet med nr K(2007) 1554]

(2007/268/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets beslut 90/424/EEG av den 26 juni 1990 om utgifter inom veterinärområdet (1), särskilt artikel 24.2 fjärde strecksatsen och artikel 10,

med beaktande av rådets direktiv 2005/94/EG av den 20 december 2005 om gemenskapsåtgärder för bekämpning av aviär influensa och om upphävande av direktiv 92/40/EEG (2), särskilt artikel 4.2, och

av följande skäl:

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Godkännande av övervakningsprogram för aviär influensa

De övervakningsprogram avseende aviär influensa hos fjäderfä och vilda fåglar som skall genomföras i medlemsstaterna i enlighet med artikel 4.1 i direktiv 2005/94/EG skall vara förenliga med riktlinjerna i bilagorna I och II till detta beslut.

Artikel 2

Ändringar i beslut 2004/450/EG

Beslut 2004/450/EG skall ändras på följande sätt:

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

(1) EGT L 224, 18.8.1990, s. 19. Beslutet senast ändrat genom rådets beslut 2006/965/EG (EUT L 397, 30.12.2006, s. 22).

(2) EUT L 10, 14.1.2006, s. 16.

(3) EUT L 29, 2.2.2006, s. 37.

(4) EGT L 167, 22.6.1992, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2006/104/EG (EUT L 363, 20.12.2006, s. 352).

(5) EGT L 213, 9.8.2002, s. 38.

(6) EUT L 32, 5.2.2004, s. 20. Beslutet ändrat genom beslut 2004/615/EG (EUT L 278, 27.8.2004, s. 59).

(7) EUT L 164, 24.6.2005, s. 52. Beslutet ändrat genom beslut 2005/726/EG (EUT L 273, 19.10.2005, s. 21).

(8) EUT L 46, 16.2.2006, s. 40.

(9) Vetenskapligt yttrande ”Migratory birds and their possible role in the spread of highly pathogenic avian influenza” (EFSA, 12 maj 2006) och dess tillägg (11 december 2006).

(10) EGT L 103, 25.4.1979, s. 1. Direktivet senast ändrat genom direktiv 2006/105/EG (EUT L 363, 20.12.2006, s. 368).

(11) EUT L 155, 30.4.2004, s. 90. Rättat i EUT L 92, 12.4.2005, s. 16). Beslutet ändrat genom beslut 2006/282/EG (EUT L 104, 13.4.2006, s. 40).

Antal anläggningar per kategori av fjäderfä per medlemsstat

Blodprov för serologisk undersökning skall tas på alla arter av fjäderfä, även frigående, från minst 5–10 fåglar (utom ankor, gäss och vaktlar) per anläggning och från olika djurhus om anläggningen omfattar fler än ett hus. Om det finns flera djurhus skall urvalets storlek per anläggning ökas i lämpligt omfång. Minst 5 fåglar per djurhus bör ingå i urvalet.

BILAGA II

Riktlinjer för genomförandet av övervakningsprogram i medlemsstaterna avseende aviär influensa hos vilda fåglar

A. Mål, allmänna krav och kriterier för övervakning

A1. Mål

Målet med virologisk övervakning av aviär influensa hos vilda fåglar är att identifiera risken för överföring av AI-virus (lågpatogen och högpatogen aviär influensa) till tamfjäderfä med hjälp av följande:

— Tidig påvisning av högpatogen aviär influensa av subtyp H5N1 genom undersökning av ökad sjuklighet och dödlighet hos vilda fåglar, särskilt hos utvalda högriskarter.

— I sådana fall då högpatogen aviär influensa av subtyp H5N1 påvisas hos vilda fåglar, intensifierad övervakning av levande och döda vilda fåglar för att ta reda på om vilda fåglar av andra arter kan fungera som symptomfria bärare (se del E i denna bilaga).

— Fortsatt grundläggande övervakning av diverse arter av viltlevande flyttfåglar som en del av den löpande övervakningen av lågpatogena aviära influensavirus. Prov skall företrädesvis tas från andfåglar (vattenfåglar) och Charadriiformes (strandfåglar och måsar) för att bedöma om de är bärare av lågpatogent aviärt influensavirus av subtyperna H5 och H7 (vilket hur som helst också skulle påvisa eventuellt förekommande högpatogen aviär influensa av subtyp H5N1 och andra högpatogena aviära influensavirus). Prov skall särskilt tas på högriskarter.

A2. Allmänna krav och kriterier

1. Provtagningen skall avslutas senast den 31 december det år då programmet genomförs.

2. Analysen av proverna skall göras av medlemsstaternas nationella laboratorier för aviär influensa eller av andra laboratorier som är godkända av de behöriga myndigheterna och står under tillsyn av det nationella laboratoriet.

3. Alla resultat skall skickas till gemenskapens referenslaboratorium för aviär influensa för sammanställning. Det måste finnas ett bra informationsflöde. Gemenskapens referenslaboratorium skall erbjuda tekniskt stöd och välfyllda lager av diagnostiska reagens.

4. Alla virusisolat av aviär influensa hos vilda fåglar skall sändas till gemenskapens referenslaboratorium i överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen om inte undantag medges enligt kapitel V punkt 4 (Differentialdiagnos) i den diagnostikhandbok som fastställs i beslut 2006/437/EG. Virus av subtyperna H5 eller H7 skall lämnas omedelbart och genomgå standardtester för karakterisering (nukleotidsekvensering/IVPI) i enlighet med ovannämnda diagnostikhandbok.

B. Undersökning avseende aviär influensa hos vilda fåglar

Utformning och genomförande

Ett nära samarbete mellan epidemiologer och ornitologer och den behöriga naturskyddsmyndigheten skall säkerställas när det gäller övervakningens utformning, hjälp med artidentifiering och optimering av provtagningen. Övervakningens utformning skall anpassas till landets situation när det gäller urval av vilka arter som skall omfattas av provtagningen, på grundval av vilka arter som är vanligast förekommande och hur stora fågelpopulationerna är. Vid uttagningen av prov skall hänsyn tas till årstidsbestämda förhållanden i flyttmönstret som kan variera i de olika medlemsstaterna. Hänsyn skall också tas till fågelarters beteende när det gäller flyttfågelleder, fåglars viktigaste habitat, flockinstinkt och beblandning med andra arter under flytt samt resultaten från föregående övervakning under 2003–2006. Dessutom kommer en löpande översyn att företas och feedback att ges via arbetsgruppen för övervakning av aviär influensa hos vilda fåglar, som analyserar nya uppgifter efter hand som de föreligger.

När det gäller högpatogen aviär influensa av subtyp H5N1 skall alla dessa faktorer tas i beaktande utifrån sannolikheten för att vilda fåglar exponeras för smittat fjäderfä och smittade vilda fåglar i områden med sjukdomsutbrott, och sannolikheten för att vilda fåglar kommer i kontakt med tamfjäderfä i driftsformerna för fjäderfä i de olika medlemsstaterna.

Som en hjälp för att bedöma sannolikhetsgraden kan beslutsträden och beslutstabellerna i EFSA:s yttrande (1), som utarbetats i samarbete med Europeiska kommissionens generaldirektoratet för miljö utgöra ett effektivt redskap vid medlemsstaternas lokala riskbedömningar för att anpassa sig till en situation i ständig utveckling, på grundval av ett nära samarbete och utväxling av synpunkter medlemsstaterna emellan.

Kontakter med organisationer som sysslar med fågelskydd/fågelskådning och stationer för ringmärkning skall uppmuntras. Provtagningen skall i förekommande fall utföras under överinseende av personal från dessa grupper eller stationer, av jägare och andra ornitologiskt kunniga personer.

1. Passiv övervakning av sjuka och döda vilda fåglar skall inriktas på a) områden där det förekommer ökad sjuklighet och dödlighet hos vilda fåglar, b) områden som ligger nära inpå hav, sjöar och vattendrag där man har funnit döda fåglar, särskilt om de berörda områdena ligger i närheten av tamfjäderfäanläggningar, c) fåglar som tillhör arter identifierade som högriskarter, se förteckningen i del D, och andra vilda fåglar som lever nära inpå dem.

2. Dessutom skall undersökningar av levande och döda vilda fåglar där det påvisats fall av H5N1 helst inriktas på a) vilda fåglar eller fjäderfä för att om möjligt identifiera symptomfria bärare, b) fåglar i områden med epidemiologisk förbindelse till sådana fall, c) fåglar som kan komma i nära kontakt med tamfjäderfäanläggningar (skyddszon, övervakningszon och område B), och som kan fungera som symptomfria bärare, särskilt arter uppförda i del E.

3. Aktiv övervakning av levande och kliniskt friska och/eller klinisk sjuka, skadade eller dödade (2) fåglar skall inriktas på a) flyttfåglar som tillhör ordningarna Anseriformes (andfåglar) och Charadriiformes (vadarfåglar), b) områden där man konstaterat att ett stort antal flyttfåglar av olika arter koncentreras och kommer i kontakt med varandra, särskilt om dessa områden ligger i närheten av tamfjäderfäanläggningar, c) ett urval av högriskarter (3).

Provtagningsmetoder

1. Det skall tas svabbprov från svalg och kloak från till synes friska viltlevande fåglar för virologisk undersökning. Om det av någon anledning inte är praktiskt möjligt att ta kloaksvabbar från levande fåglar, kan försiktigt insamlade färska faecesprov vara ett alternativ. Det skall dock säkerställas spårbarhet, när det rör sig om ställen där olika fågelarter är i kontakt med varandra.

2. Prover skall tas på svabbprover från kloak och svabbprover från luftrör/svalg och/eller vävnader (hjärna, hjärta, lungor, luftrör, njurar och tarmar) från vilda fåglar som påträffats döda eller nedskjutna för virusisolering och molekylär detektion (PCR).

3. Proverna skall lagras och transporteras med särskild omsorg. Svabbproverna måste kylas omedelbart på is eller med frysklampar och lämnas in till laboratoriet så snart som möjligt. Proverna får inte frysas om detta inte är absolut nödvändigt. Om möjligt skall svabbproverna placeras i ett antibiotiskt medium eller i ett särskilt virustransportmedium, där de är helt nedsänkta. Placeringen av proverna i transportmediet är ett komplement, inte ett alternativ, till nedkylning. Om det inte finns något sådant medium skall svabbproverna läggas tillbaka i sin hylsa och skickas in torra. Om det inte går att transportera proverna till laboratoriet inom 48 timmar (transporttemperatur på 4 °C) skall proverna omedelbart frysas, lagras och sedan transporteras i torris. Lagring och transport av prover kan påverkas av en rad faktorer, vilket innebär att den metod som används skall vara ändamålsenlig.

4. Provtagningen skall genomföras i överensstämmelse med diagnostikhandboken för aviär influensa (beslut 2006/437/EG) om fastställande av metoder för bekräftande och differentialdiagnos av aviär influensa.

C. Laboratorietester

1. Laboratorieundersökningar skall genomföras i överensstämmelse med diagnostikhandboken för aviär influensa (beslut 2006/437/EG) om metoder för bekräftande och differentialdiagnosticering av aviär influensa.

2. Om en medlemsstat planerar att göra laboratorietester som inte fastställs i diagnostikhandboken för aviär influensa, och som inte heller beskrivs i OIE:s Terrestrial Manual, skall den lämna nödvändiga valideringsuppgifter till gemenskapens referenslaboratorium samtidigt som den lämnar undersökningsprogrammet till kommissionen för godkännande.

3. Alla prov som har samlats in som led i övervakning av aviär influensa hos vilda fåglar skall testas så snabbt som möjligt om möjligt med hjälp av molekylära tekniker, och i överensstämmelse med diagnostikhandboken (beslut 2006/437/EG). Dessa tester får endast användas vid laboratorier som kan garantera kvalitetssäkring och som använder metoder som gemenskapens referenslaboratorium för aviär influensa har godkänt. Dessutom skall metoderna ha gett acceptabla resultat i de senaste jämförande undersökningarna (ringtest) av nationella laboratorier. Det rekommenderas att ett första screeningtest företas med användning av M-gen-PCR, med snabb testning av H5-positiva prov (inom två veckor), och om resultatet är positivt skall klyvningsstället analyseras så snabbt som möjligt för bestämning av om dess motiv är högpatogen aviär influensa eller lågpatogen aviär influensa. Om förekomst av högpatogen aviär influensa av subtyp H5 bekräftas, skall en ytterligare analys snabbt företas för bestämning av N-typen (även detta kan endast ge bevis som utesluter N1).

4. På laboratoriet kan det tillåtas att man samlar upp till fem prov från samma art, vilka har samlats in på samma tid och ställe, om det kan garanteras att de enskilda proverna i händelse av en positiv reaktion kan identifieras och testas igen.

5. Serologisk övervakning skall inte tillämpas i samband med undersökningar för aviär influensa hos vilda fåglar, eftersom serologiska metoder inte kan visa skillnad mellan HP- och LP-stammar, och man inte på grundval av fynd av antikroppar kan dra slutsatser om var de vilda fåglarna med sannolikhet har smittats. Serologisk övervakning kan dock ha stor betydelse när det rör sig om att undersöka hos vilka stann- och flyttfågelarter H5/H7-virus är eller har varit vanliga (eller endemiska). Sådana analyser får endast utföras av specialiserade laboratorier som använder en noggrant utvald panel av antigener för att säkerställa påvisning av hemagglutininspecifika antikroppar (dvs. för att eliminera möjligheten för interferens från N-specifika antikroppar).

Förteckning över vilda fågelarter som uppvisar en förhöjd risk i fråga om aviär influensa (4)

Svenskt namn Vetenskapligt namn Mindre sångsvan Cygnus columbianus Sångsvan Cygnus cygnus Knölsvan Cygnus olor Gäss Spetsbergsgås Anser brachyrhynchus Sädgås Anser fabalis Bläsgås (Europeisk underart) Anser albifrons albifrons Fjällgås Anser erythropus Grågås Anser anser Vitkindad gås Branta leucopsis Prutgås Branta bernicla Rödhalsad gås Branta ruficollis Kanadagås Branta canadensis Änder Bläsand Anas penelope Kricka Anas crecca Gräsand Anas platyrhynchos Stjärtand Anas acuta Årta Anas querquedula Skedand Anas clypeata Marmorand Marmaronetta angustirostris Rödhuvad dykand Netta rufina Brunand Aythya ferina Vigg Aythya fuligula Vadare Tofsvipa Vanellus vanellus Ljungpipare Pluvialis apricaria Rödspov Limosa limosa Brushane Philomachus pugnax Måsar Skrattmås Larus ridibundus Fiskmås Larus canus

Förteckning över fåglar som lever nära inpå tamfjäderfä (5)

Svenskt namn Vetenskapligt namn Risk för kontakt med fjäderfä Grupp 1. Arter som är intimt förbundna med fjäderfäproduktion i Europa Tamgås Anser anser domesticus Hög Tamanka Anas platyrhynchos Hög Myskanka Cairina moschata Hög Klippduva Columba livia Hög Gråsparv Passer domesticus Hög Grupp 2. Arter som skulle kunna dela jordbruksmark med tamfjäderfä i Nordeuropa Ljungpipare Pluvialis apricaria Låg Tofsvipa Vanellus vanellus Måttlig Skrattmås Larus ridibundus Hög Fiskmås Larus canus Hög Gråtrut Larus argentatus Låg Ringduva Columba palumbus Hög Turkduva Streptopelia decaocto Hög Fasan Phasianus colchicus Hög Lärkarter Alauda & Galerida spp. Låg Piplärkor Låg Ärlor Måttlig Björktrast Turdus pilaris Måttlig Rödvingetrast Turdus iliacus Måttlig Skata Pica pica Hög Kaja Corvus monedula Hög Råka Corvus frugilegus Måttlig Kråka Corvus corone Måttlig Korp Corvus corax Låg Stare Sturnus vulgaris Hög Svartstare Sturnus unicolor Hög Gråsparv Passer domesticus Hög Pilfink Passer montanus Hög Finkar Måttlig Fältsparvar Miliaria, Emberiza spp. Måttlig Grupp 3. Arter som skulle kunna dela våtmarker med tamvattenfåglar i Nordeuropa Hägrar (släktet Egretta) Egretta spp. Låg Hägrar (släktet Ardea) Ardea och andra spp. Måttlig Storskarv Phalacrocorax carbo Måttlig Storkar Ciconia spp. Låg Knölsvan Cygnus olor Måttlig Grågås Anser anser Måttlig Kanadagås Branta canadensis Låg Änder Anas & Aythya spp. Låg Gräsand Anas platyrhynchos Hög Sothöna Fulica atra Måttlig Rörhöna Gallinula chloropus Måttlig

(1) Vetenskapligt yttrande ”Migratory birds and their possible role in the spread of highly pathogenic avian influenza” (EFSA, 12 maj 2006).

(2) Dödade vid jakt enligt kraven i rådets direktiv 79/409/EEG när det gäller skydd av alla naturligt förekommande arter av vilda fåglar.

(3) Europeiska kommissionens generaldirektorat för miljö kommer att lägga fram en förteckning.

(4) Förteckningen är inte uttömmande, utan är endast avsedd för identifiering av flyttfågelarter som skulle kunna uppvisa en förhöjd risk i fråga om överföring av aviär influensa till gemenskapen, mot bakgrund av deras flyttmönster i områden där högpatogen aviär influensa av subtyp H5N1 har uppträtt antingen hos vilda fåglar eller hos fjäderfä. Den grundar sig på det vetenskapliga yttrande om flyttfåglar och deras möjliga roll vid spridningen av högpatogen aviär influensa (”Migratory birds and their possible role in the spread of highly pathogenic avian influenza”) som antogs av panelen för djurs hälsa och välbefinnande vid EFSA (Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet) den 12 maj 2006 och det arbete som utförts av kommittén för anpassning till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen av direktivet om bevarande av vilda fåglar (Ornis) och entreprenörer som har avtal med Europeiska kommissionens generaldirektorat för miljö. Denna förteckning skulle dock kunna uppdateras och utökas till följd av nya resultat av ytterligare vetenskapliga studier när dessa blir tillgängliga och på grundval av den riskbedömning som nationella myndigheter gör med hänsyn till sin specifika ornitologiska situation.

(5) Förteckningen är inte uttömmande, utan är endast avsedd för identifiering av stannfåglar eller europeiska icke flyttande fågelarter som lever nära inpå tamfjäderfä (särskilt i nordvästra Europa) och som i teorin befinner sig i riskzonen för överföring av högpatogen aviär influensa av subtyp H5N1 från potentiellt asymptomatiskt smittade vilda fåglar (”bridge species”). Den grundar sig på det vetenskapliga yttrande om flyttfåglar och deras eventuella roll vid spridningen av högpatogen aviär influensa (”Migratory birds and their possible role in the spread of highly pathogenic avian influenza”) som antogs av panelen för djurs hälsa och välbefinnande vid Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet den 12 maj 2006 och det arbete som utförts av kommittén för anpassning till den tekniska och vetenskapliga utvecklingen av direktivet om bevarande av vilda fåglar (Ornis) och entreprenörer som har avtal med Europeiska kommissionens generaldirektorat för miljö (GD Miljö). Denna förteckning skulle dock kunna uppdateras och utökas till följd av nya resultat av ytterligare vetenskapliga studier när dessa blir tillgängliga. I synnerhet har GD Miljö gett Wetland international och Euring i uppdrag att se över, uppdatera och utöka den preliminära analysen av arter och geografiska lägen med högre riskprofil mot bakgrund av H5N1-utbrott i Europa under 2006, och att kartlägga andra högriskarter av fågel som skulle kunna fungera som ”bridge species” mellan vilda fåglar och fjäderfä och/eller människor i olika delar av Europa. Resultaten bör vara tillgängliga i slutet av juni 2007.

(http://ec.europa.eu/environment/nature/nature_conservation/focus_wild_birds/avian_influenza/pdf/avian_influenza_report.pdf). De bör resultera i en mycket pålitligare preliminär förteckning över högriskarter och risk för kontakt med fjäderfä inom EU samt ge möjlighet att införa ett mer målinriktat tillvägagångssätt.