RÅDETS DIREKTIV av den 16 juni 1983 om ändring av rådets direktiv 70/220/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorfordon (83/351/EEG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag(1),

med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(3), och

med beaktande av följande:

Enligt Europeiska gemenskapens första åtgärdsprogram om skyddet för miljön, som godkändes av rådet den 22 november 1973, borde de senaste vetenskapliga framstegen för att minska mängden luftföroreningar som släpps ut från motorfordon beaktas. Tidigare antagna direktiv har därför ändrats.

I direktiv 70/220/EEG(4) fastslås gränsvärden för utsläpp av kolmonoxid och oförbrända kolväten från sådana motorer. Dessa gränsvärden sänktes först genom direktiv 74/290/EEG(5) och kompletterades i enlighet med direktiv 77/102/EEG(6) med gränsvärden för utsläpp av kväveoxider. Gränsvärdena för dessa tre föroreningstyper sänktes ytterligare genom direktiv 78/665/EEG(7).

Framsteg på motorfordonsteknikens område gör att dessa gränsvärden nu kan sänkas. Detta framstår som önskvärt för att förebygga negativa effekter på miljön. Under den tidrymd som är aktuell kommer en sådan sänkning inte att äventyra gemenskapens målsättningar inom andra områden, särskilt vad gäller en effektiv energianvändning.

Med tanke på den ökande användningen av dieselmotorer i personbilar och i lätta yrkesfordon är det lämpligt att inte bara minska sotutsläppen, vilka omfattas av direktiv 72/306/EEG(8), utan också utsläppen av kolmonoxid, oförbrända kolväten och kväveoxider från sådana motorer. För att utvidga tillämpningsområdet för direktiv 70/220/EEG till att omfatta sådana motorer krävs en ändring i texten till det direktivet. Ändringen påverkar också utformningen av de tekniska bilagorna. Kommissionen har föreslagit att rådet samtidigt som detta direktiv antas också skall besluta om ändringarna i de tekniska bilagorna, utan hinder av vad som sägs i artikel 5 i direktiv 70/220/EEG.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Direktiv 70/220/EEG ändras på följande sätt:

1. Rubriken till direktiv 70/220/EEG skall ersättas av följande:

"Direktiv 70/220/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om åtgärder mot luftförorening genom avgaser från motorer i motorfordon".

2. Artikel 1 skall ersättas av följande:

"Artikel 1

Med fordon avses i detta direktiv ett fordon med förbränningsmotor med styrd tändning eller kompressionständning som är avsett att användas på väg, med eller utan karosseri, med minst fyra hjul, med en tillåten totalvikt på minst 400 kg och som är konstruerat för en högsta hastighet av 50 km/tim, med undantag för jordbrukstraktorer, ölantbruksmaskiner och arbetsfordon."3. Bilagorna skall ersättas med bilagorna till detta direktiv.

Artikel 2

1. Från och med den 1 december 1983 får ingen medlemsstat av skäl som hänför sig till utsläpp av gasformiga föroreningar från en motor

- "vägra att bevilja EEG-typgodkännande eller att utfärda de dokument som avses i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 70/156/EEG eller att bevilja nationellt typgodkännande för en motorfordonstyp, eller"

- "förbjuda att sådana fordon tas i bruk för första gången,"

om utsläppen av gasformiga föroreningar från motorfordonstypen eller från fordonen är sådana att kraven i direktiv 70/220/EEG i dess lydelse enligt detta direktiv är uppfyllda.

2. Från och med den 1 oktober 1984 får medlemsstaterna

- inte längre utfärda det dokument som avses i artikel 10.1 sista strecksatsen i direktiv 70/156/EEG för en motorfordonstyp, om utsläppen av gasformiga öföroreningar är sådana att kraven i direktiv 70/220/EEG i dess lydelse enligt det här direktivet inte är uppfyllda,

- vägra att bevilja nationellt typgodkännande för en motorfordonstyp, om utsläppen av gasformiga föroreningar är sådana att kraven i direktiv 70/220/EEG i dess lydelse enligt det här direktivet inte är uppfyllda.

3. Från och med den 1 oktober 1986 får medlemsstaterna förbjuda att fordon tas i bruk för första gången, om utsläppen av gasformiga föroreningar är sådana att kraven i direktiv 70/220/EEG i dess lydelse enligt det här direktivet inte är uppfyllda.

Artikel 3

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 30 november 1983 och skall genast underrätta kommissionen om detta.

Artikel 4

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Luxemburg den 16 juni 1983.

På rådets vägnar

C.-D. SPRANGER

Ordförande

(1) EGT nr C 181, 19.7.1982, s. 30.

(2) EGT nr C 184, 11.7.1983, s. 131.

(3) EGT nr C 346, 31.12.1982, s. 2.

(4) EGT nr L 76, 6.4.1970, s. 1.

(5) EGT nr L 159, 15.6.1974, s. 61.

(6) EGT nr L 32, 3.2.1977, s. 32.

(7) EGT nr L 223, 14.8.1978, s. 48.

(8) EGT nr L 190, 20.8.1972, s. 1.

BILAGA 1

RÄCKVIDD, DEFINITIONER, ANSÖKAN OM EEG-TYPGODKÄNNANDE, EEG-TYPGODKÄNNANDE, SPECIFIKATIONER OCH PROV, UTVIDGAT EEG-TYPGODKÄNNANDE, PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE, ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER

1. RÄCKVIDD

Detta direktiv gäller utsläpp av gasformiga föroreningar från alla motorfordon med motorer med styrd tändning och från fordon i kategorierna M och N1(1) med motorer med kompressionständning som omfattas av artikel 1.

2. DEFINITIONER

I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

2.1 Fordonstyp: en kategori av motordrivna fordon som vad gäller utsläpp av gasformiga föroreningar från motorn inte skiljer sig åt sinsemellan i fråga om sådana väsentliga egenskaper som

2.1.1 den ekvivalenta tröghetsmassan bestämd i förhållande till referensmassa enligt avsnitt 5.1 i bilaga 3, och

2.1.2 de motor- och fordonsegenskaper som definieras i 1-6 och 8 i bilaga 2 och bilaga 7.

2.2 Referensmassa: fordonets massa i körklart skick utom den enhetliga förarmassan på 75 kg och med ett fast tillägg på 100 kg.

2.2.1 Fordonets massa i körklart skick: den massa som definieras i punkt 2.6 i bilaga 1 till direktiv 70/156/EEG.

2.3 Totalmassa: den massa som definieras i avsnitt 2.7 i bilaga 1 till direktiv 70/156/EEG.

2.4 Gasformiga föroreningar: kolmonoxid, kolväten (förhållandet C1H1,85) och kväveoxider uttryckta som kvävedioxidekvivalenter (NO2).

2.5 Vevhus: utrymmen i eller utanför motorn som står i förbindelse med oljesumpen via in- eller utvändiga kanaler, genom vilka gaser och ångor kan komma ut.

2.6 Kallstartanordning: en anordning som tillfälligt ökar bränsleinblandningen och underlättar start av motorn.

2.7 Starthjälp: en anordning som underlättar start av motorn utan att öka bränsleinblandningen, t.ex. genom glödstift eller ändrad insprutningstidpunkt.

3. ANSÖKAN OM EEG-TYPGODKÄNNANDE

3.1 Ansökan om godkännande för en fordonstyp med avseende på utsläpp av gasformiga föroreningar från motorn skall göras av fordonstillverkaren eller dennes representant.

3.2 Ansökan skall åtföljas av följande handlingar i tre exemplar och med följande uppgifter:

3.2.1 En beskrivning av fordonstyp inbegripet alla de uppgifter som anges i bilaga 2.

3.2.2 Ritningar över förbränningskammare och kolv inbegripet kolvringar.

3.2.3 Maximal ventillyftning och vinklar vid öppning och stängning i förhållande till dödpunktslägen.

3.3 Ett fordon som är representativt för den fordonstyp som skall godkännas skall ställas till förfogande för den tekniska tjänst som skall utföra de prov som avses i punkt 5 i denna bilaga.

4. EEG-TYPGODKÄNNANDE

4.1 Ett formulär enligt malllen i bilaga 7 skall bifogas EEG-typgodkännandeintyget.

5. KRAV OCH PROV

5.1 Allmänt

De komponenter som kan påverka utsläppen av gasformiga föroreningar skall vara så utformade, konstruerade och monterade att fordonet vid normal användning uppfyller kraven i detta direktiv, trots de vibrationer komponenterna kan utsättas för.

5.2 Provbeskrivning

5.2.1 Fordonet skall, beroende på kategori, genomgå olika typer av prov enligt nedan. Proven är

- typ 1, 2 och 3 om de drivs av motor med styrd tändning, och

- typ 1 om de drivs av motor med kompressionständning.

5.2.1.1 Typ 1-prov (kontrollera det genomsnittliga utsläppet av gasformiga föroreningar efter kallstart)

5.2.1.1.1. Detta prov skall utföras på alla fordon som anges i artikel 1 och vars totalmassa inte överstiger 3,5 ton.

5.2.1.1.2 Fordonet placeras på en dynamometerbänk som är utrustad så att belastning och tröghetsmassa kan simuleras. Ett prov som totalt varar i 13 minuter och som består av fyra cykler som genomförs utan avbrott. Varje cykel omfattar femton provsteg (tomgång, acceleration, konstant hastighet, deceleration etc.). Under provet späds gaserna ut och ett proportionellt prov samlas up i en eller flera provsäckar. Utspädning, provtagning och analys av fordonets avgaser utförs enligt det förfarande som beskrivs nedan och den sammanlagda volymen hos de uppsamlade avgaserna mäts.

5.2.1.1.3 Provet skall utföras enligt det förfarande som beskrivs i bilaga 3. De metoder som används för att samla och analysera avgaserna skall vara de som fastställts. Andra metoder kan godkännas om det visar sig att de ger motsvarande resultat.

5.2.1.1.4 Om inte annat följer av punkt 5.2.1.1.4.2 och 5.2.1.1.5 upprepas provet tre gånger. För ett fordon med given referensmassa måste massan kolmonoxid och sammanlagda massan kolväten och kväveoxider som erhålls i provet vara lägre än de mängder som anges i tabellen nedan:

>Plats för tabell>

5.2.1.1.4.1 Trots vad som sägs i 5.2.1.1.4 får för varje förorening eller kombination av föroreningar ett av de tre erhållna värdena överskrida det föreskrivna gränsvärdet i det avsnittet för det aktuella fordonet med högst 10 %, om det aritmetiska medelvärdet av de tre resultaten understiger detta gränsvärde. Om gränsvärdena överskrids för mer än en förorening (t.ex. kolmonoxid och en kombination av massan kolväten och kväveoxider) saknar det betydelse om detta inträffar under samma prov eller i olika prov.(2)

5.2.1.1.4.2 Det antal prov som föreskrivs i 5.2.1.1.4 får på tillverkarens begäran ökas till tio, om det aritmetiska medelvärdet () av resultaten från de första tre proven avseende kolmonoxid eller kombination av utsläpp av kolväten och kväveoxider som omfattas av kraven faller mellan 100 och 110 % av gränsvärdet. I detta fall beror efter provet beslutet uteslutande på medelvärdet av samtliga tio resultat ( 0,70 L. Dessutom måste V2 avläsningarna för både kolmonoxidutsläpp och kombination av utsläpp av kolväte och kväveoxider uppfylla kravet att V1 + V2 ≤ 1,70 L och V2 ≤ L.

>Hänvisning till film>

5.2.1.2 Typ 2-prov (kolmonoxidutsläppsprov vid tomgång)

5.2.1.2.1 Med undantag av fordon med motor med kompressionständning skall detta prov utföras på alla fordon som anges i 1.

5.2.1.2.2 Volyminnehållet kolmonoxid i avgaserna som släpps ut då motorn går på tomgång får inte överstiga 3,5 %. När en kontroll görs i enlighet med kraven i bilaga 4 under körförhållanden som inte överensstämmer med tillverkarens rekommenderade standarder ((konfiguration av justeringskomponenter), får det maximala volyminnehållet inte överstiga 4,5 %.

5.2.1.2.3 Överensstämmelse med det senare kravet kontrolleras med hjälp av ett prov som utförs genom att använda det förfarande som beskrivs i bilaga 4.

5.2.1.3 Typ 3-prov (kontroll av utsläpp av vevhusgaser)

5.2.1.3.1 Detta prov skall utföras med alla fordon som anges i avsnitt 1 utom fordon med motorer med kompressionständning.

5.2.1.3.2 Motorns vevhusventilationssystem får inte medföra några utsläpp av vevhusgaser till omgivningen.

5.2.1.3.3 Överensstämmelse med det senare kravet kontrolleras med hjälp av ett prov som utförs genom att använda det förfarande som beskrivs i bilaga 5.

6. UTVIDGAT EEG-TYPGODKÄNNANDE

6.1 Fordonstyper med olika referensmassa

6.1.1 Ett godkännande för en fordonstyp får om följande villkor är uppfyllda utvidgas till fordonstyper som endast i fråga om referensmassaen skiljer sig från den typ som godkänts.

6.1.1.1 Ett godkännande får endast utvidgas till att omfatta fordonstyper vilkas referensmassa är sådan att den ekvivalenta tröghetsmassa som skall användas är närmast större eller närmast mindre.

6.1.1.2 Om referensmassan för den fordonstyp för vilken utvidgat godkännande söks är sådan att ett svänghjul måste användas med en ekvivalent tröghetsmassa som är större än den som används för den fordonstyp som redan godkänts, beviljas utvidgat typgodkännande.

6.1.1.3 Om referensmassan för den fordonstyp för vilken utvidgat godkännande söks är sådan att ett svänghjul måste användas med en ekvivalent tröghetsmassa som är mindre än den som används för den fordonstyp som redan godkänts, beviljas utvidgat typgodkännande om massan föroreningar från det fordon som redan godkänts inte överstiger de gränsvärden som gäller för det fordon för vilket utvidgat typgodkännande söks.

6.2 Fordonstyper med olika utväxlingsförhållanden

6.2.1 Ett godkännande som beviljats för en fordonstyp får om följande villkor är uppfyllda utvidgas till att gälla fordonstyper som endast i fråga om utväxlingsförhållanden skiljer sig från den typ som godkänts.

6.2.1.1 För varje utväxlingsförhållande som använts i typ 1-provet är det nödvändigt att bestämma förhållandet:

E = >NUM>V2 - V1

>DEN>V1

där V1 är hastigheten hos det typgodkända fordonet och V2 är hastigheten hos det fordon för vilket utvidgat godkännande begärs vid motorvarvtalet 1 000 r/min.

6.2.2 Om E ≤ 8 % för varje utväxlingsförhållande, beviljas utvidgat godkännande utan att typ 1-proven behöver upprepas.

6.2.3 Om E > 8 % för minst ett utväxlingsförhållande och E ≤ 13 % för varje utväxlingsförhållande, upprepas typ 1-proven, men de får utföras i ett laboratorium som väljs av tillverkaren, om detta godkänns av den myndighet som beviljar typgodkännande. Rapporten från proven skall sändas till den tekniska tjänst som ansvarar för typgodkännandeproven.

6.3 Fordonstyper med olika referensmassa och olika utväxlingsförhållanden

Ett godkännande som utfärdats för en fordonstyp får utvidgas till att gälla fordonstyper som skiljer sig från den godkända endast i fråga om referensmassa och utväxlingsförhållanden, om samtliga villkor i 6.1.1 och 6.1.2 är uppfyllda.

6.4 Anmärkning

Om en fordonstyp har godkänts i enlighet med 6.1-6.3 får inte godkännandet utvidgas till att gälla andra fordonstyper.

7. PRODUKTIONSÖVERENSSTÄMMELSE

7.1 Som allmän regel gäller att kontrollen av att producerade fordon överensstämmer i fråga om begränsningar av utsläpp av gasformiga föroreningar från motorn grundas på beskrivningen i typgodkännandeintyget enligt bilaga 7 och, om det behövs, på samtliga eller några av proven av typ 1-4 som beskrivs i 5.2.

7.1.1 Att ett fordon överensstämmer kontrolleras genom ett typ 1-prov på följande sätt:

7.1.1.1 Ett fordon tas ur produktionen och får genomgå det prov som beskrivs i 5.2.1.1. Emellertid ersätts gränsvärdena som anges i 5.2.1.1.4 av följande värden:

>Plats för tabell>

7.1.1.2 Om det fordon som tagits ur produktionen inte uppfyller kraven i 7.1.1.1, kan tillverkaren begära att mätningarna utförs på ett antal fordon från serieproduktionen, inklusive det fordon som ursprungligen togs ut. Tillverkaren bestämmer antalet (n) fordon. Alla fordon utom det ursprungliga genomgår ett typ 1-prov.

De resultat som skall beaktas för det ursprungliga fordonet är det aritmetiska medelvärdet av de tre typ 1-prov som utförts med fordonet. Det aritmetiska medelvärdet () av de resultat som erhållits från det slumpmässiga urvalet och standardavvikelsen S(3) registreras för kolmonoxid-utsläppen och de sammanlagda kolväte- och kväveoxidutsläppen. Produktionen anses sedan överensstämma med kraven om följande villkor uppfylls:

+ k 7 S ≤ L

där

L är det gränsvärde som fastställs i 7.1.1.1 kolmonoxidutsläppen och de sammanlagda kolväte- och kväveoxidutsläppen.

k är en statistisk faktor som beror på n och som anges i följande tabell:

>Plats för tabell>

>Start Grafik>

Si n≥ 20, k = 0,860 √n>Slut Grafik>

7.1.2 När ett fordon ur serien genomgår ett typ 2- eller ett typ 3-prov skall de villkor uppfyllas som anges i 5.2.1.2.2 och 5.2.1.3.2.

7.1.3 Oavsett kraven i punkt 3.1.1 i bilaga 3 får den tekniska tjänst som svarar för kontrollen av produktionsöverensstämmelsen med tillverkarens samtycke utföra typ 1- och typ 3-prov på fordon som körts mindre än 3 000 km.

8. ÖVERGÅNGSBESTÄMMELSER

8.1 För typgodkännande och kontroll av produktionsöverensstämmelse för fordon i andra kategorier än M1 och fordon i kategori M1 som är konstruerade för fler än 6 passagerare inklusive föraren är gränsvärdena för sammanlagda utsläpp av kolväten och kväveoxider dem som är resultatet av multiplicering av L2värdena i tabellerna i 5.2.1.1.4 och 7.1.1.1 med faktor 1,25.

8.2 För kontroll av produktionsöverensstämmelse av fordon som typgodkänts före den 1 oktober 1984 vad avser utsläpp av de aktuella föroreningarna, skall i enlighet med bestämmelserna i direktiv 70/220/EEG, ändrat genom direktiv 78/665/EEG bestämmelserna i ovannämnda direktiv tillämpas tills medlemsstaterna tillämpar artikel 2.3 i detta direktiv.

(1) Enligt definition i punkt 0.4 i bilaga 1 till direktiv 70/156/EEG (EGT nr L 42, 23.2.1970, s. 1).

(2) Om ett av de tre resultaten för varje förorening överstiger det gränsvärde som föreskrivs i 5.2.1.1.4 med mer än 10 % kan provet med det aktuella fordonet fortsätta i enlighet med 5.2.1.1.4.2.

(3) Standardavvikelsen är S2 = Ó >NUM>(x - x)2

>DEN>n - 1

där x är något av de n individuella resultat som erhålls.

BILAGA 2

VÄSENTLIGA EGENSKAPER HOS MOTORFORDON OCH INFORMATION OM PROVFÖRFARANDET(1)

1. Beskrivning av motorn

1.1 Fabrikat: .

1.2 Typ: .

1.3 Arbetsprincip: styrd tändning/kompressionständning, fyrtakt/tvåtakt(2)

1.4 Cylinderdiameter . i millimeter:

1.5 Slaglängd . i millimeter:

1.6 Antal cylindrar, placering och tändföljd: .

1.7 Cylinderkapacitet . i cm3:

1.8 Kompressionsförhållande(3): .

1.9 Ritning av förbränningsrum och kolvtopp: .

1.10 Kylsystem: vätska/luftkylning(4): .

1.11 Överladdning: ja/nej(5) Beskrivning av systemet: .

1.12 Inloppssystem

Inloppssamlarrör .

Beskrivning: .

Luftfilter: .

Fabrikat: ............................... Typ: .

Inloppsljuddämpare: . Fabrikat: ............................... Typ: .

1.13 Anordning för återcirkulation av vevhusgaserna (beskrivning och diagram):

2. Kompletterande anordningar mot föroreningar (om sådana finns och inte omfattas av annan rubrik)

Beskrivning och diagram: .

3. Luftinsprutning och bränsleförsörjning

3.1 Beskrivning och diagram över luftinsprutning och tillbehör (hydraulisk bromscylinder, värmeanordning, komletterande lutftinsprutning etc.): .

3.2 Bränsleförsörjning

3.2.1

Med förgasare(6): .

Nummer: .

3.2.1.1 Fabrikat: .

3.2.1.2 Typ: .

3.2.1.3 Inställningar(7): .

3.2.1.3.1

3.2.1.3.2

3.2.1.3.3

3.2.1.3.4

3.2.1.3.5

Dysor: .

Venturier: .

Flottörhusnivå: .

Flottörens massa .

Flottörventinl: .

Eller kurva över bränsleförsörjning mot luftflöde och inställningar som krävs för att behålla kurvan(8)(9)

3.2.1.4 Manuell/automatisk choke(10):

Stängningsinställning(11): .

3.2.1.5 Bränslepump

Tryck(12): .

eller karakteristikdiagram(13): .

3.2.2 Med bränsleinsprutning(14)systembeskrivning

Arbetsprincip: Inloppssamlarrör/direktinsprutning

förkammare/virvelkammare(15): .

3.2.2.1 Bränslepump: .

3.2.2.1.1 Fabrikat: .

3.2.2.1.2 Typ: .

3.2.2.1.3 Insprutning: ........... mm3 per slag vid en pumphastighet av ........... varv/min(16)(17)

eller karakteristikdiagram(18)(19): .

Kalibreringsförfarande: provbänk/motor(20)

3.2.2.1.4 Insprutningstidpunkt: .

3.2.2.1.5 Kurva för insprutning: .

3.2.2.2 Insprutningsmunstycke: .

3.2.2.3 Regulator: .

3.2.2.3.1 Fabrikat: .

3.2.2.3.2 Typ: .

3.2.2.3.3 Avreglering under belastning . r/min1:

3.2.2.3.4 Högsta hastighet utan belastning . r/min1:

3.2.2.3.5 Tomgång: .

3.2.2.4 Kallstartanordning: .

3.2.2.4.1 Fabrikat: .

3.2.2.4.2 Typ: .

3.2.2.4.3 Systembeskrivning: .

3.2.2.5 Starthjälp: .

3.2.2.5.1 Fabrikat: .

3.2.2.5.2 Typ: .

3.2.2.5.3 Systembeskrivning: .

4. Ventilöppningsdata eller motsvarande

4.1 Maximal ventillyftning samt öppnings- och slutningstider eller data om andra fördelningssystem i förhållande till dödpunktlägena: .

4.2 Referens och/eller inställningsområden(21): .

5. Tändning

5.1 Tändningssystemtyp: .

5.1.1 Fabrikat: .

5.1.2 Typ: .

5.1.3 Tändförställningsskurva(22): .

5.1.4 Tändningsinställnig(23): .

5.1.5 Gap, brytarspetsar(24) och kamvinkel(25)(26): .

6. Avgassystem

6.1 Beskrivning och diagram: .

7. Kompletterande information och provförhållanden

7.1 Tändstift

7.1.1 Fabrikat: .

7.1.2 Typ: .

7.1.3 Gnistgap: .

7.2 Tändspole

7.2.1 Fabrikat: .

7.2.2 Typ: .

7.3 Kondensator för tändsystem

7.3.1 Fabrikat: .

7.3.2 Typ: .

8. Motorprestanda (enligt tillverkarens uppgifter)

8.1 Tomgång varv/min(27): .

8.2 Volym kolmonoxidhalt i avgaserna med motorn på tomgång - % (tillverkarens standard): .

8.3 Varv/min vid högsta effekt(28): .

8.4 Högsta effekt: ........... kW (enligt den metod som beskrivs i bilaga 1 till direktiv 80/1269/EEG) .

9. Använt smörjmedel

9.1 Fabrikat: .

9.2 Typ: .

(1) Vid icke konventionella motorer och system skall uppgifter motsvarande dem som anges här lämnas.

(2) Stryk det ej lämpliga.

(3) Specificera toleransen.

(4) Specificera toleransen.

(5) Stryk det ej tillämpliga.

(6) Stryk det ej tillämpliga.

(7) Specificera toleransen.

(8) Specificera toleransen.

BILAGA 3

TYP 1-PROV

(För att fastställa genomsnittliga utsläpp av föroreningar i tätortsområden efter kallstart)1. INLEDNINGDenna bilaga beskriver förfarandet vid typ 1-prov enligt 5.2.1.1 i bilaga 1.2. KÖRCYKEL PÅ CHASSIDYNAMOMETER2.1 Beskrivning av körcykelnKörcykeln på chassidynamometern är den som anges i nedanstående tabell och som beskrivs i ritningen i tillägg 1. Indelningen i körcykler ges också i tabellen i nämnda tillägg.2.2 Allmänna förutsättningar för genomöförandet av körcykelnPreliminära körcykler skall genomföras om det behövs för att fastställa det bästa sättet att manövrera gas- och bromspedal, så att provet överensstämmer med den teoretiska cykeln inom föreskrivna gränser.2.3 Användning av växellådan2.3.1 Om fordonets maximihastighet på första växeln understiger 15 km/tim skall andra, tredje och fjärde växlarna användas. Andra, tredje och fjärde växlarna får också användas om tillverkaren rekommenderar start på andra växeln på plan mark eller om första växeln anges som terräng-, kryp- eller bogserväxel.2.3.2 Fordon med halvautomatisk kraftöveröföring skall provas med de växlar som normalt används vid körning. Växelväljaren manövreras i enlighet med tillverkarens anvisningar.2.3.3 Fordon med helautomatisk kraftöverföring skall provas med högsta växeln ("drive") ilagd. Gaspedalen skall manövreras för att åstadkomma en så konstant acceleration som möjligt, så att växlingsförloppet sker i normal följd. Vidare gäller inte de växlingspunkter som anges i tillägg 1 till denna bilaga. Accelerationen skall fortsätta genom hela det moment som visas med det raka streck som förbinder slutet på varje tomgångsperiod med början på närmast följande period med konstant hastighet. De toleranser som anges i 2.4 skall tillämpas.2.3.4 Fordon med överväxel som kan påverkas av föraren skall provas med överväxeln bortkopplad.2.4 Toleranser2.4.1 En tolerans på ± 1 km/h är tillåten mellan den visade hastigheten och den teoretiska hastigheten under acceleration och under konstant hastighet samt under deceleration när fordonets bromsar används. Om fordonet decelererar snabbare utan att bromsarna används, gäller bara kraven enligt punkt 6.5.3. Hastighetstoleranser utöver de föreskrivna godtas under fasbytena, om toleranserna aldrig överskrids med mer än 0,5 s vid något tillfälle.2.4.2 Tidstoleranserna är ± 0,5 s. Ovanstående toleranser gäller såväl vid början som vid slutet av varje växlingstillfälle(1).>Plats för tabell>

2.4.3 Hastighets- och tidstoleranserna kombineras enligt tillägg 1 till denna bilaga.3. FORDON OCH BRÄNSLE3.1 Provfordon3.1.1 Fordonet skall tillhandahållas i gott mekaniskt skick. Det skall vara inkört minst 3 000 km innan provet utförs.3.1.2 Avgassystemet får inte ha några läckor som kan minska den mängd gaser som samlas upp. Denna mängd skall överensstämma med den mängd gaser som kommer ut ur motorn.3.1.3 Tätheten hos inloppssystemet kan kontrolleras för att säkerställa att förgasningen inte påverkas av oavsiktligt luftintag.3.1.4 Motorns och manöverorganens inställningar skall överensstämma med vad som rekommenderas av tillverkaren. Detta krav gäller särskilt inställningen av tomgången (rotationshastighet och kolmonoxidhalt i avgaserna), kallstartanordningen och avgasreningsutrustningen.3.1.5 Det fordon som skall provas eller ett likvärdigt fordon skall vid behov utrustas med en anordning för mätning av parametrarna för dynamometerinställningen enligt 4.1.1.3.1.6 Den tekniska tjänsten kan kontrollera att fordonets prestanda överensstämmer med tillverkarens uppgifter, att det kan användas för normal körning och särskilt att det kan startas i kallt och varmt skick.3.1.7 Ett fordon utrustat med en katalysator skall provas med katalysatorn monterad, om fordonstillverkaren anger att fordonet är utrustat på detta sätt och fyllt med bränsle med en blyhalt på högst 0,4 gram per liter kan uppfylla kraven i detta direktiv för katalysatorns livslängd enligt tillverkarens anvisningar.3.2 BränsleVid provet används det referensbränsle som definieras i bilaga 6.4. PROVUTRUSTNING4.1 Chassidynamometer4.1.1 Chassidynamometern skall kunna simulera vägbelastning och vara av någon av följande typer:- Dynamometer med fast belastningskurva, dvs. en dynamometer som ger en förutbestämd form åt belastningskurvan,- Dynamometer med variabel belastningskurva, dvs. en dynamometer med minst två vägbelastningsparametrar som kan regleras för att forma belastningskurvan.4.1.2 Dynamometerns inställning skall vara stabil. Den får inte orsaka märkbara vibrationer i fordonet som kan påverka fordonets normala funktion.4.1.3 Dynamometern skall vara försedd med anordningar för att simulera tröghet och last. Anordningarna ansluts till den främre rullen om dynamometern har två rullar.4.1.4 Noggrannhet4.1.4.1 Belastningen skall kunna mätas och avläsas med en noggrannhet av 5 %.4.1.4.2 För en dynamometer med fast belastningskurva skall noggrannheten i belastningsinställningen vid 50 km/h vara ± 5 %. För en dynamometer med variabel öbelastningskurva skall dynamometerbelastningen motsvara vägbelastningen med en noggrannhet av 5 % vid 30, 40 och 50 km/h samt 10 % vid ö20 km/h. Därunder skall effektabsorptionen vara positiv.4.1.4.3 Den totala tröghetsmassan hos de roterande delarna (inklusive simulerad tröghetsmassa om sådan förekommer) skall vara känd och inte avvika med mer än ± 20 kg från den tröghetsklass som gäller för provet.4.1.4.4 Fordonets hastighet skall mätas genom rotationshastigheten på rullen (den främre rullen om dynamometern har två rullar) med en noggrannhet av ± 1 km/h vid hastigheter över 10 km/h.4.1.5 Inställning av belastning och tröghetsmassa4.1.5.1 Dynamometer med fast belastöningskurva: belastningssimulatorn skall vara justerad så att den tar upp den effekt som avges av drivhjulen vid en konstant hastighet av 50 km/h. Sättet att bestämma och ställa in denna belastning beskrivs i tillägg 3.4.1.5.2 Dynamometer med variabel belastningskurva: belastningssimulatorn skall vara justerad så att den tar upp den effekt som avges av drivhjulen vid de konstanta hastigheterna 20, 30, 40 och 50 km/h. Sättet att bestämma och ställa in dessa belastningar beskrivs i tillägg 3.4.1.5.3 TröghetsmassaDynamometrar med elektrisk tröghetssimulering skall visas vara likvärdiga med mekaniska tröghetssystem. Detta visas med den metod som beöskrivs i tillägg 4.4.2 Provtagningsutrustning4.2.1 Avgasprovtagningsutrustningen skall vara utformad så att mätning kan ske av den verkliga mängden föroreningar som släpps ut i de avgaser som skall mätas. Ett system med konstantvolymprovtagare skall användas (CVS). Fordonets avgaser späds då kontinuerligt ut med omgivningsluft under kontrollerade förhållanden. Vid provtagning med system av konstantvolymtyp för att mäta mängden utsläpp skall två villkor vara uppfyllda: den totala volymen för blandningen av avgaser och utspädningsluft mäts och ett proportionellt prov av volymen tas fortlöpande ut för analys. Mängden föroreningar som släpps ut bestäms med utgångspunkt från koncentrationerna i proven, efter korrigering för föroreningshalten i omgivningsluften samt med hänsyn till det totala flödet under provtagningsperioden.4.2.2 Flödet genom systemet skall vara tillräckligt för att eliminera kondensvatten under alla förhållanden som kan förekomma under ett prov i enlighet med tillägg 5.4.2.3 Figur 1 visar schematiskt systemets utformning. I tillägg 5 ges exempel på tre typer av provtagningssystem av konstantvolymtyp som uppfyller kraven i denna bilaga.4.2.4 Gas- och luftblandningen skall vara homogen i punkten S2 vid provtagningssonden.4.2.5 Genom sonden måste ett rättvisande prov av de utspädda avgaserna erhållas.4.2.6 Systemet skall vara fritt från gasläckor. Konstruktionen och materialvalet får inte medföra att systemet påverkar koncentrationen av föroreningar i de utspädda avgaserna. Om någon komponent (värmeväxlare, fläkt, etc.) ändrar koncentrationen av någon förorening i den utspädda gasen, skall provtagningen som avser den föroreningen ske före komponenten om inte problemet kan åtgärdas på annat sätt.4.2.7 Om det fordon som provas är försett med ett avgasrör med förgreningar skall anslutningsrören sammanföras så nära fordonet som möjligt.4.2.8 De statiska tryckvariationerna vid fordonets avgasrör får inte avvika med mer än ± 1,25 kPa från de statiska tryckvariationer som uppmäts under körcykeln på chassidynamometern när provtagningsutrustningen inte är ansluten. Provtagningssystem som inte medför större tryckavvikelser än ± 0,25 kPa skall användas, om tillverkaren i en skriftlig begäran till den behöriga myndighet som utfärdar typgodkännandet påvisar behovet av den snävare toleransen. Mottrycket skall mätas i avgasröret och så nära dess mynning som möjligt, eller i en förlängning med samma diameter.>Hänvisning till film>

4.2.9 De ventiler som används för att styra avgaserna skall vara snabbt omställbara och snabbverkande.4.2.10 Provgaserna samlas upp i provtagningssäckar med tillräcklig kapacitet. Säckarna skall vara tillverkade av ett material som medger att den förorenande gasen inte förändras med mer än ± 2 % under 20 minuters lagring.4.3 Analysutrustning4.3.1 Krav4.3.1.1 De förorenande gaserna skall analyseras med följande instrument:Kolmonoxid- (CO) och koldioxidanalys (CO2):Kolmonoxid- och koldioxidanalysatorerna skall vara infrarödanalysatorer med spridningsoptik (NDIR).Kolväteanalys (HC) - motorer med styrd tändning:Kolväteanalysatorn skall vara av flamjonisationstyp (FID), kalibrerad med propangas uttryckt som kolatomekvivalenter (C1).Kolväteanalys (HC) - motorer med kompressionständning:Kolväteanalysatorn skall vara av flamjonisationstyp med detektor, ventiler, ledningar etc. uppvärmda till 190 ± 10 °C (HFID). Den skall vara kalibrerad med propangas uttryckt som kolatomekvivalenter (C1).Kväveoxidanalys (NOx):Kväveoxidanalysatorn skall antingen vara av chemiluminiscenstyp (CLA) eller av icke-dispersiv ultraviolett resonansabsorptionstyp (NDUVR), båda med NOx/NO-omvandlare.4.3.1.2 NoggrannhetAnalysapparaternas mätområden skall vara anpassade till den noggrannhet som krävs för att mäta koncentrationen av föroreningar i avgasproven.Mätfelet skall inte överstiga ± 3 %, oberoende av det verkliga värdet för kalibreringsgaserna.För koncentrationer under 100 ppm får inte mätfelet överstiga ± 3 ppm. Provet på omgivningsluft skall bestämmas med samma analysapparat och mätområde som används för det motsvarande utspädda avgasprovet.4.3.1.3 IsfällaEn gastorkningsanordning får användas före analysapparaterna endast om det visas att den inte påverkar föroreningshalten i gasströmmen.4.3.2 Särskilda krav för motorer med kompressionständningEn uppvärmd provtagningsledning för kontinuerlig HC-analys med flamjonisationsdetektorn (HFID) med registreringsanordning (R) skall användas. Den genomsnittliga koncentrationen av de uppmätta kolvätena bestäms genom integrering. Under hela provet skall den uppvärmda provtagningsledningens temperatur hållas vid 190 ± 10 °C. Den uppvärmda provtagningsledningen skall vara försedd med ett uppvärmt filter (Fh) som avskiljer 99 % partiklar ≥ 0,3 µm, för att avlägsna alla fasta partiklar från det kontinuerliga gasflöde som erfordras för analys. Provtagningssystemets reaktionstid (från provtagningssonden till analysapparatens inlopp) får inte överstiga fyra sekunder.HFID-detektorn skall användas med ett konstantflödesystem (värmeväxlare) för att ett representativt prov skall kunna säkerställas, om inte variationer i CFV- eller CFO-flödena kompenseras.4.3.3 KalibreringVarje analysator skall kalibreras så ofta som krävs och i varje fall under månaden före ett typgodkännandeprov och en gång varje halvår vid prov avseende produktionsöverensstämmelse. Den kalibreringsmetod som skall användas beskrivs i tillägg 6 för de analysatorer som avses i 4.3.1.4.4 Volymmätning4.4.1 Den metod som används för att mäta den totala utspädda avgasvolymen i konstantvolymsystemet skall vara sådan att mätnoggrannheten uppgår till ± 2 %.4.4.2 Kalibrering av konstantvolymprovtagarenVolymmätutrustningen i konstantvolymsystemet skall kalibreras med en metod som säkerställer den föreskrivna noggrannheten och tillräckligt ofta för att denna noggrannhet skall kunna upprätthållas.Ett exempel på kalibreringsmetod med erforderlig noggrannhet ges i tillägg 6. Metoden utnyttjar en mätanordning för flöde som är dynamisk och lämplig för de stora flöden som uppkommer vid prov med konstantvolymmätning. Anordningen skall ha certifierad noggrannhet i enlighet med en godkänd nationell eller internationell standard.4.5 Gaser4.5.1 Rena gaserFöljande rena gaser skall vid behov finnas tillgängliga för kalibrering och drift:- renad kvävgas (renhet ≤ 1 ppm C, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO),- renad syntetisk luft (renhet ≤ 1 ppm C, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO) med en syrehalt mellan 18 och 21 volymprocent,- renad syrgas (renhet ≤ 99,5 volymprocent O2),- renad vätgas (och blandning innehållande vätgas) (renhet ≤ 1 ppm C, ≤ 400 ppm CO2).4.5.2 KalibreringsgaserGaser med följande kemiska sammansättning skall finnas tillgängliga: Blandningar av- C3H8 och renad syntetisk luft (4.5.1),- CO och renad kvävgas,- CO2 och renad kvävgas,- NO och renad kvävgas.(Mängden NO2 i denna kalibreringsgas får inte överstiga 5 % av NO-halten.)Den verkliga koncentrationen hos en kalibreringsgas får inte avvika med mer än ± 2 % från det angivna värdet.De koncentrationer som anges i tillägg 6 kan också erhållas med en gasdelare, i vilken utspädning sker med renad N2 eller med renad syntetisk luft. Noggrannheten hos blandningsanordningen skall vara sådan att koncentrationerna hos de utspädda kalibreringsgaserna kan bestämmas med en noggrannhet på ± 2 %.4.6 Annan utrustning4.6.1 TemperaturerDe temperaturer som anges i tillägg 8 är uppmätta med en noggrannhet av ± 1,5 °C.4.6.2 TryckLufttrycket skall kunna mätas med en nogögrannhet av ± 0,1 kPa.4.6.3 Absolut fuktighetDen absoluta fuktigheten (H) skall kunna mätas med en noggrannhet av ± 5 %.4.7 Avgasprovtagningssystemet skall kontrolleras med den metod som beskrivs i avsnitt 3 i tillägg 7. Största tillåtna avvikelse mellan mängden gas som tillförs och den uppmätta gasmängden är 5 %.5. FÖRBEREDELSER FÖR PROV5.1 Inställning av tröghetsmassanEn tröghetssimulator skall användas som medger att den totala tröghetsmassan hos de roterande massorna motsvarar referensmassan inom följande gränser:>Plats för tabell>

5.2 Inställning av dynamometernBelastningen ställs in enligt beskrivningen i 4.1.4.Den metod som används och de värden som erhålls (ekvivalent tröghetsmassa - karaktäristisk inställningsparameter) skall noteras i provprotokollet.5.3 Konditionering av fordonet5.3.1 Före provet skall fordonet förvaras i ett rum där temperaturen förblir relativt konstant mellan 20 och 30 °C. Denna konditionering skall pågå minst sex timmar och skall fortsätta tills temperatuören hos motoroljan och kylvätskan, om sådan finns, inte avviker med mer än ± 2 °C från lokalens temperatur.Om tillverkaren kräver det, skall provet utföras inte mer än 30 timmar efter det att fordonet körts vid normal drifttemperatur.5.3.2 Ringtrycket skall vara det som anges av tillverkaren och som använts vid det förberedande provet på väg för att justera bromsarna. Ringtrycket får ökas med upp till 50 % utöver vad tillverkaren rekommenderar om en dynamometer med dubbla rullar används. Det använda trycket skall anges i provrapporten.6. FÖRFARANDE VID BÄNKPROV6.1 Särskilda villkor för genomöförandet av körcykeln6.1.1 Under provet skall temperaturen i provlokalen vara 20 30 °C. Den absoluta fuktigheten (H) i provlokalen eller i motorns inloppsluft skall uppfylla följande krav:5,5 ≤ H ≤ 12,2 g H2O/kg torr luft6.1.2 Fordonet skall stå ungefär horisontellt under provet för att onormal bränsletillförsel skall kunna undvikas.6.1.3 Provet skall utföras med öppen motorhuv, om inte detta är tekniskt omöjligt. Vid behov kan kylaren (vattenkyld motor) eller luftintaget (luftkyld motor) ventileras särskilt för att hålla motorn vid normal drifttemperatur.6.1.4 Under provet skall hastigheten registreras som en funktion av tiden, så att det kan kontrolleras att körcyklerna har genomförts på ett riktigt sätt.6.2 Start av motorn6.2.1 Motorn skall startas på normalt sätt enligt tillverkarens anvisningar i instruktionsboken för fordon i serieproduktion.6.2.2 Motorn körs på tomgång under 40 sekunder. Första körcykeln måste påbörjas vid slutet av denna period.6.3 Tomgång6.3.1 Manuella eller halvautomatiska växellådor6.3.1.1 Under tomgångsmomenten skall kopplingspedalen vara uppsläppt och växeln i friläge.6.3.1.2 För att accelerationen skall kunna genomföras enligt den normala cykeln skall första växeln läggas i med kopplingspedalen nedtryckt fem sekunder innan accelerationen skall börja efter tomgångsmomentet.6.3.1.3 Det första tomgångsmomentet i början av körcykeln består av sex sekunders tomögångskörningä i friläge med uppsläppt koppling och fem sekunder med första växeln ilagd och kopplingspedalen nedtryckt.6.3.1.4 För tomgångsmomenten under varje körcykel är motsvarande tider 16 sekunder i friläge och fem sekunder med första växeln ilagd och kopplingspedalen nedtryckt.6.3.1.5 Tomgångsmomentet mellan två på varandra följande enkla körcykler omfattar 13 sekunder i friläge med kopplingspedalen uppsläppt.6.3.2 Automatiska växellådorEfter provets början får inte växelväljaren manövreras någon gång under provet, utom i det fall som avses i 6.4.3.6.4 Acceleration6.4.1 Accelerationsmomenten skall genomföras med så konstant acceleration som möjligt under hela momentet.6.4.2 Om ett accelerationsmoment inte kan utföras under föreskriven tid, skall om möjligt den extraä tid som krävs dras från den tid som medges för växling eller, om detta inte är möjligt, från påföljande moment med konstant hastighet.6.4.3 Automatiska växellådorOm ett accelerationsmoment inte kan utföras inom föreskriven tid, skall växelväljaren manövreras enligt kraven för manuella växellådor.6.5 Deceleration6.5.1 All deceleration genomförs genom att gaspedalen släpps upp helt medan kopplingspedalen alltjämt är uppsläppt. Frikoppling skall ske vid en hastighet av 10 km/h utan att växelspaken rörs.6.5.2 Om decelerationsmomentet tar längre tid än som föreskrivs för motsvarande provsteg skall fordonets broms ansättas för att provet skall komma i takt med cykeln.6.5.3 Om decelerationsmomentet tar kortare tid än som föreskrivs för motsvarande provsteg skall den teoretiska cykeln återställas genom att perioderna för konstant hastighet eller tomgångskörning förlängs i motsvarande mån.6.5.4 Vid slutet av decelerationsmomentet (fordonet stannar på rullarna) skall växeln ställas i friläge och kopplingspedalen släppas upp.6.6 Konstant hastighet6.6.1 Pumpning eller uppsläppning av gaspedalen skall undvikas vid övergång från acceleration till efterföljande moment med konstant hastighet.6.6.2 Moment med konstant hastighet genomförs med gaspedalen i samma läge.7. PROVTAGÖNING OCH ANALYS7.1 ProvtagningProvtagningen börjar vid inledningen av körcykeln enligt definitionen i 6.2.2 och upphör vid slutet av tomgångsmomenetet efter fjärde körcykeln.7.2 Analys7.2.1 Avgaserna i provsäcken skall analyseras så snart som möjligt och senast 20 minuter efter körcykelns slut.7.2.2 Före varje analys av ett prov skall analysatorns mätområde nollställas med lämplig nollställningsgas för varje förorening.7.2.3 Analysatorerna ställs därefter in efter kalibreringskurvorna med hjälp av spänngaser med nominella koncentrationer på 70 100 % av mätområdet.7.2.4 Analysatorernas nollställning kontrolleras därefter åter. Om värdena avviker från inställningen enligt 7.2.2 med mer än 2 % av mätområdet skall förfarandet upprepas.7.2.5 Proven analyseras sedan.7.2.6 Efter analysen kontrolleras nollställnings- och mätområdespunkterna åter med samma gaser. Om vid dessa förnyade kontroller avvikelserna från värdena enligt 7.2.3 inte är större än 2 %, skall analysen anses godkänd.7.2.7 För varje punkt i detta avsnitt gäller att gasernas flöden och tryck skall vara desamma som när analysatorerna kalibrerades.7.2.8 Värdet för koncentrationen av varje förorening som skall mätas avläses sedan mätanordningen stabiliserats. Den utsläppta massan kolväten från motorer med kompressionständning beräknas utifrån den integrerade HFID-avläsningen, som vid behov korrigeras för variationer i flödet i enlighet med tillägg 5.8. BESTÄMNING AV MÄNGDEN GAS- OCH PARTIKELFORMIGA FÖRORENINGAR8.1 Undersökt volymVolymen skall korrigeras till betingelserna 101,33 kPa och 273,2 K.8.2 Total massa utsläppta gas- och partikelformiga luftföroreningarMassan m för varje gasformig förorening som släpps ut från fordonet under provet bestäms som produkten av volymkoncentrationen och volymen för gasen i fråga, med beaktande av följande densiteter under ovannämnda referensbetingelser:- För kolmonoxid (CO): d = 1,25 g/l.- För kolväten (CH1,85): d = 0,619 g/l.- För kväveoxider (NO2): d = 2,05 g/l.I tillägg 8 finns de beräkningar som används vid bestämningen av den utsläppta massan gasformiga föroreningar, följda av exempel.

TILLÄGG 1

INDELNING AV KÖRCYKELN FÖR TYP 1-PROV

>Start Grafik>

1.Indelning i provsteg

Tid

%

Tomgång . 060 s30,8

Tomgång, fordonet i rörelse, kopplingspedalen uppsläppt med en växel ilagd . 9 s 4,6 35,4

Växling . 8 s 4,1

Acceleration . 36 18,5

Konstant hastighet . 57 29,2

Deceleration . 25 12,8

195 s100

2.Indelning i växelsteg

Tomgång . 060 s30,8

Tomgång, fordonet i rörelse, kopplingspedalen uppsläppt med en växel ilagd . 9 s 4,6 35,4

Växling . 8 s 4,1

Första växeln . 24 12,3

Andra växeln . 53 27,2

Tredje växeln . 41 21

195 s100

Medelhastighet under provet: 19 km/h

Effektiv körtid: 195

Teoretisk körsträcka per körcykel: 1,013 km

Motsvarande körsträcka för provet (4 körcykler): 4,052 km

>Slut Grafik>

>Hänvisning till film>

TILLÄGG 2

CHASSIDYNAMOMETER

1. DEFINITION AV CHASSIDYNAMOMETER MED FAST BELASTNINGSKURVA1.1 InledningOm det totala motståndet vid körning på väg inte kan reproduceras på dynamometern för hastigheter mellan 10 och 50 km/h rekommenderas att en dynamometer används med de egenskaper som anges nedan.1.2 Definition1.2.1 Dynamometern kan ha en eller två rullar.Den främre rullen driver direkt eller indirekt tröghetsmassan och effektupptagningsanordningen.1.2.2 När belastningen vid 50 km/h ställts in enligt en av de metoder som anges i punkt 3 kan K bestämmas med formeln P = KV3.Den effekt (Pa) som upptas av bromsen och dynamometerns inre friktion från referensinställningen till en fordonshastighet av 50 km/h beräknas på följande sätt:Om V 12 km/h:?åAà>Pa = KV3 ± 5 % KV3 ± 5 % PV50(utan att vara negativ).Om V ≤ 12 km/h:>Start Grafik>

Pa kommer att ligga mellan 0 och Pa = KV312 +5 % KV312 +5 % PV50, där K är en egenskap hos dynamometern och PV50 är den effekt som upptas vid 50 km/h.

>Slut Grafik>

2. METOD FÖR KALIBRERING AV DYNAMOMETERN2.1 InledningDetta tillägg beskriver de metoder som skall användas för att bestämma den effekt som upptas av en dynamometerbroms.Den effekt som upptas omfattar den effekt som upptas genom friktion och den effekt som upptas av effektupptagningsanordningen. Dynamometern drivs till en hastighet som är högre än den som används vid proven. Den anordning som används för att starta dynamometern kopplas sedan bort, varvid den drivna rullens hastighet minskar.Rörelseenergin hos rullarna tas upp av effektupptagningsanordningen och genom friktion. Denna metod bortser från de variationer i rullens inre friktion som beror på om rullen belastas med ett fordon eller är obelastad. Friktionen i den bakre rullen skall inte beaktas om denna inte är inkopplad.2.2 Kalibrering av effektmätaren vid 50 km/h som en funktion av upptagen effektFöljande tillvägagångssätt skall användas:2.2.1 Mät rotationshastigheten hos rullen om detta inte gjorts tidigare. Mäthjul, varvtalsmätare eller någon annan metod kan användas.2.2.2 Placera fordonet på dynamometern eller använd någon annan metod för att starta dynamometern.2.2.3 Använd svänghjul eller något annat system för simulering av tröghetsmassan för den ekvivalenta tröghetsmassa som skall användas.>Hänvisning till film>

2.2.4 Justera dynamometerns hastighet till 50 km/h.2.2.5 Avläs visad effekt (Pi).2.2.6 Justera dynamometerns hastighet till 60 km/h.2.2.7 Koppla bort den anordning som använts för att starta dynamometern.2.2.8 Notera den tid det tar för dynamometern att gå från hastigheten 55 km/h till 45 km/h.2.2.9 Ställ om effektupptagningsanordningen till en annan nivå.2.2.10 Förfarandet enligt 2.2.4 2.2.9 skall upprepas tillräckligt många gånger för att täcka det effektintervall som används.2.2.11 Beräkna den upptagna effekten med hjälp av formeln:>Start Grafik>

Pa = M1 (V12 - V22 2 000 t>Slut Grafik>

därPa = upptagen effekt i kW,Mi = ekvivalent tröghetsmassa i kg (bortsett från trögheten hos den fria bakre rullen),V1 = utgångshastighet i m/s (55 km/h = 15,28 m/s),V2 = sluthastighet i m/s (45 km/h = 12,50 m/s),t = den tid det tar för rullen att gå från 55 till 45 km/h.2.2.12 Diagrammet visar den effekt som indikeras vid 50 km/h som upptagen effekt vid 50 km/h.>Hänvisning till film>

2.2.13 Åtgärderna enligt 2.2.3 2.2.12 upprepas för alla ekvivalenta tröghetsmassor som skall användas.2.3 Kalibrering av effektmätaren som en funktion av upptagen effekt vid andra hastigheterDe förfaranden som beskrivs i 2.2 skall upprepas så många gånger som behövs för de valda hastigheterna.2.4 Kontroll av effektupptagningskurvan för dynamometern från en referensinställning vid 50 km/h2.4.1 Placera fordonet på dynamometern eller starta dynamometern på annat sätt.2.4.2 Ställ in dynamometern till den upptagna effekten (Pa) vid 50 km/h.2.4.3 Avläs den effekt som upptas vid 40 - 30 20 km/h.2.4.4 Rita kurvan Pa(V) och kontrollera att den överensstämmer med vad som föreskrivs i 1.2.2.2.4.5 Upprepa det förfarande som beskrivs i 2.4.1 2.4.4 för andra effektvärden Pa vid 50 km/h och för andra värden på tröghetsmassan.2.5 Samma förfarande skall användas för kraft- och momentkalibrering.3. INSTÄLLNING AV DYNAMOMETERN3.1 Vakuummetoden3.1.1 InledningDenna metod rekommenderas inte och skall bara användas för dynamometrar med fast belastningskurva för att bestämma belastningsinställningen vid 50 km/h. Den kan heller inte användas för fordon med kompressionständning.3.1.2 ProvinstrumentVakuumet (eller det absoluta trycket) i fordonets inloppsrör mäts med en noggrannhet av ± 0,25 kPa. Det måste vara möjligt att registrera denna mätning kontinuerligt eller med intervaller på högst en sekund. Hastigheten skall registreras kontinuerligt med en noggrannhet av ± 0,4 km/h.3.1.3 Prov på väg3.1.3.1 Säkerställ att kraven enligt avsnitt 4 i tillägg 3 tillgodoses.3.1.3.2 för fordonet med en konstant hastighet av 50 km/h och mät hastighet och vakuum (eller absolut tryck) i enlighet med 3.1.2.3.1.3.3 Upprepa förfarandet enligt 3.1.3.2 tre gånger i varje riktning. Alla sex proven måste utföras inom fyra timmar.3.1.4 Datasammanställning och kriterier för godkännande3.1.4.1 Se över de resultat som erhållits i enlighet med 3.1.3.2 och 3.1.3.3 (hastigheten får inte understiga 49,5 km/h eller överstiga 50,5 km/h under mer än en sekund). För varje provkörning avläses vakuumnivån varje sekund, varefter medelundertrycket (§v) och standardavvikelsen (s) beräknas. Denna beräkning skall grundas på minst 10 tryckavläsningar.3.1.4.2 Standardavvikelsen får inte överstiga 10 % av medelvärdet (§v) för varje prov.3.1.4.3 Beräkna medelvärdet (§v) för de sex provkörningarna (tre i varje riktning).3.1.5 Dynamometerinställning3.1.5.1 FörberedelserUtför de moment som anges i 5.1.2.2.1 5.1.2.2.4 i tillägg 3.3.1.5.2 InställningEfter varmkörning körs fordonet med en konstant hastighet av 50 km/h och dynamometerbelastningen justeras så att undertrycket (v) i enlighet med 3.1.4.3 erhålls på nytt. Avvikelsen från detta värde får inte överstiga 0,25 kPa. Samma instrument skall användas för detta förfarande som under provkörningen.3.2 Andra inställningsmetoderDynamometern kan ställas in vid en konstant hastighet av 50 km/h enligt vad som föreskrivs i tillägg 3.3.3 Alternativ metodMed tillverkarens samtycke kan följande metod användas:3.3.1 Bromsen ställs in så att den upptar den i tabellen angivna effekten vid drivhjulen vid en konstant hastighet av 50 km/h:>Plats för tabell>

3.3.2 För andra fordon än personbilar med en referensmassa som överstiger 1 700 kg och för fordon med permanent drivning på alla hjul skall de effektvärden som anges i 3.3.1 multipliceras med faktorn 1,3.

TILLÄGG 3

FORDONETS RULLMOTSTÅND - MÄTMETOD PÅ VÄG SIMULERING PÅ CHASSIDYNAMOMETER

1. SYFTE2. VÄGENS EGENSKAPERVägen skall vara jämn och tillräckligt lång för att möjliggöra de mätningar som anges nedan. Lutningen skall vara konstant inom ± 0,1 % och får inte överstiga 1,5 %.3. VÄDERFÖRHÅLLANDEN3.1 VindUnder provet skall den genomsnittliga vindhastigheten understiga 3 m/s och den högsta vindhastigheten understiga 5 m/s. Dessutom får vindhastigheten tvärs över provvägen inte överstiga 2 m/s. Vindhastigheten skall mätas 0,7 m ovanför vägbanan.3.2 FuktighetVägbanan skall vara torr.3.3 Tryck - temperaturLuftens täthet vid provet får inte avvika med mer än ± 7,5 % från följande referensbetingelser: p = 100 kPa och T = 293,2 K.4. KONDITIONERING AV FORDONET4.1 InkörningFordonet skall vara injusterat och i normalt körbart skick efter att ha körts in minst 3 000 km. Däcken skall ha körts in samtidigt med fordonet eller ha ett mönsterdjup mellan 90 % och 50 % av det ursprungliga.4.2 KontrollerFöljande kontroller skall utföras i enlighet med tillverkarens anvisningar för den avsedda användningen:- hjul, navkapsel, däck (märke, typ, tryck),- framvagnsinställning,- bromsinställning (eliminering av smyganläggning),- smörjning av fram- och bakaxlar,- installering av fjädring och fordonshöjd, etc.4.3 Förberedelser för provet4.3.1 Fordonet belastas till sin referensmassa. Fordonets höjd skall överensstämma med den som erhålls när lastens tyngdpunkt placeras mellan R-punkterna på yttersätena fram och på den räta linje som går genom dessa punkter.4.3.2 Under provkörningen på väg skall fordonets fönster vara stängda. Alla öppningar för klimatanläggning, strålkastare osv. skall vara stängda.4.3.3 Fordonet skall vara rent.4.3.4 Omedelbart före provet körs fordonet på lämpligt sätt tills det uppnår normal drifttemperatur.5. METODER5.1 Energiförändring vid retardation i friläge5.1.1 På väg5.1.1.1 Provutrustning och toleranser- Tiden skall mätas med ett fel mindre än 0,1 sekunder.- Hastigheten skall mätas med ett fel mindre än 2 %.5.1.1.2 Provförfarande5.1.1.2.1 Accelerera fordonet till en hastighet som är 10 km/h högre än den valda provhastigheten V.5.1.1.2.2 Ställ växellådan i friläge.5.1.1.2.3 Mät den tid (t1) det tar för fordonet att decelerera frånV2 = V + Ä V km/h till V1 = V - Ä V km/h, där Ä V ≤ 5 km/h.5.1.1.2.4 Utför samma prov i andra riktningen: t2.5.1.1.2.5 Bestäm medelvärdet T1 av de bägge tiderna t1 och t2.5.1.1.2.6 Upprepa dessa prov flera gånger så att den statistiska noggrannheten (p) av medelvärdetT = 1 n ??Sn i = 1 inte överstiger 2 % (p ≤ 2 %) Den statistiska noggrannheten (p) definieras som:>Start Grafik>

p = ts √n × 100>Slut Grafik>

T därt: en koefficient enligt nedanstående tabell,n: antalet prov.,s: standardavvikelsen, >

Start Grafik>

s = √??Sn i = 1 (Ti - T)2 n -1 >Slut Grafik>

>Plats för tabell>

5.1.1.2.7 Beräkna effekten med formeln:P = M 7 V 7 ÄV 500 T därP uttrycks i kW,V = provhastighet i m/s,ÄV = avvikelse från hastigheten V i m/s,M = referensmassa i kg,T = tid i sekunder.5.1.2 På dynamometern5.1.2.1 Mätutrustning och noggrannhetUtrustningen måste vara densamma som vid provet på väg.5.1.2.2 Provförfarande5.1.2.2.1 Placera fordonet på dynamometern.5.1.2.2.2 Justera drivhjulens ringtryck (kalla däck) till det värde som krävs för dynamometern.5.1.2.2.3 Ställ in den ekvivalenta tröghetsmassan hos dynamometern.5.1.2.2.4 Tillse att fordonet och dynamometern på lämpligt sätt uppnår drifttemperatur.5.1.2.2.5 Utför de åtgärder som anges i 5.1.1.2 utom 5.1.1.2.4 och 5.1.1.2.5, varvid M i formeln i 5.1.1.2.7 ersätts med I.5.1.2.2.6 Ställ in dynamometerbromsen i enlighet med 4.1.4.1 i bilaga 3.5.2 Momentmätning vid konstant hastighet5.2.1 På väg5.2.1.1 Mätutrustning och mätfelMomentmätning skall utföras med en lämplig mätanordning med en noggrannhet av 2 %.Hastigheten skall mätas med en noggrannhet av 2 %.5.2.1.2 Provförfarande5.2.1.2.1 Kör fordonet med den valda konstanta hastigheten V.5.2.1.2.2 Registrera moment C(t) och hastighet under minst 10 sekunder med hjälp av klass 1 000-instrumentering som uppfyller ISO-standard nr 970.5.2.1.2.3 Skillnader i moment C och hastighet i förhållande till tiden får inte överstiga 5 % för varje sekund av mätperioden.5.2.1.2.4 Momentet Ctt är medelmomentet beräknat med följande formel:>Start Grafik>

Ctl = 1 Ät ∫t + Ät tD(t)dt>Slut Grafik>

5.2.1.2.5 Utför provet i motsatt riktning, dvs. Ct2.5.2.1.2.6 Bestäm medelvärdet av momenten Ct1 och Ct2, dvs. Ct.5.2.2 På dynamometern5.2.2.1 Mätutrustning och mätfelUtrustningen skall vara identisk med den som används på väg.5.2.2.2 Provförfarande5.2.2.2.1 Utför de åtgärder som anges i 5.1.2.2.1-5.1.2.2.4.5.2.2.2.2 Utför de åtgärder som anges i 5.2.1.2.1-5.2.1.2.4.5.2.2.2.3 Ställ in dynamometerbromsen i enlighet med 4.1.4.1 i bilaga 3.5.3 Integrerat moment vid varierande körmönster5.3.1 Denna metod är ett icke obligatoriskt komplement till den konstanthastighetsmetod som beskrivs i 5.2.5.3.2 Genom denna dynamiska provmetod bestäms medelvärdet för momentet M. Detta görs genomä att de verkliga momentvärdena som funktion av tiden integreras, under det att provfordonet körs enligt en bestämd körcykel. Det integrerade momentet divideras sedan med tidsskillnaden.Resultatet erhålls som:M = 1 t2 - t1 ∫t2 t1M (t) × dt [med M(t) > 0]M beräknas utifrån sex uppsättningar resultat.Provtagning för M bör ske minst två gånger per sekund.5.3.3 DynamometerprovningDynamometerbelastningen ställs in med den metod som beskrivs i 5.2. Om M dynamometer för provet på dynamometer då inte överensstämmer med M väg för provet på väg, skall bromsen justeras tills värdena överensstämmer ± 5 %.Observera:Denna metod kan bara användas för dynamometrar med elektrisk tröghetssimulering eller möjlighet till finjustering.5.3.4 Kriterier för godkännandeStandardavvikelsen för sex mätningar får inte överstiga 2 % av medelvärdet.5.4 Decelerationsmätning med gyroskopplattform5.4.1 På väg5.4.1.1 Mätutrustning och mätfel- Felet vid hastighetsmätning skall understiga 2 %.- Felet vid decelerationsmätning skall understiga 1 %.- Felet vid mätning av vägens lutning skall understiga 1 %.- Felet vid tidmätning skall understiga 0,1 sekunder.Fordonets nivå mäts på en horisontell referensmarkyta. Alternativt är det möjligt att korrigeraä för vägens lutning (á1).5.4.1.2 Provförfarande5.4.1.2.1 Accelerera fordonet till en hastighet som är 5 km/h högre än den valda provhastigheten: V.5.4.1.2.2 Registrera decelerationen mellan V + 0,5 km/h och V - 0,5 km/h.5.4.1.2.3 Beräkna medeldecelerationen för hastigheten V med formeln:ã 1 = 1 t ∫t 0ã1 (t) dt - (g 7 sin á1)därã 1 = medelvärde för decelerationen vid hastigheten V i vägens ena riktning,t = tiden mellan V + 0,5 km/h och V - 0,5 km/h,ã1(t) = decelerationen som funktion av tiden,g = 9,81 m/s-2.5.4.1.2.4 Utför samma prov i den andra riktningen ã 2.5.4.1.2.5 Beräkna medelvärdet för Ã1 = ã 1 + ã 2 ______2 vid prov i.5.4.1.2.6 Utför ett tillräckligt antal prov enligt 5.1.1.2.6, varvid T ersätts med ?, därÃ = 1 n ??Sn i = 1 Ãi5.4.1.2.7 Beräkna medelvärdet för den kraft som tas upp som F = M 7 Ã,därM = fordonets referensmassa i kilogram,Ã = den medeldeceleration som beräknats i förväg.5.4.2 Dynamometermetod5.4.2.1 Mätutrustning och mätfelDynamometerns mätinstrumentering skall användas enligt anvisningarna i avsnitt 2 i tillägg 2 till denna bilaga.5.4.2.2 Provförfarande5.4.2.2.1 Justering av kraften på fälgen vid konstant hastighet.På chassidynamometern är det totala motståndet av typen:(Ftotalt) = (Fvisad) + (Frullande drivaxel), med(Ftotalt) = (Fpå väg),(Fvisad) = (Fpå väg) - (Frullande drivaxel),där(Fvisad) är den kraft som avläses på chassidynamometern,(Fpå väg) är känd,(Frullande drivaxel) kan vara- uppmätt på en dynamometer med intern drift.Provfordonet drivs med växellådan i friläge av chassidynamometer till provhastigheten. Rullningsmotståndet hos drivaxeln mäts sedan på dynamometers kraftmätare.- uppmätt på en dynamometer utan intern drift.För en dynamometer med två rullar är värdet Rr det som tidigare bestämts på väg.För en dynamometer med en rulle är värdet RR det som bestämts på väg multiplicerat med en koefficient (R), som är förhållandet mellan drivaxelns massa och fordonets totala massa.Observera:RR erhålls från kurvan: F = f(V).

TILLÄGG 4

BESTÄMNING AV ICKE-MEKANISKA TRÖGHETSMASSOR

1. SYFTEMed den metod som beskrivs i detta tillägg kontrolleras att den totala tröghetsmassan hosä dynamometern simuleras på ett tillfredsställande sätt under körcykelns provsteg.2. PRINCIP2.1 ArbetsekvationerEftersom variationer i rotationshastigheten hos dynamometerns rulle (rullar) förekommer, kan kraften vid rullens (rullarnas) yta uttryckas med formeln:F = I 7 ã = IM 7 ã + FIdärF = kraften vid rullens/rullarnas yta,I = dynamometerns totala tröghetsmassa (fordonets ekvivalenta tröghetsmassa: jfr tabell i avsnitt 5.1),IM = tröghetsmassan för dynamometerns mekaniska massor,ã = tangentiell acceleration vid rullytan,F1 = tröghetskraft.Observera:I ett tillägg förklaras denna formel för dynamometrar med mekaniskt simulerad tröghet.Således uttrycks den totala tröghetsmassan på följande sätt:I = IM + F1ãdärIM kan beräknas eller mätas med traditionella metoder,F1 kan mätas på dynamometerbananã kan beräknas med hjälp av rullarnas periferihastighet.Den totala tröghetsmassan (I) bestäms under ett accelerations- eller decelerationsprov med värden som är lika med eller större än de som erhålls under körcykeln.2.2 Toleranser vid beräkning av den totala tröghetsmassanProv- och beräkningsmetoderna måste möjliggöra en bestämning av den totala tröghetsmassan I med ett relativt fel (ÄI/I) som är mindre än 2 %.3. TOLERANSER3.1 Massan hos den simulerade totala tröghetsmassan I skall överensstämma med det teoretiska värdet för den ekvivalenta tröghetsmassan (se 5.1 i bilaga 3) inom följande gränser:3.1.1 ± 5 % av det teoretiska värdet för varje momentant värde.3.1.2 ± 2 % av det teoretiska värdet av det medelvärde som beräknats för varje sekvens i cykeln.3.2 Värdet i 3.1.1 höjs till ± 50 % under en sekund vid start och, för fordon med manuell växellåda, under två sekunder vid växling.4. KONTROLLFÖRFARANDE4.1 Kontrollen utförs vid varje prov under hela den cykel som avses i punkt 2.1 i bilaga 3.4.2 Sådana kontroller är dock inte nödvändiga om kraven enligt 3 uppfylls under accelerationsmoment som är minst tre gånger större eller mindre än värdena i den teoretiska cykeln.5. TEKNISKT TILLÄGGFörklaring till arbetsekvationerna.5.1 Kraftjämnmassa på väg:CR = k1 Jr1 d È 1 dt + k2 Jr2 d È 2 dt + k3 Mãr1 + k3 Fs r1 5.2 Kraftjämmassa på dynamometer med mekaniskt simulerade tröghetsmassor:Cm = k1 Jr1 d È 1 dt + k3 JRm dWm dt Rm r1 + k3 Fs r1 = k1 Jr1 d È 1 dt + k3 I ãr1 + k3 Fs r1 5.3 Kraftjämmassa på dynamometer med icke-mekaniskt simulerade tröghetsmassor:Ce = k1 Jr1 d È 1 dt + k3 (JRe dWe dt Re r1 + Cl Re r1)k3 Fs r1 = k1 Jr1 d È 1 dt + k3 (IM ã + F1) r1 + k3 Fs r1 I dessa formler ärCR = motorns vridmoment på väg,Cm = motorns vridmoment på dynamometer med mekaniskt simulerade tröghetsmassor,Ce = motorns vridmoment på dynamometer med elektriskt simulerade tröghetsmassor,Jr1 = tröghetsmoment hos fordonets transmission överfört till drivhjulen,Jr2 = tröghetsmoment hos fordonets icke-drivande hjul,JRm = tröghetsmoment hos dynamometer med mekaniskt simulerade tröghetsmoment,JRe = tröghetsmoment hos dynamometer med elektriskt simulerade tröghetsmoment,M = fordonets massa på vägen,I = ekvivalent tröghetsmoment hos dynamometer med mekaniskt simulerade tröghetsmoment,IM = mekaniskt tröghetsmoment hos dynamometermed elektriskt simulerade tröghetsmoment,Fs = resulterande kraft vid konstant hastighet,C1 = resulterande moment från elektriskt simulerade tröghetsmoment,F1 = resulterande kraft från elektriskt simulerade tröghetsmoment,d È 1 dt = vinkelacceleration hos drivhjulen,d È 2 dt = vinkelacceleration hos icke-drivna hjul,dWm dt = vinkelacceleration hos mekanisk dynamometer,dWe dt = = vinkelacceleration hos elektrisk dynamometerã = = linjär acceleration,r1 = drivhjulens radie under belastning,r2 = icke-drivna hjuls radie under belastning,Rm = rullarnas radie hos mekanisk dynamometer,Re = rullarnas radie hos elektrisk dynamometer,k1 = koefficient som beror på utväxlingsförhållandet, de olika tröghetsmassorna i kraftöverföringen och "verkningsgraden",k2 = utväxlingsförhållande X r1/r2 X "verkningsgrad",k3 = utväxlingsförhållande X "verkningsgrad".Om det antas att de bägge typerna av dynamometrar (5.2 och 5.3) är lika fås den förenklade formeln:k3 (IM 7 ã + FI) r1 = k3I 7 ã 7 r1såledesI = IM + F1ã

TILLÄGG 5

BESKRIVNING AV AVGASPROVTAGNINGSSYSTEM

1. INLEDNING1.1 Det finns olika slag av provtagningsanordningar som uppfyller de krav som anges i avsnitt 4.2 i bilaga 3.De anordningar som beskrivs i 3.1, 3.2 och 3.3 godtas om huvudkriterierna för variabel utspädningä är uppfyllda.1.2 Laboratoriet skall i sin dokumentation ange vilket provtagningssystem som används när provet utförs.2. KRITERIER FÖR SYSTEM MED VARIABEL UTSPÄDNING FÖR MÄTNING AV AVGASUTSLÄPP2.1 TillämpningsområdeI detta avsnitt anges egenskaperna hos ett avgasprovtagningssystem för mätning av de verkliga utsläppen i avgaserna från ett fordon i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv. För att utsläppen skall kunna bestämmas genom mätning vid variabel utspädning måste tre villkor vara uppfyllda2.1.1 fordonets avgaser skall spädas ut kontinuerligt med omgivningsluft under definierade förhållanden,2.1.2 den totala volymen utspädda avgaser och utspädningsluft skall mätas noggrant,2.1.3 ett prov med ett konstant förhållande mellan de utspädda avgaserna och utspädningsluften skall tas för analys.Mängden utsläpp bestäms utifrån de proportionella provkoncentrationerna och den totala volym som mäts under provet. Koncentrationerna i proven korrigeras med hänsyn till föroreningshalten i omgivningsluften.2.2 Teknisk sammanfattningI figur 1 visas en schematisk bild av provtagningssystemet.2.2.1 Fordonets avgaser skall spädas ut med omgivningsluft i tillräcklig mängd för att undvika kondens i provtagnings- och mätsystemen.2.2.2 Provtagningssystemet för avgaser skall möjliggöra mätning av den genomsnittliga volymkoncentrationen av CO2, CO, HC och NOx i de avgaser som släpps ut under fordonets körcykel.2.2.3 Blandningen av luft och avgaser skall vara homogen vid den punkt där provtagningssonden placeras (se 2.3.1.2).2.2.4 Genom provtagningssonden skall ett representativt prov från de utspädda avgaserna samlas in.2.2.5 Systemet skall möjliggöra mätning av den totala volymen utspädda avgaser från det fordon som provas.2.2.6 Provtagningssystemet skall vara gastätt. Konstruktionen hos provtagningssystemet med variabel utspädning och de material det består av får inte påverka föroreningarnas koncentrationer i de utspädda avgaserna. Om någon komponent i systemet (värmeväxlare, cyklonseparator, fläkt, osv.) förändrar koncentrationen för någon av föroreningarna i de utspädda avgaserna och felet inte kan korrigeras, skall provtagningen avseende den föroreningen äga rum före komponenten.2.2.7 Om det provade fordonet är utrustat med ett avgassystem med mer än ett ändrör, skall anslutningsrören förbindas med ett grenmunstycke så nära fordonet som möjligt.2.2.8 Provgaserna skall samlas upp i provsäckar med tillräcklig kapacitet, så att inte gasflödet hindras under provtagningsperioden. Dessa säckar skall vara tillverkade av material som inte påverkar de förorenande gasernas koncentrationer (se 2.3.4.4).2.2.9 Systemet med variabel utspädning skall vara utformat så att prov kan tas på avgaserna utan att mottrycket i avgasrörets utlopp påverkas nämnvärt (se 2.3.1.1).2.3 Särskilda krav2.3.1 Anordningar för insamling och utspädning av avgaserna2.3.1.1 Anslutningsröret mellan fordonets avgasrör och blandningskammaren skall vara så kort som möjligt och får inte i något fall- orsaka att det statiska trycket i det provade fordonets avgasrör skiljer sig med mer än ± 0,75 kPa vid 50 km/h och ± 1,25 kPa under hela provets förlopp, jämfört med de statiska tryck som uppmäts när fordonets avgasrör inte är anslutet. Trycket skall mätas i fordonets avgasrör eller i en förlängning med samma diameter så nära rörets ände som möjligt,- ändra sammansättningen hos avgaserna.2.3.1.2 Det skall finnas en blandningskammare, där fordonets avgaser och utspädningsluften blandas på ett sådant sätt att blandningen blir homogen vid kammarens utlopp.Homogeniteten hos blandningen i ett tvärsnitt där provtagningssonden är placerad får inte avvika med mer än ± 2 % från medelvärdet av de värden som erhålls vid minst fem punkter som är jämnt fördelade över gasströmmens diameter. För att minimera inverkan vid avgasrörets ändrör och begränsa tryckfallet i konditioneringsanläggningen för utspädningsluften, om en sådan finns, får inte trycket i blandningskammaren avvika med mer än ± 0,25 kPa från atmosfärtrycket.2.3.2 Suganordning/volymmätningsanordningDenna anordning kan ha en uppsättning fasta hastigheter för att säkerställa ett flöde som är tillräckligt för att förhindra kondens. Detta uppnås i allmänhet om koncentrationen av CO2 i provsäcken för de utspädda avgaserna hålls under 3 volymprocent.2.3.3 Volymmätning2.3.3.1 Volymmätningsanordningen skall behålla sin kalibrerade noggrannhet inom ± 2 % under alla driftförhållanden. Om anordningen inte kan kompensera för temperaturvariationer i blandningen av avgaser och utspädningsluft vid mätpunkten, skall en värmeväxlare användas för att hålla temperaturen inom ± 6 °C av den angivna drifttemperaturen. Vid behov kan en cyklonseparator användas för att skydda volymmätningsanordningen.>Hänvisning till film>

2.3.3.2 En temperaturgivare placeras strax före volymmätningsanordningen. Noggrannheten och precisionen hos givaren skall vara ± 1 °C och reaktionstiden 0,1 sekunder till 62 % av en given temperaturvariation (värdet uppmätt i silikonolja).2.3.3.3 Noggrannheten och precisionen hos tryckmätningarna skall vara ± 0,4 kPa under provet.2.3.3.4 Tryckskillnaden jämfört med atmosfärluften skall mätas före och vid behov efter volymmätningsäanordningen.2.3.4 Provtagning2.3.4.1 Utspädda avgaser2.3.4.1.1 Provet på utspädda avgaser skall tas före suganordningen men efter konditioneringsanordningarna (om sådana finns).2.3.4.1.2 Flödet får inte avvika med mer än ± 2 % från medelvärdet.2.3.4.1.3 Provtagningsflödet får inte understiga 5 liter per minut och inte överstiga 0,2 % av flödet för de utspädda avgaserna.2.3.4.1.4 Motsvarande gränser gäller för system där prov tas med konstant massa.2.3.4.2 Utspädningsluft2.3.4.2.1 Ett prov av utspädningsluften tas med konstant flöde nära inloppet för omgivningsluft (efter filtret om ett sådant finns).2.3.4.2.2 Luften får inte vara förorenad med avgaser från blandningsdelen.2.3.4.2.3 Provtagningsflödet för utspädningsluften skall vara jämförbar med den som används för de utspädda avgaserna.2.3.4.3 Provtagning2.3.4.3.1 De material som används vid provtagningen får inte förändra föroreningarnas koncentrationer.2.3.4.3.2 Filter får användas för att utskilja fasta partiklar ur provet.2.3.4.3.3 Pumpar krävs för att leda provet till provsäcken eller provsäckarna.2.3.4.3.4 Flödesregleringsventiler och flödesmätare behövs för att åstadkomma de flöden som krävs för provtagningen.2.3.4.3.5 Gastäta snabbkopplingar med anslutningar som automatiskt tätar vid provsäckarna får användas mellan trevägsventilerna och provsäckarna. Andra system kan användas för att leda proven till analysutrustningen (t.ex. trevägs backventiler).2.3.4.3.6 De ventiler som används för att styra provgaserna skall vara snabbt omställbara och av snabbverkande typ.2.3.4.4 Lagring av provetProvgaserna samlas in i provsäckar med tillräcklig kapacitet, så att inte provtagningshastigheten begränsas. Säckarna skall vara tillverkade av ett material som inte förändrar koncentrationen hos syntetiska avgaser med mer än ± 2 % efter 20 minuter.2.4 Ytterligare utrustning för prov med fordon med dieselmotorer2.4.1 En provtagningspunkt efter och nära blandningskammaren.2.4.2 Uppvärmd provtagningssond och ledning.2.4.3 Uppvärmt filter och/eller pumpen (pumpen får vara placerad i närheten av provtagningskällan).2.4.4 En snabbverkande förbindelse för att analysera prov på omgivningsluften som samlats i säcken.2.4.5 Alla uppvärmda komponenter skall hållas vid en temperatur av 190° ± 10 °C med hjälp av uppvärmningssystemet.2.4.6 Om det inte är möjligt att kompensera för variationer i flödet skall en värmeväxlare och en temperaturregleringsanordning som har de egenskaper som anges i 2.3.3.1 finnas, för att säkerställa att flödet i systemet är konstant och att provtagningsflödet därmed är proportionellt.3. BESKRIVNING AV UTRUSTNINGEN3.1 Anordning för variabel utspädning med kolvpump (PDP-CVS) (Figur 1)3.1.1 En anordning med kolvpump och provtagning med konstant volym (PDP-CVS) uppfyller kraven i denna bilaga, genom att mätning sker vid konstant temperatur och konstant tryck genom pumpen. Totalvolymen mäts genom att antalet varv hos den kalibrerade kolvpumpen räknas. Det proportionella provet erhålls genom att provtagning sker vid konstant flöde med hjälp av pump, flödesmätare och flödesregleringsventil.3.1.2 I figur 1 visas ett schema över ett sådant provtagningssystem. Eftersom olika konfigurationer kan åstadkomma korrekta resultat behöver systemet inte exakt motsvara schemat. Ytterligare komponenter såsom instrument, ventiler, magnetventiler och brytare kan användas för att ge ytterligare information och för att koordinera funktionen hos komponenterna.3.1.3 Provtagningsutrustningen består av följande komponenter:3.1.3.1 Ett filter (D) för utspädningsluften, som kan förvärmas vid behov. Detta filter skall bestå av aktivt kol mellan två papperslager och skall användas för att reducera och stabilisera halterna av kolväten från omgivningen i utspädningsluften.3.1.3.2 En blandningskammare (M), där avgaserna blandas homogent med luft.3.1.3.3 En värmeväxlare (H) med tillräcklig kapacitet för att säkerställa att temperaturen hos avgas-luftblandningen under hela provet inte avviker med mer än ± 6 oC från den avseddaä drifttemperaturen, mätt vid en punkt omedelbart före kolvpumpen. Anordningen får inte påverka föroreningarnas koncentrationer i de utspädda gaser som senare tas ut för analys.3.1.3.4 Ett temperaturregleringssystem (TC), som används för att förvärma värmeväxlaren före provet och reglera dess temperatur under provet, så att avvikelserna från den avsedda drifttemperaturen begränsas till ± 6 °C.3.1.3.5 Kolvpumpen (PDP), som används för att åstadkomma ett konstant flöde av avgas-luftblandningen. Flödeskapaciteten hos pumpen skall vara tillräckligt stor, så att kondensbildningä i systemet undviks vid alla driftförhållanden som kan förekomma under ett prov. Detta kan i allmänhet säkerställas genom att en kolvpump väljs med följande flödeskapacitet:3.1.3.5.1 - två gånger det maximala flödet hos avgaserna under körcykelns accelerationsmoment, eller3.1.3.5.2 - tillräckligt stort flöde för att säkerställa att CO2-koncentrationen i provsäcken med utspädda avgaser understiger 3 volymprocent.3.1.3.6 En temperaturgivare (T1) (noggrannhet och precision ± 1 °C), som ansluts i en punkt omedelbart före kolvpumpen. Den måste kontinuerligt övervaka temperaturen hos de utspädda avgaserna under provet.3.1.3.7 En tryckmätare (G1) (noggrannhet och precision ± 0,4 kPa) ansluten omedelbart före volymmätaren, för att registrera tryckskillnaden mellan gasblandningen och omgivningsluften.3.1.3.8 En annan tryckmätare (G2) (noggrannhet och precision ± 0,4 kPa) ansluten så att tryckskillnaden mellan pumpens inlopp och utlopp kan registreras.3.1.3.9 Två provtagningssonder (S1 och S2) genom vilka kontinuerliga prov kan tas på utspädningsluften och på den utspädda avgas/luftblandningen.3.1.3.10 Ett filter (F), som avlägsnar fasta partiklar från de provgaser som tas ut för analys.3.1.3.11 Pumpar (P), som används för att åstadkomma ett konstant flöde av såväl utspädningsluft som utspädd avgas/luftblandning under provet.3.1.3.12 Flödesregleringsventiler (N), för att säkerställa ett konstant gasflöde till provtagningssondernaä S1 och S2. Provgasernas flöde skall vara så stort att en tillräcklig mängd erhålls för analys vid slutet av varje prov (∼ 10 liter per minut).3.1.3.13 Flödesmätare (FL) för att justera och övervaka att provgasflödet är konstant under provet.3.1.3.14 Snabbverkande ventiler (V), som leder ett konstant provgasflöde till provsäckarna eller till omgivningen.3.1.3.15 Gastäta snabbkopplingar (Q) mellan de snabbverkande ventilerna och provsäckarna. Kopplingarna skall stängas automatiskt vid provsäckarna. Alternativt kan andra sätt användas för att leda proven till analysutrustningen (t.ex. trevägskranar).3.1.3.16 Provsäckar (B), för insamling av prov av de utspädda avgaserna och utspädningsluften under provet. Säckarna skall ha tillräcklig kapacitet, så att gasflödet inte hindras. Säckarna skall vara tillverkade av ett material som varken påverkar själva mätningarna eller den kemiskaä sammansättningen hos gasproverna (till exempel laminerad polyetylen/polyamidfolie eller fluorerade kolväten).3.1.3.17 Ett digitalt räkneverk (C), som registrerar antalet varv hos kolvpumpen under provet.3.1.4 Ytterligare utrustning för prov med fordon med dieselmotorerFör att uppfylla kraven i 4.3.1.1 och 4.3.2 i bilaga 3 skall den tillkommande utrustningen inom streckade linjer i figur 1 användas vid prov med fordon med dieselmotorer:Fh är ett uppvärmt filter,S3 är en provtagningspunkt nära blandningskammaren,Vh är en uppvärmd flervägsventil,Q är en snabbkoppling som möjliggör att prov på omgivningsluften BA analyseras med HFID,HFID är en uppvärmd flamjonisationsanalysator,>

Hänvisning till film>

R och I är utrustning för att integrera och registrera momentana kolvätekoncentrationer,Lh är en uppvärmd provtagningsledning.Alla uppvärmda komponenter skall hållas vid temperaturen 190 ± 10 °C.3.2 Utspädningsanordning av typen kritiskt flöde (CFV-CVS) (Figur 2)3.2.1 När en utspädningsanordning av typen kritiskt flöde med venturirör används tillsammans med CVSmetoden, baseras provtagningsförfarandet på principer inom flödesmekaniken. Det varierande flödet hos blandningen av utspädningsluft och avgaser hålls vid ett kritiskt flöde, vilket är direkt proportionellt mot kvadratroten ur gastemperaturen. Flödet övervakas, beräknas och integreras kontinuerligt under provet.Om ytterligare ett venturirör används, säkerställs att de uttagna gasproverna är proportionella. Eftersom både tryck och temperatur är lika vid de två öppningarna, är den volym gas som leds bort för provtagning proportionell mot den totala volymen utspädd avgasblandning som uppkommer. Kraven i denna bilaga är därmed uppfyllda.3.2.2 Figur 2 är ett schema över ett sådant provtagningssystem. Olika uppställningar kan åstadkomma korrekta resultat, varför systemet inte exakt behöver motsvara schemat. Ytterligare komponenter såsom instrument, ventiler, magnetventiler och brytare får användas för att ge ytterligare information och för att koordinera funktionerna hos komponentsystemet.3.2.3 Uppsamlingsutrustningen består av följande komponenter:3.2.3.1 Ett filter (D) för utspädningsluften, som kan förvärmas vid behov. Detta filter skall bestå av aktivt kol mellan två papperslager och skall användas för att reducera och stabiliseraä bakgrundshalterna av kolväten i utspädningsluften.3.2.3.2 En blandningskammare (M), där avgaserna blandas homogent med luft.3.2.3.3 En cyklonseparator (CS) för att avlägsna partiklar.3.2.3.4 Två provtagningssonder (S1 och S2) för att ta prov på såväl utspädningsluften som på den utspädda avgas/luftblandningen.3.2.3.5 Ett venturirör (SV) för att ta ut proportionella prov av de utspädda avgaserna vid provtagningssonden S2.3.2.3.6 Ett filter (F) som avlägsnar fasta partiklar från de provgaser som tas ut för analys.3.2.3.7 Pumpar (P) för att samla en del av flödet av luft och utspädda avgaser i provsäckar under provet.En flödesregleringsventil (N), för att säkerställa ett konstant gasflöde till provtagningssonden S1. Provgasernas flöde skall vara så stort att en tillräcklig mängd erhålls för analys vid slutet av varje prov (∼ 10 liter per minut).3.2.3.9 En flödesdämpare (PS) i provtagningsledningen.3.2.3.10 Flödesmätare (FL) för att justera och övervaka flödet av provgas under proven.3.2.3.11 Snabbverkande magnetventiler (V) för att leda ett konstant provgasflöde till provsäckarna eller till utloppet.3.2.3.12 Gastäta snabbkopplingar (Q) mellan de snabbverkande ventilerna och provsäckarna. Kopplingarna skall stängas automatiskt vid provsäckarna. Alternativt kan andra sätt användas för att leda proven till analysutrustningen (t.ex. trevägskranar).3.2.3.13 Provsäckar (B) för insamling av prov av de utspädda avgaserna och utspädningsluften under provet. Säckarna skall ha tillräcklig kapacitet, så att gasflödet inte hindras. Säckarna skall vara tillverkade av ett material som varken påverkar själva mätningarna eller den kemiskaä sammansättningen hos provgasen (till exempel laminerad polyetylen-/polyamidfolie eller fluorerade kolväten).3.2.3.14 En tryckmätare (G) med en precision och noggrannhet av ± 0,4 kPa.3.2.3.15 En temperaturgivare (T) med en precision och noggrannhet av ± 1 oC och reaktionstiden 0,1 sekunder till 62 % av en given temperaturvariation (värdet uppmätt i silikonolja).3.2.3.16 Ett venturirör för kritiskt flöde (MV) för mätning av det utspädda avgasflödet.3.2.3.17 En fläkt (BL) med tillräcklig kapacitet för hela den utspädda avgasvolymen.3.2.3.18 Kapaciteten hos CFV-CVS-systemet skall vara så stor att kondensbildning undviks under alla driftförhållanden som kan förekomma under ett prov. Detta kan i allmänhet säkerställas genom att en fläkt väljs med följande flödeskapacitet:3.2.3.18.1 två gånger det maximala flödet hos avgaserna under körcykelns accelerationsmoment, eller3.2.3.18.2 tillräcklig för att säkerställa att CO2-koncentrationen i provsäcken för utspädda avgaser understiger 3 volymprocent.3.2.4 Ytterligare utrustning vid prov med fordon med dieselmotorerFör att uppfylla kraven i 4.3.1.1 och 4.3.2 i bilaga 3 skall den tillkommande utrustningen inom de streckade linjerna i figur 2 användas vid prov med fordon med dieselmotorer:Fh är ett uppvärmt filter,S3 är en provtagningspunkt nära blandningskammaren,Vh är en uppvärmd flervägsventil,Q är en snabbkoppling som möjliggör att prov på omgivningsluften BA analyseras med HFID,HFID är en uppvärmd flamjonisationsanalysator,R och I är utrustning för att integrera och registrera momentana kolvätekoncentrationer,Lh är en uppvärmd provtagningsledning.Alla uppvärmda komponenter skall hållas vid en temperatur av 190°C ± 10 °C.Om kompensation för variationer i flödet inte är möjlig krävs en värmeväxlare (H) och ett temperaturregleringsystem (TC) enligt 2.2.3 för att säkerställa ett konstant flöde genom venturiröret (MV) och därmed ett proportionellt flöde genom S3.>Hänvisning till film>

3.3 Variabel utspädningsanordning med konstant flödesreglering genom strypfläns (CFO-CVS) (Figur 3)3.3.1 Uppsamlingsutrustningen består av följande komponenter:3.3.1.1 Ett provtagningsrör som ansluter systemet till fordonets avgasrör.3.3.1.2 En provtagningsanordning bestående av en pumpanordning för att suga in en utspädd blandning av avgaser och luft.3.3.1.3 En blandningskammare (M), där avgaserna blandas homogent med luft.3.3.1.4 En värmeväxlare (H) med tillräcklig kapacitet för att säkerställa att temperaturen hos avgas/luftblandningen under hela provet inte avviker med mer än ± 6 °C från den avsedda drifttemperaturen, mätt vid en punkt omedelbart före mätanordningens kolvpump. Anordningen får inte påverka koncentrationerna av föroreningar i de utspädda gaser som tas ut för analys.Om detta villkor inte uppfylls för vissa föroreningar, skall provtagningen ske före cyklonen för en eller flera berörda föroreningar.Vid behov skall en temperaturregleringsanordning (TC) användas för att förvärma värmeväxlaren före provet och för att hålla dess temperatur under provet inom ± 6 °C av drifttemperaturen.3.3.1.5 Två provtagningssonder (S1 och S2) för att ta prov med hjälp av pumpar (P), flödesmätare (FL) och vid behov filter (F), genom vilka fasta partiklar avskiljs från de provgaser som skall analyseras.3.3.1.6 En pump för utspädningsluft och en annan pump för den utspädda blandningen.3.3.1.7 En volymmätare med strypfläns.3.3.1.8 En temperaturgivare (T1) (noggrannhet och precision ± 1 °C) ansluten vid en punkt omedelbart före volymmätningsanordningen. Den skall kontinuerligt kunna övervaka temperaturen hos den utspädda avgasblandningen under provet.3.3.1.9 En tryckmätare (G1) (noggrannhet och precision ± 0,4 kPa) ansluten omedelbart före volymmätaren för att registrera tryckskillnaden mellan gasblandningen och omgivningsluften.3.3.1.10 En annan tryckmätare (G2) (noggrannhet och precision ± 0,4 kPa) ansluten så att tryckskillnaden mellan pumpens inlopp och pumpens utlopp kan registreras.3.3.1.11 Flödesregleringsventiler (N), för att säkerställa ett konstant gasflöde från provtagningssonderna S1 och S2. Provgasernas flöde skall vara så stort att en tillräcklig mängd erhålls för analys vid slutet av varje prov (∼ 10 liter per minut).3.3.1.12 Flödesmätare (FL), för att justera och övervaka det konstanta provgasflödet under proven.3.3.1.13 Trevägsventiler (V) för att leda ett konstant provgasflöde till provsäckarna eller till utloppet.3.3.1.14 Gastäta snabbkopplingar (Q) mellan trevägsventilerna och provsäckarna. Kopplingarna skall stängas automatiskt vid provsäckarna. Alternativt kan andra sätt användas för att leda proven till analysutrustningen (t.ex. trevägskranar).3.3.1.15 Provsäckar (B) för insamling av prov av de utspädda avgaserna och utspädningsluften under provet. Säckarna skall ha tillräcklig kapacitet, så att gasflödet inte hindras. Säckarna skall vara tillverkade av ett material som varken påverkar själva mätningarna eller den kemiskaä sammansättningen hos provgasen (t.ex. laminerad polyetylen/polyamidfolie eller fluorerade kolväten).>Hänvisning till film>

TILLÄGG 6

KALIBRERING AV UTRUSTNINGEN

1. BESTÄMNING AV KALIBRERINGSKURVAN1.1 Varje normalt använt mätområde kalibreras i enlighet med kraven i 4.3.3 i bilaga 3 enligt följande förfarande:1.2 Analysatorns kalibreringskurva bestäms med minst fem kalibreringspunkter, så jämnt utspridda som möjligt. Den nominella koncentrationen hos den kalibreringsgas som har den högsta koncentrationen får inte understiga 80 % av fullt skalutslag.1.3 Kalibreringskurvan beräknas med minsta kvadratmetoden. Om det resulterande polynomets grad är större än tre, skall antalet kalibreringspunkter motsvara polynomgraden plus två.1.4 Kalibreringskurvan får inte avvika med mer än 2 % från det nominella värdet för varje kalibreringsgas.1.5 Uppritning av kalibreringskurvanUtifrån den uppritade kalibreringskurvan och kalibreringspunkterna går det att kontrollera att kalibreringen har utförts på ett riktigt sätt. De typiska parametrarna för analysatorn skall anges, särskilt- skalan,- känsligheten,- nollpunkten,- datum för kalibreringen.1.6 Om det för den tekniska tjänsten kan visas att alternativ teknik (t.ex. datoranalys, elektronisk mätområdeskontroll) ger likvärdig noggrannhet, kan sådan teknik användas.2. KONTROLL AV KALIBRERINGEN2.1 Varje normalt använt mätområde skall kontrolleras före varje analys enligt följande:2.2 Kalibreringen kontrolleras med en nollställningsgas och en spänngas, vilkens nominella värde ligger nära antaget värde för den kommande analysen.2.3 Om skillnaden mellan det värde som framkommer och det teoretiska värdet inte är mer än ± 5 % av fullt skalutslag i fråga om de aktuella punkterna, kan inställningsparametrarna justeras. Om så inte är fallet måste en ny kalibreringskurva bestämmas i enlighet med avsnitt 1.2.4 Efter provet används nollställningsgasen och samma spänngas för att upprepa kontrollen. Analysen betraktas som godkänd om skillnaden mellan de båda mätresultaten understiger 2 %.3. PROV AV NOX-OMVANDLARENS EFFEKTIVITETEffektiviteten hos den omvandlare som används för att omvandla NO2 till NO provas på följande sätt:Med den provuppställning som visas i figur 1 och det förfarande som beskrivs nedan kan effektiviteten hos omvandlaren provas med hjälp av en ozongenerator.3.1 Kalibrera CLA-anordningen inom det oftast använda driftområdet enligt tillverkarens anvisningar med användning av nollställnings- och spänngas (NO-halten måste svara mot ca 80 % av driftområdet och NO2-koncentrationen hos gasblandningen skall understiga 5 % av NO-koncentrationen). NOx-analysutrustningen skall vara inställd för NO, så att spänngasen inte passerar omvandlaren. Anteckna den visade koncentrationen.3.2 Via en T-anslutning tillförs syre eller syntetisk luft kontinuerligt till gasflödet tills den visade koncentrationen ligger ca 10 % under den visade kalibreringskoncentrationen enligt 3.1. Anteckna den visade koncentrationen (C). Ozongeneratorn skall vara frånkopplad under hela detta förlopp.3.3 Ozongeneratorn aktiveras nu så att den genererar tillräckligt med ozon för att minska NO-koncentrationen till 20 % (lägst 10 %) av kalibreringskoncentrationen enligt 3.1. Anteckna den visade koncentrationen (d).3.4 NOx-analysutrustningen kopplas om till NOx-läge, vilket innebär att gasblandningen (som består av NO, NO2, O2 och N2) nu passerar genom omvandlaren. Anteckna den visade koncentrationen (a).3.5 Ozongeneratorn kopplas bort. Gasblandningen enligt 3.2 passerar genom omvandlaren och in i detektorn. Anteckna den visade koncentrationen (b).>Hänvisning till film>

3.6 Med ozongeneratorn bortkopplad stängs även flödet av syre eller syntetisk luft. Det avlästa NOx-värdet på analysutrustningen får då inte med mer än 5 % överstiga det värde som anges i 3.1.3.7 Verkningsgraden hos NOx-omvandlaren beräknas på följande sätt:Verkningsgrad (%) = (1 + a - b c - d) 7 1003.8 Omvandlarens verkningsgrad får inte understiga 95 %.3.9 Omvandlarens verkningsgrad skall kontrolleras minst en gång per vecka.4. KALIBRERING AV CVS-SYSTEMET4.1 CVS-systemet skall kalibreras med hjälp av en noggrann flödesmätare och en strypning. Flödet genom systemet skall mätas vid olika avlästa tryck och systemets kontrollparametrar mätas och relateras till flödena.4.1.1 Olika typer av flödesmätare kan användas, t.ex. kalibrerat venturirör, laminär flödesmätare eller kalibrerad turbinmätare, under förutsättning att de utgör dynamiska mätsystem och uppfyller kraven enligt punkt 4.2.2 och 4.2.3 i bilaga 3.4.1.2 I det följande beskrivs närmare metoder för kalibrering av PDP- och CFV-utrustningar med hjälp av en laminär flödesmätare, vilken ger erforderlig noggrannhet, tillsammans med statistisk kontroll av kalibreringens giltighet.4.2 Kalibrering av kolvpump (PDP)4.2.1 Den följande beskrivningen av kalibreringsförfarandet omfattar utrustningen, provuppställningen och de olika parametrar som mäts för att fastställa flödet hos en CVS-pump. Alla parametrar som avser pumpen mäts samtidigt med de parametrar som avser flödesmätaren, vilken ansluts i serie med pumpen. Det beräknade flödet (i m3/min vid pumpinloppet och vid absolut tryck och temperatur) kan sedan ritas ut mot en korrelationsfunktion, som svarar mot en särskild kombination av pumpparametrar. Den linjära ekvation som relaterar pumpflödet till korrelationsfunktionen bestäms sedan. Om CVS-utrustningen har flera hastigheter skall en kalibrering utföras för varje hastighet.4.2.2 Kalibreringsförfarandet grundar sig på mätning av de absoluta värdena för de pump- och flödesmätarparametrar som motsvarar flödet i varje punkt. Tre villkor skall uppfyllas för att noggrannheten och integriteten hos kalibreringskurvan skall säkerställas.4.2.2.1 Pumptrycken skall mätas vid anslutningar på själva pumpen och inte vid yttre ledningar vid pumpensä in- och utlopp. Tryckuttag monterade upptill och nedtill mitt på pumpens medbringarplatta är utsatta för de verkliga trycken i pumphuset och ger därför de absoluta tryckskillnaderna.4.2.2.2 Temperaturen skall hållas konstant under kalibreringen. Den laminära flödesmätaren är känslig för temperaturvariationer i inloppet, vilka förorsakar att mätpunkterna sprids ut. Gradvisa temperaturförändringar på ± 1 °C godtas, om de försiggår under en period på flera minuter.4.2.2.3 Alla anslutningar mellan flödesmätaren och CVS-pumpen skall vara täta.4.2.3 Mätningen av dessa pumpparametrar gör det möjligt för användaren att under ett avgasprov beräkna flödet enligt kalibreringsekvationen.4.2.3.1 Figur 2 i detta tillägg visar en tänkbar provuppställning. Variationer är möjliga, om den myndighet som utfärdar godkännandet bedömer att de har jämförbar noggrannhet. Om den uppställning används som visas i figur 2 i tillägg 5, skall följande krav på toleranser vara uppfyllda:barometertryck (korrigerat) (PB) ± 0,03 kPatemperatur hos omgivningsluften (T) ± 0,2 °Clufttemperatur vid LFE-inloppet (ETI) ± 0,15 °Cundertryck uppströms LFE (EPI) ± 0,01 kPatryckfall över LFE (EDP) ± 0,0015 kPalufttemperatur vid CVS-pumpens inlopp (PTI) ± 0,2 °Clufttemperatur vid CVS-pumpens utlopp (PTO) ± 0,2 °Cundertryck vid CVS-pumpens inlopp (PPI) ± 0,22 kPatryckhöjd vid CVS-pumpens utlopp (PPO) ± 0,22 kPaantal pumpvarv under provperioden (n) ± 1 varvprovets varaktighet (minimum 250 s)(t) ± 0,1 s.4.2.3.2 När systemet anslutits enligt figur 2 skall den variabla strypningen ställas i helt öppet läge och CVS-pumpen köras i 20 minuter innan kalibreringen påbörjas.4.2.3.3 Ställ om strypningen till ett mer strypt läge, så att undertrycket vid inloppet ökar (ca 1 kPa) och så att minst sex mätpunkter erhålls för hela kalibreringen. Låt systemet stabiliseras under tre minuter och gör om mätningarna.>Hänvisning till film>

4.2.4 Resultatanalys4.2.4.1 Luftflödet (QS) vid varje mätpunkt beräknas i m3/min från de data som erhållits från flödesmätaren enligt tillverkarens anvisningar.4.2.4.2 Luftflödet omvandlas sedan till pumpflöde (V°) i m3/varv vid absolut inloppstemperatur och -tryck.V° = Qs n 7 Tp 273,2 7 101,33 PpdärV° = pumpflöde i m3/min vid Tp och Pp,Qs = luftflöde i m3/min vid 101,33 kPa och 273,2 K,T = temperatur i K vid pumpinlopp,Pp = absolut tryck vid pumpinlopp,n = pumphastighet i varv per minut.>Hänvisning till film>

För att kompensera för sambandet mellan tryckskillnader som beror på pumphastigheten och pumpens slip skall korrelationen (X°) mellan pumphastigheten (n), tryckskillnaden mellan pumpinlopp och pumputlopp och det absoluta trycket vid pumpens utlopp beräknas enligt följande:>Start Grafik>

Xo = 1 2√ÄPp Pe >Slut Grafik>

därX° = korrelationsfunktion,Pp = tryckskillnad mellan pumpinlopp och pumputlopp (kPa),Pe = absolut tryck vid pumpens utlopp (PPO + PB ) (kPa) .Linjär minsta kvadratanalys används för att generera kalibreringsekvationerna, vilka har följande formler:V° = D° - M (X°)n = A - B (ÄPp) D°, M, A och B är lutnings- och skärningspunktskoefficienter som beskriver linjerna.4.2.4.3 Ett CVS-system med flera hastigheter skall kalibreras för varje använd hastighet. Kalibreringskurvorna för områdena skall vara ungefär parallella och skärningspunktsvärdena (D°) skall öka när pumpflödet minskar.Om kalibreringen utförts noggrant kommer de värden som erhålls ur ekvationen att ligga inom ± 0,5 % av det uppmätta värdet V°. Värdena för M kommer att variera från en pump till en annan. Kalibrering utförs när pumpen tas i drift och efter varje större översyn.4.3 Kalibrering av kritiskt venturirör (CFV)4.3.1 Kalibreringen av CFV baseras på flödesekvationen för ett kritiskt venturirör:>Start Grafik>

Qs = Kv 7 P √T >Slut Grafik>

därQs = flöde,Kv = kalibreringskoefficient,P = absolut tryck (kPa),T = absolut temperatur (K).Gasflödet är en funktion av inloppstryck och -temperatur.Genom det kalibreringsförfarande som beskrivs nedan bestäms värdet för kalibreringskoefficienten vid uppmätta värden för tryck, temperatur och luftflöde.4.3.2 Tillverkarens rekommendationer skall följas vid kalibrering av venturirörets elektroniska komponenter.4.3.3 Mätningar för flödeskalibrering av venturiröret erfordras. Följande värden skall därvid ligga inom angivna toleranser:barometertryck (korrigerat) (PB) ± 0,03 kPa,lufttemperatur vid LFE, flödesmätare (ETI) ± 0,15 °C,undertryck uppströms LFE (EPI) ± 0,01 kPa,tryckfall över LFE (EDP) ± 0,0015 kPa,luftflöde (Qs) ± 0,5 %,undertryck vid CFV-inloppet (PPI) ± 0,02 kPa,temperatur vid venturirörets inlopp (Tv) ± 0,2 °C.4.3.4 Utrustningen skall ställas upp enligt figur 3 och täthetsprovas. Varje läcka mellan flödesmätutrustningen och venturiröret påverkar starkt kalibreringens noggrannhet.4.3.5 Den variabla strypningen ställs i öppet läge, fläkten startas och systemet stabiliseras. Data från alla instrument registreras.4.3.6 Strypningen varieras och minst åtta avläsningar görs, fördelade över venturirörets kritiska flödesintervall.4.3.7 Data som registrerats under kalibreringen används vid de följande beräkningarna. Luftflödet (Qs) i varje provpunkt beräknas utifrån värdena från flödesmätaren enligt tillverkarens anvisningar.Beräkna kalibreringskoefficientens värde för varje provpunkt:>Start Grafik>

Kv = Qs 7 √Tv Pv där>

Slut Grafik>

Qs = flödet i m3/min vid 273,2 K och 101,33 kPa,Tv = temperaturen vid venturirörets inlopp (K),Pv = absolut tryck vid venturirörets inlopp (kPa).Kurvan Kv ritas som en funktion av trycket vid venturirörets inlopp. För flöden kring det kritiska luftflödet kommer Kv att vara relativt konstant. När trycket sjunker (undertrycket ökar) begränsas inte flödet och Kv minskar. De resulterande förändringarna i Kv kan inte godtas.För minst åtta punkter inom det kritiska området beräknas medelvärdet och standardavvikelsen för Kv.Om standardavvikelsen överstiger 0,3 % av medelvärdet för Kv skall åtgärder vidtas.

TILLÄGG 7

KONTROLL AV HELA SYSTEMET

1. För att kontrollera att kraven i avsnitt 4.7 i bilaga 3 är uppfyllda skall den totala noggrannheten hos CVS-provtagningssystemet och -analyssystemet bestämmas genom att en känd mängd av en förorenande gas införs i systemet, vilket arbetar som under ett normalt prov. Därefter analyseras och beräknas gasmassan enligt formlerna i tillägg 8 till denna bilaga, bortsett från att densiteten för propan skall vara 1,967 gram per liter under standardbetingelser. Följande två metoder har visat sig ge tillräcklig noggrannhet.2. MÄTNING AV KONSTANT FLÖDE REN GAS (CO ELLER C3H8) MED KRITISK FLÖDESSTRYPNING.2.1 En känd mängd ren gas (CO eller C3H8) matas in i CVS-systemet genom den kalibrerade kritiska flödesstrypningen. Om inloppstrycket är tillräckligt högt är flödet (q), som justeras med hjälpä av den kritiska flödesstrypningen, oberoende av trycket vid mynningens utlopp (kritiskt flöde). Om avvikelser uppträder som är större än 5 % skall orsaken till störningen lokaliseras och fastställas. CVS-systemet körs som vid ett avgasprov under 5-10 minuter. Den gas som samlats upp i provsäcken analyseras med den vanliga utrustningen och resultaten jämförs med den i förväg kända koncentrationen hos gasproven.3. GRAVIMETRISK MÄTNING AV EN BEGRÄNSAD REN GASMÄNGD (CO ELLER C3H8)3.1 Följande gravimetriska metod kan användas för att kontrollera CVS-systemet. Massan hos en liten cylinder fylld med antingen kolmonoxid eller propan bestäms med en precision av ± 0,01 gram. Under 5-10 minuter körs CVS-systemet som vid ett normalt avgasprov, medan CO eller propan införs i systemet. Mängden ren gas som införs bestäms med hjälp av jämförande vägning. Den gas som samlats i provsäcken analyseras med den utrustning som normalt används vid avgasanalys. Resultaten jämförs med de koncentrationsvärden som tidigare räknats fram.

TILLÄGG 8

BERÄKNING AV MASSAN UTSLÄPPTA FÖRORENINGAR

Utsläppt massa av föroreningar beräknas med följande ekvation:Mi = Vmix 7 Qi 7 10-6(1)därMi = utsläppt massa av föroreningen i o gram per prov,Vmix = volymen utspädda avgaser uttryckt i liter per prov och korrigerad till standardbetingelser (273,2 K och 101,33 kPa),Qi = densiteten hos föroreningen i gram per liter vid normal temperatur och normalt tryck (273,2 K och 101,33 kPa),kH = faktor för fuktighetskorrigering vid beräkning av den utsläppta massan kväveoxider (det krävs inte någon fuktighetskorrigering för HC och CO),Ci = föroreningen i:s koncentration i de utspädda avgaserna, uttryckt i ppm och korrigerad för mängden av samma förorening i utspädningsluften,1. VOLYMBESTÄMNING1.1 Beräkning av volymen när en anordning med variabel utspädning och konstant flödesreglering med strypfläns eller venturirör används. Registrera kontinuerligt de parametrar som visar volymflödet och beräkna den totala volymen under provet.1.2 Beräkning av volymen när en kolvpump används. Volymen utspädda avgaser i system med kolvpump beräknas med följande formel:V = V° 7 NdärV = volymen utspädda avgaser uttryckt i liter per prov (före korrigering),V° = volymen gas levererad av kolvpumpen under provet i liter per varv,N = antalet varv per prov.1.3 Korrigering av den utspädda avgasvolymen till standardbetingelser.Den utspädda avgasvolymen korrigeras med följande formel:Vmix = V 7 K1 7 PB P1 Tp(2) i vilkenK1 = 273,2 K 103,33 kPa = 2,6961 (K = kPa-1) (3)därPB = barometertryck i provlokalen i kPa,PI = undertryck i inloppet till kolvpumpen i kPa jämfört med omgivningens barometertryck,Tp = medeltemperatur hos de utspädda avgaser som leds in i kolvpumpen under provet (K).2. BERÄKNING AV DEN KORRIGERADE FÖRORENINGSKONCENTRATIONEN I PROVSÄCKENCi =Ce - Cd (1 - 1DF)(4) därCi = föroreningen i:s koncentration i de utspädda avgaserna, uttryckt i ppm och korrigerad för mängden av samma förorening i utspädningsluften,Ce = föroreningen i:s uppmätta koncentration i de utspädda avgaserna i ppm,Cd = föroreningen i:s uppmätta koncentration i utspädningsluften i ppm,DF = utspädningsfaktor.Utspädningsfaktorn beräknas på följande sätt:DF = 13,4CCO2 + (CHL + CCO) 7 10-4(5)därCCO2 = CO2- koncentrationen i de utspädda avgaserna i provsäcken i volymprocent,CHC = HC-koncentrationen i de utspädda avgaserna i provsäcken, uttryckt som ppm kolekvivalenter,CCO = koncentrationen av CO i d