BILAGA II

18 maj 2021

Didier Reynders, kommissionsledamot med ansvar för rättsliga frågor i Europeiska kommissionen

Ers excellens,

jag välkomnar de konstruktiva diskussionerna mellan Sydkorea och Europeiska kommissionen syftande till att skapa en ram för överföring av personuppgifter från EU till Sydkorea.

På en begäran från Europeiska kommissionen riktad till Sydkoreas regering översänder jag ett bifogat dokument, som härmed ger en översikt över den rättsliga ramen avseende den sydkoreanska regeringens tillgång till information.

Detta dokument rör många ministerier och byråer inom den sydkoreanska regeringen, och med avseende på innehållet i dokumentet är berörda ministerier och organ (nämnden för skydd av personuppgifter, justitieministeriet, den nationella underrättelsetjänsten, Sydkoreas människorättskommission, nationella centret för terroristbekämpning, Sydkoreas finansunderrättelseenhet) ansvariga för de delar som omfattar deras respektive behörigheter. Nedan återfinns berörda ministerier och byråer samt deras respektive underskrifter.

Nämnden för skydd av personuppgifter tar emot alla förfrågningar rörande detta dokument och kommer att samordna nödvändiga åtgärder mellan berörda ministerier och byråer.

Jag hoppas att detta dokument blir till hjälp i Europeiska kommissionens beslutsfattande.

Jag är mycket tacksam för Era hittillsvarande bidrag i denna fråga.

Högaktningsfullt

L0442022SV110120211217SV0001.00036919022Rättslig ram för insamling och användning av personuppgifter som utförs av de sydkoreanska myndigheterna för brottsbekämpande ändamål och nationell säkerhetFöljande dokument innehåller en översikt över den rättsliga ramen för insamling och användning av personuppgifter som utförs av de sydkoreanska myndigheterna för brottsbekämpande ändamål och nationens säkerhet (myndigheters tillgång till uppgifter), särskilt när det gäller tillgängliga rättsliga grunder, tillämpliga villkor (begränsningar) och skyddsåtgärder, samt oberoende tillsyn och möjligheter till enskild prövning.1.ALLMÄNNA RÄTTSLIGA PRINCIPER FÖR MYNDIGHETERS TILLGÅNG TILL UPPGIFTER1.1.Konstitutionell ramI Sydkoreas författning fastställs rätten till integritet i allmänhet (artikel 17) och rätten till sekretess för korrespondens i synnerhet (artikel 18). Det är statens skyldighet att garantera dessa grundläggande rättigheterArtikel 10 i Sydkoreas författning, utfärdad den 17 juli 1948 (författningen).. I författningen föreskrivs vidare att medborgares rättigheter och friheter endast får begränsas genom lag och när det är nödvändigt för den nationella säkerheten eller för upprätthållande av lag och ordning för den allmänna välfärdenArtikel 37.2 i författningen.. Även när sådana restriktioner införs får de inte påverka frihetens eller rättens väsentliga innehållArtikel 37.2 i författningen.. De sydkoreanska domstolarna har tillämpat dessa bestämmelser i ärenden som rör statligt intrång i privatlivet. Högsta domstolen konstaterade till exempel att övervakningen av civila kränker den grundläggande rätten till integritet och betonade att medborgarna har rätt till självbestämmande när det gäller personuppgifterSydkoreas högsta domstol, beslut nr 96DA42789 av den 24 juli 1998.. I ett annat fall ansåg författningsdomstolen att integritet är en grundläggande rättighet som ger skydd mot statliga ingripanden i och övervakning av medborgarnas privatlivFörfattningsdomstolens beslut nr 2002Hun-Ma51 av den 30 oktober 2003. På samma sätt klargjorde författningsdomstolen i beslut nr 99Hun-Ma513 och 2004Hun-Ma190 (konsoliderat) den 26 maj 2005 att rätten att kontrollera sina egna personuppgifter är en rätt som tillkommer den person som uppgifterna gäller att personligen besluta när, till vem eller av vem, och i vilken utsträckning hans eller hennes uppgifter kommer att lämnas ut eller användas. Det är en grundläggande rättighet, även om den inte anges i författningen, som finns till för att skydda individens beslutsfrihet från den risk som utvidgningen av statliga funktioner och informations- och kommunikationsteknik medför..I den sydkoreanska författningen garanteras dessutom att ingen person ska gripas, kvarhållas, genomsökas, förhöras eller få artiklar beslagtagna förutom i de fall som föreskrivs i lagArtikel 12.1 första meningen i författningen.. Dessutom får husrannsakan och beslag endast genomföras på grundval av en order utfärdad av en domare, på begäran av en åklagare, och med respekt för rättssäkerhetenArtiklarna 16 och 12.3 i författningen.. I undantagsfall, dvs. om en brottsmisstänkt grips på bar gärning eller om det finns en risk för att en person som misstänks för att ha begått ett brott som leder till fängelsestraff i minst tre år kan undkomma eller förstöra bevis, får utredningsmyndigheterna utföra en husrannsakan eller ett beslag utan domstolsorder; de måste då begära en sådan order i efterhandArtikel 12.3 i författningen.. Dessa allmänna principer utvecklas ytterligare i specifika lagar om straffrättsliga förfaranden och skydd av kommunikation (se nedan för en detaljerad översikt).När det gäller utländska medborgare föreskrivs i författningen att deras status garanteras i enlighet med internationell rätt och internationella fördragArtikel 6.2 i författningen.. Flera internationella avtal som Sydkorea har anslutit sig till garanterar integritetsskydd, t.ex. den internationella konventionen om medborgerliga och politiska rättigheter (artikel 17), konventionen om rättigheter för personer med funktionsnedsättning (artikel 22) och konventionen om barnets rättigheter (artikel 16). Även om det i författningen i princip hänvisas till medborgarnas rättigheter har författningsdomstolen dessutom fastställt att även utländska medborgare har grundläggande rättigheterFörfattningsdomstolens beslut nr 93Hun-MA120 av den 29 december 1994. Se även t.ex. författningsdomstolens beslut nr 2014Hun-Ma346 (31 maj 2018), där domstolen konstaterade en överträdelse av den konstitutionella rätten att erhålla hjälp av en juridisk rådgivare för en sudanesisk medborgare som hölls i förvar på flygplatsen. I ett annat fall konstaterade författningsdomstolen att friheten att välja sin egen lagliga arbetsplats har ett nära samband med rätten att sträva efter lycka samt mänsklig värdighet och människovärde, och att den därför inte är förbehållen enbart medborgare utan även kan garanteras utlänningar som är lagligen anställda i Sydkorea (författningsdomstolens beslut nr 2007Hun-Ma1083 av den 29 september 2011).. Domstolen ansåg särskilt att skyddet av värdighet och en persons människovärde samt rätten att sträva efter lycka är alla människors rättigheter och inte bara medborgarnasFörfattningsdomstolens beslut nr 99HeonMa494 av den 29 november 2001.. Domstolen klargjorde också att rätten att bestämma över sina uppgifter anses vara en grundläggande rättighet, grundad på rätten till värdighet och strävan efter lycka och rätten till privatlivSe t.ex. författningsdomstolens beslut nr 99HunMa513.. Även om icke-koreanska medborgares rätt till privatliv hittills inte specifikt har behandlats i rättspraxis är det därför allmänt accepterat bland forskare att artiklarna 12–22 i författningen (vilket inbegriper rätten till integritet och personlig frihet) fastställer människors rättigheter.Slutligen föreskrivs i författningen även rätten att kräva rättvis ersättning från myndigheterArtikel 29.1 i författningen.. På grundval av lagen om författningsdomstolen får dessutom varje person vars grundläggande och författningsskyddade rättigheter kränks genom utövandet av offentlig makt (med undantag av domstolsbeslut) inge en författningsklagan till författningsdomstolenArtikel 68.1 i lagen om författningsdomstolen..1.2.Allmänna dataskyddsreglerDen allmänna lagen om dataskydd i Sydkorea, lagen om skydd av personuppgifter (personal information protection act, nedan kallad PIPA), gäller både den privata och den offentliga sektorn. När det gäller myndigheter hänvisas i PIPA särskilt till skyldigheten att utforma strategier för att förhindra missbruk och felaktig användning av personuppgifter, genomgripande övervakning och spårning osv. och att stärka människors värdighet och personliga integritetArtikel 5.1 i PIPA..Behandlingen av personuppgifter för brottsbekämpande ändamål omfattas av alla krav i PIPA. Detta innebär exempelvis att brottsbekämpande myndigheter måste uppfylla skyldigheterna avseende laglig behandling, dvs. förlita sig på en av de rättsliga grunder som anges i PIPA för insamling, användning eller tillhandahållande av personuppgifter (artiklarna 15–18 i PIPA) samt principerna om ändamålsbegränsning (artikel 3.1 och 3.2 i PIPA), proportionalitet/uppgiftsminimering (artikel 3.1 och 3.6 i PIPA), begränsad lagring av uppgifter (artikel 21 i PIPA), datasäkerhet, bl.a. anmälan av uppgiftsincidenter (artiklarna 3.4, 29 och 34 i PIPA) samt öppenhet (artiklarna 3.1, 3.5, 20, 30 och 32 i PIPA). Särskilda skyddsåtgärder gäller för känslig information (artikel 23 i PIPA). I enlighet med artiklarna 3.5 och 4 i PIPA och artiklarna 35–39-2 i PIPA kan dessutom enskilda personer utöva sin rätt till tillgång, rättelse, radering och upphörande gentemot brottsbekämpande myndigheter.PIPA är därför fullt ut tillämplig på behandling av personuppgifter för brottsbekämpande ändamål, men innehåller ett undantag när personuppgifter behandlas för ändamål som rör den nationella säkerheten. Enligt artikel 58.1 led 2 i PIPA är artiklarna 15–50 i PIPA inte tillämpliga på personuppgifter som samlas in eller begärs för analys av information som rör den nationella säkerhetenArtikel 58.1 led 2 i PIPA.. Omvänt fortsätter kapitel I (Allmänna bestämmelser), kapitel II (Fastställande av säkerhetspolicy för personuppgifter osv.), kapitel VIII (Grupptalan vid överträdelser relaterade till personuppgifter), kapitel IX (Tilläggsbestämmelser) och kapitel X (Bestämmelser om påföljder) i PIPA att gälla. Detta inbegriper de allmänna principer för dataskydd som anges i artikel 3 (Principer för skydd av personuppgifter) och de individuella rättigheter som garanteras genom artikel 4 i PIPA (Registrerades rättigheter). Detta innebär att de viktigaste principerna och rättigheterna garanteras även på detta område. Dessutom föreskrivs i artikel 58.4 i PIPA att sådana uppgifter ska behandlas i den minsta mån som krävs för att uppnå det avsedda ändamålet och under den kortaste tidperiod som krävs. Där föreskrivs även att den personuppgiftsansvarige ska vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa säker uppgiftshantering och lämplig behandling, såsom tekniska, administrativa och fysiska skyddsåtgärder, samt åtgärder för lämplig hantering av enskilda klagomål.I anmälan nr 2021-1 om tilläggsregler för tolkning och tillämpning av lagen om skydd av personuppgifter har nämnden för skydd av personuppgifter (nämnden för skydd av personuppgifter eller nämnden) ytterligare klargjort hur PIPA är tillämplig på behandling av personuppgifter för ändamål som rör den nationella säkerheten, mot bakgrund av detta partiella undantagAnmälan nr 2021-1 från nämnden för skydd av personuppgifter om tilläggsregler för tolkning och tillämpning av lagen om skydd av personuppgifter, avsnitt III, 6.. Detta omfattar i synnerhet enskilda personers rättigheter (tillgång, rättelse, upphörande och radering) och skälen till dessa rättigheter samt begränsningar av eventuella inskränkningar i dem. Enligt anmälan återspeglar tillämpningen av de grundläggande principerna, rättigheterna och skyldigheterna i PIPA när det gäller behandling av personuppgifter för ändamål som rör den nationella säkerheten de garantier som fastställs i författningen för skydd av individens rätt att kontrollera sina egna personuppgifter. Varje begränsning av denna rättighet, t.ex. när det är nödvändigt för att skydda den nationella säkerheten, kräver en avvägning av individens rättigheter och intressen mot det relevanta allmänintresset och får inte påverka rättighetens väsentliga innehåll (artikel 37.2 i författningen).2.MYNDIGHETERS TILLGÅNG TILL UPPGIFTER FÖR BROTTSBEKÄMPANDE ÄNDAMÅL2.1.Behöriga myndigheter på området brottsbekämpningPå grundval av straffprocesslagen (Criminal Procedure Act), lagen om post- och telehemlighet (Communications Privacy Protection Act) och lagen om telekomoperatörer (Telecommunications Business Act) får polis, åklagare och domstolar samla in personuppgifter för brottsbekämpande ändamål. I den utsträckning som denna befogenhet även ges till den nationella underrättelsetjänsten enligt lagen om den nationella underrättelsetjänsten måste den följa ovannämnda lagarSe artikel 3 i NIS-lagen (lag nr 12948) som avser brottsutredningar av vissa brott, t.ex. uppror, revolt och brott med anknytning till nationell säkerhet (t.ex. spionage). De förfaranden för husrannsakan och beslag som anges i straffprocesslagen skulle vara tillämpliga i ett sådant sammanhang, medan om post- och telehemlighet skulle reglera insamlingen av kommunikationsuppgifter (se del 3 om bestämmelserna om tillgång till kommunikation för ändamål som rör den nationella säkerheten).. Slutligen utgör lagen om rapportering och användning av specificerad information om finansiella transaktioner (Act on Reporting and Using Specified Financial Transaction Information, - lagen om finansiella transaktioner) en rättslig grund för finansinstitut att lämna ut information till Sydkoreas finansunderrättelseenhet i syfte att förhindra penningtvätt och finansiering av terrorism. Detta specialiserade organ får i sin tur tillhandahålla sådan information till brottsbekämpande myndigheter. Dessa upplysningskrav gäller dock endast personuppgiftsansvariga som behandlar personlig kreditinformation enligt lagen om kreditinformation och som är föremål för tillsyn av kommissionen för finansiella tjänster. Eftersom behandling av personlig kreditinformation som utförs av sådana personuppgiftsansvariga inte ingår i tillämpningsområdet för beslutet om adekvat skyddsnivå beskrivs de begränsningar och skyddsåtgärder som tillämpas enligt lagen om finansiella transaktioner inte närmare i detta dokument.2.2.Rättsliga grunder och begränsningarStraffprocesslagen (se 2.2.1), om post- och telehemlighet (se 2.2.2) och lagen om telekomoperatörer (se 2.2.3) ger rättsliga grunder för insamling av personuppgifter för brottsbekämpande ändamål och fastställer tillämpliga begränsningar och skyddsåtgärder.2.2.1.Husrannsakan och beslag2.2.1.1.Rättslig grundÅklagare och högre tjänstemän vid kriminalpolisen får endast inspektera föremål, visitera personer eller beslagta artiklar om 1) en person misstänks ha begått ett brott (en brottsmisstänkt), 2) det är nödvändigt för utredningen och 3) de föremål som ska inspekteras, personer som ska visiteras och alla föremål som beslagtas anses ha anknytning till falletArtikel 215.1 och 215.2 i straffprocesslagen.. På samma sätt får domstolar utföra husrannsakningar och beslagta föremål som ska användas som bevis eller som kan förverkas, så länge sådana föremål eller personer anses ha anknytning till ett enskilt fallArtiklarna 106.1, 107 och 109 i straffprocesslagen..2.2.1.2.Begränsningar och skyddsåtgärderDet är en allmän skyldighet för åklagare och tjänstemän vid kriminalpolisen att respektera den brottsmisstänktes och andra berörda personers mänskliga rättigheterArtikel 198.2 i straffprocesslagen.. Dessutom får obligatoriska åtgärder för att uppnå syftet med undersökningen endast vidtas om det uttryckligen föreskrivs i straffprocesslagen och endast i den mån det är nödvändigtArtikel 199.1 i straffprocesslagen..Husrannsakningar, inspektioner eller beslag av poliser eller åklagare som en del av en brottsutredning får endast ske på grundval av en domstolsorderArtikel 215.1 och 215.2 i straffprocesslagen.. Den myndighet som begär en domstolsorder måste lägga fram handlingar som visar att en person är misstänkt för ett brott, att husrannsakan, inspektion eller beslag krävs och att det finns relevanta föremål som ska beslagtasArtikel 108.1 i förordningen om straffrättsligt förfarande.. Domstolsordern måste bland annat innehålla uppgifter om den brottsmisstänktes namn och brottet, den plats, person eller föremål som ska genomsökas, eller föremål som ska beslagtas, datum för utfärdande samt den faktiska tillämpningsperiodenArtikel 114.1 i straffprocesslagen jämförd med artikel 219 i straffprocesslagen.. På samma sätt måste en domstolsorder inhämtas i förväg när husrannsakan och beslag är en del av pågående domstolsförfaranden och utförs på annat sätt än vid offentlig förhandlingArtikel 113 i straffprocesslagen.. Den berörda personen och hans eller hennes försvarare underrättas i förväg om husrannsakningen eller beslaget och får närvara när ordern verkställsArtiklarna 121 och 122 i straffprocesslagen..Vid husrannsakan eller beslag där det föremål som ska genomsökas är en hårddisk eller annat datalagringsmedium, kommer i princip endast själva uppgifterna (kopierade eller utskrivna) att beslagtas i stället för hela medietArtikel 106.3 i straffprocesslagen.. Datalagringsmediet i sig får endast beslagtas om det anses vara praktiskt omöjligt att skriva ut eller kopiera de begärda uppgifterna separat, eller om det anses praktiskt ogenomförbart att på annat sätt uppnå syftet med genomsökningenArtikel 106.3 i straffprocesslagen.. Den berörda personen måste utan dröjsmål underrättas om beslagtagandetArtikel 219 i straffprocesslagen jämförd med artikel 106.4 i straffprocesslagen.. Det finns inga undantag från detta anmälningskrav enligt straffprocesslagen.Husrannsakan, inspektion och beslag utan domstolsbeslut får endast utföras i begränsade fall. För det första när det är omöjligt att erhålla ett domstolsbeslut på grund av brådskande omständigheter vid brottsplatsenArtikel 216.3 i straffprocesslagen.. Därefter måste dock ett domstolsbeslut erhållas utan dröjsmålArtikel 216.3 i straffprocesslagen.. För det andra kan husrannsakan och inspektion utan domstolsbeslut äga rum på plats när en brottsmisstänkt grips eller frihetsberövasArtikel 216.1 och 216.2 i straffprocesslagen.. Slutligen får en åklagare eller högre tjänsteman vid kriminalpolisen beslagta ett föremål utan domstolsbeslut när föremålet har kasserats av en brottsmisstänkt eller tredje man, eller har ingetts frivilligtArtikel 218 i straffprocesslagen. När det gäller personuppgifter omfattar detta endast frivilligt ingivande av den berörda personen själv, inte av en personuppgiftsansvarig som innehar sådana uppgifter (vilket skulle kräva en särskild rättslig grund enligt lagen om skydd av personuppgifter). Frivilligt ingivna föremål godtas endast som bevis i domstolsförfaranden om offentliggörandet utom rimligt tvivel är frivilligt, vilket det är åklagarens uppgift att visa. Se högsta domstolens beslut nr 2013Do11233 av den 10 mars 2016..Bevis som erhållits i strid med straffprocesslagen kommer inte att godtasArtikel 308-2 i straffprocesslagen.. Dessutom föreskrivs i strafflagen att olagliga genomsökningar av personer eller personers bostad, bevakade byggnader, strukturer, bilar, fartyg, flygplan eller belagda rum bestraffas med fängelse i högst tre årArtikel 321 i strafflagen.. Denna bestämmelse gäller därför även när föremål, t.ex. datalagringsenheter, beslagtas vid en rättsstridig genomsökning.2.2.2.Insamling av kommunikationsinformation2.2.2.1.Rättslig grundInsamling av kommunikationsinformation regleras av en särskild lag: om post- och telehemlighet. I om post- och telehemlighet föreskrivs särskilt ett förbud mot censur av post, avlyssning av telekommunikation, tillhandahållande av uppgifter om kommunikationsbekräftelse, inspelning eller avlyssning av samtal mellan personer som inte offentliggjorts, förutom när detta sker på grundval av straffprocesslagen, om post- och telehemlighet eller lagen om militärdomstolenArtikel 3 i lagen om post- och telehemlighet. I lagen om militärdomstolen regleras i princip insamling av uppgifter om militär personal och den kan endast tillämpas på civila i ett begränsat antal fall (t.ex. kan förfaranden inledas vid en militär domstol om militär personal och civila begår ett brott tillsammans, eller om en person begår ett brott mot militären; se artikel 2 i lagen om militärdomstolen). De allmänna bestämmelserna om husrannsakan och beslag liknar straffprocesslagen, se t.ex. artiklarna 146–149 och 153–156 i lagen om militärdomstolen. Exempelvis kan post endast samlas in om det är nödvändigt för en utredning och på grundval av en domstolsorder från militärdomstolen. In den mån elektronisk kommunikation samlas in gäller de begränsningar och skyddsåtgärder som anges i lagen om post- och telehemlighet.. Begreppet kommunikation i den mening som avses i om post- och telehemlighet omfattar både vanlig post och telekommunikationerArtikel 2.1 i lagen om post- och telehemlighet, dvs. sändning eller mottagning av ljud, ord, symboler eller bilder, på trådbunden eller trådlös väg, via fiberkabel eller andra elektromagnetiska system, bl.a. telefon, e-post, informationstjänster för medlemmar, faxapparat och radioburen personsökning.. I detta avseende görs i lagen om post- och telehemlighet en åtskillnad mellan kommunikationsbegränsande åtgärderArtiklarna 2.7 och 3.2 i lagen om post- och telehemlighet. och insamling av uppgifter om kommunikationsbekräftelse.Begreppet kommunikationsbegränsande åtgärder omfattar censur, dvs. insamling av innehållet i traditionell post, samt teleavlyssning, dvs. direkt avlyssning (förvärv eller inspelning) av innehållet i telekommunikationerCensur definieras som att öppna post utan den berörda partens samtycke eller att inhämta kunskap om, spela in eller undanhålla innehållet på andra sätt (artikel 2.6 i lagen om post- och telehemlighet). Teleavlyssning avser förvärv eller inspelning av innehållet i telekommunikationer genom att lyssna på eller gemensamt läsa av ljud, ord, symboler eller bilder i kommunikationen med hjälp av elektronisk och mekanisk utrustning utan den berörda partens samtycke, eller genom att störa kommunikationens överföring och mottagning (artikel 2.7 i lagen om post- och telehemlighet).. Begreppet uppgifter om kommunikationsbekräftelse omfattar uppgifter om telekommunikationsregister, vilket inbegriper datum för telekommunikation, start- och sluttid, antal utgående och inkommande samtal samt den andra partens abonnentnummer, användningsfrekvens, loggfiler avseende användningen av telekommunikationstjänster och lokaliseringsuppgifter (t.ex. från sändningstorn där signaler tas emot)Artikel 2.11 i lagen om post- och telehemlighet..I lagen om post- och telehemlighet fastställs begränsningar och skyddsåtgärder för insamling av båda typerna av uppgifter, och för flera av dessa krav gäller att överträdelser är föremål för straffrättsliga påföljderArtiklarna 16 och 17 i lagen om post- och telehemlighet. Detta gäller t.ex. insamling utan domstolsorder, underlåtenhet att föra register, underlåtenhet att avbryta insamlingen när en nödsituation upphör eller underlåtenhet att underrätta den berörda personen..2.2.2.2.Begränsningar och skyddsåtgärder som är tillämpliga på insamling av kommunikationsinnehåll (kommunikationsbegränsande åtgärder)Insamling av kommunikationsinnehåll får endast ske som ett kompletterande medel för att underlätta en brottsutredning (dvs. som en sista utväg) och insatser måste göras för att minimera intrånget i enskilda personers kommunikationshemligheterArtikel 3.2 i lagen om post- och telehemlighet.. I enlighet med denna allmänna princip får kommunikationsbegränsande åtgärder endast användas om det är svårt att på annat sätt förhindra att ett brott begås, gripa brottslingen eller samla in bevisArtikel 5.1 i lagen om post- och telehemlighet.. De brottsbekämpande organ som samlar in kommunikationsinnehåll måste omedelbart upphöra med detta när fortsatt tillgång inte längre anses vara nödvändigt och på så sätt säkerställa att intrånget i kommunikationens integritet är så begränsat som möjligtArtikel 2 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet..Dessutom får kommunikationsbegränsande åtgärder endast användas om det finns betydande skäl att misstänka att vissa allvarliga brott som är särskilt förtecknade i lagen om post- och telehemlighet planeras, begås eller har begåtts. Dessa inbegriper brott som uppror, narkotikarelaterade brott eller brott med sprängämnen, samt brott med anknytning till nationell säkerhet, diplomatiska förbindelser eller militära baser och installationerArtikel 5.1 i lagen om post- och telehemlighet.. Målet för en kommunikationsbegränsande åtgärd måste vara specifika postförsändelser eller telekommunikationer som skickas eller tas emot av den misstänkte, eller postförsändelser eller telekommunikationer som skickas eller tas emot av den misstänkte under en bestämd tidsperiodArtikel 5.2 i lagen om post- och telehemlighet..Även när dessa krav är uppfyllda får insamling av innehållsdata endast ske på grundval av en domstolsorder. En åklagare får särskilt begära att domstolen tillåter insamling av innehållsdata som rör den misstänkte eller den person som är föremål för utredningArtikel 6.1 i lagen om post- och telehemlighet.. På samma sätt kan en tjänsteman vid kriminalpolisen ansöka om tillstånd hos en åklagare, som i sin tur kan begära en domstolsorderArtikel 6.2 i lagen om post- och telehemlighet.. En begäran om en domstolsorder måste göras skriftligen och innehålla särskilda uppgifter. Följande ska särskilt anges: 1) välgrundade skäl till misstanke om att ett av de förtecknade brotten planeras, begås eller har begåtts samt underlag som fastställer ett prima facie-fall av misstanke, 2) de kommunikationsbegränsande åtgärderna samt deras mål, omfattning, syfte och faktiska tillämpningsperiod, 3) var och hur åtgärderna i sådana fall skulle genomförasArtikel 6.4 i lagen om post- och telehemlighet och artikel 4.1 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet..Om de rättsliga kraven är uppfyllda får domstolen ge skriftligt tillstånd att vidta kommunikationsbegränsande åtgärder med avseende på den misstänkte eller den person som är föremål för utredningArtikel 6.5 och 6.8 i lagen om post- och telehemlighet.. I denna domstolsorder anges vilka typer av åtgärder som ska vidtas samt deras mål, omfattning, faktiska tillämpningsperiod, plats för genomförande och hur de ska genomförasArtikel 6.6 i lagen om post- och telehemlighet..Kommunikationsbegränsande åtgärder får endast genomföras under två månaderArtikel 6.7 i lagen om post- och telehemlighet.. Om syftet med åtgärderna uppnås tidigare under denna period måste åtgärderna omedelbart upphöra. Om villkoren fortfarande är uppfyllda får däremot en begäran om förlängning av den faktiska tillämpningsperioden för kommunikationsbegränsande åtgärder lämnas in inom tidsfristen på två månader. En sådan begäran måste innehålla underlag som fastställer ett prima facie-argument för att förlänga åtgärdernaArtikel 6.7 i lagen om post- och telehemlighet.. Den förlängda perioden får inte överstiga totalt ett år, eller tre år för vissa särskilt allvarliga brott (t.ex. brott med anknytning till uppror, utländsk aggression, nationell säkerhet osv.)Artikel 6.8 i lagen om post- och telehemlighet..De brottsbekämpande myndigheterna får kräva att kommunikationsoperatörer bistår dem och gör detta genom att förse dem med domstolens skriftliga tillståndArtikel 9.2 i lagen om post- och telehemlighet.. Kommunikationsoperatörer måste samarbeta och förvara det tillstånd de erhållit i sina registerArtikel 15-2 i lagen om post- och telehemlighet och artikel 12 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet.. De får vägra att samarbeta om information som gäller den person åtgärderna riktar sig mot enligt domstolens skriftliga tillstånd (t.ex. personens telefonnummer) är felaktig. Dessutom förbjuds de under alla omständigheter att lämna ut lösenord som används för telekommunikationArtikel 9.4 i lagen om post- och telehemlighet..Alla som vidtar kommunikationsbegränsande åtgärder eller som uppmanas att samarbeta måste föra register över åtgärdernas mål, deras genomförande, datum för samarbetet och måletArtikel 9.3 i lagen om post- och telehemlighet.. Brottsbekämpande myndigheter som genomför kommunikationsbegränsande åtgärder måste också föra register med detaljerade uppgifter och erhållna resultatArtikel 18.1 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet.. Tjänstemän vid kriminalpolisen måste lämna dess upplysningar i form av en rapport till åklagaren när de avslutar en utredningArtikel 18.2 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet..När en åklagare väcker åtal i ett fall där kommunikationsbegränsande åtgärder har använts, eller utfärdar ett beslut om att inte åtala eller gripa den berörda personen (dvs. inte bara en vilandeförklaring av åtalet), måste åklagaren underrätta den person som är föremål för de kommunikationsbegränsande åtgärderna om att kommunikationsbegränsande åtgärder har vidtagits, det verkställande organet och verkställighetsperioden. Ett sådant meddelande ska lämnas skriftligen inom 30 dagar från beslutetArtikel 9-2.1 i lagen om post- och telehemlighet.. Underrättelsen får skjutas upp om den sannolikt skulle utgöra ett allvarligt hot mot den nationella säkerheten eller störa den allmänna säkerheten eller ordningen eller om den sannolikt kan leda till väsentlig skada på andras liv eller kroppsskadaArtikel 9-2.4 i lagen om post- och telehemlighet.. Om åklagaren eller tjänstemannen vid kriminalpolisen har för avsikt att skjuta upp underrättelsen måste godkännande erhållas från chefen för den lokala åklagarmyndighetenArtikel 9-2.5 i lagen om post- och telehemlighet.. När skälen för hänskjutande inte längre föreligger ska delgivning ske inom 30 dagar från den tidpunktenArtikel 9-2.6 i lagen om post- och telehemlighet..I lagen om post- och telehemlighet fastställs också ett särskilt förfarande för insamling av kommunikationsinnehåll i nödsituationer. I synnerhet får brottsbekämpande organ samla in kommunikationsinnehåll om planering eller genomförande av organiserad brottslighet eller annat grovt brott som direkt kan orsaka dödsfall eller allvarlig skada är nära förestående, och det föreligger en nödsituation som gör det omöjligt att genomgå det ordinarie förfarandet (enligt ovan)Artikel 8.1 i lagen om post- och telehemlighet.. I en sådan nödsituation får en polis eller åklagare vidta kommunikationsbegränsande åtgärder utan föregående domstolstillstånd, men ska omedelbart efter verkställighet ansöka om domstolstillstånd. Om den brottsbekämpande myndigheten inte erhåller domstolstillstånd inom 36 timmar från den tidpunkt då nödåtgärderna genomfördes, måste insamlingen omedelbart upphöra, vanligtvis följt av förstöring av den insamlade informationenArtikel 8.2 i lagen om post- och telehemlighet.. Poliser som utför nödövervakning gör detta under överinseende av en åklagare. Om det är omöjligt att ta emot åklagarens instruktioner i förväg på grund av att det är nödvändigt att agera skyndsamt måste polisen inhämta en åklagares godkännande omedelbart efter det att verkställigheten påbörjatsArtikel 8.3 i lagen om post- och telehemlighet och artikel 16.3 i genomförandedekretet till denna lag.. Reglerna om underrättelse till personen såsom beskrivs ovan gäller även insamling av kommunikationsinnehåll i nödsituationer.Insamling av uppgifter i nödsituationer måste alltid ske i enlighet med ett uttalande om nödcensur/nödavlyssning och den myndighet som utför insamlingen måste föra ett register över eventuella nödåtgärderArtikel 8.4 i lagen om post- och telehemlighet.. Begäran till en domstol om tillstånd för nödåtgärder måste åtföljas av ett skriftligt dokument som anger de nödvändiga kommunikationsbegränsande åtgärderna, målet, ämnet, omfattningen, tidsperioden, platsen för genomförandet, metoden och en förklaring av hur de relevanta kommunikationsbegränsande åtgärderna uppfyller artikel 5.1 i lagen om post- och telehemlighetDet vill säga att det finns starka skäl att misstänka att vissa allvarliga brott planeras eller begås, eller har begåtts, och att det är ogenomförbart att på annat sätt förhindra att detta brott begås, gripa brottslingen eller samla in bevis., tillsammans med styrkande handlingar.I de fall då nödåtgärderna slutförs inom en kort tid, vilket utesluter domstolstillstånd (t.ex. om den misstänkte grips omedelbart efter det att avlyssningen inletts, vilken därför upphör), delger chefen för den behöriga åklagarmyndigheten ett meddelande om nödåtgärd till den behöriga domstolenArtikel 8.5 i lagen om post- och telehemlighet.. Däri ska följande anges: syfte, mål, tillämpningsområde, tidsperiod, platsen för genomförandet och insamlingsmetod samt skälen för att inte ha lämnat in en begäran om domstolstillståndArtikel 8.6–8.7 i lagen om post- och telehemlighet.. Detta meddelande gör det möjligt för den mottagande domstolen att granska lagenligheten hos insamlingen, och det måste föras in i ett register över meddelanden om nödåtgärder.Som ett allmänt krav får kommunikationsinnehåll som har erhållits vid genomförande av kommunikationsbegränsande åtgärder på grundval av lagen om post- och telehemlighet endast användas för att utreda, lagföra eller förhindra de specifika brott som anges ovan, i disciplinära förfaranden för samma typer av brott, för skadeståndsanspråk som tas upp av en part i kommunikationen eller där detta tillåts enligt andra lagarArtikel 12 i lagen om post- och telehemlighet..Särskilda skyddsåtgärder gäller vid insamling av telekommunikation som överförs via internetArtikel 12-2 i lagen om post- och telehemlighet.. Sådana uppgifter får endast användas för att utreda de allvarliga brott som förtecknas i artikel 5.1 i lagen om post- och telehemlighet. För att lagra uppgifterna måste godkännande inhämtas från den domstol som godkände de kommunikationsbegränsande åtgärdernaDen åklagare eller polis som genomför de kommunikationsbegränsande åtgärderna måste välja ut den telekommunikation som ska lagras inom 14 dagar efter det att åtgärderna har upphört och begära godkännande från domstol (när det gäller en polistjänsteman ska ansökan göras till en åklagare, som i sin tur inger begäran till domstolen), se artikel 12-2.1 och 12-2.2 i lagen om post- och telehemlighet.. En begäran om lagring måste innehålla information om de kommunikationsbegränsande åtgärderna, en sammanfattning av resultaten av åtgärderna, skälen till lagringen (tillsammans med underlag) och den telekommunikation som ska lagrasArtikel 12-2.3 i lagen om post- och telehemlighet.. Om ingen sådan begäran inges måste den erhållna telekommunikationen raderas inom 14 dagar efter det att de kommunikationsbegränsande åtgärderna har avslutatsArtikel 12-2.5 i lagen om post- och telehemlighet.. Om en begäran avslås måste telekommunikationen raderas inom sju dagarArtikel 12-2.5 i lagen om post- och telehemlighet.. Om telekommunikation raderas ska en rapport inges inom sju dagar till den domstol som godkände de kommunikationsbegränsande åtgärderna, med angivande av skälen till raderingen samt närmare uppgifter om och tidpunkt för detta.Mer generellt kommer information som erhållits på olaglig väg genom kommunikationsbegränsande åtgärder inte att godtas som bevis i rättsliga eller disciplinära förfarandenArtikel 4 i lagen om post- och telehemlighet.. Enligt lagen om post- och telehemlighet är det dessutom förbjudet för personer som vidtar kommunikationsbegränsande åtgärder att lämna ut konfidentiell information som erhållits i samband med genomförandet av sådana åtgärder och att använda den information som erhållits för att skada anseendet hos dem som omfattas av åtgärdernaArtikel 11.2 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet..2.2.2.3.Begränsningar och skyddsåtgärder som är tillämpliga på insamling av uppgifter om kommunikationsbekräftelsePå grundval av lagen om post- och telehemlighet får brottsbekämpande myndigheter begära att teleoperatörer tillhandahåller uppgifter om kommunikationsbekräftelse när så krävs för att genomföra en utredning eller verkställa en påföljdArtikel 13.1 i lagen om post- och telehemlighet.. Till skillnad från insamling av innehållsdata är möjligheten att samla in uppgifter om kommunikationsbekräftelse inte begränsad till vissa specifika brott. Precis som för innehållsdata kräver dock insamling av uppgifter om kommunikationsbekräftelse ett skriftligt förhandstillstånd från en domstol, på samma villkor som beskrivs ovanArtiklarna 13 och 6 i lagen om post- och telehemlighet.. När brådskande skäl föreligger som gör det omöjligt att inhämta domstolstillstånd får uppgifter om kommunikationsbekräftelse samlas in utan domstolsorder. I dessa fall måste tillstånd inhämtas omedelbart efter att uppgifterna har begärts och sedan meddelas telekommunikationsleverantörenArtikel 13.2 i lagen om post- och telehemlighet. I likhet med vad som gäller för brådskande kommunikationsbegränsande åtgärder måste ett dokument utarbetas med närmare information om fallet (den misstänkte, de åtgärder som ska vidtas, det misstänkta brottet och anledningen till brådskan). Se artikel 37.5 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet.. Om inget efterföljande tillstånd erhålls måste de insamlade uppgifterna förstörasArtikel 13.3 i lagen om post- och telehemlighet..Åklagare, tjänstemän vid kriminalpolisen och domstolar måste föra register över begäranden om uppgifter om kommunikationsbekräftelseArtikel 13.5 och 13.6 i lagen om post- och telehemlighet.. Dessutom måste telekommunikationsleverantörer två gånger per år rapportera om utlämnande av uppgifter om kommunikationsbekräftelse till ministern för vetenskap och IKT, och bevara dessa uppgifter i sju år från och med den dag då uppgifterna lämnades utArtikel 13.7 i lagen om post- och telehemlighet..Enskilda personer underrättas i princip om att uppgifter om kommunikationsbekräftelse har samlats inSe artikel 13-3.7 jämförd med artikel 9-2 i lagen om post- och telehemlighet.. Tidpunkten för en sådan underrättelse beror på omständigheterna för undersökningenArtikel 13-3.1 i lagen om post- och telehemlighet.. När ett beslut har fattats om att (inte) väcka åtal måste underrättelse ske inom 30 dagar. Om åtalet däremot skjuts upp ska underrättelsen delges inom 30 dagar ett år efter det att ett sådant beslut har fattats. Under alla omständigheter måste underrättelsen delges inom 30 dagar ett år efter det att uppgifterna har samlats in.Underrättelsen får skjutas upp om det är sannolikt att den kan 1) äventyra den nationella säkerheten, den allmänna säkerheten och ordningen, 2) orsaka dödsfall eller kroppsskada, 3) hindra rättvisa rättsliga förfaranden (t.ex. leda till att bevis förstörs eller vittnen hotas) eller 4) innebära förtal av den misstänkte, brottsoffer eller andra personer med anknytning till målet, eller inkräkta på deras privatlivArtikel 13-3.2 i lagen om post- och telehemlighet.. Underrättelse på någon av ovanstående grunder kräver tillstånd från chefen för en behörig distriktsåklagarmyndighetArtikel 13-3.3 i lagen om post- och telehemlighet.. När skälen för uppskjutande av underrättelsen inte längre föreligger ska delgivning ske inom 30 dagar från den tidpunktenArtikel 13-3.4 i lagen om post- och telehemlighet..Enskilda personer som har underrättats kan inge en skriftlig begäran till åklagaren eller tjänstemannen vid kriminalpolisen angående ändamålen med insamlingen av uppgifterna om kommunikationsbekräftelseArtikel 13-3.5 i lagen om post- och telehemlighet.. I så fall ska åklagaren eller tjänstemannen vid kriminalpolisen skriftligen ange ändamålen inom 30 dagar från mottagandet av begäran, såvida inte något av ovanstående skäl (undantag som gäller uppskjutande av underrättelse) är tillämpligtArtikel 13-3.6 i lagen om post- och telehemlighet..2.2.3.Teleoperatörers frivilliga utlämnande av uppgifterEnligt artikel 83.3 i lagen om telekomoperatörer får teleoperatörer frivilligt tillmötesgå en begäran från en domstol, åklagare eller chef för ett utredningsorgan om att lämna ut kommunikationsuppgifter till stöd för en brottsutredning, utredning eller verkställighet av en dom. Inom ramen för lagen om telekomoperatörer omfattar kommunikationsuppgifter användarnas namn, nummer i folkbokföringsregistret, adress och telefonnummer, datum då användarna tecknar eller avslutar sitt abonnemang samt deras identifieringskoder (dvs. koder som används för att identifiera den rättmätiga användaren av datorsystem eller kommunikationsnät)Artikel 83.3 i lagen om telekomoperatörer.. I lagen om telekomoperatörer betraktas endast personer som direkt förvärvar tjänster från en sydkoreansk telekommunikationsleverantör som användareArtikel 2.9 i lagen om telekomoperatörer.. Till följd av detta är det sannolikt att antalet fall där enskilda personer i EU vars uppgifter har överförts till Sydkorea betraktas som användare enligt lagen om telekomoperatörer kommer att vara mycket begränsade, eftersom dessa personer normalt inte skulle ingå ett direkt avtal med en sydkoreansk teleoperatör.Begäran om att erhålla kommunikationsuppgifter på grundval av lagen om telekomoperatörer ska göras skriftligen och däri ska skälen till begäran, länken till den relevanta användaren och de begärda uppgifternas omfattning angesArtikel 83.4 i lagen om telekomoperatörer.. Om det är omöjligt att lämna in en skriftlig begäran på grund av brådskande omständigheter ska den skriftliga begäran lämnas så snart som skälet till att ärendet är brådskande inte längre föreliggerArtikel 83.4 i lagen om telekomoperatörer.. Teleoperatörer som tillmötesgår begäran om utlämnande av kommunikationsuppgifter måste föra liggare som innehåller uppgifter som visar att kommunikationsuppgifter har tillhandahållits samt tillhörande material, såsom den skriftliga begäranArtikel 83.5 i lagen om telekomoperatörer.. Dessutom måste teleoperatörer två gånger per år rapportera om tillhandahållandet av kommunikationsuppgifter till ministern för vetenskap och IKTArtikel 83.6 i lagen om telekomoperatörer..Det finns ingen skyldighet för teleoperatörer att efterkomma en begäran om att lämna ut kommunikationsuppgifter på grundval av lagen om telekomoperatörer. Varje begäran måste därför bedömas av verksamhetsutövaren mot bakgrund av de tillämpliga dataskyddskraven i PIPA. I synnerhet måste en teleoperatör ta hänsyn till den registrerades intressen och får inte röja informationen om det är sannolikt att det skulle utgöra en otillbörlig överträdelse av den enskildes eller tredje mans intressenArtikel 18.2 i PIPA.. I enlighet med anmälan nr 2021-1 om tilläggsregler för tolkning och tillämpning av lagen om skydd av personuppgifter måste den berörda personen dessutom underrättas om utlämnandet. I undantagsfall får en sådan underrättelse skjutas upp, särskilt om och så länge som underrättelsen skulle äventyra en pågående brottsutredning eller sannolikt skada en annan persons liv eller kropp, om dessa rättigheter eller intressen är uppenbart överordnade den registrerades rättigheterAnmälan nr 2021-1 från nämnden för skydd av personuppgifter om tilläggsregler för tolkning och tillämpning av lagen om skydd av personuppgifter, avsnitt III, 2 iii)..År 2016 bekräftade högsta domstolen att teleoperatörers frivilliga tillhandahållande av kommunikationsuppgifter utan domstolsorder på grundval av lagen om telekomoperatörer inte i sig strider mot rätten att bestämma över information om sig själv som tillerkänns användaren av telekommunikationstjänsten. Samtidigt klargjorde domstolen att det skulle föreligga en sådan överträdelse om det är uppenbart att det ansökande organet missbrukade sin befogenhet att begära utlämnande av kommunikationsuppgifter, vilket skulle strida mot den berörda personens eller tredje mans intressenHögsta domstolens beslut nr 2012Da105482 av den 10 mars 2016.. Mer allmänt måste varje begäran om frivilligt utlämnande som inges av en brottsbekämpande myndighet följa principerna om laglighet, nödvändighet och proportionalitet som följer av den sydkoreanska författningen (artiklarna 12.1 och 37.2).2.3.TillsynTillsynen av brottsbekämpande myndigheter på det straffrättsliga området sker genom olika mekanismer, både internt och av externa organ.2.3.1.InternrevisionI enlighet med lagen om revisioner i den offentliga sektorn uppmuntras myndigheter att inrätta ett internt revisionsorgan, med uppgift att bland annat utföra laglighetskontrollerArtiklarna 3 och 5 i lagen om revisioner i den offentliga sektorn.. Cheferna för sådana revisionsorgan måste i största möjliga utsträckning garanteras oberoendeArtikel 7 i lagen om revisioner i den offentliga sektorn.. Närmare bestämt utses de utanför den berörda myndigheten (t.ex. före detta domare, professorer) för en period om två till fem år och kan endast avsättas av motiverade skäl (t.ex. om de inte kan utföra sina uppgifter på grund av psykisk eller fysisk sjukdom, eller om de är föremål för disciplinära åtgärder)Artiklarna 8–11 i lagen om revisioner i den offentliga sektorn.. Revisorer utses också på grundval av de särskilda villkor som fastställs i lagenArtikel 16 ff. i lagen om revisioner i den offentliga sektorn.. Revisionssrapporterna kan innehålla rekommendationer eller ansökningar om kompensation eller korrigering, samt reprimander och rekommendationer eller begäranden om disciplinåtgärderArtikel 23.2 i lagen om revisioner i den offentliga sektorn.. De delges chefen för den myndighet som är föremål för revisionen samt till revisions- och kontrollstyrelsen (se avsnitt 2.3.2) inom 60 dagar efter det att revisionen slutförtsArtikel 23.1 i lagen om revisioner i den offentliga sektorn.. Den berörda myndigheten måste genomföra de åtgärder som krävs och rapportera resultaten till revisions- och kontrollstyrelsenArtikel 23.3 i lagen om revisioner i den offentliga sektorn.. Dessutom görs revisionsresultaten i allmänhet tillgängliga för allmänhetenArtikel 26 i lagen om revisioner i den offentliga sektorn.. Vägran eller hindrande av internrevision omfattas av administrativa sanktionsavgifterArtikel 41 i lagen om revisioner i den offentliga sektorn.. För att följa ovannämnda lagstiftning tillämpar den nationella polismyndigheten ett system med generalinspektörer för internrevisioner på det straffrättsliga området, bl.a. eventuella kränkningar av de mänskliga rättigheternaSe särskilt avdelningarna under generaldirektören för revision och kontroll: https://www.police.go.kr/eng/knpa/org/org01.jsp..2.3.2.Revisions- och kontrollstyrelsenRevisions- och kontrollstyrelsen (Board of Audit and Inspection) får kontrollera myndigheters verksamhet och på grundval av sådana kontroller utfärda rekommendationer, begära disciplinära åtgärder eller inge en brottsanmälanArtiklarna 24 och 31–35 i lagen om revisions- och kontrollstyrelsen (Board of Audit and Inspection Act -BAI-lagen).. Revisions- och kontrollstyrelsen är inrättat under Sydkoreas president, men har en oberoende ställning med avseende på dess uppgifterArtikel 2.1 i BAI-lagen.. Dessutom kräver lagen om inrättande av revisions- och kontrollstyrelsen att revisions- och kontrollstyrelsen i största möjliga utsträckning ska beviljas oberoende när det gäller utnämning, avskedande och organisation av personal samt sammanställning av styrelsens budgetArtikel 2.2 i BAI-lagen.. Revisions- och kontrollstyrelsens ordförande utses av presidenten med parlamentets samtyckeArtikel 4.1 i BAI-lagen.. De sex återstående ledamöterna utses av presidenten för en fyraårsperiod på rekommendation av ordförandenArtiklarna 5.1 och 6 i BAI-lagen.. Ledamöterna (inklusive ordföranden) måste uppfylla de särskilda kvalifikationer som fastställs i lagT.ex. ha tjänstgjort som domare, allmän åklagare eller advokat i minst tio år, ha arbetat som offentlig tjänsteman eller professor eller ha haft en högre uppsatt tjänst vid ett universitet i minst åtta år, eller ha arbetat i minst tio år på ett börsnoterat aktiebolag eller vid en offentlig institution (varav minst fem år som verkställande direktör), se artikel 7 i BAI-lagen. och får endast avsättas i händelse av riksrättsförfarande, frihetsstraff eller oförmåga att utföra sina uppgifter på grund av långvarig bristande psykisk eller fysisk kapacitetArtikel 8 i BAI-lagen.. Dessutom är ledamöterna förbjudna att delta i politisk verksamhet och att samtidigt inneha uppdrag i parlamentet, förvaltningsorgan, organisationer som är föremål för revision och inspektion av revisions- och kontrollstyrelsen eller andra avlönade uppdrag eller befattningarArtikel 9 i BAI-lagen..Revisions- och kontrollstyrelsen utför en allmän revision på årsbasis, men kan också utföra särskilda revisioner i frågor av särskilt intresse. Revisions- och kontrollstyrelsen kan begära in handlingar under en kontroll och begära att enskilda personer ska närvaraSe t.ex. artikel 27 i BAI-lagen.. Som en del av en revision granskar revisions- och kontrollstyrelsen statens inkomster och utgifter, men övervakar också den allmänna efterlevnaden av myndigheternas och de offentliga tjänstemännens skyldigheter i syfte att förbättra den offentliga förvaltningens verksamhetArtiklarna 20 och 24 i BAI-lagen.. Dess tillsyn sträcker sig därför utöver budgetaspekterna och omfattar även en laglighetskontroll.2.3.3.ParlamentetParlamentet får utreda och kontrollera myndigheterArtikel 128 i lagen om parlamentet och artiklarna 2, 3 och 15 i lagen om kontroll och utredning av statsförvaltningen. Detta inbegriper årliga kontroller av offentliga angelägenheter som helhet och utredningar av specifika frågor.. Under en utredning eller kontroll får parlamentet begära att handlingar lämnas ut och tvinga vittnen att framträdaArtikel 101 i lagen om kontroll och utredning av statsförvaltningen. Se även artiklarna 128 och 129 i lagen om parlamentet.. Den som begår mened vid en utredning som utförs av parlamentet är föremål för straffrättsliga påföljder (fängelse i upp till tio år)Artikel 14 i lagen om vittnesmål, utvärdering osv. inför parlamentet.. Förfarandet och resultaten av kontroller kan offentliggörasArtikel 12-2 i lagen om kontroll och utredning av statsförvaltningen.. Om parlamentet finner olaglig eller otillbörlig verksamhet kan den begära att den berörda myndigheten vidtar korrigerande åtgärder, bl.a. beviljande av kompensation, disciplinära åtgärder och förbättrade interna förfarandenArtikel 16.2 i lagen om kontroll och utredning av statsförvaltningen.. Efter en sådan begäran måste myndigheten agera utan dröjsmål och rapportera resultatet till parlamentetArtikel 16.3 i lagen om kontroll och utredning av statsförvaltningen..2.3.4.Nämnden för skydd av personuppgifterNämnden för skydd av personuppgifter (nämnden) utövar tillsyn över brottsbekämpande myndigheters behandling av personuppgifter i enlighet med PIPA. Dessutom omfattar nämndens tillsyn enligt artiklarna 7-8.3, 7-8.4 och 7-9.5 i PIPA även eventuella överträdelser av bestämmelserna om begränsningar och skyddsåtgärder i fråga om insamling av personuppgifter, bl.a. sådana som ingår i de särskilda lagar som reglerar insamlingen av (elektroniska) bevis för brottsbekämpande ändamål (se avsnitt 2.2). Med hänsyn till kraven i artikel 3.1 PIPA för laglig och korrekt insamling av personuppgifter utgör en sådan överträdelse också en överträdelse av PIPA, vilket gör det möjligt för nämnden för skydd av personuppgifter att genomföra en utredning och vidta korrigerande åtgärderSe anmälan nr 2021-1 från nämnden för skydd av personuppgifter om tilläggsregler för tolkning och tillämpning av lagen om skydd av personuppgifter..Vid utövandet av sin övervakningsfunktion har nämnden för skydd av personuppgifter tillgång till all relevant informationArtikel 63 i PIPA.. Nämnden för skydd av personuppgifter kan ge råd till brottsbekämpande myndigheter för att förbättra nivån på skyddet av personuppgifter vid behandling, vidta korrigerande åtgärder (t.ex. avbryta behandlingen av uppgifter eller vidta nödvändiga åtgärder för att skydda personuppgifter) eller råda myndigheten att vidta disciplinära åtgärderArtiklarna 61.2, 65.1, 65.2 och 64.4 i PIPA.. Slutligen planeras straffrättsliga påföljder för vissa överträdelser av PIPA, såsom olaglig användning eller utlämnande av personuppgifter till tredje part eller olaglig behandling av känslig informationArtiklarna 70–74 i PIPA.. I detta avseende får nämnden för skydd av personuppgifter hänskjuta ärendet till det behöriga utredningsorganet (däribland en åklagare)Artikel 65.1 i PIPA..2.3.5.Den nationella människorättskommissionenDen nationella människorättskommissionen – ett oberoende organ som har till uppgift att skydda och främja de grundläggande rättigheternaArtikel 1 i lagen om människorättskommissionen (Human Rights Commission Act, nedan NHRC-lagen). – har befogenhet att utreda och avhjälpa brott mot artiklarna 10–22 i författningen, som inbegriper rätten till integritet och till sekretess för korrespondens. Den nationella människorättskommissionen består av elva ledamöter som utnämns efter nominering av parlamentet (fyra), presidenten (fyra) och högsta domstolens ordförande (tre)Artikel 5.1 och 5.2 i NHRC-lagen.. För att utses måste en ledamot 1) ha tjänstgjort i minst tio år vid ett universitet eller ett godkänt forskningsinstitut, åtminstone som biträdande professor, 2) ha tjänstgjort som domare, åklagare eller advokat i minst tio år, 3) ha varit verksam inom området mänskliga rättigheter i minst tio år (t.ex. för en ideell, icke-statlig organisation eller internationell organisation) eller 4) ha rekommenderats av grupper i det civila samhälletArtikel 5.3 i NHRC-lagen.. Ordföranden utses av presidenten bland ledamöterna och måste bekräftas av parlamentetArtikel 5.5 i NHRC-lagen.. Ledamöterna (däribland ordföranden) utses för en förnybar period på tre år och kan endast avsättas om de döms till fängelse eller inte längre kan utföra sina uppgifter på grund av långvarig bristande fysisk eller psykisk kapacitet (i vilket fall två tredjedelar av ledamöterna måste gå med på avskedandet)Artiklarna 7.1 och 8 i NHRC-lagen.. Den nationella människorättskommissionens ledamöter är förbjudna att samtidigt inneha ett uppdrag i parlamentet, lokala råd eller något statligt eller lokalt styrelseorgan (som offentlig tjänsteman)Artikel 10 i NHRC-lagen..Den nationella människorättskommissionen får inleda en utredning på eget initiativ eller på grundval av en framställning från en enskild person. Som en del av sin undersökning får den nationella människorättskommissionen begära att relevant material lämnas in, att kontroller utförs och att enskilda personer kallas att vittnaArtikel 36 i NHRC-lagen. I enlighet med artikel 36.7 i lagen får inlämning av material eller föremål avslås om det skulle inverka menligt på statlig sekretess som kan ha en väsentlig inverkan på statens säkerhet eller diplomatiska förbindelser, eller utgöra ett allvarligt hinder för en brottsutredning eller pågående rättegång. I sådana fall får kommissionen begära ytterligare information från chefen för det berörda organet (som måste efterkomma denna begäran i god tro) när detta krävs för att avgöra om vägran att lämna information är motiverad.. Efter en utredning kan den nationella människorättskommissionen utfärda rekommendationer för att förbättra eller korrigera särskilda strategier och metoder och får offentliggöra demArtikel 25.1 i NHRC-lagen.. Myndigheterna måste underrätta den nationella människorättskommissionen om en plan för att genomföra sådana rekommendationer inom 90 dagar från mottagandetArtikel 25.3 i NHRC-lagen.. Vid underlåtenhet att genomföra rekommendationer måste den berörda myndigheten dessutom informera kommissionen om dettaArtikel 25.4 i NHRC-lagen.. Den nationella människorättskommissionen får i sin tur upplysa parlamentet om sådana brister och/eller offentliggöra dem. Myndigheterna följer i allmänhet den nationella människorättskommissionens rekommendationer och har ett starkt incitament att göra detta eftersom deras genomförande har bedömts vara en del av den allmänna utvärdering som genomförs av byrån för samordning av regeringens politik, under ledning av premiärministerns kansli.2.4.Prövning för enskilda2.4.1.Prövningsmekanismer som finns tillgängliga enligt PIPAEnskilda personer får utöva sina rättigheter till tillgång, rättelse, radering och upphörande enligt PIPA när det gäller personuppgifter som behandlas av brottsbekämpande myndigheter på det straffrättsliga området. Tillgång kan begäras direkt från den berörda myndigheten, eller indirekt via nämnden för skydd av personuppgifterArtikel 35.2 i PIPA.. Den behöriga myndigheten får begränsa eller neka tillgång endast om detta föreskrivs i lag, om det sannolikt skulle orsaka skada på en tredje parts liv eller kropp, eller sannolikt leda till överträdelser av en annan persons äganderättigheter och andra intressen (dvs. om den andra personens intressen skulle väga tyngre än intressena hos den person som inkommer med begäran)Artikel 35.4 i PIPA.. Om en begäran om tillgång avslås måste personen informeras om skälen till detta och om hur man överklagarArtikel 42.2 i genomförandedekretet till PIPA.. På samma sätt kan en begäran om rättelse eller radering avslås om detta föreskrivs i andra lagar, varvid personen måste informeras om de bakomliggande skälen och möjligheten att överklagaArtiklarna 36.1–2 i PIPA och artikel 43.3 i genomförandedekretet till PIPA..I fråga om prövning kan enskilda personer inge ett klagomål till nämnden för skydd av personuppgifter, bland annat genom den integritetstjänst som drivs av Sydkoreas byrå för internet och säkerhetArtikel 62 i PIPA.. Dessutom kan en enskild person få medling genom kommittén för tvistlösning avseende personuppgifterArtiklarna 40–50 i PIPA och artiklarna 48-2–57 i genomförandedekretet till PIPA.. Dessa möjligheter till prövning finns tillgängliga både vid eventuella överträdelser av reglerna i särskilda lagar om begränsningar och skyddsåtgärder i fråga om insamling av personuppgifter (avsnitt 2.2) och av PIPA. Dessutom kan enskilda personer bestrida nämndens beslut eller passivitet enligt förvaltningsprocesslagen (se avsnitt 2.4.3).2.4.2.Prövning inför den nationella människorättskommissionenDen nationella människorättskommissionen hanterar klagomål från enskilda (både sydkoreanska och utländska medborgare) om kränkningar av de mänskliga rättigheterna som begåtts av myndigheterI artikel 4 i lagen om den nationella kommissionen för mänskliga rättigheter hänvisas till medborgare och utlänningar som är bosatta i Sydkorea, men begreppet bosatta återspeglar snarare ett begrepp om jurisdiktion än territorium. Om en statlig institution i Sydkorea överträder grundläggande rättigheter tillhörande en utländsk medborgare utanför Sydkorea kan den personen inge ett klagomål till den nationella människorättskommissionen. Se t.ex. den därmed sammanhängande frågan på den nationella människorättskommissionens sida med vanliga frågor som finns tillgänglig på https://www.humanrights.go.kr/site/program/board/basicboard/list?boardtypeid=7025&menuid=002004005001&pagesize=10¤tpage=2. Detta skulle vara fallet om de sydkoreanska myndigheterna har olaglig tillgång till personuppgifter som har överförts till Sydkorea avseende en utländsk medborgare.. Det finns inget stående krav på att enskilda personer ska lämna in ett klagomål till den nationella människorättskommissionenEtt klagomål måste i princip inges inom ett år från överträdelsen, men den nationella människorättskommissionen kan fortfarande besluta att utreda ett klagomål som inges efter den tidsperioden så länge preskriptionstiden enligt straffrätten eller civilrätten inte har löpt ut (artikel 32.1 led 4 i NHRC-lagen).. Till följd av detta kommer den nationella människorättskommissionen att handlägga ett klagomål även om den berörda personen inte kan påvisa någon skada i det skede som avser upptagande till prövning. När det gäller insamling av personuppgifter för brottsbekämpande ändamål skulle en enskild person därför inte vara skyldig att visa att sydkoreanska myndigheter har haft tillgång till hans eller hennes personuppgifter för att klagomålet ska kunna tas upp till prövning inför den nationella människorättskommissionen. En person kan också begära att klagomålet ska lösas genom medlingArtikel 42 ff. i NHRC-lagen..För att utreda ett klagomål kan den nationella människorättskommissionen utnyttja sina utredningsbefogenheter, bland annat genom att begära in relevant material, genomföra kontroller och kalla enskilda personer att vittnaArtiklarna 36 och 37 i NHRC-lagen.. Om utredningen visar att en överträdelse av relevanta lagar har ägt rum, får den nationella människorättskommissionen rekommendera att åtgärder vidtas eller att relevanta stadgar, institutioner, riktlinjer eller praxis korrigeras eller förbättrasArtikel 44 i NHRC-lagen.. Föreslagna åtgärder kan omfatta medling, upphörande av kränkningar av de mänskliga rättigheterna, skadestånd och åtgärder för att förhindra att samma eller liknande kränkningar upprepasArtikel 42.4 i NHRC-lagen.. Vid olaglig insamling av personuppgifter enligt tillämpliga regler kan korrigerande åtgärder inbegripa radering av de insamlade personuppgifterna. Om det anses mycket sannolikt att överträdelsen pågår och det anses troligt att skador som är svåra att avhjälpa kan orsakas om detta lämnas utan åtgärd får den nationella människorättskommissionen vidta brådskande åtgärderArtikel 48 i NHRC-lagen..Även om den nationella människorättskommissionen inte har någon tvingande befogenhet kan dess beslut (t.ex. ett beslut om att inte fortsätta undersökningen av ett klagomål)Om den nationella människorättskommissionen t.ex. i undantagsfall inte kan kontrollera visst material eller vissa anläggningar på grund av att det rör sig om statshemligheter som kan ha en väsentlig inverkan på statens säkerhet eller diplomatiska förbindelser, eller om kontrollen skulle utgöra ett allvarligt hinder för en brottsutredning eller pågående rättegång (se fotnot 166) och om detta hindrar den nationella människorättskommissionen från att genomföra den utredning som krävs för att bedöma om talan är befogad, kommer den nationella människorättskommissionen att informera den enskilda personen om orsakerna till att klagomålet avslogs, i enlighet med artikel 39 i NHRC-lagen. I detta fall skulle personen kunna överklaga den nationella människorättskommissionens beslut enligt förvaltningsprocesslagen. och rekommendationer överklagas till de sydkoreanska domstolarna enligt förvaltningsprocesslagen (se avsnitt 2.4.3)Se t.ex. överdomstolen i Seoul, beslut nr 2007Nu27259 av den 18 april 2008, bekräftad genom högsta domstolens beslut nr 2008Du7854 av den 9 oktober 2008; överdomstolen i Seoul, beslut nr 2017Nu69382 av den 2 februari 2018.. Om den nationella människorättskommissionens slutsatser visar att personuppgifter olagligt har samlats in av en myndighet kan en enskild person dessutom begära vidare prövning inför de sydkoreanska domstolarna mot denna myndighet, t.ex. genom att bestrida insamlingen enligt förvaltningsprocesslagen, inge en författningsklagan till författningsdomstolen enligt lagen om författningsdomstolen eller ansöka om skadestånd enligt lagen om statlig kompensation (se avsnitt 2.4.3).2.4.3.Rättslig prövningEnskilda personer kan åberopa de begränsningar och skyddsåtgärder som beskrivs i föregående avsnitt för att få sin sak prövad i sydkoreansk domstol på olika sätt.För det första kan den berörda personen och hans eller hennes ombud enligt straffprocesslagen närvara när en domstolsorder för husrannsakan eller beslag verkställs och kan därmed göra invändningar vid den tidpunkt då ordern verkställsArtiklarna 121 och 219 i straffprocesslagen.. I straffprocesslagen föreskrivs dessutom en så kallad mekanism för halva klagomål, som gör det möjligt för enskilda personer att göra en framställning till den behöriga domstolen med en begäran om att upphäva eller ändra ett beslut som en åklagare eller polis har fattat om ett beslagArtikel 417 i straffprocesslagen jämförd med artikel 414.2 i straffprocesslagen. Se även högsta domstolens beslut nr 97Mo66 av den 29 september 1997.. Detta gör det möjligt för enskilda att bestrida de åtgärder som vidtagits för att verkställa en domstolsorder om beslag.Dessutom kan enskilda personer få ersättning för skador vid de sydkoreanska domstolarna. På grundval av lagen om statlig kompensation kan enskilda personer ansöka om ersättning för skador som offentliga tjänstemän åsamkar dem vid lagstridigt fullgörande av sina officiella uppgifterArtikel 2.1 i lagen om statlig kompensation.. Ett skadeståndsanspråk enligt lagen om statlig kompensation kan inges till ett specialiserat kompensationsråd eller direkt till de sydkoreanska domstolarnaArtiklarna 9 och 12 i lagen om statlig kompensation. Genom lagen inrättas distriktsråd (under ledning av vice åklagaren vid motsvarande åklagarmyndighet), ett centralråd (under ledning av vice justitieministern) och ett särskilt råd (under ledning av vice försvarsministern och ansvarigt för skadeståndsanspråk för skador som orsakas av militär personal eller civilanställda inom militären). Skadeståndsanspråk hanteras i princip av distriktsrådet, som under vissa omständigheter måste vidarebefordra ärenden till det centrala eller särskilda rådet, t.ex. om skadeståndet överstiger ett visst belopp eller om en enskild person ansöker om ny granskning. Alla råd består av ledamöter som utses av justitieministern (t.ex. bland tjänstemän vid justitieministeriet, domstolar, advokater och personer med sakkunskap om statlig kompensation) och omfattas av särskilda regler om intressekonflikter (se artikel 7 i genomförandedekretet till lagen om statlig kompensation).. Om offret är en utländsk medborgare tillämpas lagen om statlig kompensation under förutsättning att den medborgarens ursprungsland även säkerställer statlig kompensation för sydkoreanska medborgareArtikel 7 i lagen om statlig kompensation.. Enligt rättspraxis är detta villkor uppfyllt om kraven vid begäran om skadestånd i det andra landet inte i någon större utsträckning avviker mellan Sydkorea och det andra landet och generellt sett inte är strängare än de krav som fastställts av Sydkorea, utan några materiella och väsentliga skillnaderHögsta domstolens beslut nr 2013Da208388 av den 11 juni 2015.. Civilrätten reglerar statens skadeståndsansvar, och följaktligen omfattar statens skadeståndsansvar även skadestånd som inte avser egendom (t.ex. psykiskt lidande)Se artikel 8 i lagen om statlig kompensation och artikel 751 i civillagen..När det gäller överträdelser av dataskyddsregler finns det ytterligare ett rättsmedel inom ramen för PIPA. Enligt artikel 39 i PIPA kan var och en som lider skada till följd av en överträdelse av PIPA eller förlust, stöld, spridning, förfalskning, ändring av eller skada på hans eller hennes personuppgifter erhålla ersättning för skada vid en domstol. Det finns inget liknande krav på ömsesidighet som enligt lagen om statlig kompensation.Utöver skadestånd kan administrativ prövning erhållas mot åtgärder eller underlåtelse från förvaltningsorganens sida enligt förvaltningsprocesslagen. Alla enskilda personer kan bestrida ett beslut (dvs. utövande av eller vägran att utöva offentlig makt i ett visst fall) eller underlåtelse (en förvaltningsorgans långvariga underlåtenhet att fatta ett visst beslut trots en rättslig förpliktelse att göra detta), vilket kan leda till återkallande eller ändring av ett olagligt beslut, ett konstaterande av ogiltighet (dvs. ett konstaterande om att beslutet inte har någon rättslig verkan eller att det inte existerar i rättsordningen) eller ett konstaterande om att underlåtelsen är rättsstridigArtiklarna 2 och 4 i förvaltningsprocesslagen.. För att kunna bestrida ett förvaltningsbeslut måste det direkt påverka medborgerliga rättigheter och skyldigheterHögsta domstolens beslut nr 98Du18435 av den 22 oktober 1999, högsta domstolens beslut nr 99Du1113 av den 8 september 2000 och högsta domstolens beslut nr 2010Du3541 av den 27 september 2012.. Detta inbegriper åtgärder för att samla in personuppgifter, antingen direkt (t.ex. avlyssning av kommunikation) eller genom en begäran om utlämnande (t.ex. till en tjänsteleverantör).Ovannämnda anspråk kan först inges till administrativa överklagandenämnder som inrättats av vissa myndigheter (t.ex. NIS, NHRC) eller till den centrala administrativa överklagandenämnd som inrättats inom ramen för kommissionen för medborgerliga rättigheter och bekämpning av korruptionArtikel 6 i lagen om administrativa överklaganden och artikel 18.1 i förvaltningsprocesslagen.. Ett sådant administrativt överklagande ger en alternativ, mer informell möjlighet att bestrida en myndighets beslut eller underlåtelse att agera. Ett anspråk kan dock även inges direkt till de sydkoreanska domstolarna enligt förvaltningsprocesslagen.En begäran om återkallande eller ändring av ett beslut enligt förvaltningsprocesslagen får inges av varje person som har ett rättsligt intresse av att begära återkallandet eller ändringen, eller att få sina rättigheter återställda genom återkallandet/ändringen om beslutet inte längre har verkanArtikel 12 i förvaltningsprocesslagen.. På samma sätt kan talan om ogiltighet väckas av en person som har ett rättsligt intresse av en sådan bekräftelse, medan en tvist för att bekräfta att en underlåtelse att agera är rättsstridig kan inledas av varje person som har begärt ett beslut och har ett rättsligt intresse av att begära att underlåtelsens rättsstridighet bekräftasArtiklarna 35 och 36 i förvaltningsprocesslagen.. Enligt högsta domstolens rättspraxis tolkas rättsligt intresse som ett rättsligt skyddat intresse, dvs. ett direkt och specifikt intresse som skyddas av lagar och andra författningar som ligger till grund för administrativa beslut (dvs. inte allmänhetens generella, indirekta och abstrakta intressen)Högsta domstolens beslut nr 2006Du330 av den 26 mars 2006.. Enskilda personer har därför ett rättsligt intresse vid överträdelse av begränsningar och skyddsåtgärder när det gäller insamlingen av deras personuppgifter för brottsbekämpande ändamål (enligt särskilda lagar eller PIPA). Parterna är bundna till en slutlig dom enligt förvaltningsprocesslagenArtikel 30.1 i förvaltningsprocesslagen..En begäran om återkallande/ändring av ett beslut och en begäran om att bekräfta att en underlåtelse att agera är rättsstridig ska lämnas in inom 90 dagar från den dag personen får kännedom om beslutet eller underlåtelsen och i princip senast ett år efter den dag då beslutet utfärdades eller underlåtelsen inträffade, såvida det inte finns välgrundade skälArtikel 20 i förvaltningsprocesslagen. Denna tidsfrist gäller även för en begäran om bekräftelse av att en underlåtelse att agera är rättsstridig, se artikel 38.2 i förvaltningsprocesslagen.. Enligt högsta domstolens rättspraxis ska begreppet välgrundade skäl tolkas i vidare bemärkelse och det måste bedömas om det är socialt godtagbart att tillåta ett försenat klagomål mot bakgrund av alla omständigheter i ärendetHögsta domstolens beslut nr 90Nu6521 av den 28 juni 1991.. Detta omfattar exempelvis (men är inte begränsat till) skäl till förseningen som den berörda parten inte kan hållas ansvarig för (dvs. situationer som ligger utanför klagandens kontroll, t.ex. om han eller hon inte har underrättats om insamlingen av hans eller hennes personuppgifter) eller force majeure (t.ex. naturkatastrof, krig).Slutligen kan enskilda personer även inge en författningsklagan till författningsdomstolenArtikel 68.1 i lagen om författningsdomstolen.. På grundval av lagen om författningsdomstolen får dessutom personer vars grundläggande och författningsskyddade rättigheter kränks genom utövandet av offentlig makt (med undantag av domstolsbeslut) begära avgörande gällande en författningsklagan. Om andra rättsmedel finns tillgängliga måste dessa först vara uttömda. Enligt författningsdomstolens rättspraxis kan utländska medborgare inge en författningsklagan i den mån deras grundläggande rättigheter erkänns i den sydkoreanska författningen (se förklaringarna i avsnitt 1.1)Författningsdomstolens beslut nr 99HeonMa194 av den 29 november 2001.. En författningsklagan måste inges inom 90 dagar efter det att en person har fått kännedom om överträdelsen, och inom ett år efter det att den ägt rum. Med hänsyn till att förfarandet enligt förvaltningsprocesslagen är tillämpligt enligt lagen om författningsdomstolenArtikel 40 i lagen om författningsdomstolen. kan ett klagomål fortfarande tas upp till prövning om det finns välgrundade skäl, i den tolkning som anges i högsta domstolens rättspraxis enligt ovan.Om andra rättsmedel först måste uttömmas ska en författningsklagan inges inom 30 dagar efter det slutliga beslutet om ett sådant rättsmedelArtikel 69 i lagen om författningsdomstolen.. Författningsdomstolen kan ogiltigförklara utövandet av den offentliga makt som orsakade överträdelsen eller bekräfta att en viss underlåtenhet att agera är författningsstridigArtikel 75.3 i lagen om författningsdomstolen.. I så fall ska den berörda myndigheten vidta åtgärder för att rätta sig efter domstolens beslut.3.MYNDIGHETERS TILLGÅNG TILL UPPGIFTER FÖR ÄNDAMÅL SOM RÖR DEN NATIONELLA SÄKERHETEN3.1.Behöriga myndigheter på området nationell säkerhetSydkorea har två särskilda underrättelseorgan: den nationella underrättelsetjänsten och försvarets säkerhetskommando. Utöver detta får även polis och åklagare samla in personuppgifter för ändamål som rör den nationella säkerheten.Den nationella underrättelsetjänsten är inrättad genom lagen om den nationella underrättelsetjänsten (National Intelligence Service Act, nedan kallad NIS-lagen) och verkar direkt under presidentens behörighet och överinseendeArtiklarna 2 och 4.2 i NIS-lagen.. I synnerhet samlar den nationella underrättelsetjänsten in, sammanställer och distribuerar information om andra länder (och Nordkorea)Detta begrepp omfattar inte uppgifter om enskilda personer, utan allmän information om andra länder (trender, utveckling) och uppgifter om verksamhet som bedrivs av statliga aktörer i tredjeländer., underrättelser som rör uppgiften att motverka spionage (däribland militär- och industrispionage), terrorism och internationella brottssyndikats verksamhet, underrättelser om vissa typer av brott som riktas mot allmän och nationell säkerhet (t.ex. inhemska uppror, utländsk aggression) och underrättelser som rör uppgiften att säkerställa it-säkerhet och förhindra eller motverka it-angreppArtikel 3.1 i NIS-lagen.. I NIS-lagen, genom vilken den nationella underrättelsetjänsten är inrättad, fastställs dess uppgifter. Den innehåller även allmänna principer för all dess verksamhet. Som en allmän princip måste den nationella underrättelsetjänsten upprätthålla politisk neutralitet och skydda individens frihet och rättigheterArtiklarna 3.1, 6.2, 11 och 21. Se även reglerna om intressekonflikter, särskilt artiklarna 10 och 12.. Direktören för den nationella underrättelsetjänsten har i uppgift att utarbeta allmänna riktlinjer som fastställer principerna, tillämpningsområdet och förfarandena för den nationella underrättelsetjänstens uppgifter i samband med insamling och användning av information, och ska rapportera dem till parlamentetArtikel 4.2 i NIS-lagen.. Parlamentet (genom sitt underrättelseutskott) kan kräva att riktlinjerna korrigeras eller kompletteras om den anser att de är olagliga eller orättvisa. Allmänt sett får direktören för den nationella underrättelsetjänsten och dess personal vid utförandet av sina uppgifter inte tvinga någon institution, organisation eller individ att göra något som de inte är skyldiga att göra eller hindra någon från att utöva sina rättigheter genom att missbruka sin myndighetsutövningArtikel 13 i NIS-lagen.. Dessutom måste all censur av post, avlyssning av telekommunikationer, insamling av lokaliseringsuppgifter, insamling av uppgifter om kommunikationsbekräftelse eller registrering eller avlyssning av privat kommunikation som utförs av den nationella underrättelsetjänsten vara förenligt med lagen om post- och telehemlighet, lagen om lokaliseringsuppgifter eller straffprocesslagenArtikel 14 i NIS-lagen.. Maktmissbruk eller insamling av uppgifter i strid med dessa lagar är föremål för straffrättsliga påföljderArtiklarna 22 och 23 i NIS-lagen..Försvarets säkerhetskommando är en militär underrättelsetjänst som inrättats under försvarsministeriet. Det ansvarar för säkerhetsfrågor inom det militära, militära brottsutredningar (som omfattas av lagen om militärdomstolen) och den militära underrättelsetjänsten. Försvarets säkerhetskommando övervakar i allmänhet inte civila annat än om detta är nödvändigt för att utföra dess militära uppgifter. Personer som kan komma att undersökas är militär personal, militärens civila anställda, personer i militär utbildning, personer i militärreserv eller rekryteringstjänst och krigsfångarArtikel 1 i lagen om militärdomstolen.. Vid insamling av kommunikationsinformation för ändamål som rör den nationella säkerheten omfattas försvarets säkerhetskommando av de begränsningar och skyddsåtgärder som fastställs i lagen om post- och telehemlighet och genomförandedekretet till denna.3.2.Rättsliga grunder och begränsningarLagen om post- och telehemlighet, lagen om åtgärder mot terrorism till skydd för medborgare och den allmänna säkerheten (Act on Anti-Terrorism for the Protection of Citizens and Public Security, nedan kallad lagen mot terrorism) och lagen om telekomoperatörer tillhandahåller rättsliga grunder för insamling av personuppgifter för ändamål som rör den nationella säkerheten och fastställer tillämpliga begränsningar och skyddsåtgärderNär polisen och den nationella underrättelsetjänsten utreder brott med anknytning till nationell säkerhet agerar de på grundval av straffprocesslagen, medan försvarets säkerhetskommando är underställt lagen om militärdomstolen.. Dessa begränsningar och skyddsåtgärder, som beskrivs i följande avsnitt, säkerställer att insamling och behandling av uppgifter begränsas till vad som är absolut nödvändigt för att uppnå ett legitimt mål. Detta utesluter all massinsamling och godtycklig insamling av personuppgifter för ändamål som rör den nationella säkerheten.3.2.1.Insamling av kommunikationsinformation3.2.1.1.Underrättelsetjänsters insamling av kommunikationsinformation3.2.1.1.1.Rättslig grundI lagen om post- och telehemlighet ges underrättelsetjänsterna befogenhet att samla in kommunikationsuppgifter och föreskrivs att kommunikationsleverantörer ska samarbeta vid förfrågningar från dessa organArtikel 15-2 i lagen om post- och telehemlighet.. Som beskrivs i avsnitt 2.2.2.1 görs i lagen om post- och telehemlighet en åtskillnad mellan insamling av kommunikationsinnehåll (dvs. kommunikationsbegränsande åtgärder såsom teleavlyssning eller censurArtiklarna 2.6 och 2.7 i lagen om post- och telehemlighet.) och insamling av uppgifter om kommunikationsbekräftelseArtikel 2.11 i lagen om post- och telehemlighet..Tröskeln för insamling av dessa två typer av information skiljer sig åt, men tillämpliga förfaranden och skyddsåtgärder är i stor utsträckning identiskaSe även artikel 13-4.2 i lagen om post- och telehemlighet och artikel 37.4 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet, där det föreskrivs att de förfaranden som är tillämpliga på insamling av kommunikationsinnehåll ska gälla i tillämpliga delar för insamling av uppgifter om kommunikationsbekräftelse.. Insamling av uppgifter om kommunikationsbekräftelse (eller metauppgifter) får ske i syfte att förebygga hot mot den nationella säkerhetenArtikel 13-4 i lagen om post- och telehemlighet.. En högre tröskel gäller för utförandet av kommunikationsbegränsande åtgärder (dvs. insamling av kommunikationsinnehåll), som endast får vidtas när den nationella säkerheten förväntas utsättas för allvarlig fara och insamling av underrättelser är nödvändigt för att förhindra sådan fara (dvs. om det finns en allvarlig risk för den nationella säkerheten och insamlingen är nödvändig för att förhindra denna)Artikel 7.1 i lagen om post- och telehemlighet.. Dessutom får åtkomst till kommunikationsinnehållet endast ske som en sista utväg för att säkerställa den nationella säkerheten, och ansträngningar måste göras för att minimera överträdelser av kommunikationens integritetArtikel 3.2 i lagen om post- och telehemlighet.. Även när vederbörligt godkännande eller tillstånd har erhållits måste sådana åtgärder upphöra omedelbart när de inte längre är nödvändiga, så att alla överträdelser av den enskildes kommunikationshemligheter begränsas till ett minimumArtikel 2 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet..3.2.1.1.2.Begränsningar och skyddsåtgärder för insamling av kommunikationsinformation som omfattar minst en sydkoreansk medborgareInsamling av kommunikationsinformation (både innehåll och metauppgifter) där antingen en eller båda de personer som deltar i kommunikationen är sydkoreanska medborgare får endast ske med tillstånd från chefen för en överdomstolArtikel 7.1.1 i lagen om post- och telehemlighet. Den behöriga domstolen är den överdomstol som är behörig på den plats där den ena eller båda parter som är föremål för övervakningen har sin hemvist eller säte.. Begäran från underrättelsetjänsten måste göras skriftligen till en åklagare eller en överåklagarmyndighetArtikel 7.3 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet.. I begäran ska skälen till insamlingen anges (dvs. att den nationella säkerheten förväntas utsättas för allvarlig fara, eller att insamlingen är nödvändig för att förebygga hot mot den nationella säkerheten), tillsammans med material som stöder dessa skäl och fastställer ett prima facie-fall, samt närmare uppgifter om begäran (dvs. målsättningar, den individ eller de individer som berörs, omfattning, den faktiska insamlingsperioden, samt hur och var insamlingen kommer att äga rum)Artiklarna 7.3 och 6.4 i lagen om post- och telehemlighet.. Åklagaren eller överåklagarmyndigheten begär i sin tur tillstånd från en chef för överdomstolenArtikel 7.4 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet. Åklagarens begäran till domstolen måste ange de huvudsakliga skälen till misstanke och, i den mån flera tillstånd begärs samtidigt, motiveringen till detta (se artikel 4 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet).. Chefen för överdomstolen får endast bevilja skriftligt tillstånd om han eller hon anser att ansökan är motiverad och avvisar begäran om han eller hon anser den vara ogrundadArtiklarna 7.3, 6.5 och 6.9 i lagen om post- och telehemlighet.. I domstolsordern anges typ, syfte, mål, omfattning och den faktiska insamlingsperioden samt var och hur insamlingen får utförasArtiklarna 7.3 och 6.6 i lagen om post- och telehemlighet..Särskilda regler gäller om åtgärden syftar till att utreda en konspirationshandling som hotar den nationella säkerheten och om det föreligger en nödsituation som gör det omöjligt att genomgå ovannämnda förfarandenArtikel 8 i lagen om post- och telehemlighet.. Om dessa villkor är uppfyllda får underrättelsetjänsterna vidta övervakningsåtgärder utan föregående domstolsgodkännandeArtikel 8.1 i lagen om post- och telehemlighet.. Omedelbart efter det att nödåtgärderna har vidtagits måste dock underrättelsetjänsten begära tillstånd från domstolen. Om tillstånd inte erhålls inom 36 timmar efter det att åtgärderna har vidtagits, måste de omedelbart upphöraArtikel 8.2 i lagen om post- och telehemlighet.. Insamling av information i nödsituationer måste alltid ske i enlighet med ett uttalande om nödcensur/nödavlyssning och den underrättelsetjänst som utför insamlingen måste föra ett register över eventuella nödåtgärderArtikel 8.4 i lagen om post- och telehemlighet. Se avsnitt 2.2.2.2 för nödåtgärder i samband med brottsbekämpning..Om övervakningen slutförs inom en kort tid och domstolstillstånd utesluts ska chefen för behörig överåklagarmyndighet skicka ett meddelande om nödåtgärd som utarbetats av underrättelsetjänsten till ordföranden för den behöriga domstolen, som ska behålla registret över nödåtgärderArtikel 8.5 och 8.7 i lagen om post- och telehemlighet. I detta meddelande ska anges syfte, mål, tillämpningsområde, tidsperiod, platsen för genomförandet och övervakningsmetod, samt skälen för att inte ha lämnat in en begäran innan åtgärden genomfördes (artikel 8.6 i lagen om post- och telehemlighet).. Detta gör det möjligt för domstolen att undersöka om insamlingen är lagenlig.3.2.1.1.3.Begränsningar och skyddsåtgärder för insamling av kommunikationsinformation som omfattar minst en icke-sydkoreansk medborgareFör att samla in information om kommunikation mellan endast icke-sydkoreanska medborgare måste underrättelsetjänsterna få skriftligt förhandsgodkännande från presidentenArtikel 7.1.2 i lagen om post- och telehemlighet.. Sådan kommunikation kommer endast att samlas in för ändamål som rör den nationella säkerheten om de ingår i en av flera förtecknade kategorier, dvs. kommunikation mellan regeringstjänstemän eller andra individer från länder som är fientliga mot Sydkorea, utländska organ, grupper eller medborgare som misstänks bedriva verksamhet riktad mot SydkoreaDetta gäller verksamhet som hotar nationens existens och säkerhet, den demokratiska ordningen eller folkets överlevnad och frihet., eller medlemmar i grupper på Koreahalvön som i praktiken inte omfattas av Sydkoreas suveränitet samt paraplyorganisationer till dessa som är baserade i utlandetOm en part är en person som avses i artikel 7.1.2 i lagen om post- och telehemlighet och den andra är okänd eller inte kan specificeras kommer det förfarande som föreskrivs i artikel 7.1.2 att tillämpas.. Om en part i kommunikationen däremot är en sydkoreansk medborgare och den andra en icke-sydkoreansk medborgare krävs domstolsgodkännande i enlighet med förfarandet i avsnitt 3.2.1.1.2.Chefen för en underrättelsetjänst måste lägga fram en plan för de åtgärder som ska vidtas till direktören för den nationella underrättelsetjänstenArtikel 8.1 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet. Direktören för den nationella underrättelsetjänsten utses av presidenten efter bekräftelse från parlamentet (artikel 7 i NIS-lagen).. Direktören för den nationella underrättelsetjänsten granskar om planen är lämplig och lämnar i så fall in den till presidenten för godkännandeArtikel 8.2 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet.. Den information som ska ingå i planen är densamma som den information som krävs för en ansökan om domstolstillstånd för att samla in information om sydkoreanska medborgare (enligt beskrivningen ovan)Artikel 8.3 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet jämförd med artikel 6.4 i lagen om post- och telehemlighet.. I synnerhet ska skälen till insamlingen anges (dvs. att den nationella säkerheten förväntas utsättas för allvarlig fara, eller att insamlingen är nödvändig för att förebygga hot mot den nationella säkerheten), de huvudsakliga skälen till misstanke, tillsammans med de material som stöder dessa skäl och fastställer ett prima facie-fall, samt närmare uppgifter om begäran (dvs. målsättningar, den individ eller de individer som berörs, omfattning, den faktiska insamlingsperioden samt hur och var insamlingen kommer att äga rum). Om flera tillstånd begärs samtidigt, ska anledningen och grunderna till detta angesArtiklarna 8.3 och 4 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet..I nödsituationerDvs. när åtgärden gäller en konspirationshandling som hotar den nationella säkerheten och det inte finns tillräckligt med tid för att inhämta godkännande från presidenten, när underlåtenhet att vidta nödåtgärder kan skada den nationella säkerheten (artikel 8.8 i lagen om post- och telehemlighet). måste förhandsgodkännande inhämtas från den minister som den berörda underrättelsetjänsten tillhör. I detta fall måste underrättelsetjänsten dock begära godkännande från presidenten omedelbart efter det att nödåtgärderna har vidtagits. Om en underrättelsetjänst inte erhåller godkännande inom 36 timmar efter det att ansökan lämnats in, måste insamlingen omedelbart upphöraArtikel 8.9 i lagen om post- och telehemlighet.. I sådana fall kommer den insamlade informationen alltid att förstöras.3.2.1.1.4.Allmänna begränsningar och skyddsåtgärderNär underrättelsetjänsterna begär samarbete med privata enheter måste de förse dem med domstolsordern/presidentens tillstånd eller en kopia av försättsbladet till ett uttalande om nödcensur, som den förpliktade enheten måste förvara i sina registerArtikel 9.2 i lagen om post- och telehemlighet och artikel 12 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet.. Enheter som ombeds lämna ut information till underrättelsetjänster på grundval av lagen om post- och telehemlighet får vägra att göra detta om tillståndet eller uttalandet om nödcensur avser fel identifierare (t.ex. ett telefonnummer som tillhör en annan person än den identifierade). Under alla förhållanden får lösenord som används för kommunikation inte lämnas utArtikel 9.4 i lagen om post- och telehemlighet..Underrättelsetjänster kan anförtro genomförandet av kommunikationsbegränsande åtgärder eller insamling av uppgifter om kommunikationsbekräftelse till ett postkontor eller en leverantör av telekommunikationstjänster (enligt definitionen i lagen om telekomoperatörer)Artikel 13 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet.. Både den berörda underrättelsetjänsten och den leverantör som tar emot en begäran om samarbete måste föra register som anger orsaken till att åtgärderna begärs, datum för genomförandet eller samarbetet och mot vad åtgärderna riktas (t.ex. post, telefon, e-post) i tre årArtikel 9.3 i lagen om post- och telehemlighet och artikel 17.2 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet. Denna tidsperiod gäller inte uppgifter om kommunikationsbekräftelse (se artikel 39 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet).. Leverantörer av telekommunikationstjänster som tillhandahåller uppgifter om kommunikationsbekräftelse måste föra register med information om hur ofta insamlingen sker i sju års tid och två gånger per år rapportera till ministern för vetenskap och IKTArtikel 13.7 i lagen om post- och telehemlighet och artikel 39 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet..Underrättelsetjänsterna ska lämna rapporter om den information de har samlat in och resultatet av övervakningen till direktören för den nationella underrättelsetjänstenArtikel 18.3 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet.. När det gäller insamling av uppgifter om kommunikationsbekräftelse ska register föras över att en begäran om sådana uppgifter gjorts, liksom den skriftliga begäran och den institution som förlitat sig på denArtikel 13.5 och 13-4.3 i lagen om post- och telehemlighet..Insamling av både kommunikationsinnehåll och uppgifter om kommunikationsbekräftelse får endast pågå i högst fyra månader och ska om det eftersträvade målet uppnås under tiden omedelbart upphöraArtikel 7.2 i lagen om post- och telehemlighet.. Om villkoren för tillståndet kvarstår får perioden förlängas med upp till fyra månader med domstolens tillstånd eller presidentens godkännande. Ansökan om tillstånd att utöka övervakningsåtgärderna ska göras skriftligen med angivande av skälen till att en utökning begärs. Ansökan ska även omfatta underlagArtikel 7.2 i lagen om post- och telehemlighet och artikel 5 i genomförandedekretet till lagen om post- och telehemlighet..Beroende på den rättsliga grunden för insamlingen underrättas i allmänhet enskilda personer när deras kommunikation samlas in. Oavsett om den information som samlas in gäller kommunikationsinnehåll eller uppgifter om kommunikationsbekräftelse, och oavsett om informationen erhållits genom det ordinarie förfarandet eller i en nödsituation, ska underrättelsetjänstens chef skriftligen underrätta den berörda personen om övervakningsåtgärden inom 30 dagar från den dag då övervakningen avslutadesArtikel 9-2.3 i lagen om post- och telehemlighet. I enlighet med artikel 13-4 i lagen om post- och telehemlighet gäller detta både insamling av kommunikationsinnehåll och uppgifter om kommunikationsbekräftelse.. I underrättelsen ska följande anges: 1) det faktum att informationen har samlats in, 2) det verkställande organet och 3) genomförandeperioden. Underrättelsen får dock skjutas upp om det är sannolikt att den skulle äventyra den nationella säkerheten eller skada människors liv och fysiska säkerhetArtikel 9-2.4 i lagen om post- och telehemlighet.. Underrättelse ska lämnas inom 30 dagar så snart skälen för uppskjutande av underrättelsen inte längre föreliggerArtiklarna 13-4.2 och 9-2.6 i lagen om post- och telehemlighet..Detta krav på underrättelse gäller dock endast insamling av information där minst en av parterna är sydkoreansk medborgare. Till följd av detta kommer icke-sydkoreanska medborgare endast att underrättas när deras kommunikation med sydkoreanska medborgare samlas in. Det finns därför inget krav på underrättelse när endast kommunikation mellan icke-sydkoreanska medborgare samlas in.Innehållet i all kommunikation samt uppgifter om kommunikationsbekräftelse som inhämtats genom övervakning på grundval av lagen om post- och telehemlighet får endast användas 1) för utredning, lagföring eller förebyggande av vissa brott, 2) för disciplinära förfaranden, 3) för rättsliga förfaranden där en part kopplad till kommunikationen förlitar sig på den i en skadeståndstalan eller 4) på grundval av annan lagstiftningArtiklarna 5.1–5.2, 12 och 13-5 i lagen om post- och telehemlighet..3.2.1.2.Polis eller åklagares insamling av kommunikationsinformation för ändamål som rör den nationella säkerhetenPolis eller åklagare får samla in kommunikationsinformation (både kommunikationsinnehåll och uppgifter om kommunikationsbekräftelse) för ändamål som rör den nationella säkerheten på samma villkor som beskrivs i avsnitt 3.2.1.1 I nödsituationerDvs. om åtgärden gäller en konspirationshandling som hotar den nationella säkerheten och det föreligger en nödsituation som gör det omöjligt att genomgå det ordinarie förfarandet för godkännande (artikel 8.1 i lagen om post- och telehemlighet). är det tillämpliga förfarandet det som beskrevs tidigare med avseende på insamlingen av kommunikationsinnehåll för brottsbekämpande ändamål i nödsituationer (dvs. artikel 8 i lagen om post- och telehemlighet).3.2.2.Insamling av uppgifter om misstänkta terrorister3.2.2.1.Rättslig grundLagen mot terrorism ger direktören för den nationella underrättelsetjänsten befogenhet att samla in information om misstänkta terroristerArtikel 9 i lagen mot terrorism.. Misstänkt terrorist definieras som en medlem av en terroristgruppTerroristgrupp definieras som en grupp terrorister som angetts av Förenta nationerna (artikel 2.2 i lagen mot terrorism)., en person som har propagerat för en terroristgrupp (genom att främja och sprida en terroristgrupps idéer eller taktik), samlat in eller bidragit till finansiering av terrorismTerrorism definieras i artikel 2.1 i lagen mot terrorism som ett agerande som utförs i syfte att hindra utövandet av befogenheter som vilar hos staten, ett lokal styrelseorgan eller en utländsk myndighet (bl.a. lokala styrelseorgan och internationella organisationer), eller i syfte att förmå dessa enheter att agera på ett sätt som inte är obligatoriskt för dem, eller för att hota allmänheten. Detta omfattar a) att döda en person eller utgöra en risk för en persons liv genom att orsaka kroppsskada eller gripa, spärra in, kidnappa eller ta en person som gisslan, b) vissa typer av beteenden som är riktade mot ett luftfartyg (t.ex. krascha, kapa eller skada ett luftfartyg under flygning), c) vissa typer av beteenden som rör ett fartyg (t.ex. beslagtagande av ett fartyg eller en marin konstruktion i drift, förstörelse av ett fartyg eller en marin konstruktion i drift eller tillfogande av skada på ett fartyg eller en marin konstruktion i en sådan omfattning att säkerheten äventyras, däribland skada på den last som befinner sig på ett fartyg eller en marin konstruktion i drift), d) att placera, detonera eller på annat sätt använda ett biokemiskt, explosivt eller brandfarligt vapen eller anordning i syfte att orsaka dödsfall, allvarlig skada eller allvarlig materiell skada, eller som har sådan inverkan på vissa typer av fordon eller anläggningar (t.ex. tåg, spårvagnar, motorfordon, allmänna parker och stationer, anläggningar för tillhandahållande av elektricitet, gas, telekommunikation osv.), e) vissa typer av beteenden som rör kärnmaterial, radioaktiva material eller kärntekniska anläggningar (t.ex. att skada människoliv, kroppar eller egendom eller på annat sätt störa allmänhetens säkerhet genom att förstöra en kärnreaktor eller felaktigt handha radioaktiva material osv.). eller deltagit i annan verksamhet som förbereder, konspirerar, sprider eller uppmuntrar till terrorism, eller en person som det finns goda skäl att misstänka för att ha bedrivit sådan verksamhetArtikel 2.3 i lagen mot terrorism.. Som en allmän regel måste varje offentlig tjänsteman som tillämpar lagen mot terrorism respektera de grundläggande rättigheter som fastställs i den sydkoreanska författningenArtikel 3.3 i lagen mot terrorism..Lagen mot terrorism fastställer inte i sig några särskilda befogenheter, begränsningar och garantier för insamling av uppgifter om misstänkta terrorister, utan hänvisar snarare till förfarandena i andra lagar. Direktören för den nationella underrättelsetjänsten kan på grundval av lagen mot terrorism samla in 1) information om inresa till och utresa från Sydkorea, 2) information om finansiella transaktioner och 3) kommunikationsinformation. Beroende på vilken typ av uppgifter som efterfrågas finns de relevanta förfarandekraven i immigrationslagen och tullagen, lagen om finansiella transaktioner respektive lagen om post- och telehemlighetArtikel 9.1 i lagen mot terrorism.. När det gäller insamling av uppgifter om inresa till och avresa från Sydkorea hänvisas i lagen mot terrorism till de förfaranden som fastställs i immigrationslagen och tullagen. Dessa rättsakter innehåller dock för närvarande inga sådana befogenheter. När det gäller insamling av kommunikationsinformation och information om finansiella transaktioner hänvisas i lagen mot terrorism till begränsningar och skyddsåtgärder i lagen om post- och telehemlighet (som beskrivs närmare nedan) och i lagen om finansiella transaktioner (som förklarades i avsnitt 2.1 är denna senare lag inte relevant i samband med beslutet om adekvat skyddsnivå).Dessutom anges i artikel 9.3 i lagen mot terrorism att direktören för den nationella underrättelsetjänsten får begära personuppgifter eller lokaliseringsuppgifter gällande en misstänkt terrorist från personuppgiftsansvarigaEnligt definitionen i artikel 2 i PIPA, dvs. en offentlig institution, en juridisk person, en organisation, en enskild person osv. som direkt eller indirekt behandlar personuppgifter för officiella eller affärsmässiga ändamål. eller leverantörer av lokaliseringsuppgifterEnligt definitionen i artikel 5 i lagen om skydd, användning osv. av lokaliseringsuppgifter (Act on the Protection, Use, etc. of Location Information, nedan kallad lagen om lokaliseringsuppgifter), dvs. alla som har fått tillstånd från Sydkoreas kommunikationskommitté att bedriva verksamhet relaterad till lokaliseringsuppgifter.. Denna möjlighet är begränsad till begäranden om frivilligt utlämnande, som personuppgiftsansvariga och leverantörer av lokaliseringsuppgifter inte är skyldiga att svara på, och under alla omständigheter får de endast göra detta i enlighet med PIPA och lagen om lokaliseringsuppgifter (se avsnitt 3.2.2.2).3.2.2.2.Begränsningar och skyddsåtgärder för frivilligt utlämnande enligt PIPA och lagen om lokaliseringsuppgifterAnsökningar om frivilligt samarbete enligt lagen mot terrorism måste begränsas till uppgifter om misstänkta terrorister (se avsnitt 3.2.2.1). Varje sådan begäran från den nationella underrättelsetjänsten måste följa principerna om laglighet, nödvändighet och proportionalitet som följer av den sydkoreanska författningen (artiklarna 12.1 o