Revisionsrätten

I enlighet med bestämmelserna i fördragen (artikel 45c.4 i EKSG-fördraget, artikel 248.4 i EG-fördraget och artikel 160c.4 i Euratomfördraget) och i budgetförordningen av den 21 december 1977 (artikel 88), senast ändrad genom rådets förordning (EG, EKSG, Euratom) nr 2673/1999 av den 13 december 1999, liksom motsvarande bestämmelser för Europeiska utvecklingsfonden, har Europeiska revisionsrätten vid sitt sammanträde den 11 och 12 oktober 2000 antagit sin

ÅRSRAPPORT

för budgetåret 1999

(2000/C 342/01)

Årsrapporten har tillsammans med institutionernas svar på revisionsrättens iakttagelser överlämnats till de myndigheter som skall bevilja ansvarsfrihet och till de övriga institutionerna.

Jan O. KARLSSON

(Ordförande)

Bernhard FRIEDMANN

John WIGGINS

Giorgio CLEMENTE

Hubert WEBER

Aunus SALMI

Jørgen MOHR

Kalliopi NIKOLAOU

François COLLING

Maarten B. ENGWIRDA

Jean-François BERNICOT

Robert REYNDERS

Juan Manuel FABRA VALLÉS

Máire GEOGHEGAN-QUINN

Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

>Plats för tabell>

INSTITUTIONERNAS SVAR

>Plats för tabell>

ALLMÄN INLEDNING

0.1 Denna årsrapport är utformad på samma sätt som de två föregående årens årsrapporter med kapitel för inkomster och vart och ett av utgiftsområdena under rubrikerna i budgetplanen. Det finns ett särskilt kapitel som innehåller och förklarar revisionsförklaringen. Revisionsrättens iakttagelser angående verksamheten inom sjätte, sjunde och åttonde Europeiska utvecklingsfonden läggs fram separat.

0.2 Sedan det senaste förfarandet för beviljande av ansvarsfrihet har revisionsrätten antagit 24 särskilda rapporter med granskningsresultat som riktar uppmärksamheten på ett stort antal specifika områden där gemenskapens ekonomiska förvaltning kan förbättras. Iakttagelserna i dessa rapporter och i årsrapporten beaktas av den myndighet som beviljar ansvarsfrihet. En fullständig förteckning över de rapporter och yttranden som revisionsrätten antagit under vart och ett av de fem senaste åren återfinns i bilaga II till denna rapport.

0.3 1999 var ett viktigt år för den ekonomiska förvaltningen inom gemenskapen. Det bristande förtroendet för kommissionens förvaltning hade ökat under flera år och kulminerade i de två rapporterna från den oberoende expertkommittén. Kommissionen avgick sedan den första av dessa rapporter hade offentliggjorts. Den nya kommissionen som inledde sitt arbete i september 1999 påbörjade omedelbart ett nytt reformprogram. I programmet ingår tre besläktade ämnesområden, nämligen en reform av det sätt på vilket politiska prioriteringar uppställs och resurser fördelas, betydande ändringar av personalpolitiken och en grundlig genomgång av den ekonomiska förvaltningen och den finansiella kontrollen. Under år 2000 har kommissionen utarbetat sina förslag i detalj och börjat genomföra dem.

0.4 En stor del av de betydande svagheter som reformprogrammet skall råda bot på består av sådant som revisionsrätten under årens lopp vid många tillfällen betonat i sina rapporter, dvs. gemenskapens otillfredsställande kontraktsarrangemang, grundläggande och organisatoriska svagheter i internkontrollen som minskar utanordnarnas ansvar, långvarig brist på medel för förvaltningen av vissa program, vilket lett till att det ibland uppstått oegentliga strukturer, såsom byråerna för tekniskt stöd (BAT(1)), för att fylla dessa tomrum. Man har tidigare inte tillräcklig prioriterat nödvändiga åtgärder för att snabbt och effektivt åtgärda dessa svagheter.

0.5 Såsom revisionsrätten betonat vid upprepade tillfällen kommer en grundläggande förbättring av internkontrollen att kräva en förändring av ansvarsfördelningen mellan utanordnare, controller och räkenskaps förare så att utanordnarna vid de operativa generaldirektoraten tilldelas det fulla ansvaret för fullgörande av åtaganden och genomförande av betalningar. I detta sammanhang bör också internrevisionen stärkas, vilket kommissionen även föreslagit. Förslagen i kommissionens vitbok beaktar iakttagelserna i revisionsrättens yttrande nr 4/97(2) om kommissionens förslag till ändring av budgetförordningen. Kommissionens prioritering av reformen och av den nödvändiga ändringen av artikel 24 i budgetförordningen och inrättandet och bemanningen av tjänsten för internrevision bör välkomnas.

0.6 En annan aspekt av reformen, som nära överensstämmer med revisionsrättens viktigaste prioriteringar, är den ökade betoningen av resultat och utfallsmätning inom ramen för en anslagstilldelning som är förenlig med förutbestämda, tydligt definierade och mätbara prioriteringar och mål. I den allmänna inledningen till årsrapporten för 1998 framhöll revisionsrätten att måttet på kommissionens framgång bör vara i hur stor utsträckning dessa politiska mål uppnås till minsta möjliga kostnad och betonade att den förändring av kultur och praxis som detta skulle medföra måste bli en av de allra viktigaste frågorna när den ekonomiska förvaltningen reformeras. Införandet av aktivitetsbaserad förvaltning bör hjälpa kommissionen att förbättra uppställandet av prioriteringar i överensstämmelse med tillgängliga ekonomiska och administrativa resurser och undvika situationer där relativt små program kräver oproportionerligt stora insatser av personalen.

0.7 Förutom att kommissionen antagit det allmänna programmet för en administrativ och ekonomisk reform har den tillkännagett reformprogram för vissa budgetområden. Även dessa tar upp problem som revisionsrätten påpekat under ett antal år. Kommissionens förslag från maj 2000 för att förbättra förvaltningen av programmen för externt bistånd grundar sig på en analys av svagheterna i kommissionens program som i mycket liknar revisionsrättens analys som framförts i diverse särskilda rapporter och årsrapporter, framför allt i kapitel 5 i årsrapporten för 1997.

0.8 Den övergripande revidering av budgetförordningen som för närvarande pågår är en nödvändighet för att man skall få en lämplig lagstiftningsram för reformen av den ekonomiska förvaltningen. I sitt yttrande nr 4/97(3) och därefter har bland annat revisionsrätten framfört rekommendationer beträffande utanordnarens skyldigheter, inrättande av en oberoende internrevisorstjänst(4), kravet att räkenskaperna läggs fram i enlighet med internationella riktlinjer och införandet av upplåning för investeringar i byggnader för institutionernas bruk. Revisionsrätten har även rekommenderat en förenkling av bestämmelserna om fastställande av åtaganden och överföringar av anslag mellan budgetår, samt en minskning av antalet undantag till budgetförordningens grundläggande principer. Revisionsrätten kommer även i framtiden att kraftigt insistera på dessa rekommendationer och kommer noggrant att följa upp alla aspekter av revideringen av budgetförordningen, alltmedan man förbehåller sig rätten att yttra sig om eventuella kommande förbättringar.

0.9 Revisionsrätten uppmanar kommissionen att inleda genomförandet av sina förslag till reformer så snabbt som möjligt, med tanke på att en del av reformerna kräver att budgetförordningen och tjänsteföreskrifterna ändras. I detta inledande skede har reformen till största delen fortfarande inte genomförts. Först när strukturer och förfaranden har införts och faktiskt används i praktiken kan man bedöma huruvida de avsedda förbättringarna av den ekonomiska förvaltningen uppnås. En ändring av förvaltningskulturen för en organisation som kommissionen är svår att genomföra och kommer att ta tid, men det är endast med hjälp av dessa ändringar som reformförslagen kommer att fungera.

0.10 Såsom revisionsrätten upprepade gånger har framfört är förbättringarna av kommissionens ekonomiska förvaltning endast en del av de åtgärder som bör vidtas för att förbättra förvaltningen av gemenskapsmedel. Medlemsstaterna ansvarar för den dagliga förvaltningen av största delen av gemenskapens budgetmedel som hänför sig till den gemensamma jordbrukspolitiken och strukturfonderna. Denna årsrapport och de särskilda rapporter som offentliggjorts sedan ansvarsfrihet senast beviljades tar fortsättningsvis upp allvarliga och långvariga svagheter i medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem. Viktiga initiativ har tagits för att avhjälpa dessa problem genom att stärka den finansiella kontroll som medlemsstaterna själva är skyldiga att utöva över gemenskapsfinansierade (eller samfinansierade) åtgärder(5). Denna årsrapport visar emellertid att de nya systemen inte har genomförts i sin helhet (se punkt 2.41, punkterna 3.69-3.74 och punkt 3.78), och att kommissionen måste öka sina påtryckningar på medlemsstaterna för att förmå dem att fullborda genomförandet av dem.

0.11 Revisionsrätten reagerar på de problem som budgetmyndigheten tagit upp genom att i högre grad uppmärksamma uppföljningen av åtgärder som vidtagits till följd av dess iakttagelser i samband med tidigare granskningar. Denna årsrapport visar att en del framsteg har gjorts även inom vissa specifika områden som inte har något samband med kommissionens reformförslag. Kommissionen har vidtagit åtgärder för att åtgärda specifika svagheter inom vissa projekt och program (till exempel programmet för stöd till Sydafrika, reformerna av åtgärderna för subventionerad användning av skummjölk och skummjölkspulver som djurfoder och åtgärder som vidtagits i vissa frågor gällande egna medel). Inom andra områden, såsom reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för vin och vidtagande av korrigerande åtgärder till följd av uppdagandet av fel eller oegentligheter på ERUF-området har reaktionerna emellertid varit långsamma eller otillräckliga.

0.12 I sin revisionsförklaring avseende 1999 års räkenskaper påpekar revisionsrätten återigen liknande problem med gemenskapens årsredovisning som under tidigare år. Svagheter i bokföringssystem och förfaranden innebär att den information som läggs fram i vissa fall är felaktig eller ofullständig. Problemen beträffande förvaltnings- och kontrollsystemen för driftsutgifter, både inom kommissionen och i medlemsstaterna, ger fortsättningsvis upphov till en väsentlig inverkan av fel, främst hos de slutliga stödmottagarna. Med beaktande av de iakttagelser som framläggs ovan kan revisionsrätten inte avge någon försäkran om att de transaktioner som ligger till grund för räkenskaperna är lagliga och korrekta, förutom för egna medel, åtaganden och institutionernas personalutgifter. Revisionsrätten ger därför sitt stöd till avsikterna i kommissionens plan att förbättra den ekonomiska förvaltningen som lades fram för den myndighet som beviljar ansvarsfrihet i samband med beviljandet av ansvarsfrihet för 1998. Såsom påpekas i punkt 8.59 i denna rapport, om förbättringen av förvaltnings- och kontrollförfarandena inom kommissionen och medlemsstaternas myndigheter är effektiv och varaktig, bör detta få effekt på revisionsrättens granskningsresultat och slutsatser. Ingen kan emellertid på förhand bestämma vad den externa revisorns utlåtande kommer att innehålla, eftersom detta skall baseras på fakta som framkommit under revisionen.

0.13 Slutligen varnas för att missuppfatta eller oriktigt framställa de fel som revisionsrätten uppdagat som en anvisning om i vilken utsträckning gemenskapsbudgeten utsätts för bedrägerier. Hänvisningarna i revisionsrättens rapporter till betalningar av felaktiga belopp på grund av fel och oegentligheter gäller i huvudsak problem med otillräcklig ekonomisk förvaltning och finansiell kontroll. Största delen av felen förekommer inom de huvudsakliga program för betalning av utgifter som förvaltas av de offentliga myndigheterna i medlemsstaterna och gäller främst fall som något för stora betalningar till jordbrukare och att offentliga myndigheter ersatt utgifter som inte berättigar till samfinansiering från EU. Endast en liten andel av de brott mot föreskrifterna som revisionsrätten uppdagat har gett skäl till ytterligare undersökningar från OLAF:s eller medlemsstaternas brottmålsmyndigheters sida. Förekomsten av bedrägerier är föremål för en årlig rapport från Kommissionen om skyddet av gemenskapens ekonomiska intressen i vilken man sammanställer de uppgifter som härrör från kommissionen och medlemsstaterna.

0.14 Om revisionsrätten uppdagar tecken på avsiktligt bedrägeri kommer den icke desto mindre i enlighet med överenskommelserna mellan de två organen fortsättningsvis att idka ett nära samarbete med OLAF i syfte att skydda gemenskapens ekonomiska intressen. I detta sammanhang noterar revisionsrätten att 1995 års konvention om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen fortfarande inte har ratificerats av alla medlemsstater samt att den parallella konvention som handlar om korruption som riktar sig mot EU:s budget endast har ratificerats av en medlemsstat. Detta visar att medlemsstaterna, trots att artikel 280 i EG-fördraget stadgar att de har ett stort ansvar för att bekämpa bedrägerier som riktar sig mot gemenskapens budget, ännu inte fullgör sina skyldigheter på ett fullt tillfredsställande sätt. Det är därför nödvändigt att alla till buds stående medel utnyttjas för att skydda gemenskapens ekonomiska intressen, antingen inom ramen för den befintliga gemenskapslagstiftningen eller genom lämpliga ändringar av fördraget. Såsom OLAF:s övervakningskommitté nyligen betonat återstår ännu mycket att göra för att förbättra samarbetet mellan OLAF och medlemsstaterna vad gäller undersökning av och väckande av åtal mot bedrägerier och korruption som gäller EU:s budget.

(1) Den franska förkortningen för byråer för tekniskt stöd.

(2) Revisionsrättens yttrande nr 4/97 om förslaget till rådets förordning (Euratom, EKSG, EG) om ändring av budgetförordningen av den 21 december 1977 för Europeiska gemenskapernas allmänna budget (EGT C 57, 23.2.1998), punkterna 5.1-5.17.

(3) EGT C 57, 23.2.1998.

(4) Revisionsrättens yttrande nr 1/2000 om förslaget till rådets förordning om ändring av budgetförordningen av den 21 december 1977 i syfte att göra åtskillnad mellan funktionerna för internrevision och förhandskontroll (artikel 24 femte stycket i budgetförordningen) - antaget av revisionsrätten den 5 oktober 2000.

(5) Det integrerade systemet för administration och kontroll (IACS) i fråga om jordbruksutgifter och rådets förordning (EG) nr 2064/97 om finansiell kontroll av strukturfonderna.

Rapport om verksamheten under den allmänna budgeten

Kapitel 1(1)

Egna medel

1.0 INNEHÅLLSFÖRTECKNING

>Plats för tabell>

INLEDNING

1.1 För traditionella egna medel har revisionsrättens granskning koncentrerats på kommissionens och medlemsstaternas fastställande och inkassering av gemenskapens fordringar samt på tillämpning av gemenskapens regler, särskilt inom tullsystemet för passiv förädling.

1.2 I fråga om egna medel från moms och BNI har revisionsrättens arbete i huvudsak koncentrerats på jämförelse av skatteuppgifter och statistiska uppgifter i syfte att bekämpa bedrägerier. Dessutom har revisionsrätten granskat uppföljningen av revisionsrättens tidigare kritik mot upprätthållandet av två nationalräkenskapssystem (ENS 79 och ENS 95).

1.3 I övrigt har revisionsrätten lagt fram sina iakttagelser angående kommissionens granskning av tillförlitligheten och jämförbarheten vad gäller medlemsstaternas BNI i sin särskilda rapport nr 17/2000(2).

BUDGETGENOMFÖRANDE

1.4 I tabell 1.1 görs en sammanfattning av gemenskapens inkomster jämfört med budgetåret 1999 och av diagram 1.1 framgår följande:

a) De faktiska inkomsterna för budgetåret 1999, som ökade med 2,8 % jämfört med budgetåret 1998 (84529,7 miljoner euro), uppgick till 86908,1 miljoner euro eller 101,5 % av de beräknade inkomsterna i den slutliga budgeten.

b) Traditionella egna medel netto, efter avdrag för uppbördskostnader (1539,7 miljoner euro), uppgick till 13857,6 miljoner euro, vilket motsvarar 15,9 % av totala faktiska inkomster. Dessa egna medel, som minskade med 1,8 % jämfört med budgetåret 1998, kan delas upp i

- tullar på 13006,5 miljoner euro brutto, vilket motsvarar 84,5 % av traditionella egna medel brutto (15397,3 miljoner euro)(3),

- jordbrukstullar på 1187,3 miljoner euro brutto, vilket motsvarar 7,7 % av traditionella egna medel brutto,

- socker- och isoglukosavgifter på 1203,5 miljoner euro brutto, vilket motsvarar 7,8 % av traditionella egna medel brutto,

c) Egna medel från mervärdesskatt (moms) uppgick till 31332,3 miljoner euro(4), dvs. 36,1 % av totala faktiska inkomster. Minskningen av den faktiska inkomsten är 5,3 % jämfört med budgetåret 1998 (33086,5 miljoner euro).

d) Egna medel från BNI uppgick till 37512,0 miljoner euro(5) (varav reserverna var 305,4 miljoner euro),

Tabell 1.1 - Inkomster från budgetåren 1998 och 1999 - Analys av budgetgenomförandet 1999

>Plats för tabell>

dvs. 43,2 % av totala faktiska inkomster. Dessa medel har ökat med 7,1 % jämfört med föregående budgetår (35026,1 miljoner euro).

e) Det tillgängliga överskottet från det föregående budgetåret (3022,2 miljoner euro) och diverse inkomster (1288,1 miljoner euro) utgör 5,0 % av totala faktiska inkomster, dvs. en ökning med 94,2 % jämfört med budgetåret 1998.

1.5 Revisionsrätten har granskat de uppgifter som kommissionen lagt fram i volym I av inkomst- och utgiftsredovisningen. Detta dokument kommenterar årets inkomster och förklarar variationerna mellan beloppen i de godkända budgetarna och de faktiska inkomsterna. Denna granskning strävade inte efter att bekräfta dessa förklaringars tillförlitlighet. Man försökte snarare finna betydande variationer för vilka inga förklaringar gavs och förklaringar som kunde anses vara missvisande. I ett fall ges ingen förklaring till skillnaden under kapitel 9, Diverse inkomster, mellan det budgeterade beloppet på 5,2 miljoner euro och de faktiska inkomsterna på 31,4 miljoner euro.

Tabell 1.2 Beräknade och faktiska egna medel 1999, per medlemsstat

>Plats för tabell>

Diagram 1.1 - Gemenskapsinkomster (för detaljer, se tabell 1.1 och 1.2)

>PIC FILE= "C_2000342SV.001501.EPS">

(6)Källa:

Inkomst- och utgiftsredovisningen för 1998 och 1999.

SÄRSKILD BEDÖMNING INOM RAMEN FÖR REVISIONSFÖRKLARINGEN

Traditionella egna medel

Tillämpliga bestämmelser

1.6 De särskilda bestämmelserna för traditionella egna medel omfattar följande:

a) Rådets beslut 94/728/EG, Euratom av den 31 oktober 1994(7) om systemet för gemenskapernas egna medel samt rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89 av den 29 maj 1989(8) om genomförande av rådets beslut 88/376/EEG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel, senast ändrad genom rådets förordning (Euratom, EG) nr 1355/96 av den 8 juli 1996(9).

b) Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992(10) om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen samt kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993(11) om tillämpningsföreskrifter för förordningen om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen.

Granskningens omfattning

1.7 Inom ramen för revisionsförklaringen (se kapitel 8) omfattar granskningen av traditionella egna medel de tullar och jordbrukstullar som fastställts och förts in i medlemsstaternas bokföring (A-bokföringen). Dessa utgår från de deklarationer som lämnats in till tullmyndigheterna för att varorna skall övergå till fri omsättning inom gemenskapen. Granskningen av de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet omfattar inte import som inte tulldeklarerats eller som undanhållits tullens övervakning.

1.8 Revisionsrätten tar separat hänsyn till de inneboende risker som är förknippade med oegentlig import och andra risker för traditionella egna medel som kan leda till att utestående medel inte förs in i räkenskaperna. Inom ramen för sina övriga uppgifter har revisionsrätten gjort särskilda granskningar som koncentrerats på utvärderingar av de förfaranden som medlemsstaterna inrättat för uppbörd av traditionella egna medel som skall tillfalla gemenskapen. De senaste granskningarna har gällt förvaltningen av de säkerheter och borgensförbindelser enligt gemenskapens tullkodex som skall skydda uppbörden av traditionella egna medel(12). Inom ramen för sitt arbetsprogram för att skydda gemenskapens ekonomiska intressen lägger kommissionen varje år fram en rapport som sammanfattar de oegentligheter och bedrägerier som medlemsstaterna konstaterat i sina egna undersökningar. I sin senaste rapport(13) uppvisar kommissionen ett belopp på 1096 miljoner euro, vilket motsvarar det kumulerade beloppet av traditionella egna medel som berörs av de oegentligheter och bedrägerier som rapporterats av medlemsstaterna för åren 1995-1998.

1.9 Utöver de belopp som förts in som inkomst i inkomst- och utgiftsredovisningen, visar noterna till balansräkningen för första gången det totala beloppet fordringar hos medlemsstaterna för egna medel som ännu inte har uppburits men som har införts i särskilda räkenskaper (B-bokföringen) (se punkt 8.6). Det utestående beloppet i dessa räkenskaper var 1951,9 miljoner euro per den 31 december 1999.

1.10 Revisionsrätten granskade även medlemsstaternas förfaranden för redovisning och aggregering av traditionella egna medel.

Iakttagelser i samband med granskningen

1.11 Under revisionsrättens granskning upptäcktes det att fastställda fordringar till ett belopp av 3,0 miljoner euro tillställts kommissionen med betydande förseningar. När inbetalningarna är försenade är medlemsstaterna skyldiga att betala dröjsmålsränta i enlighet med artikel 11 i rådets förordning (EEG) nr 1552/89 (se punkt 1.6 ovan).

1.12 Såsom under flera tidigare år(14) var de särskilda räkenskaperna (B-bokföringen) problematiska både i fråga om tillförlitlighet och till sin natur. Enligt artikel 6.2 i rådets förordning nr 1552/89 skall medlemsstaterna i B-bokföringen ange fastställda anspråk som inte har uppburits och för vilka ingen säkerhet har ställts. I B-bokföringen får även anges sådana fastställda anspråk för vilka säkerhet har ställts men mot vilka invändningar har rests. Dessa anspråk kan därför komma att förändras när tvisten har lösts.

1.13 Vid utgången av 1999 uppgick det totala nettobeloppet i B-bokföringen, 1951,9 miljoner euro, till 212,5 miljoner euro (+ 12,2 %) mer än vid utgången av 1998 (1739,4 miljoner euro). Denna ökning bestod av nya poster till ett belopp av 514,4 miljoner euro (23 % mindre än nya poster 1998), minskat med uppbörden under budgetåret på 216,2 miljoner euro och tillbakadraganden eller nedskrivningar på 85,7 miljoner euro. Nettoökningen håller sig inom det sedvanliga intervallet.

1.14 Revisionsrättens granskning visade att förfarandet för sammanställande av B-bokföringen i vissa medlemsstater, trots den uppmärksamhet man fäst vid problemet, inte ännu är fullt tillförlitligt. Vissa fastställda fordringar som borde ha förts in i A-bokföringen och gjorts tillgängliga infördes otillbörligt i B-bokföringen. Det förekom även att poster infördes för sent eller dubbelt i B-bokföringen. De belopp som förekom var emellertid inte väsentliga för inkomst- och utgiftsredovisningen som helhet.

1.15 Vad gäller B-bokföringens natur leder förordningen till att olika fastställda fordringar förs in utan hänsyn till under vilka förhållanden de uppstått och sannolikheten för att de kommer att uppbäras. Vissa poster i B-bokföringen utgörs av belopp för vilka det tekniskt sett inte ställts någon säkerhet men som inte är omtvistade och som i allmänhet kommer att betalas i vederbörlig ordning, medan andra hänför sig till gäldenärer som gått i konkurs eller inte kan spåras och ytterligare en del är föremål för utdragna rättsliga förfaranden. Även medlemsstaternas tolkningar av förordningen har varierat (se den särskilda rapporten nr 8/99(15)). Revisionsrätten välkomnar kommissionens svar att den inte tvekar att vidta nödvändiga åtgärder om reglerna inte följs, och understryker vikten av att kommissionen säkerställer att alla medlemsstater iakttar en korrekt och enhetlig praxis.

1.16 I de redogörelser som medlemsstaterna varje kvartal sänder till kommissionen analyseras inte B-bokföringens saldo med avseende på posternas ålder eller på annat sätt, och de utgör därmed inte en tillräcklig grund för kommissionen för att lägga fram en realistisk uppskattning av mängden utestående medel för gemenskapen (se punkt 8.6). För perioden 1990-1999 har totalt sett endast 30 % av de belopp som förts in i B-bokföringen uppburits. I detta saldo ingår några mycket gamla poster, och det kan anses vara mycket tveksamt om de någonsin kommer att uppbäras till sitt fulla belopp, även om man på grund av skillnader i medlemsstaternas rättssystem inte kan göra några generaliseringar. I och för sig kan man inte utgå från att den tidigare uppbördsnivån gäller för nuvarande utestående medel. Kommissionen bör begära en mera detaljerad analys av saldon i B-bokföringen av medlemsstaterna. Denna kunde tjäna som bas för en redogörelse i årsredovisningen av vilka belopp som enligt beräkning kommer att uppbäras och för en förbättrad skuldförvaltning. Ett sådant tillvägagångssätt vore att föredra framför 1999 års förfarande att göra en reservering på 100 %.

Granskningsresultat

1.17 Granskningarna har gett ett totalt sett tillfredsställande resultat vad gäller räkenskapernas tillförlitlighet och de underliggande bokförda transaktionernas laglighet och korrekthet i medlemsstaterna (se punkt 1.7). De felaktigheter som upptäcktes vid granskningen av de underliggande transaktionerna påverkade inte inkomsternas exakthet i inkomst- och utgiftsredovisningen i någon väsentlig utsträckning. I en medlemsstat upptäcktes flera fel och fall av bristande överensstämmelse i tulldeklarationerna. Dessa fall, som borde ha upptäckts i samband med tullförfarandena, upptäcktes vid ett enda tullkontor. Dessa fall kräver undersökningar och lämpliga åtgärder från de nationella myndigheternas och kommissionens sida vad gäller traditionella egna medel som inte tillhandahållits eller som tillhandahållits för sent.

Egna medel från moms och BNI

Tillämpliga bestämmelser

1.18 De särskilda bestämmelserna för egna medel från moms och BNI omfattar följande:

a) Rådets beslut 94/728/EG, Euratom av den 31 oktober 1994(16) om systemet för gemenskapernas egna medel samt rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89 av den 29 maj 1989(17) om genomförande av rådets beslut 88/376/EEG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel, senast ändrad genom rådets förordning (Euratom, EG) nr 1355/96 av den 8 juli 1996(18).

b) Rådets förordning (EEG/Euratom) nr 1553/89 av den 29 maj 1989(19) om den slutliga enhetliga ordningen för uppbörd av egna medel som härrör från mervärdeskatt,

c) rådets direktiv 89/130/EEG, Euratom av den 13 februari 1989(20) om harmonisering av beräkningen av bruttonationalinkomst till marknadspriser.

Granskningens omfattning

1.19 Egna medel från moms och BNI bestäms genom att man använder statistiska uppgifter vid fastställandet av beräkningsunderlagen, vilket inte medger någon redovisningsmässig granskning av de underliggande uppgifterna. Med tanke på detta och på grundval av kommissionens uppgifter om moms och BNI har revisionsrättens revision omfattat en granskning av hur korrekt beräkningen av varje medlemsstats bidrag under olika stadier utförts, från den ursprungliga budgeten till det slutliga avslutet för de berörda budgetåren.

Iakttagelser i samband med granskningen

1.20 Medlemsstaterna skall sända beräkningsunderlag för år n -1 och tidigare till kommissionen före den 31 juli för moms(21) och den 1 oktober för BNI(22).

1.21 År 1999 sände flera medlemsstater in giltiga beräkningsunderlag sent, i synnerhet för BNI, vilket minskade den tid som återstod för kontroll. Omfattningen och arten av kommissionens kontroller av BNI-uppgifterna var bristfälligt dokumenterad(23).

Granskningsresultat

1.22 Med hänsyn tagen till avgränsningen av granskningens omfattning har revisionsrätten erhållit en rimlig säkerhet vad gäller tillförlitligheten i det system för uppbörd av medel från moms och BNI som kommissionen har infört.

UPPFÖLJNING AV TIDIGARE IAKTTAGELSER

Traditionella egna medel

1.23 Revisionsrätten har granskat de åtgärder som kommissionen vidtagit i finansiellt och rättsligt hänseende till följd av revisionsrättens viktigaste iakttagelser i sina årsrapporter för budgetåren 1994-1997, liksom i sin särskilda rapport nr 13/98 om granskningen av användningen av riskanalysmetoder vid tullens kontroller och tullklarering av varor(24). Bedömningen av de åtgärder som vidtagits till följd av revisionsrättens iakttagelser grundas på uppgifter som finns att tillgå vid kommissionen.

Uppföljning av den ekonomiska förvaltningen

1.24 I sin årsrapport för budgetåret 1994 hänvisade revisionsrätten till de traditionella egna medel som vissa medlemsstater inte hade fastställt eller tillhandahållit kommissionen, vilket de enligt förordningarna borde ha gjort. Dessa iakttagelser ledde till att förseningsräntor till ett belopp på 0,4 miljoner euro fastställdes. Detta belopp har uppburits i sin helhet. Kommissionens kontroller till följd av revisionsrättens iakttagelser om systematiska förseningar vid avslutandet av transiteringsförfarandet har gett anledning till fastställande av förseningsräntor till ett belopp av 2,4 miljoner euro, varav endast 0,1 miljoner euro har uppburits. Den ekonomiska uppföljningen av två av de fem fall som behandlas inom ramen för ömsesidigt bistånd och som nämndes i årsrapporten för budgetåret 1994 pågick vid denna tidpunkt fortfarande.

1.25 Revisionsrättens iakttagelser i årsrapporten för budgetåret 1995 gällde tillämpningen av systemen för aktiv förädling och tullager samt tillämpningen av avtalen om tullunion. Med utgångspunkt i dessa iakttagelser har kommissionen uppburit 3,6 miljoner euro i förseningsräntor och 26530 euro i kapitalbelopp. Vidare hade revisionsrätten konstaterat en oriktig tillämpning av avtalet om tullunion med Turkiet under perioden 1973-1995, bestående av export till detta land med varucertifikat A. TR. av varor som härrör ur systemet för aktiv förädling som inte före det övergått till fri omsättning. Kommissionen hade vidtagit ståndpunkten att gemenskapslagstiftningen inte tillät återindrivning i efterskott av de tullar som motsvarade de berörda varornas övergång till fri omsättning, men den hade åtagit sig att begära att medlemsstaterna skulle ogiltigförklara de varucertifikat A. TR. som utfärdats på felaktiga grunder och att underrätta de turkiska myndigheterna. Revisionsrätten konstaterar att kommissionen tog kontakt med medlemsstaterna i mars 1997 och bad dem granska endast de varucertifikat som utfärdats mellan den 1 mars 1994 och den 18 mars 1995 och att ingen medlemsstat, enligt kommissionens uppgifter, ogiltigförklarat några varucertifikat A. TR.

1.26 Iakttagelserna i revisionsrättens årsrapport för budgetåret 1996, som rörde kommissionens och medlemsstaternas ekonomiska förvaltning, frizoner, aktiv förädling samt fastställande och uppbörd i efterhand av traditionella egna medel har varit föremål för en vederbörlig uppföljning.

1.27 Årsrapporten för budgetåret 1997 innehöll iakttagelser som inte hade någon direkt ekonomisk inverkan och som gällde användningen av riskanalysmetoder samt iakttagelser inom ramen för redovisningsrevision som gällde egna medel som inte ställts till förfogande eller som ställts till förfogande för sent. De sistnämnda har följts upp, och kommissionen har uppburit 15,3 miljoner euro i kapitalbelopp och 1,3 miljoner euro i förseningsräntor.

Uppföljning av gemenskapens bestämmelser

1.28 Revisionsrätten har granskat kommissionens uppföljning av de förbättringar av gemenskapsbestämmelserna som den nämnde i sina svar på revisionsrättens iakttagelser i årsrapporterna för 1994-1997. I sina svar har kommissionen aviserat ändringar av bestämmelserna bland annat för transiteringsförfarandet, aktiv förädling, förmånsbehandling i tullhänseende, förvaltning av kreditförluster, förfarandena för fastställande och uppbörd av tull i efterhand samt förfarandena för ömsesidigt bistånd inom ramen för bekämpning av tullbedrägerier.

1.29 Under den tidsperiod som granskas ändrades förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89(25) i syfte att förenhetliga de finansiella uppgifter som medlemsstaterna sände kommissionen; vid tidpunkten för undersökningen var ett annat förslag till ändring av denna förordning som gällde villkoren för nedskrivning av traditionella egna medel fortfarande under prövning(26).

1.30 Iakttagelserna vad gäller ömsesidigt bistånd och uppbörd i efterhand i årsrapporten för budgetåret 1994 borde framför allt ha resulterat i en förbättring av bestämmelserna i tullkodexen om preskriptionstider och ställande av säkerhet för tullskuld. Vid tidpunkten för revisionsrättens granskning var dessa ändringar fortfarande under diskussion(27).

1.31 I fråga om gemenskapstransitering har kommissionen ännu inte kunnat genomföra revisionsrättens förslag att förstärka bestämmelserna i kodexen om samlad säkerhet. De gällande bestämmelserna tillåter fortfarande att varor omfattas av transiteringsförfarandet, trots att den samlade säkerheten har blivit otillräcklig till följd av den stora mängden ouppklarade tidigare transaktioner.

Egna medel från moms och BNI

Inledning

1.32 BNI tjänar som referens vid beräkningen av den fjärde resursen för finansiering av gemenskapens budget. I detta sammanhang ersatte en ny version av europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS 95) andra upplagan av europeiska nationalräkenskapssystemet (ENS 79)(28). Vid tillämpningen av ENS 95 tas bättre hänsyn till de senaste ekonomiska förändringarna och utvecklingen av statistiska metoder och deras tillämpning under de senaste åren. Sålunda är BNI som beräknats med ENS 95 en mera tillförlitlig och jämförbar indikator på medlemsstaternas förmåga att betala bidrag. Denna nya version skall tillämpas på "alla gemenskapsrättsakter som hänvisar till ENS eller till dess definitioner". När det gäller budgeten och de egna medlen gäller emellertid ENS 79 genom undantag(29).

1.33 Tre gånger(30) har revisionsrätten iakttagit och kritiserat användandet av två nationalräkenskapssystem (ENS 79 och ENS 95).

1.34 I sin årsrapport för budgetåret 1997 och sin särskilda rapport nr 6/98 om utvärdering av systemet för medel som härrör från moms och BNI(31) beklagade revisionsrätten att två räkenskapssystem användes och konstaterade att ett välfungerande instrument som fanns tillgängligt inte användes. Revisionsrätten konstaterade att ENS 79 inte återspeglade medlemsstaternas bidragsförmåga lika bra som ENS 95. Slutligen betonade revisionsrätten att det, eftersom ENS 95 användes inom andra av gemenskapens politikområden, fanns risk för förvirring vid valet av räkenskapssystem.

1.35 I sitt yttrande nr 8/99 om rådets förslag till beslut om Europeiska unionens system för egna medel(32) har revisionsrätten noterat vilka följder för de egna medlen som en övergång till att uteslutande använda ENS 95 och ersättandet av begreppet "gross national product" (GNP) med "gross national income" (GNI) skulle få (på svenska benämns båda begreppen BNI). Revisionsrätten påminner om att unionens villkor för finansiering bättre bör återspegla medlemsstaternas förmåga att bidra till budgeten.

Kostnaderna för nuvarande dubbla räkenskapssystem

1.36 Liksom revisionsrätten har påpekat i sina tidigare iakttagelser(33), som kommissionen samtyckt till(34) (i vilka man föreslog att endast ENS 95 används för att få en mera tillförlitlig och jämförbar indikator på medlemsstaternas bidragsförmåga), är nuvarande system inte tillfredsställande.

1.37 Bibehållandet av ENS 79 har till följd att de räkenskaper som nu upprättas enligt ENS 95 omräknas tillbaka endast för egna medel(35). Dessa dubbla räkenskaper medför extrakostnader både för medlemsstaternas nationella statistikkontor och för kommissionens interna kontroll.

1.38 Dessutom finns det alltid en risk för fel vid omräkningen från ENS 95 till ENS 79. Vad gäller beräkningsunderlagen tillämpas tillväxtsatserna enligt ENS 95 genom approximering på underlagen enligt ENS 79.

1.39 Slutligen avstår unionen, då man inte använder ENS 95 vid beräkningen av egna medel, från den bättre indikatorn för medlemsstaternas förmåga att bidra till budgeten.

Beslutet om egna medel

1.40 Vid sitt möte den 8 maj 2000 antog rådet (Ekofin) en gemensam ståndpunkt om ett förslag till beslut(36) som syftar till att ENS 95 skall användas som enda referens för nationalräkenskaper och följaktligen vid beräkningen av egna medel i gemenskapens budget.

1.41 Efter att detta beslut slutgiltigt antagits skall det ratificeras av medlemsstaterna.

Slutsats

1.42 Revisionsrätten konstaterar att de nyligen framlagda förslagen till beslut närmar sig de iakttagelser som revisionsrätten tidigare framlagt. Genom förslaget till beslut säkerställs att endast ENS 95 används i fråga om nationalräkenskaper (se punkt 1.40). Genom att det tillämpas kan man undvika onödiga utgifter och göra systemet mera tillfredsställande (se punkterna 1.37 till 1.39).

IAKTTAGELSER ANGÅENDE FÖRFARANDET FÖR PASSIV FÖRÄDLING

1.43 Förfarandet för stöd vid passiv förädling är ett tullförfarande(37) med ekonomisk verkan som används som ett instrument inom gemenskapens ekonomiska politik för att underlätta handel, varvid varor tillfälligt kan exporteras från gemenskapens tullområde och de produkter som produceras av sådana varor (förädlingsvaror) kan importeras med total eller delvis befrielse från importavgifter.

1.44 Handeln inom ramen för förfarandet för passiv förädling utgör en minskande del (2,2 % år 1997) av gemenskapens totala import, framför allt eftersom en stor del av denna handel inte längre är tullbelagd på grund av avtal om förmånsbehandling med traditionella handelspartner inom förfarandet för passiv förädling, såsom aktörer i Central- och Östeuropa. I de flesta fall använder aktörerna passiv förädling som ett skydd mot svårigheter att få ursprungsintyg i de länder där den passiva förädlingen sker. År 1995 uppskattade kommissionen att tullättnader inom förfarandet för passiv förädling minskade de traditionella egna medlen med 556 miljoner euro.

1.45 Förfarandet för passiv förädling är koncentrerat till vissa geografiska områden och vissa sektorer (textilindustrin, sektorn för hushållsapparater och elektronik, flygindustrin, maskintillverkningsindustrin, skoindustrin, motorfordonssektorn, sektorn för optisk och fotografisk utrustning och möbelindustrin). År 1997 stod en medlemsstat(38) för 48 % och sex andra medlemsstater(39) för ytterligare 44 % av återimporten inom ramen för förfarandet för passiv förädling.

1.46 I sin årsrapport för budgetåret 1990 lade revisionsrätten fram en slutsats som är analog med den som dras i punkt 1.56. Gemenskapens bestämmelser om passiv förädling har ännu inte ändrats.

Ekonomiska villkor

1.47 I artikel 148 c i tullkodexen anges att "tillstånd skall beviljas endast om tillstånd att använda förfarandet för passiv förädling inte kan komma att allvarligt skada väsentliga intressen hos gemenskapens förädlare (ekonomiska villkor)".

1.48 Revisionsrättens undersökningar både 1990 och 1999 bekräftade att det finns stora skillnader i de sätt på vilka medlemsstaternas myndigheter hanterar det grundläggande kravet att granska ekonomiska villkor. Två medlemsstater(40) hade redan 1990 slopat kravet på att tjänstemännen skulle beakta de ekonomiska villkoren när de prövade en ansökan. Tre medlemsstater(41) anser att en värdeökning är en tillräcklig grund. Tre andra medlemsstater(42) kräver kontroll utan att specificera några villkor. Fyra medlemsstater(43) centraliserar tillståndsansökningarna genom interministeriella administrativa förfaranden. I en medlemsstat(44) inbegriper förfarandet för beviljande av tillstånd för passiv förädling tjänstemän på generaldirektoratsnivå och representanter från åtta ministerier och den privata sektorn.

1.49 Under granskningen har revisionsrätten inte stött på något fall där en förädlare inom gemenskapen hävdat att hans intressen väsentligt skadats på grund av att ett tillstånd för passiv förädling beviljats. Inte heller har revisionsrätten stött på något fall där tillstånd vägrats.

1.50 I september 1998 drog företrädare för nationella tullförvaltningar vid ett Matteus-seminarium som organiserats av kommissionen slutsatsen att förhandsgranskning av ekonomiska villkor inte längre var motiverad för passiv förädling.

Tillståndsförfarande

1.51 Två medlemsstater(45) som står för mer än hälften av återimporten inom ramen för passiv förädling har förenklat sina förfaranden till ett minimum genom att bevilja fortlöpande tillstånd för obegränsade mängder och tidsperioder. En annan medlemsstat(46) tillämpar ett tillståndsförfarande som har samma verkan. Dessa förfaranden har varit i bruk i många år.

Beräkning av tullbefrielse

1.52 År 1991 drog revisionsrätten slutsatsen att den metod som användes vid beräkning av tull borde förenklas, eftersom den differensmetod som var i bruk var den största felkällan. Vid kommissionens utvärdering av revisionsrättens rapport för 1991 i januari 1998 togs frågan om ändring av beräkningsmetod upp igen. Till dags dato har beräkningsmetoden inte ändrats. Differensmetoden skulle kunna ersättas med en beräkningsmetod som grundar sig på förädlingsvarornas värdeökning.

Sårbarheten hos stöd för passiv förädling för bedrägerier och oegentligheter

1.53 Medlemsstaternas tullmyndigheter anser inte att passiv förädling är ett tullförfarande som skulle medföra några större eller väsentliga risker för bedrägeri. Enligt kommissionens rapport stöds denna åsikt av omfattande erfarenhet av internationell handel. Vid revisionsrättens undersökning fastställdes emellertid att systemet är känsligt för fel. Systemet medför vissa specifika risker (t.ex. nödvändigheten att fastställa den exakta mängden och det exakta värdet för varje enskild beståndsdel som härrör från gemenskapen i återimporterade förädlingsvaror). De flesta felen upptäcktes till följd av granskning av handelsidkares redovisning efter återimporten.

1.54 Kommissionens årliga rapport för 1998(47) som sammanfattar medlemsstaternas meddelanden om sina inspektioner på området för traditionella egna medel (bilaga 7) innehåller detaljer om tullförfarandenas sårbarhet för bedrägerier och oegentligheter. Stöd för passiv förädling stod för 309 fall (1220411 euro) av totalt 125654 fall (376959482 euro). Relativt sett motsvarade bedrägerierna och oegentligheterna inom förfarandet för passiv förädling 0,3 %, samma procentandel som år 1997 men lägre än 1996 (1,76 %).

1.55 Under perioden 1996-1999 rapporterade åtta medlemsstater 70 fall av oegentligheter inom ramen för systemet för passiv förädling, motsvarande ett belopp på sammanlagt 5646109 euro. Revisionsrätten har analyserat dessa fall för att få en uppfattning om deras exakta art och kommit till slutsatsen att största delen av oegentligheterna gäller den differensmetod för beräkning av tullar som redan nämnts i punkt 1.52. I övrigt gäller många oegentligheter export av textilprodukter som inte härrör från gemenskapen eller införlivande av sådana produkter i förädlade produkter.

Slutsats

1.56 Revisionsrätten stöder kommissionens förslag att modernisera tullförfarandena med ekonomisk verkan. Särskilt vad gäller passiv förädling anser revisionsrätten att

- ekonomiska villkor inte längre behöver övervägas i alla fall (se punkterna 1.47-1.50),

- tillstånd inte bör beviljas i fall där förädlingsvarorna kan dra nytta av förmånsbehandling (se punkt 1.44),

- förfarandet för beviljande av tillstånd på förhand bör begränsas till ett absolut minimum och stödet bör tillhandahållas i samband med återimporten (se punkt 1.51),

- beräkningsförfarandet bör förenklas (se punkt 1.52).

JÄMFÖRELSE AV UPPGIFTER FÖR BEDRÄGERIBEKÄMPNING

Momsbedrägerier och riskanalys

1.57 Momsbedrägeri(48) uppkommer då inte all försäljning deklareras eller då produktionskostnaderna (kostnader för insatsvaror) tas upp till ett för högt belopp i bokföringen eller vid en kombination av dessa. Valet av den ena eller den andra typen är beroende av inom vilken ekonomisk sektor den skattskyldige är verksam och de möjligheter som detta medför.

1.58 Oregistrerade aktörer (den svarta ekonomin) utgör ett särskilt fall av bedrägeri, eftersom deras verksamhet inte deklareras för skattemyndigheterna.

1.59 På momsområdet leder närvaron av vissa faktorer till en ökad risk för bedrägerier, nämligen:

a) ett stort antal aktörer,

b) komplexa regler och förekomsten av särskilda förfaranden,

c) befordran av varor och tjänster skattefritt mellan skattskyldiga i olika medlemsstater,

d) skillnader i momssatserna mellan medlemsstater,

e) den snabbhet med vilken bedrägerimekanismer tas i bruk,

f) det faktum att den inre marknaden är uppdelad i femton olika administrativa områden och otillräckligt samarbete mellan medlemsstaterna,

g) begränsade kontrollresurser.

1.60 Analyserna av fenomenet bedrägeri, däribland den som kommissionen genomfört(49), har visat att antagandet att momsen är självreglerande på grund av de skattskyldigas motstridiga intressen(50) endast skenbart är sant. Man har upptäckt många mekanismer genom vilka denna princip kan kringgås.

1.61 Med tanke på de begränsade resurser som medlemsstaternas skattemyndigheter har ligger det i deras intresse att koncentrera sina kontroller där det finns risk för att aktörerna gör sig skyldiga till bedrägerier. Skatterevisionen kan inriktas på bästa sätt genom en lämplig riskanalys som utnyttjar både den information som erhålls vid kontroller och uppgifter från andra källor.

1.62 En metod som gör det möjligt att identifiera högrisksektorerna består i att jämföra skatteuppgifter (de skattskyldigas deklarationer beträffande olika skatter) med statistiska uppgifter som härrör från olika källor.

Utnyttjande av statistik

1.63 I allmänhet begränsas förfarandena för att jämföra statistiska uppgifter med skatteuppgifter till en jämförelse av det förädlingsvärde som angetts i momsdeklarationerna med ett motsvarande, statistiskt beräknat totalbelopp i nationalräkenskaperna.

1.64 En dylik jämförelse har emellertid nackdelen att den endast uppdagar en av de typer av bedrägeri som nämns i punkt 1.57, nämligen att inte all försäljning deklareras. Eftersom jämförelsen grundas på förädlingsvärdet beaktas endast produktionen av varor och tjänster och inte deras användning inom den ekonomiska processen. En detaljerad analys av bedrägerierna skulle emellertid även innebära en ingående granskning av upptagande av för höga produktionskostnader i bokföringen från de skattskyldigas sida. För att kunna göra en sådan granskning är det nödvändigt att göra direkta iakttagelser med utgångspunkt i förädlingsvärdets beståndsdelar, såsom insatsförbrukningen.

Jämförelse av insatsförbrukningen

1.65 Revisionsrätten har fått information om en metod som en av medlemsstaterna utvecklat för att jämföra uppgifter som härrör från källor på skatteområdet med uppgifter ur statistiska källor, med utgångspunkt i såväl produktionen av varor som deras användning inom den ekonomiska processen.

1.66 De statistiska uppgifterna(51) innehåller en uppskattning av allt utbyte mellan producenter av varor och tjänster i de produktionsled som föregår slutanvändarna (till största delen hushåll). Detta tillåter en direkt uppskattning av insatsförbrukningen vid produktionsprocessen.

1.67 Om det finns uppgifter av samma typ, men som härrör från skattedeklarationer, kan en alltför högt angiven insatsförbrukning upptäckas och uppdelas enligt ekonomisk sektor. Man kan samtidigt identifiera en alltför lågt angiven försäljning.

1.68 När man vill jämföra uppgifter med olika ursprung, härrörande från källor inom statistik- och skatteområdet, uppstår det verkliga problemet som man måste försöka lösa. De underliggande begreppen måste då harmoniseras.

1.69 På revisionsrättens initiativ har denna metod använts i ett annat land. Denna erfarenhet bekräftade giltigheten för denna metod och visade sig vara övertygande i praktiken, även om det visade sig vara nödvändigt med vissa ändringar på grund av de särskilda egenskaperna hos de tillgängliga uppgifterna.

Uppnådda resultat

1.70 Jämförelserna har för de två berörda länderna visat att de produktionskostnader som deklarerats till skattemyndigheterna är högre än de som härleddes ur statistik inom ramen för nationalräkenskaperna. Betydande variationer konstaterades(52). Detta avslöjade förekomsten av en särskild typ av bedrägeri som syftar till att minska beskattningsunderlaget genom att otillbörligt öka kostnaderna i tidigare produktionsled.

1.71 Såsom anges i punkt 1.64 underminerar användningen av enbart förädlingsvärdet jämförelserna, eftersom eventuella problem i samband med uppskattningarna av kostnaderna i tidigare produktionsled (omsättning och kostnader för insatsvaror) inte beaktas.

Slutsats

1.72 Tillämpningen av den metod som används i dessa två medlemsstater bör utsträckas även till övriga medlemsstater, förutsatt att nödvändiga ändringar och förbättringar görs. Om skattemyndigheterna och statistikkontoren samarbetar kan denna verksamhet genomföras med utgångspunkt i befintliga uppgifter och följaktligen utan någon ytterligare administrativ börda för skattebetalarna (se punkt 1.69).

1.73 Den bättre insikt i situationen som detta skulle medföra, vad gäller en alltför lågt angiven försäljning och upptagande av kostnaderna för varor i produktion till ett för högt belopp i bokföringen, per ekonomisk sektor, kan leda till en förfinad riskanalys och till att kontrollerna ändras så att de blir effektivare (se punkt 1.70). Detta skulle även bemöta den oro som kommissionen gett uttryck för beträffande de allvarliga brister som de nationella kontrollstrategierna är behäftade med(53). Det ankommer på kommissionen och medlemsstaterna att i ljuset av sina respektive ansvarsområden ta nödvändiga initiativ för att utveckla de nationella momssystemen och kontrollen över framställning av statistik.

(1) Kommissionens svar beträffande detta kapitel återfinns på s. 25.

(2) Ännu inte offentliggjord i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, finns att tillgå på revisionsrättens webbplats.

(3) Traditionella egna medel netto (13857,6 miljoner euro) + uppbördskostnader (1539,7 miljoner euro) = traditionella egna medel brutto (15397,3 miljoner euro).

(4) Egna medel från moms (31332,3 miljoner euro) = egna medel från moms för budgetåret (31381,6 miljoner euro) + saldon och justeringar för tidigare år (- 49,3 miljoner euro).

(5) Egna medel från BNI (37512,0 miljoner euro) = egna medel från BNI för budgetåret (37011,7 miljoner euro) + saldon och justeringar för tidigare år (500,3 miljoner euro).

(6) Efter avdrag på 10 % för medlemsstaternas uppbördskostnader.

(7) EGT L 293, 12.11.1994, s. 9.

(8) EGT L 155, 7.6.1989, s. 1, kodifierad genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 som trädde i kraft den 31 maj 2000.

(9) EGT L 175, 13.7.1996, s. 3.

(10) EGT L 302, 19.10.1992, s. 1.

(11) EGT L 253, 11.10.1993, s. 1.

(12) Särskild rapport nr 8/99 (EGT C 70, 10.3.2000).

(13) Skydd av gemenskapens finansiella intressen och kampen mot bedrägerier - Årsrapport 1998, KOM(1999) 590 slutlig.

(14) Årsrapporten för budgetåret 1998, punkt 1.10; revisionsförklaring avseende verksamheten under den allmänna budgeten för budgetåret 1997, punkterna 8.13-8.14 (EGT C 349, 17.11.1998); revisionsförklaring avseende verksamheten under den allmänna budgeten för budgetåret 1996, punkterna 19.6-19.7 (EGT C 348, 18.11.1997).

(15) Särskild rapport nr 8/99 (EGT C 70, 10.3.2000), punkterna 51-53.

(16) EGT L 293, 12.11.1994, s. 9.

(17) EGT L 155, 7.6.1989, s. 1, kodifierad genom rådets förordning (EG, Euratom) nr 1150/2000 av den 22 maj 2000 som trädde i kraft den 31 maj 2000.

(18) EGT L 175, 13.7.1996, s. 3.

(19) EGT L 155, 7.6.1989, s. 9.

(20) EGT L 49, 21.2.1989, s. 26.

(21) Artikel 7 och 9 i förordning (EEG, Euratom) nr 1553/89.

(22) Artikel 3.2 i direktiv 89/130/EEG, Euratom.

(23) Särskild rapport nr 17/2000 om kommissionens granskning av tillförlitligheten och jämförbarheten vad gäller medlemsstaternas BNI, punkt 57 (ännu inte offentliggjord i Europeiska gemenskapernas officiella tidning, finns att tillgå på revisionsrättens webbplats).

(24) EGT C 375, 3.12.1998.

(25) Förordning (EG, Euratom) nr 1355/96 (EGT L 175, 13.7.1996) om ändring av förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89 (EGT L 155, 7.6.1989).

(26) KOM(1998) 209 slutlig.

(27) Förslag till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) om ändring av rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (KOM(1998) 226 slutlig, av den 8 juni 1998).

(28) Artikel 1.2 i rådets förordning (EG) nr 2223/96 av den 25 juni 1996 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i gemenskapen (EGT L 310, 30.11.1996).

(29) Artikel 8.1 i förordning (EG) nr 2223/96.

(30) - Årsrapporten för budgetåret 1997 (EGT C 349, 17.11.1998).

- Särskild rapport nr 6/98 om utvärdering av systemet för medel som härrör från moms och BNI samt kommissionens svar (EGT C 241, 31.7.1998).

- Yttrande nr 8/99 om rådets förslag till beslut om Europeiska unionens system för egna medel (EGT C 310, 28.10.1999).

(31) Punkterna 3.17, 3.20 och 3.21 i revisionsrättens särskilda rapport nr 6/98.

(32) Punkt 9 i yttrande nr 8/99.

(33) Se punkt 1.34.

(34) Kommissionens svar på revisionsrättens särskilda rapport nr 6/98, punkterna 3.17-3.22. och kommissionens svar på årsrapporten för budgetåret 1997, punkt 1.26.

(35) Kommissionens beslut 97/178/EG, Euratom av den 10 februari 1997 om definition av tillvägagångssätt vid övergången från Europasystemet för integrerad ekonomisk redovisning (ENS 2 uppl.) till det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet (ENS 95) (EGT L 75, 15.3.1997).

(36) Rådets beslut om systemet för gemenskapernas egna medel.

(37) Artiklarna 146-160 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 (EGT L 302, 19.10.1992) och artiklarna 748-787 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 (EGT L 252, 11.10.1993).

(38) Tyskland.

(39) Belgien, Luxemburg, Frankrike, Italien, Nederländerna och Förenade kungariket.

(40) Nederländerna och Förenade kungariket.

(41) Tyskland, Finland och Österrike.

(42) Spanien, Frankrike och Portugal.

(43) Belgien, Grekland, Irland och Portugal.

(44) Italien.

(45) Tyskland och Nederländerna.

(46) Förenade kungariket.

(47) KOM(2000) 107 slutlig av den 29 februari 2000.

(48) Momsbedrägeri är bara en del av förlusterna av skatteintäkter. De finansiella frågorna i anknytning till direkta skatter och sociala avgifter och, i förekommande fall, punktskatter är mycket viktigare än för moms. Eftersom de grundläggande beståndsdelarna för dessa underlag är de samma, påverkar emellertid den bokföringsmässiga "enhetligheten" bland skattebetalarna alla dessa skatter och avgifter samtidigt.

(49) Se särskilt kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet enligt artikel 14 i förordning (EEG) nr 218/92 och artikel 12 i förordning (EEG, Euratom) nr 1553/89, KOM(2000) 28 slutlig av den 28 januari 2000.

(50) Teoretiskt sett ligger det i varje skattskyldig persons intresse att begära kvitto på sina inköp, utan vilket han inte kan begära avdrag av moms som betalats i tidigare produktionsled.

(51) Detta gäller framför allt ramen insats-produktion. Den beskriver i detalj produktionsverksamheten och produktåtgärder och sammanför resurser och användningsområden under samma rubrik. För en mera detaljerad beskrivning, se definitionerna i ENS 95, särskilt kapitel 9 (EGT L 310, 30.11.1996, s. 264-286).

(52) Variationerna uppgår till mellan 10 och 20 %. Upptäckten hänför sig till en jämförelse som genomförts på aggregerad makroekonomisk nivå för den privata sektorn (med undantag för finans- och jordbrukssektorn).

(53) Kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet enligt artikel 14 i förordning (EEG) nr 218/92 och artikel 12 i förordning (EEG, Euratom) nr 1553/89, KOM(2000) 28 slutlig av den 28 januari 2000.

Kommissionens svar

INLEDNING

1.2 Kommissionen är mycket intresserad av alla initiativ som motverkar momsbedrägerier och bemödar sig särskilt om de åtgärder som nämns i punkterna 1.57-1.62. Det måste dock framhållas att medlemsstaternas momsunderlag, enligt förordning (EEG, Euratom) nr 1553/89, endast beräknas med utgångspunkt från de inkomster som uppburits av var och en av medlemsstaterna.

BUDGETGENOMFÖRANDE

1.5 Erfarenheten har visat att det är särskilt svårt att göra prognoser för avdelning 9 "Diverse inkomster" då den består av småbelopp som är utbetalda av ett stor antal utanordnare. Av samma skäl anser kommissionen att en mer detaljerad kommentar inte nödvändigtvis förbättrar kvaliteten på den redan disponibla informationen.

SÄRSKILD BEDÖMNING INOM RAMEN FÖR REVISIONSFÖRKLARINGEN

Traditionella egna medel

Iakttagelser i samband med granskningen

1.11 Kommissionen följer upp samtliga fall där egna medel kommit in för sent. När förseningar konstateras vid kommissionens eller revisionsrättens kontroller utgår snarast möjligt en begäran om förseningsränta till den berörda medlemsstaten.

1.12 Kommissionen bekräftar att de särskilda räkenskaperna innehåller såväl punktvisa som strukturella felaktigheter. Sedan fyra år är de särskilda räkenskaperna ett av kommissionens huvudteman vid kontrollerna i samtliga medlemsstater och denna linje kvarstår framgent. När en avvikelse upptäckts vidtar kommissionen de åtgärder som är påkallade mot medlemsstaten vilket, om så visar sig vara nödvändigt, kan innebära att ett överträdelseförfarande inleds.

1.14 Kommissionen är medveten om svårigheterna med centraliseringen av uppgifterna i de särskilda räkenskaperna i vissa medlemsstater. Kommissionen understryker att centraliseringen bygger på en mängd bokföringsregister som förs på lokalnivå (tullkontor) och som ännu inte datoriserats i alla medlemsstater. Kommissionen kontrollerar regelbundet posterna i de särskilda räkenskaperna under sina kontrollbesök och fastställda avvikelser korrigeras på lämpligt sätt.

1.15 När det gäller harmoniseringen av tillämpningsreglerna för de särskilda räkenskaperna syftar kommissionens kontroller till att de särskilda räkenskaperna skall uppfylla gemenskapens lagstiftning. Fastställda avvikelser följs upp med lämpliga uppmaningar om nödvändiga rättelser av räkenskaperna och, vid behov, anpassningar av nationella regler till EG-rätten. Exempelvis förbereds två överträdelseförfaranden mot Tyskland sedan landet avvisat kommissionens krav. För övrigt har den granskning som kommissionens enheter gjort av 282 avskrivningsansökningar som nyligen inlämnats av Tyskland, visat att 56 % av ärendena bokförts på ett oriktigt sätt.

1.16 När det gäller beräkningen av avsättningen för fordringar i de särskilda räkenskaperna för egna medel som skall ingå i balansräkningen anser kommissionen att en avsättning på 100 % med hänsyn till tillgänglig information är en godtagbar lösning. När räkenskaperna för budgetåret 2000 upprättas, kommer man dock att beräkna avsättningen mot bakgrund av tidigare års uppbördsstatistik.

Granskningsresultat

1.17 Med avseende på de avvikelser som upptäckts av revisionsrätten i ett tullkontor kommer kommissionen att vidta nödvändiga åtgärder så snart ärendet slutbehandlats.

Egna medel från moms och BNI

Granskningsresultat

1.21 Det är sant att vissa medlemsstater lämnat sina årliga BNI-uppgifter efter det att tidsfristen löpt ut, vilket minskade kontrolltiden. BNI-siffrorna kunde därför inte överlämnas tidigare till BNI-kommittén och till GD Budget. Eurostat har vidtagit åtgärder för att sådana förseningar inte skall upprepas. Förseningarna har dock på intet sätt inverkat på kvaliteten på de kontroller som gjorts av uppgifterna.

Kommissionens granskning inskränker sig inte enbart till det årliga BNP-frågeformuläret utan omfattar också kontroll av inventarieförteckningar och resultat från kontrollbesöken. Behovet att förbättra dokumentationen bekräftades i kommissionens svar på den särskilda rapporten nr 17/2000.

UPPFÖLJNING AV TIDIGARE IAKTTAGELSER

Traditionella egna medel

Uppföljning av den ekonomiska förvaltningen

1.24 Fallen av bedrägerier och oegentligheter inom ramen för det ömsesidiga biståndet som omnämns i revisionsrättens årsrapport för 1994 och som ännu inte avslutats gäller komplicerade ärenden där nödvändiga uppbördsåtgärder vid behov kommer att vidtas så snart de administrativa och rättsliga förfarandena avslutas.

När det gäller skillnaden mellan de förseningsräntor som begärts och de belopp som inbetalats, är förklaringen huvudsakligen den att Nederländerna, som är skyldigt 5323 395,06 nederländska gulden, vägrat ta sitt ansvar. Efter att ha sänt en formell underrättelse till Nederländerna 1998 överlämnade kommissionen den 2 februari 2000 ett motiverat yttrande till landet. Sedan Nederländerna vidhållit sin vägran studerar kommissionen nu förutsättningarna för en rättslig prövning.

1.25 Kommissionen bekräftar att EG-rätten i de fall där exportören inte begär något frisläppande för omsättning, inte ger förvaltningen rätt att återkräva tullarna enbart p.g.a. att ett oberättigat ATR-certifikat utfärdats. Den enda åtgärd som kunde vidtas var alltså att upphäva sådana certifikat och därigenom göra det möjligt för Turkiet att uppbära importtullar. Följaktligen anser kommissionen att några förluster av traditionella egna medel inte skett.

Den begäran som kommissionen den 18 mars 1997 sände till medlemsstaterna till följd av revisionsrättens rapport, för att kontrollera certifikatens giltighet inskränkte sig till perioden fr.o.m. mars 1994 eftersom en preskriptionstid på tre år tillämpas både i EG och i Turkiet.

Uppföljning av gemenskapens bestämmelser

1.30 Förbättringen av preskriptionsbestämmelserna diskuteras fortfarande (medbeslutandeförfarandet). När det gäller den säkerhet som krävs vid uppbörd i efterhand då varor redan släppts ut på marknaden finns det anledning att notera att frågan kan anses vara löst i praktiken för aktörer som i samband med betalningsanstånd ställer en permanent säkerhet för samtliga sina skulder. Medlemsstaterna har inte förklarat sig vilja ha någon generell skyldighet att ställa säkerhet för aktörer som blir föremål för uppbörd i efterhand.

1.31 För att åtgärda de problem som upptäckts, håller kommissionen bl.a. på att reformera lagbestämmelserna och införa det nya datoriserade transiteringssystemet, som kommer att möjliggöra en effektiv kontroll av säkerheterna med hjälp av deras datoriserade förvaltning.

Egna medel från moms och BNI

Inledning

Kostnaderna för nuvarande dubbla räkenskapssystem

1.32-1.39 I artikel 8.1 i förordning (EG) nr 2223/96 om det europeiska national- och regionalräkenskapssystemet i gemenskapen (ENS 95) föreskrivs uttryckligen att ENS 2 uppl. (ENS 79) skall användas för gemenskapens budget och egna medel så länge beslut 94/728/EG, Euratom om egna medel är i kraft.

Kommissionen noterar revisionsrättens anmärkning om att denna lösning inte är tillfredsställande, dels därför att ENS 95 ger en bättre uppfattning om medlemsstaternas bidragskapacitet, dels därför att den leder till samtidig användning av två räkenskapssystem (ENS 95 och ENS 79).

Kommissionen kan inte stödja revisionsrättens åsikt. I förklaringarna till rådets protokoll gällande ovan nämnda artikel 8.1 påpekar kommissionen tydligt att detta innebär att mätningen av BNI för budget och egna medel också i fortsättningen kommer att baseras på ENS 79, så länge beslut 94/728/EG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel gäller. Mätningen av BNI skulle bli fullständigare och mer tillförlitlig om ENS 95 används.

IAKTTAGELSER ANGÅENDE FÖRFARANDET FÖRÄDLING

1.46 Kommissionen föreslog 1998 en ändring av tullkodex. Medbeslutandeförfarandet för detta förslag är ännu inte slutfört.

Ekonomiska villkor

1.47-1.50 Inga fall där tillståndsansökningar avslagits till följd av ekonomiska villkor har meddelats till kommissionen de senaste åren, vilket för övrigt bekräftar revisionsrättens granskningsresultat (jfr punkt 1.49). Själva titeln på artikel 148 c i kodexen understryker, vilket bekräftas av förvaltningspraxis, att skyddet av gemenskapens intressen sker med hjälp av en skyddsklausul.

Skyddsklausulmodellen, en slutsats som bekräftats vid ett Matthaeus-seminarium, har bibehållits i förslaget till reform av kodexens tillämpningsbestämmelser för ekonomiska tullförfaranden. En väsentlig harmonisering av medlemsstaternas praxis kan alltså anses äga rum.

Tillståndsförfarande

1.51 Kommissionen gjorde 1996 kontroller på ort och ställe i Tyskland, Italien, Nederländerna och Förenade kungariket, bl.a. av passiv förädling. Vid dessa kontroller konstateras flera smärre avvikelser, särskilt i regelhänseende.

När det gäller tillståndens giltighetslängd föreskrivs det i reformförslaget till ekonomiska tullförfaranden att giltighetsperioden som högst skall vara tre år. Möjligheterna för aktörerna att utnyttja sig av förfarandet för stöd vid passiv förädling utan förhandstillstånd kommer avsevärt att utökas.

Beräkning av tullbefrielse

Sårbarheten hos stöd för passiv förädling för bedrägerier och oegentligheter

1.52-1.55 Den partiella befrielse som föreskrivs i förfarandet för stöd vid passiv förädling beräknas enligt metoden för differentierad beskattning. För närvarande är det enligt kodexen inte tillåtet att avvika från principen om differentierad beskattning annat än i fall av reparation mot betalning där den partiella befrielsen bestäms med hänsyn till mervärdet i tredje land.

Förslaget till reform av ekonomiska tullförfaranden (där en mervärdesbeskattning införs) kommer att kräva ett förhandsgodkännande från rådet och Europaparlamentet av kommissionens 1998 framlagda förslag om en ändring av tullkodex. Förslaget behandlas för närvarande en andra gång inom ramen för medbeslutandeförfarandet.

Kommissionen är medveten om felriskerna i förfarandet för stöd vid passiv förädling. Eftersom budgetkonsekvenserna dock inte är så omfattande har kommissionen med hjälp av riskanalyserna inriktat sina kontroller på de områden där risken för gemenskapsbudgeten är som störst, dock utan att helt och hållet avstå från detta förfarande som var ett av flera kontrollteman vid fyra platskontroller 1996.

De inneboende risker för bedrägerier och oegentligheter som konstaterats i förfarandet för stöd vid passiv förädling gäller den differentierade beskattningen eftersom uträkningarna är så komplicerade. Införandet av mervärdesbeskattningen bör förenkla förfarandet. Antalet oegentligheter gällande textilprodukter vid passiv förädling, ehuru obetydligt i förhållande till det sammanlagda antalet upptäckta oegentligheter, förklaras av att detta förfarande i princip används för dessa produkter.

Slutsats

1.56 Kommissionen vill anföra att

- granskningen av ekonomiska villkor sker med hjälp av en skyddsklausul,

- eftersom osäkerhetsmomenten i samband med förmånsordningarna är väl kända för aktörerna är det inte alltid oberättigat att de vill försäkra sig om en alternativ lösning genom att ansöka om förfarandet för passiv förädling,

- reformen av tullkodex kommer att förkorta förfarandet för förhandstillstånd,

- reformen kommer att förenkla beräkningsmetoden.

JÄMFÖRELSE AV UPPGIFTER FÖR BEDRÄGERIBEKÄMPNING

Momsbedrägerier och riskanalys

1.57-1.62 Kommissionen har nyligen lyft fram problemet med momsbedrägerier i sin rapport i enlighet med artikel 14 i förordning (EEG) nr 218/92 och artikel 12 i förordning (EEG, Euratom) nr 1553/89(1). I denna rapport, liksom i det arbete som utförts av rådets tillfälliga skattebedrägerigrupp, anges tydligt att bibehållandet av övergångssystemet för mervärdesskatt måste åtföljas av en förbättring av kontrollerna och det administrativa samarbetet. För det ändamålet har kommissionen meddelat att man prioriterar ett förslag till utbyggnad av gemenskapens redan befintliga rättsliga instrument för administrativt samarbete och ömsesidigt bistånd(2).

I rapporten rekommenderas även medlemsstaterna att utveckla riskanalyssystem så att de kan inrikta sina skatteförvaltningars begränsade resurser på ett bättre sätt. Inom ramen för sin kompetens gynnar kommissionen medlemsstaternas alla initiativ på detta område, bl.a. med hjälp av finansiering, programmet Fiscalis, tjänstemannautbyte och riskanalysseminarier.

Kommissionen är angelägen om att understryka att bakom de allvarligaste formerna av momsbedrägerier döljer sig en organiserad brottslighet, som utnyttjar övergångssystemet för mervärdesskatt vid transaktioner inom gemenskapen genom en strukturerad följd av brottsliga transaktioner över Europeiska gemenskapens nationsgränser, varvid man underlåter att betala momsen eller skapar oriktiga momstillgodohavanden.

1.59 Kommissionen anser att de saker som omnämns av revisionsrätten i realiteten ökar riskerna för bedrägerier. Kommissionen anser vidare att avsaknaden av en tydlig rättslig grund för en internationell samordning av OLAF:s och kommissionens momsutredningar också hör till de saker som kan öka risken för bedrägerier.

Utnyttjande av statistik

Jämförelse av insatsförbrukningen

1.63-1.69 Riskanalysen är en systematisk beslutsprocess som baserar sig på följande moment: för det första en insamling och strukturerad analys av information, för det andra en strukturerad inringning av riskerna, och för det tredje en strukturerad analys av de inringade riskerna. Den syftar till att inrikta kontrollerna på de enskilda aktörer som utgör de allvarligaste riskerna. På momsområdet bygger den väsentligen på mikroekonomiska uppgifter.

Kommissionen kan inte uttala sig om fördelarna med den metod som revisionsrätten presenterar. Under alla förhållanden förordar kommissionen en fortsatt stor försiktighet vid tillämpningen av denna metod, som ytterligare förfinar riskanalysen på momsområdet eftersom de studier som hittills gjorts inte nått något definitivt resultat.

Slutsats

1.72-1.73 Kommissionen är villig att undersöka fördelarna med den metod som läggs fram i revisionsrättens rapport. Kommissionen planerar att, i samarbete med de två medlemsstaterna i fråga, diskutera metoden med företrädare för alla medlemsstaterna inom Rådgivande kommittén för egna medel, som är den behöriga instansen på området. Om det visar sig att de erfarenheter som gjorts i de två medlemsstaterna lätt kan spridas och ge en användbar metod för de övriga nationella förvaltningarna kommer kommissionen att uppmuntra dessa att tillföra denna metod till de övriga instrument som avses i svaret i punkterna 1.57-1.62.

(1) KOM (2000) 28 slutlig, 28 januari 2000.

(2) Kommissionens meddelande till rådet och Europaparlamentet: "Strategi för förbättring av mervärdesskattesystemets funktion inom ramen för den inre marknaden", (KOM(2000) 348 slutlig, 7 juni 2000).

Kapitel 2(1)

Den gemensamma jordbrukspolitiken

2.0 INNEHÅLLSFÖRTECKNING

>Plats för tabell>

INLEDNING

2.1 Detta kapitel behandlar utgifterna inom Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket, garantisektionen (EUGFJ-garanti), och utgifterna inom kapitel B2-51 (andra åtgärder på jordbruksområdet).

2.2 Nästan samtliga dessa utgifter effektueras av medlemsstaternas utbetalningsställen. Kommissionen skickar varje månad ett förskottsbelopp som bestäms av redovisade betalningar föregående månad. Dessa betalningar redovisas som utgifter månadsvis med förbehåll för eventuella rättelser vid avslutandet av räkenskaperna efter budgetårets slut.

2.3 Detta kapitel omfattar fyra delar som behandlar

a) budgetgenomförandet 1999,

b) den särskilda bedömning som genomförts inom ramen för revisionsförklaringen för budgetåret 1999,

c) avslutandet av räkenskaperna,

d) uppföljningen av vissa särskilda rapporter.

2.4 Den gemensamma jordbrukspolitiken har också varit föremål för andra iakttagelser från revisionsrättens sida som offentliggjorts i form av särskilda rapporter eller yttranden. En förteckning över dessa finns i bilaga.

BUDGETGENOMFÖRANDE

Ursprunglig budget

2.5 För budgetåret 1999 uppgick de ursprungliga anslagen för underavsnitt B1 i budgeten för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket, "garantisektionen" (EUGFJ-garanti), till 40940 miljoner euro (inklusive 205 miljoner euro i avsättningar samt den monetära reserven(2) på 500 miljoner euro) (se tabell 2.1), dvs. 50,5 % av budgetens samtliga operativa betalningsbemyndiganden. Dessa anslag representerade 90,6 % av taket för budgetplanen (45188 miljoner euro), dvs. av riktlinjen för jordbruket.

Slutliga anslag

2.6 Under budgetårets gång har de ursprungliga anslagen ändrats genom två tilläggs- och ändringsbudgetar (TÄB)(3). Dessa ändringar har inneburit en minskning med 402 miljoner euro (0,9 %). De slutliga anslagen uppgick till 40038 miljoner euro (utom den monetära reserven) (se tabell 2.1). De totala rörelserna - dvs. summan av överföringarna (se punkterna 2.20-2.21) och tilläggs- och ändringsbudgetarna - uppgick till 4142 miljoner euro, eller 10,2 % av de ursprungliga anslagen (mot 5,2 % 1998, se årsrapporten för 1998, punkt 2.4).

Utgiftsbelopp

2.7 Utgifterna uppgick till 39541 miljoner euro (+ 2 % i förhållande till 1998), dvs. 98 % av beloppet för tillgängliga anslag (se tabell 2.1) och 87 % av riktlinjen för jordbruket. Vegetabiliska produkter representerade 67,6 % av utgifterna, animaliska produkter 23,9 %, sidoutgifter 1,9 % och kompletterande åtgärder 6,6 %. På grund av sin art fördelar sig utgifterna väsentligen mellan direkt stöd (74,09 %), bidrag (14,09 %), strukturåtgärder (6,94 %) och interventionsåtgärder (3,6 %). Strukturåtgärder och i mindre grad bidragen har en tendens att öka medan det direkta stödet och interventionsåtgärderna minskar något (se diagram 2.1).

Preliminära anslag

2.8 De preliminära anslagen för EUGFJ-garanti (205 miljoner euro) har inte använts för sitt första syfte, de har genom TÄB 4/99 och 5/99 avsatts till poster utanför underavsnitt B1 (för att finansiera biståndet till Central- och Östeuropa och till Kosovo). Därför har det i brist på preliminära anslag till slut varit nödvändigt att förstärka vissa budgetposter(4) genom överföringar, med 169 miljoner euro.

Användning av den monetära reserven

2.9 På grund av den ogynnsamma utvecklingen av dollar-euro-pariteten(5), registrerades 219 miljoner euro i ytterligare utgifter. Enligt artikel 12.1 i rådets beslut 94/729/EG om budgetdisciplin, användes inte den monetära reserven, eftersom de tillgängliga anslagen på berörda budgetrubriker gjorde det möjligt att möta utgifterna. Ändå borde ett strikt iakttagande av principen om budgetspecificering(6) ha inneburit att tillgängliga anslag inte togs i anspråk för växelkursskillnader.

Införande av inkomster i utgiftsbudgeten

2.10 Enligt universalitetsprincipen(7) får inte inkomster avsättas till särskilda utgifter och det får inte göras några justeringar mellan inkomster och utgifter. Ändå förekommer fortfarande en summa på 3057,7 miljoner euro i negativa belopp (mot 2498 miljoner euro 1998, se årsrapporten för 1998, punkt 2.11) i räkenskaperna(8) för EUGFJ-garanti. Summan av samtliga poster med negativt saldo är 1473,1 miljoner euro medan budgeten baserades på en uppskattad inkomst på endast 647 miljoner euro (+ 127 %).

Tabell 2.1 - EUGFJ-garanti 1999

>Plats för tabell>

Diagram 2.1 - Utveckling av utgifterna för EUGFJ fördelade efter slag (1988-1999)

>PIC FILE= "C_2000342SV.003201.EPS">

(9)(10)(11)De andra åtgärderna (Livsmedelhjälp) och andra utgifter utom de kompletterande åtgärderna har inte tagits med i ovanstående diagram. Deras utveckling skulle inte gå att avläsa på grund av den skala som valts.

Källa:

Kommissionens räkenskaper.

2.11 Av dessa 1473,1 miljoner euro representerar avslutandet av räkenskaperna för tidigare budgetår 606 miljoner euro (41,2 %), och ytterligare minskningar på grund av överskridande av mjölkkvoterna 497 miljoner euro (33,7 %). Emellertid hade ingen inkomstberäkning skrivits in i budgeten för denna senare post. Enligt principen om ettårighet borde mer än 40 % av dessa minskningar ha bokförts 1998.

2.12 Inkomsterna härrör också från vinster från försäljning från jordbrukslager på grund bl.a. av alltför stora nedskrivningar (motsvarande skillnaden mellan inköpspris och uppskattat avyttringspris). För fem kategorier av lager hade 143 miljoner euro i inkomster beräknats. Men vinsten uppgick till 286 miljoner euro(12), dvs. det dubbla.

2.13 Av dessa 1473,1 miljoner euro rör slutligen nästan 83 miljoner euro 19 budgetposter för vilka endast totalt 6 miljoner euro i inkomster hade beräknats.

Minskning av förskott

2.14 Budgetåret 1999 karakteriseras av den stora minskningen i de förskott som beviljats olika medlemsländer dels på grund av svagheter i tillämpningen av det integrerade systemet och i genomförandet av kontroller (Grekland - 108 miljoner euro, Portugal - 5 miljoner euro), dels på grund av utebliven betalning av tilläggsavgifter för överskridande av mjölkkvoter (Grekland - 2 miljoner euro, Spanien - 5,5 miljoner euro, Italien - 104,7 miljoner euro för regleringsåret 1998-1999 och 224,9 miljoner euro för regleringsåret 1997-1998 och Förenade kungariket - 0,5 miljoner euro).

2.15 Det sena uppgiftsinlämnandet från Italiens sida vad gäller tilläggsavgifter för överskridande av mjölkkvoter för 1999 har lett till att budgetåret 2000 belastats med 134 miljoner euro. Eftersom beloppet hänför sig till budgetåret 1999 bryter dess införande i budgeträkenskaperna för år 2000 mot regeln om ettårighet. På liknande sätt mottogs och bokfördes 224 miljoner euro som hänförde sig till budgetåret 1998 under innevarande budgetår.

Överförande av anslag från det föregående budgetåret: livsmedelshjälp till Ryssland

2.16 För livsmedelshjälp till Ryssland har outnyttjade anslag på 400 miljoner euro överförts till kapitlet "Livsmedelsprogram" i 1998 års budget med hjälp av en TÄB som antogs i december 1998. På grund av omöjligheten att genomföra ett sådant program vid denna tidpunkt (se årsrapporten för 1998, punkt 2.16), har dessa anslag varit föremål för en begäran om icke automatisk överföring till budgetåret 1999. På grund av den långa tiden för förfarandet och vikten av att programmet snabbt skulle kunna genomföras gjorde kommissionen genast en överföring på 8 miljoner euro(13) från posten "skolmjölk" till posten "livsmedelshjälp till Ryssland". Av 400 miljoner euro har 336 använts och saldot har förfallit. Det hade varit mer ändamålsenligt att direkt ta upp dessa anslag i budgeten för 1999 med hjälp av en ändringsskrivelse.

2.17 De livsmedel som skickades kom från unionens lager och skulle enligt kommissionens beräkningar(14) bidra till att minska kostnaderna för lagring och bidragen för griskött. I själva verket har de totala lagerkostnaderna inte minskat och anslagen för exportbidrag för griskött har fått förstärkas med 61 miljoner euro (+ 29 %). Kommissionen borde fastställa skälen till dessa ökningar. En möjlig förklaring skulle kunna vara förseningar och minskningen av leveranser till Ryssland vilket har inneburit större lager. Fastän livsmedelsleveranserna inte ägt rum förrän efter den 15 oktober 1999, belastades budgetåret med 80,5 miljoner euro för utgifter för livsmedelshjälp. Denna kostnad borde ha bokförts som nedskrivning av lager eftersom dessa livsmedel fortfarande fanns på lager vid slutet av budgetåret.

2.18 Livsmedelshjälpen till Ryssland hör (som revisionsrätten påpekade 1991 och 1992(15)) till sin natur mer till "Externa åtgärder" än till "Jordbruksutgifter". Det är inte berättigat att detta program finansieras genom EUGFJ-garanti, särskilt som detta slag av bistånd till tredje land traditionellt tas upp under avdelning B7-2 Humanitärt bistånd och livsmedelsbistånd.

Budgetförvaltning

2.19 Revisionsrätten har gått igenom upplysningarna i inkomst- och utgiftsredovisningen om budgetförvaltningen under budgetåret och särskilt förklaringarna till skillnaderna mellan den budget som ursprungligen antagits och de använda anslagen.

2.20 Kommissionen motiverar flera överföringar (se punkt 2.6) med skyldigheten att förstärka budgetposter för bidrag på grund av låga världsmarknadspriser. Dessutom påverkas antalet överföringar av den skiftande kvaliteten på medlemsstaternas beräkningar. Dessa beräkningar skulle kunna förbättras om medlemsstaterna ålades striktare tidsgränser för framläggandet av beräkningar och om ett mer tvingande uppföljningssystem för beräkningar infördes. Vad gäller direktstöd borde det vara möjligt att fordra att beräkningar för betalningar meddelades tidigare. Vissa överföringar har gjorts för att klara ytterligare utgifter som uppkommit på grund av förseningar antingen i fråga om betalningar eller i fråga om genomförande av program som är föremål för samfinansiering från medlemsstaternas sida(16). Kommissionen borde följa upp förseningarna från tidigare år bättre för att på ett bra sätt kunna anpassa anslagen för det pågående året(17).

2.21 I ett antal fall (det gäller totalt 41,6 miljoner euro(18), har minskningar som gjorts på vissa budgetposter fått kompenseras genom senare tilldelningar. Det verkar röra sig om överföringar som gjorts enbart av opportunitetsskäl(19). Andra minskningar vittnar också om att man inte beaktat ändringar i lagstiftningen eller vad som skett under det föregående regleringsåret. Sålunda borde kommissionen ha insett att betalningarna skulle bli begränsade för 1999 vad gäller "bidrag för slutlig nedläggning av ytor med vinodling" och för "bidrag för tobak" (där man har gjort en total minskning med 69 miljoner euro(20). Kommissionen borde göra en ansträngning för att införa en striktare förvaltning av överföringar.

2.22 Vissa lager för jordbruksprodukter har varit föremål för en kompletterande nedskrivning i slutet av budgetåret. Som för 1998 och av samma skäl(21) är denna nedskrivning övervärderad (80 miljoner euro, se punkt 8.9). Denna övervärdering bryter mot grundprinciperna i budgetförvaltningen, eftersom en alltför stor nedskrivning ett budgetår visar sig genom att fler anslag finns tillgängliga det år då lagren säljs (se punkt 2.12). Kommissionen borde se över förfarandet i samband med nedskrivningar.

Datorsystem

2.23 I de två årsrapporterna för budgetåren 1997 och 1998(22) kritiserade revisionsrätten datorsystemet för förvaltning av jordbruksutgifter (Agrex) och rekommenderade införandet av ett nytt system. Kommissionen har inte gjort några större framsteg på detta område (se också punkterna 8.41-8.56).

Slutsats

2.24 Utgifterna inom underavsnitt B1 uppgick till 39541 miljoner euro, eller 98 % av de slutliga anslagen (utom den monetära reserven) (se punkt 2.7). Överföringarna som med tilläggs- och ändringsbudgeten uppgick till 4141 miljoner euro (eller mer än 10 % av de ursprungliga anslagen) (se punkt 2.6) har gjort det möjligt att få ett högt utnyttjande av flertalet budgetrubriker och de visar på en varierande grad av kvalitet på beräkningarna vad gäller såväl inkomster (se punkterna 2.10-2.13) som utgifter (se punkterna 2.20-2.21). Kommissionen borde alltså anstränga sig för att förbättra kvaliteten på dessa beräkningar tillsammans med medlemsstaterna. Slutligen bör användningen av negativa utgifter ses över inom ramen för ändringen av budgetförordningen (se punkt 2.10).

SÄRSKILD BEDÖMNING INOM RAMEN FÖR REVISIONSFÖRKLARINGEN

Inledning

2.25 Betalningarna för 1999 års anslag inom underavsnitt B1 i budgeten (39541 miljoner euro, se tabell 2.1) har inför revisionsförklaringen varit föremål för en stickprovsundersökning som gällt räkenskapernas tillförlitlighet och de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet. Varje utvald transaktion undersöktes vid utbetalningsstället, vid den behöriga lokala myndigheten och hos den slutliga mottagaren. Iakttagelserna om väsentliga och formella fel som konstaterats i samband med granskningarna framläggs i punkt 2.26 och följande punkter. Däremot har iakttagelserna om räkenskapernas tillförlitlighet samlats i punkterna 8.1-8.19.

De underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet

Väsentliga fel

2.26 Väsentliga fel är fel som påverkar den utvalda transaktionens värde. Frekvensen av sådana fel är hög och inverkan på de totala utgifterna är fortfarande betydande. Emellertid finns mer än två tredjedelar av dessa fel på de slutliga stödmottagarnas nivå och rör framför allt något för stora deklarationer vad gäller odlingsarealer eller kompletterande åtgärder (Danmark, Frankrike, Förenade kungariket, Italien, Portugal, Spanien, Tyskland) eller mängden boskap för djurstöd (Förenade kungariket, Irland, Portugal). Några fel rör felaktiga betalningar för lagerkostnader (inte stödberättigande utgifter, Finland) eller det särskilda bidraget till nötköttsproducenter (bristande bevis för att slakt ägt rum, Tyskland).

2.27 Vad gäller fel inom den lokala stödförvaltningen i Grekland gör vissa regionala(23) kooperativa föreningar avdrag på det belopp som skall erhållas antingen det rör sig om arealstöd, olivoljeproduktion eller tobak(24). På central nivå minskas gemenskapsstödet till producenter av olivolja, tobak och bomull av att 3 % dras av till en obligatorisk försäkringsfond (ELGA). Slutligen dras 1 % av stödet till olivoljeproduktionen till förmån för den nationella sammanslutningen för olivoljeproducenter. Dessutom har i Spanien utgifter som inte var berättigande till samfinansiering från gemenskapen inbegripits i en operativ fond för en organisation för producenter av frukt och grönsaker. Slutligen har återigen(25) Italien befriat vissa jordbrukare från att betala tilläggsavgift för överskridande av mjölkkvoter (238,7 miljoner euro, se punkterna 2.14 - 104,7 miljoner euro - och 2.15 - 134 miljoner euro) vilket ger dessa en konkurrensfördel.

Systematiska fel

2.28 Dessa fel berör inte direkt transaktionerna i urvalet men berör en hel utgiftskategori eller en del av den.

2.29 Som redan sagts i punkt 2.27, drar Grekland systematiskt av 3 % på beloppet för gemenskapsstödet till producenter av olivolja, tobak och bomull till förmån för en försäkringsfond. Dessa avgifter som saknar stöd i någon gemenskapstext uppgick totalt till 49,4 miljoner euro. På lokal förvaltningsnivå (kommunen Sapes, Grekland), betydde den systematiska avgiften på 2 % på stödet till jordbruksgrödor att 0,27 miljoner euro felaktigt innehölls till förmån för den lokala kooperativa föreningen. Avgiften på 2,2 % som effektueras av kooperativa föreningen i Messara (prefekturen Iraklio, Grekland) av stödet till olivoljeproduktion innebar att 0,16 miljoner euro felaktigt innehölls.

2.30 I Sverige har kostnaden för att framställa kartor betalats av producenterna innan de kunnat begära stöd för jordbruksgrödor. Genom denna praxis har nationella administrativa kostnader belastat gemenskapsstödet i strid med gemenskapsbestämmelserna. På detta sätt har Sverige erhållit 3,5 miljoner euro.

2.31 I Österrike slutligen inom ramen för miljö-programmet Öpul, som samfinansierades av gemenskapen, har man inte räknat upplupna räntor på de summor som skall återvinnas.

Formella fel

2.32 Konstaterade formella fel har ingen påverkan på värdet av de undersökta transaktionerna. De uppkommer genom att bestämmelserna inte efterlevs och är ofta resultatet av brister i förvaltningssystemen. Även frekvensen av dessa fel (utan att man tar med i beräkningen att flera fel finns för en och samma transaktion) är hög. Åtta av tio av dessa fel uppkommer inom den centrala eller lokala förvaltningen i medlemsstaterna.

2.33 Vad gäller förvaltningen av betalningar vid kommissionen, har analysen av månatliga betalningsorder visat att dessa betalningsorder elva månader av tolv (motsvarande en summa på 37521 miljoner euro. dvs. 94,4 % av betalningarna), har utfärdats utanför de tidsgränser som anges i förordningen(26). Ett extremt exempel är ett åtagande från november 1998 (15101 miljoner euro), som registrerades den 19 augusti 1999, medan slutdatum var den 20 februari.

2.34 På medlemsstaternas nivå motsvarar de huvudsakliga formella felen brister vad gäller genomförandet av planerade granskningar. I Frankrike och i Finland har den i bestämmelserna angivna minimiprocenten för granskningar på platsen för arealstöd inte alltid förstärkts såsom krävs enligt kommissionens förordning (EEG) nr 3887/92(27), när det antal fel som upptäcks vid den första granskningen av ärenden är alltför högt. Det har slutligen inte alltid varit möjligt att försäkra sig om att det stadgade minimiantalet kontroller har utförts för exportbidrag för socker.

2.35 Andra formella fel är resultatet av bristande efterlevnad av föreskrifterna om obligatoriska register. I Grekland saknas fortfarande olivodlingsregister medan vinodlingsregistret är ofullständigt. Andra fall har visat att registren för olivoljeproduktion (Spanien), mjölkproduktion och djurbestånd (Portugal) ibland var ofullständiga.

Rättsliga bestämmelser

2.36 Frånvaron av exakta kriterier i bestämmelserna kan leda till skilda tolkningar i medlemsstaterna och följaktligen till ojämlik behandling av stödmottagare.

2.37 Sålunda överlåter kommissionens förordning (EEG) nr 3887/92 till medlemsstaterna uppgiften att definiera mätmetod och normer för vad som är brukligt vid utnyttjande av jordbruksskiften. Denna förordning har kompletterats med tillämpningsrekommendationer(28). Dessa bestämmelser ger lokala myndigheter ganska stort manöverutrymme. Resultatet blir att även då förhållandena är identiska skiftar den tekniska toleransen för mätningar. Lokal praxis - som till exempel avgör om en häck är berättigad till arealstöd eller inte - varierar också för att de bestäms av lokala myndigheter utan bestämda kriterier. Härav följer en ojämlikhet i behandlingen av jordbrukare i olika medlemsstater. Kommissionen borde göra en översyn av sina bestämmelser och minska det manöverutrymme som lokala myndigheter har fått.

2.38 Inom ramen för ett miljöprogram i Sverige finansieras kurser, praktikperioder och demonstrationsprojekt - som organiseras av Skogsstyrelsen - till 50 % genom unionens budget (3,3 miljoner euro 1999). Projektkostnaderna innefattar direkta kostnader och en del av de allmänna omkostnaderna för det regionala organ som handhar projektet. Granskningen på platsen (vid skogsvårdsstyrelsen i Umeå) visade att den använda fördelningsnyckeln för allmänna omkostnader ledde till att de projekt som samfinansierades av unionen fick en större del allmänna omkostnader än de projekt som finansierades av Sverige enbart. Den regionala myndigheten försvarar denna större del med att samfinansierade projekt skulle göra att det från ledningens sida krävdes mer energi och tid. Varken förordning (EEG) nr 2078/92(29), eller tillämpningsbestämmelserna till den(30) specificerar arten eller metoden för hur kostnader skall fördelas på projekt. Därför borde kommissionen tillsända medlemsstaterna praktiska instruktioner på denna punkt.

2.39 Inom ramen för samma förordning (EEG) nr 2078/92 utbetalar regionen Lombardiet (Italien) stöd som samfinansieras av gemenskapen (6 miljoner euro 1999) till jordbruksföretag som har förbundit sig att minska användningen av gödningsmedel med minst 20 %. Emellertid finns ingen garanti för att detta mål kan uppnås eftersom det inte finns någon objektiv redogörelse för nivån på användning av gödningsmedel i det förflutna (ett krav som inte är explicit formulerat i förordningen). Dessutom ger administrativa kontroller av köpta kvantiteter eller av växtskyddsprodukter som finns i lager, utan att bekräftas av analyser av löven på träden vid de 22000 berörda jordbruksföretagen, ingen garanti för att man använt mindre kvantiteter av tillåtna produkter och endast dessa och därmed att det utbetalade stödet har använts på ett riktigt sätt.

2.40 Registrering av får och getter organiseras genom direktiv 92/102/EEG. Detta direktiv föreskriver (artikel 4 b) att varje ägare av får och getter skall föra ett register som skall innehålla "en aktuell uppgift om antalet levande djur av får och get i anläggningen, vilka är över 12 månader gamla eller som har lammat eller fått killingar före denna ålder"(31). De irländska myndigheterna (beloppet för tack- och getbidrag som Irland erhållit uppgick till 102,8 miljoner euro 1999) har tolkat denna artikel restriktivt. Det register som används i Irland ger inte en permanent förteckning av de djur som finns. Endast för djurhållningsperioden finns en tillräcklig förteckning. Utanför denna period går det alltså inte att göra tillfredsställande kontroller. Kommissionen borde vidta nödvändiga åtgärder för att de normer som tillämpas vid registrering av får och getter skall vara så strikta som möjligt i alla medlemsstater.

Slutsats

2.41 Vad gäller de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet konstaterar revisionsrätten att budgetåret 1999 inte innebär någon väsentlig förbättring. Detta borde förmå medlemsstaterna och kommissionen att förstärka verkan av kontroller nämligen:

a) Genom att fullborda genomförandet av det integrerade systemet för administration och kontroll (IACS), som skulle kunna innebära en viktig faktor för att förbättra kontrollerna.

b) Genom att för sådana gemensamma organisationer av marknaden som ännu inte lyder under IACS införa åtgärder som har liknande effekt.

AVSLUTANDE AV RÄKENSKAPERNA

Inledning

2.42 Under loppet av 1999 tog kommissionen flera beslut om avslutande av räkenskaperna (se tabell 2.2), två som gällde 1995, det andra finansiella beslutet för 1997, det första finansiella beslutet för 1998 och tre överensstämmelsebeslut. Alla dessa beslut har undersökts av revisionsrätten. Förutom besluten ovan granskade revisionsrätten de beslut som togs 2000 och som särskilt hänförde sig till budgetåren 1995, 1998 och 1999: det andra finansiella beslutet för 1998, det finansiella beslutet för 1999 och två ytterligare beslut för 1995.

Avslutande av räkenskaperna inom det system som var giltigt till 1996

Avslutande av räkenskaperna 1995

Finansiell analys

2.43 De utgifter som redovisades för EUGFJ-året 1995 avslutades genom fyra beslut som togs mellan februari 1999 och juli 2000 (se tabell 2.2). Denna fördröjning berodde huvudsakligen på att det var nödvändigt att invänta utgången av förlikningsfall innan beslut togs om vilka rättelser som skulle tillämpas. Under tiden avskiljdes ifrågavarande utgifter.

Tabell 2.2 - Avslutsbeslut

>Plats för tabell>

2.44 Rättelserna för 1995 uppgår till cirka 592 miljoner euro (se tabell 2.3), nästan dubbelt så mycket som 1994 (308 miljoner euro). Denna ökning beror huvudsakligen på stora rättelser för jordbruksgrödor och djurbidrag i fall där man hittat svagheter i tillämpningen av det integrerade systemet för administration och kontroll(32) samt för olivolja. Av dessa 592 miljoner euro har cirka 140 miljoner euro inom dessa tre sektorer att göra med rättelser för 1994 och tidigare (av vilka 90 miljoner euro hade avskiljts i beslutet för avslutande av räkenskaperna 1994 - se årsrapporten för 1998(33).

Avslutsförfarande

Rapporter från revisionsbesök och meddelanden om granskningsresultat

2.45 En situation liknande den 1994 uppdagades för 1995. Med undantag för sektorn för jordbruksgrödor, förekom långa fördröjningar vad gällde rapporter från revisionsbesök och meddelanden om granskningsresultat. Till exempel inom köttsektorn upprättades meddelandet om granskningsresultaten i genomsnitt tio månader efter revisionsbesöket. I granskade fall vad gäller offentlig lagring och mjölk, var fördröjningen mellan revisionsbesöket och meddelandet om rättelser mer än 24 månader. Detta är ett av skälen till att det första beslutet inte togs förrän i februari 1999, mer än 36 månader efter 1995 års bokslut för EUGFJ.

Förlikningsorganet

2.46 I samband med avslutandet av räkenskaperna 1994 överklagade Italien till förlikningsorganet på grund av föreslagna rättelser för nötkött (98/IT/098). Förlikningsorganets slutsats var att ingen förlikning mellan de två parterna var möjlig och kommissionens ståndpunkt vidhölls. Icke desto mindre beslutade de italienska myndigheterna att överklaga den föreslagna rättelsen för 1995 (98/IT/125), fastän denna rättelse grundades på samma granskningsresultat som rättelsen för 1994. På samma sätt överklagade Grekland under en följd av år ärendet 97/GR/077 och ärendet 98/GR/110 som gällde frukt och grönsaker trots att man förlorat målet för tidigare år. Detta tyder på att medlemsstaterna möjligen i alltför hög grad använder sig av förlikningsorganet.

Upplysningar meddelade av medlemsstaterna

2.47 Vissa medlemsstater hade problem med att förse kommissionen med tillfredsställande inspektionsstatistik till och med flera år efter det att kontrollerna på plats hade ägt rum. I Spanien inlämnades den första

Tabell 2.3 - Sammandrag av kommissionens avslutsbeslut för 1995

>Plats för tabell>

statistiken för inspektioner för 1995 i mars 1997. Den arbetades om i juni och återigen i mars 1998. Detta resulterar i dröjsmål vad gäller avslutandet av räkenskaperna. Kommissionen borde sätta ett slutdatum för inlämnande av sådana upplysningar, och borde grunda rättelser på den information som finns tillgänglig vid detta datum och borde påföra de medlemsstater som inte lämnar all sådan information i tid sanktioner.

Enskilda rättelser

Det integrerade systemet för administration och kontroll

2.48 Det integrerade systemet för administration och kontroll skulle införas 1993, men det skulle inte vara fullt operativt förrän i januari 1996 (detta datum senarelades till den 1 januari 1997). Enheten för avslutande av räkenskaperna gjorde en antal besök för att uppskatta framstegen med jordbruksgrödor och djurbidrag för budgetåren 1994 och 1995.

Jordbruksgrödor

2.49 Rättelser beror antingen på att medlemsstaterna misslyckats med att minska betalningen till jordbrukarna när de brutit mot grundarealen för den ifrågavarande grödan(34) eller på bristfällig tillämpning av de kontrollförfaranden som angivits i artikel 6 i kommissionens förordning (EEG) nr 3887/92.

2.50 Revisionsrätten har i årsrapporten för 1996(35) redan kommenterat genomförandet av det integrerade systemet för administration och kontroll, särskilt det faktum att jordbrukarna inte behövde stödja sina ansökningar med dokument som skulle göra det möjligt för myndigheterna att utföra vissa korsvisa kontroller gällande de arealer för vilka man sökte stöd och att de fysiska kontrollerna var av så dålig kvalitet. I sitt svar åtog sig kommissionen att överväga en rättelse för att inga korsvisa kontroller utförts, en nyckelkontroll som skulle leda till en rättelse på 5 %. Emellertid tillämpade kommissionen endast en schablonrättelse på 2 % för den otillräckliga kvaliteten på de fysiska kontrollerna. En rättelse på 5 % skulle ha varit 129 miljoner euro högre än de 2 % som tillämpades på basis av otillräckliga kontroller på platsen.

2.51 Kommissionens beslut att acceptera de franska myndigheternas förslag som innebar att ett större antal fysiska kontroller skulle kunna kompensera bristen på korsvisa kontroller, anses vara omotiverat. Dessa två slag av kontroller kompletterar varandra.

2.52 I Grekland utfördes inte de föreskrivna korsvisa kontrollerna förrän efter det att betalning skett, vilket innebar att kontrollens effektivitet försämrades. Detta skall betraktas som en brist under kommissionens definitioner av nyckelkontroller och borde ha lett till en rättelse på 5 % (ytterligare 10,5 miljoner euro) snarare än de 2 % som tillämpades.

2.53 I Tyskland påträffade kommissionen svagheter i både Mecklenburg-Vorpommern och i Hessen. Emellertid blev endast utgifter i den förra delstaten föremål för en finansiell rättelse. Revisionsrättens egna resultat i Hessen(36), bekräftade att de fysiska kontrollerna där var behäftade med svagheter. Om kommissionen kände att den inte hade tillräckligt underlag borde den ha utfört ytterligare arbete hellre än att avstå från den planerade rättelsen på 2,2 miljoner euro.

Djurbidrag

2.54 Trots att flera revisionsbesök gjordes i medlemsstaterna för att uppskatta kvaliteten på kontrollerna på platsen och genomförandet av direktivet om registrering av djur(37), baserades rättelser i huvudsak på inspektionsstatistik som lämnades av medlemsstaterna.

2.55 Det faktum att vissa