KOMMISSIONENS TILLKÄNNAGIVANDE om definitionen av relevant marknad i gemenskapens konkurrenslagstiftning (97/C 372/03)

(Text av betydelse för EES)

I. INLEDNING

1. Syftet med detta tillkännagivande är att ge en vägledning till kommissionens sätt att tillämpa begreppen relevant produktmarknad och relevant geografisk marknad när den verkställer gemenskapens konkurrenslagstiftning, särskilt rådets förordningar (EEG) nr 17 och (EEG) nr 4064/89, deras motsvarigheter inom andra sektorsvisa tillämpningar, såsom transport, kol och stål och jordbruk samt de relevanta bestämmelserna i EES-avtalet (1). I detta tillkännagivande avser hänvisningar till artiklarna 85 och 86 i fördraget även motsvarande bestämmelser i EES-avtalet och Parisfördraget.

2. Marknadsdefinitionen är ett verktyg som används för att finna och fastställa gränserna för konkurrensen mellan företag. Den gör det möjligt att fastställa ramen för kommissionens tillämpning av konkurrenslagstiftningen. Det huvudsakliga syftet med att definiera en marknad är att på ett systematiskt sätt fastställa vilka konkurrensmässiga begränsningar de berörda företagen (2) utsätts för. Syftet med att definiera både en produktmarknad och en geografisk marknad är att identifiera de faktiska konkurrenter till de berörda företagen som är i stånd att begränsa deras beteende och hindra dem från att agera oberoende av ett effektivt konkurrenstryck. Det är ur detta perspektiv som marknadsdefinitionen gör det möjligt att bland annat beräkna marknadsandelar som kan ge värdefull information om marknadsinflytande i samband med en bedömning av dominerande ställning eller en tillämpning av artikel 85.

3. Det följer av punkt 2 att begreppet relevant marknad skiljer sig från andra marknadsbegrepp, som ofta används i andra sammanhang. Företag använder exempelvis ofta termen marknad för att beteckna det område där de säljer sina produkter eller för att generellt hänvisa till den branch eller sektor de tillhör.

4. Definitionen av den relevanta marknaden vad gäller såväl produkter som geografiskt område är ofta avgörande för bedömningen av ett koncentrationsärende. Det är kommissionens förhoppning att den genom att offentliggöra de förfaranden den tillämpar med hänsyn till marknadsdefinitioner och genom att ange vilka kriterier och uppgifter den grundar sina beslut på skall öka kunskapen om sin politik och sitt beslutsfattande i fråga om konkurrens.

5. De ökade kunskaperna kommer även att göra det lättare för företagen och deras rådgivare att förutse när kommissionen av konkurrensskäl kan väntas ha invändningar i ett enskilt fall. Företagen kommer därför att kunna ta sådana hänsyn i sina egna interna beslutsfattanden när de överväger exempelvis förvärv, att bilda samriskföretag eller att ingå vissa avtal. Avsikten är även att företagen bättre skall förstå vilken slags information kommissionen anser vara relevant för definieringen av marknaden.

6. Kommissionens tolkning av begreppet relevant marknad påverkar inte tolkningar i Europeiska gemenskapernas domstol eller förstainstansrätt.

II. DEFINITION AV RELEVANT MARKNAD

Definition av relevant produktmarknad och relevant geografisk marknad

7. I de förordningar som grundar sig på artiklarna 85 och 86 i fördraget, särskilt avsnitt 6 i formulär A/B om det gäller förordning nr 17, och avsnitt 6 i formulär CO om det gäller förordning 4064/89 om kontroll av företagskoncentrationer med en gemenskapsdimension, fastställs nedanstående definitioner. Relevanta produktmarknader definieras på följande sätt:

"En relevant produktmarknad omfattar alla varor eller tjänster som på grund av sina egenskaper, sitt pris och den tilltänkta användningen av konsumenterna betraktas som utbytbara."

8. Relevanta geografiska marknader definieras på följande sätt:

"Den relevanta geografiska marknaden omfattar det område inom vilket de berörda företagen tillhandahåller de relevanta produkterna eller tjänsterna, inom vilken konkurrensvillkoren är tillräckligt likartade och som kan skiljas från angränsande geografiska områden framför allt på grund av väsentliga skillnader i konkurrensvillkoren."

9. Den relevanta marknad i förhållande till vilken ett givet konkurrensproblem bedöms fastställs därför genom att produktmarknaden och den geografiska marknaden kombineras. Kommissionen tolkar definitionerna i punkterna 7 och 8 (vilka avspeglar domstolens och förstainstansrättens rättspraxis liksom kommissionens egen praxis) i enlighet med riktlinjerna som definieras i detta tillkännagivande.

Begreppet relevant marknad och målen för gemenskapens konkurrenspolitik

10. Begreppet relevant marknad har nära anknytning till de syften som gemenskapen eftersträvar genom sin konkurrenspolitik. När det gäller gemenskapens kontroll av koncentrationer till exempel, är syftet med att kontrollera strukturella förändringar i utbudet av en produkt eller tjänst att förhindra att en dominerande ställning skapas eller förstärks, vilket skulle kunna leda till att den effektiva konkurrensen påtagligt hämmas på en väsentlig del av den gemensamma marknaden. I samband med gemenskapens konkurrenspolitik innebär en dominerande ställning att ett företag eller en företagsgrupp i väsentlig utsträckning skulle kunna agera oberoende av sina konkurrenter, kunder och i sista hand konsumenterna (3). En sådan ställning kan väntas uppstå när ett företag eller en företagsgrupp står för en stor del av utbudet på en given marknad, under förutsättning att andra faktorer som analyserats i samband med bedömningen (till exempel inträdeshinder, kundernas möjligheter att reagera m.fl.) pekar i samma riktning.

11. Kommissionen använder samma angreppssätt vid tillämpningen av artikel 86 i fördraget på företag som ensamma eller tillsammans med andra har en dominerande ställning. Enligt förordning nr 17 har kommissionen befogenhet att undersöka missbruk av en dominerande ställning och få det att upphöra, och den dominerande ställningen konstateras också i förhållande till en relevant marknad. Marknader kan även behöva definieras vid tillämpningen av artikel 85 i fördraget, i synnerhet när det gäller att fastställa huruvida konkurrensen begränsas i väsentlig utsträckning eller om villkoret i artikel 85.3 b för undantag från artikel 85.1 är uppfyllt.

12. De kriterier som används vid definieringen av den relevanta marknaden tillämpas generellt vid analysen av vissa beteenden på marknaden och vid analysen av strukturella förändringar i produktutbudet. Metoden kan dock leda till olika resultat beroende på vilken typ av konkurrensproblem som undersöks. Omfattningen av den geografiska marknaden kan till exempel vara annorlunda om det är en koncentration som granskas, där perspektivet är framåtblickande, än om analysen gäller ett tidigare beteende. De olika tidshorisonter som beaktas i varje ärende kan innebära att olika geografiska marknader definieras för samma produkt beroende på om kommissionen undersöker en förändring av utbudsstrukturen, såsom en koncentration eller ett kooperativt samriskföretag, eller frågor som gäller ett visst tidigare beteende.

Grundprinciper för marknadsdefinieringen

Konkurrensbegränsningar

13. Företagen utsätts för tre huvudtyper av konkurrensbegränsningar: utbytbarhet på efterfrågesidan, utbytbarhet på utbudssidan och potentiell konkurrens. Ur ekonomisk synvinkel och i samband med definieringen av den relevanta marknaden utgör utbytbarheten på efterfrågesidan den mest omedelbara och effektiva begränsningen för leverantörer av en viss produkt, särskilt i fråga om prissättning. Ett företag eller en företagsgrupp kan inte ha väsentligt inflytande på de rådande försäljningsvillkoren, såsom priser, om det är lätt för dess kunder att gå över till tillgängliga substitutvaror eller till leverantörer någon annanstans. Själva arbetet med att definiera marknaden består huvudsakligen i att identifiera vilka alternativa försörjningskällor de berörda företagens kund erhar i praktiken, både vad gäller produkter eller tjänster och leverantörernas geografiska belägenhet.

14. De konkurrensbegränsningar som potentiell konkurrens och utbytbarhet på utbudssidan ger upphov till, förutom de som beskrivs i punkterna 20-23, har i regel en mindre omedelbar verkan och kräver i varje fall att ytterligare faktorer analyseras. Följaktligen beaktas sådana begränsningar under konkurrensanalysens bedömningsfas.

Utbytbarhet på efterfrågesidan

15. För att bedöma utbytbarheten på efterfrågesidan är det nödvändigt att fastställa vilka produkter konsumenten uppfattar som utbytbara. Ett metod att fastställa detta är att genomföra ett tankeexperiment i vilket en liten och varaktig förändring av de relativa priserna antas och kundernas troliga reaktion på den förändringen bedöms. Av operationella och praktiska skäl är marknadsdefinieringen inriktad på priser, och närmare bestämt på sådan utbytbarhet på efterfrågesidan som beror på små och varaktiga förändringar av de relativa priserna. Med denna metod kan man få fram tydliga indikationer på vilka uppgifter som är relevanta för att definiera marknader.

16. Teorin bakom detta tillvägagångssätt är att om man utgår från det slags produkter som de berörda företagen säljer och det område i vilket de säljer dem, kommer ytterligare produkter och områden att inkluderas i eller uteslutas ur den definierade marknaden beroende på om konkurrensen från dessa andra produkter och områden i tillräcklig utsträckning kortsiktigt påverkar eller begränsar priserna på parternas produkter.

17. Den fråga som måste besvaras är huruvida det skulle vara enkelt för parternas kunder att gå över till lätt tillgängliga substitutvaror eller till leverantörer någon annanstans som svar på en liten (5 %-10 %), varaktig ökning av de relativa priserna på de produkter och i de områden som undersöks. Om substitutionen skulle vara tillräcklig för att göra prisökningen olönsam på grund av minskad försäljning, kommer ytterligare substitutvaror och områden att tillfogas den relevanta marknaden till dess att produktmarknaden och den geografiska marknaden är sådana att en liten, varaktig ökning av de relativa priserna skulle vara lönsam. Motsvarande analys tillämpas i ärenden som gäller köparkoncentration, då utgångspunkten är leverantören och pristestet gör det möjligt att identifiera alternativa distributionskanaler eller försäljningsställen för leverantörens produkter. Vid tillämpningen av dessa principer bör särskilda situationer av de slag som beskrivs i punkterna 56 och 58 beaktas noggrant.

18. Ett praktiskt exempel på detta test kan man få genom att se hur det skulle tillämpas på en koncentration av till exempel läskedrycksföretag. I ett sådant ärende skulle man behöva fastställa huruvida läskedrycker rmed olika smak tillhör samma marknad. I praktiken skulle man behöva ställa frågan om de som köper smak A skulle gå över till andra smaker om priset på smak A varaktigt ökade med 5 %-10 %. Om ett tillräckligt antal konsumenter skulle gå över till, låt oss säga, smak B i en sådan omfattning att prisökningen på smak A skulle bli olönsam till följd av den minskade försäljningen, skulle marknaden omfatta åtminstone smakerna A och B. Processen skulle behöva upprepas för andra tillgängliga smaker tills en uppsättning produkter har identifierats för vilka en prisökning inte skulle medföra en tillräcklig substitution på efterfrågesidan.

19. I allmänhet, och särskilt när det gäller bedömningen av koncentrationsärenden, är det det rådande marknadspriset som skall beaktas. Om det rådande priset emellertid har fastställts på en marknad utan tillräcklig konkurrens är det möjligt att det inte kan användas. Särskilt när det gäller undersökningar av missbruk av dominerande ställning, beaktas det faktum att det rådande priset redan kan ha ökats väsentligt.

Utbytbarhet på utbudssidan

20. I de situationer då utbytbarheten på utbudssidan kan jämföras med utbytbarhet på efterfrågesidan vad gäller effektivitet och omedelbarhet kan även denna beaktas när marknaderna definieras. För detta krävs att leverantörerna som svar på små och varaktiga förändringar av de relativa priserna kan ställa om till produktion av de relevanta produkterna och kan marknadsföra dem på kort sikt (4) utan att väsentliga tilläggskostnader eller risker uppstår. Om dessa villkor uppfylls kommer den ytterligare produktion som kommer ut på marknaden att ha en begränsande effekt på de berörda företagens konkurrensbeteende. I fråga om effektivitet och omedelbarhet är en sådan verkan likvärdig med verkan av utbytbarhet på efterfrågesidan.

21. Denna situation uppstår vanligtvis när företag säljer ett brett sortiment av olika kvaliteter av samma produkt. Även om de olika kvaliteterna inte är utbytbara för varje slutkund eller konsumentgrupp, hänförs de till samma produktmarknad under förutsättning att de flesta leverantörerna kan erbjuda och sälja dem på ett sådant sätt att de krav på omedelbarhet och frånvaro av väsentligt ökade kostnader som beskrivs ovan är uppfyllda. I sådana fall kommer den relevanta produktmarknaden att omfatta alla produkter som är utbytbara både på utbuds- och efterfrågesidan, och den aktuella försäljningen av dessa produkter läggs samman för att ge marknadens totala värde eller volym. Samma resonemang kan leda till att olika geografiska områden grupperas.

22. Ett praktiskt exempel på tillvägagångssättet vid utbytbarhet på utbudssidan när en produktmarknad skall definieras är papper. Papper tillhandahålls vanligtvis i många olika kvaliteter, från standardkrivpapper till högkvalitetspapper för exempelvis konstböcker. Ur efterfrågesynvinkel kan olika papperskvaliteter inte användas för samma sak, dvs. man kan inte använda papper av lägre kvalitet för en konstbok eller högkvalitetspublikation. Pappersfabriker är emellertid beredda att tillverka de olika kvaliteterna och tillverkningen kan ställas om till försumbara kostnader och på kort tid. Om det inte finns några särskilda distributionsproblem kan papperstillverkarna därför konkurrera om order på de olika kvaliteterna, särskilt om beställningarna görs i tillräckligt god tid för att produktionsplanerna skall kunna anpassas. Under sådana omständigheter skulle kommissionen inte definiera en avskild marknad för varje papperskvalitet och varje användning. De olika papperskvaliteterna inkluderas i den relevanta marknaden och försäljningen av dem läggs samman för att ge en uppskattning av marknadens totala värde och volym.

23. Om utbytbarheten på utbudssidan kräver en väsentlig anpassning av befintliga fasta och immateriella tillgångar, nyinvesteringar, strategiska beslut eller tar tid, kommer den inte att beaktas i det skede då marknaden definieras. Exempel på ärenden i vilka utbytbarhet på utbudssidan förekom, men inte ledde till att kommissionen utvidgade marknaden finns när det gäller konsumentprodukter, särskilt märkesdrycker. Även om buteljeringsanläggningar i princip kan buteljera olika drycker, medför detta kostnader och omställningstider (för till exempel reklam, produktprovning och distribution) innan produkten faktiskt kan säljas. I dessa ärenden undersöks effekterna av utbytbarheten på utbudssidan och andra former av potentiell konkurrens i ett senare skede.

Potentiell konkurrens

24. Den tredje källan till konkurrensbegränsning, potentiell konkurrens, beaktas inte vid marknadsdefinieringen, eftersom de förutsättningar som krävs för att den potentiella konkurrensen faktiskt skall utgöra en effektiv konkurrensbegränsning identifieras genom analys av särskilda faktorer och omständigheter som har samband med inträdesvillkoren. Vid behov genomförs en sådan analys i ett senare skede, i allmänhet när de berörda företagens ställning på marknaden redan har utrönts och tyder på att det kan finnas konkurrensmässiga problem.

III. OMSTÄNDIGHETER SOM LIGGER TILL GRUND FÖR DEFINITIONEN AV RELEVANT MARKNAD

Att definiera en relevant marknad i praktiken

Produktmarknader

25. Det finns en rad uppgifter som gör det möjligt att bedöma i vilken utsträckning substitution skulle förekomma. I enskilda ärenden kan ett visst slag av uppgifter vara avgörande, vilket till stor del beror på egenskaperna hos den bransch och de produkter eller tjänster som undersöks och på hur väl avgränsad branschen är. Samma slag av uppgifter kan vara betydelselösa i andra ärenden. I de flesta ärenden måste ett beslut fattas med beaktande av ett antal kriterier och olika bevisföremål. Kommissionen är öppen för empiriskt belagda uppgifter och strävar efter att använda all tillgänglig information som kan vara relevant i ett enskilt ärende på ett effektivt sätt. Kommissionen följer inte någon strikt hierarki av olika källor eller typer av information.

26. Förfarandet vid definiering av relevanta marknader kan sammanfattas på följande sätt: På grundval av tillgänglig preliminär information eller sådana uppgifter som de berörda företagen tillhandahållit, kan kommissonen vanligtvis grovt fastställa de möjliga relevanta marknaderna i förhållande till vilka exempelvis en koncentration eller en konkurrensbegränsning skall bedömas. I allmänhet, och av praktiska skäl när ett enskilt ärende handläggs, gäller det att välja en av flera möjliga relevanta marknader. När det gäller produktmarknaden till exempel är frågan ofta huruvida produkt A och produkt B hör till samma produktmarknad. Det händer ofta att det räcker att inkludera produkt B för att undanröja alla konkurrensmässiga problem.

27. I sådana situationer är det inte nödvändigt att utreda huruvida marknaden även omfattar andra produkter eller att nå en definitiv slutsats beträffande den exakta produktmarknaden. Om transaktionen i fråga inte leder till några konkurrensmässiga problem på en tänkbar alternativ marknad, kommer frågan om marknadsdefinitionen att lämnas därhän, varvid företagens informationsbörda lättar.

Geografiska marknader

28. Kommissionens tillvägagångssätt vid definieringen av en geografisk marknad kan sammanfattas på följande sätt. Kommissionen skaffar sig en preliminär uppfattning om den geografiska marknadens omfattning på grundval av grovt uppskattade uppgifter om marknadsandelarnas fördelning på parterna och deras konkurrenter samt en preliminär analys av prissättning och prisskillnader på nationell nivå, inom gemenskapen och inom EES. Denna första uppfattning används i princip som en arbetshypotes som anger riktningen för de undersökningar kommissionen genomför i syfte att nå fram till en exakt definition av den geografiska marknaden.

29. Skälen för varje särskild prisstruktur och fördelning av marknadsandelar måste utredas. Företag kan ha höga marknadsandelar på sina hemmamarknader av historiska skäl, och omvänt kan en jämnt fördelad närvaro av vissa företag inom hela EES överensstämma med nationella eller regionala geografiska marknader. Den ursprungliga arbetshypotesen prövas därför mot en analys av efterfrågans särdrag (betydelsen av nationella eller lokala preferenser, kundernas aktuella inköpsmönster, produktdifferentiering/varumärken m.m.) för att fastställa huruvida företag inom olika områden verkligen utgör alternativa försörjningskällor för konsumenterna. Det teoretiska experimentet grundar sig återigen på substitution orsakad av förändringar i de relativa priserna, och den fråga som måste besvaras är återigen om parternas kunder skulle kunna börja anlita företag någon annanstans på kort sikt och till försumbara kostnader.

30. Vid behov genomförs ytterligare en kontroll av utbudsfaktorerna för att säkerställa att de företag som ligger inom ett visst område inte skulle möta hinder om de skulle vilja öka sin försäljning på konkurrensmässiga villkor inom hela den geografiska marknaden. Denna analys omfattar granskning av kraven på lokal närvaro för att kunna sälja i ett visst område, villkoren för tillgång till distributionskanalerna, kostnaderna för att bygga upp ett distributionsnät, samt huruvida det finns föreskrivna hinder orsakade av offentlig upphandling, prisregleringar, kvoter och tullar som begränsar handeln eller tillverkningen, tekniska standarder, monopol, etableringsfrihet, krav på tillstånd från myndigheter, förpackningsbestämmelser, m.m. Kommissionen identifierar kort sagt eventuella svårigheter och hinder, som kan skydda företag inom ett visst geografiskt område mot konkurrens från företag utanför det området, för att på nationell, europeisk och global nivå fastställa exakt hur stor växelverkan mellan marknaderna är.

31. Mönstret och utvecklingen av de faktiska handelsflödena ger ytterligare användbar information om den ekonomiska betydelsen av var och en av ovanstående efterfråge- eller utbudsfaktorer och om den utsträckning i vilken dessa utgör verkliga hinder som leder till olika geografiska marknader. I analysen av handelsflödena tas i alllmänhet frågan om transportkostnader upp och i vilken utsträckning dessa kan hindra handeln mellan olika områden, med hänsyn tagen till anläggningslokalisering, produktionskostnader och relativa prisnivåer.

Marknadsintegration inom gemenskapen

32. Slutligen tar kommissionen även hänsyn till den pågående marknadsintegrationen inom gemenskapen när den definierar geografiska marknader, särskilt i samband med koncentrationer och strukturella samriskföretag. Vid en bedömning av en koncentrations eller ett strukturellt samriskföretags inverkan på konkurrensen går det inte att bortse från de åtgärder som vidtas inom ramen för programmet för den inre marknaden för att undanröja handelshinder och öka integrationen av gemenskapsmarknaderna. Om situationen är sådan att nationella marknader tidigare på ett artificiellt sätt har hållits avskilda från varandra på grund av sådana rättsliga hinder som nu har undanröjts, görs vanligen en försiktig bedömning av historiska uppgifter om priser, marknadsandelar eller handelsmönster. Om den pågående marknadsintegrationen kan väntas leda till att de geografiska marknaderna inom kort blir större, kan detta beaktas vid definieringen av den geografiska marknaden i samband med bedömningar av koncentrationer eller samriskföretag.

Insamling av information

33. Om en exakt marknadsdefinition bedöms vara nödvändig, kontaktar kommissionen ofta de viktigaste kunderna och företagen i branschen för att höra vad de har för synpunkter på avgränsningen av produktmarknaderna och de geografiska marknaderna och för att få de faktauppgifter den behöver för att nå en slutsats. Kommissionen kan även kontakta de relevanta branschorganisationerna och företag verksamma inom en marknad som utgör ett senare led för att, om det är nödvändigt, kunna fastställa separata produktmarknader och geografiska marknader för olika produktions- och distributionsnivåer av den ifrågavarande produkten/tjänsten. Den kan även be de berörda företagen om ytterligare upplysningar.

34. I förekommande fall begär kommissionens tjänstemän skriftligen upplysningar av de ovan nämnda marknadsaktörerna. Dessa skrivelser omfattar vanligtvis frågor om företagens syn på olika reaktioner på hypotetiska prisökningar och deras synpunkter på avgränsningen av den relevanta marknaden. De innehåller även förfrågningar om att de fatktauppgifter tillhandahålls som kommissionen anser nödvändiga för att den skall kunna dra en slutsats om den relevanta marknadens omfattning. Kommissionens tjänstemän kan även diskutera med marknadsdirektörer eller andra anställda på dessa företag för att få en bättre förståelse av hur förhandlingarna mellan leverantörer och kunder sker och av de olika aspekter som rör definitionen av den relevanta marknaden. I förekommande fall kan de även besöka eller inspektera parternas fastigheter, deras kunder eller konkurrenter för att bättre förstå hur produkter tillverkas och säljs.

35. De slags uppgifter som är relevanta vid fastställandet av produktmarknaden kan delas in enligt följande:

Uppgifter som ligger till grund för definitionen av produktmarknader

36. Genom en analys av produktens egenskaper och dess avsedda användning kan kommissionen i ett första steg avgränsa det område på vilket den skall undersöka om det finns substitutvaror. Det räcker dock inte att se till produkternas egenskaper och avsedda användning för att fastställa om två produkter är ubytbara på efterfrågesidan. Funktionell utbytbarhet eller likartade egenskaper behöver inte i sig vara tillräckligt, eftersom kundernas reaktioner på relativa prisförändringar kan styras av andra hänsyn också. Det kan till exempel finnas olika konkurrensbegränsningar på marknaderna för originaldelar till bilar och för reservdelar, vilket leder till att det finns två relevanta marknader. Omvänt är förekomsten av skillnader i produkternas egenskaper inte i sig tillräcklig för att utesluta utbytbarhet på efterfrågesidan, eftersom denna även i stor utsträckning är beroende av hur kunderna värderar olika egenskaper.

37. De slags uppgifter som kommissionen anser vara relevanta för att bedöma huruvida två produkter är substitut på efterfrågesidan kan delas in enligt följande:

38. Belägg för att substitution nyligen förekommit. I vissa ärenden är det möjligt att analysera belägg för sådant som hänt nyligen eller chocker på marknaden som ger verkliga exempel på substitution mellan två produkter. När sådan information finns tillgänglig utgör den vanligtvis grunden för marknadsdefinitionen. Om de relativa priserna har förändrats tidigare (allt annat lika) kommer förändringarna i efterfrågade mängder att vara avgörande för fastställandet av ubytbarheten. Tidigare produktlanseringar kan också ge användbar information i de fall det är möjligt att exakt analysera vilka produkter som förlorade andelar till förmån för den nya produkten.

39. Det finns ett antal kvantitativa tester som har utformats särskilt för att användas vid avgränsning av marknader. Dessa tester består i olika ekonometriska och statistiska metoder, såsom uppskattningar av elasticiteten och korspriselasticiteten (5) hos efterfrågan av en produkt, tester baserade på likartade prisutvecklingar över tiden och likartade eller konvergerande prisnivåer. Kommissionen tar hänsyn till tillgängliga kvantitativa uppgifter som tål en noggrann granskning i syfte att fastställa historiska substitutionsmönster.

40. Kunders och konkurrenters synpunkter: Kommissionen kontaktar ofta de viktigaste kunderna och konkurrenterna till de berörda företagen i samband med undersökningen för att få deras synpunkter på produktmarknaden samt större delen av de faktauppgifter den behöver för att kunna dra en slutsats om marknadens omfattning. Motiverade svar från kunder och konkurrenter på frågor om vad som skulle hända om de relativa priserna för de aktuella produkterna skulle stiga något (med t.ex. 5 %-10 %) inom det aktuella geografiska området tas med i bedömningen om de är tillräckligt väl underbyggda.

41. Konsumentpreferenser. När det gäller konsumtionsvaror kan det vara svårt för kommissionen att sammanställa slutkonsumenternas faktiska synpunkter på substitutvaror. Marknadsundersökningar som företag har beställt tidigare och som de använder i sitt eget beslutsfattande om prissättning eller marknadsföringsåtgärder kan innehålla information som kommissionen har användning av när den skall avgränsa den relevanta marknaden. Vid fastställandet av om en ekonomiskt signifikant andel av konsumenterna anser att två produkter är utbytbara granskas undersökningar om konsumenters användningsmönster och attityder, uppgifter om deras inköpsmönster, detaljisters synpunkter samt mer allmänt de marknadsforskningsresultat som parterna och deras konkurrenter tillhandahåller. Hänsyn tas även till betydelsen av varumärken för produkten i fråga. Den metod som används vid sådana konsumentundersökningar som de berörda företagen eller deras konkurrenter genomför i samband med ett koncentrationsärende eller ett förfarande enligt förordning nr 17 granskas oftast mycket noggrant. Till skillnad från befintliga studier har dessa inte genomförts som en del av det dagliga arbetet för att ligga till grund för affärsbeslut.

42. Handelshinder och kostnader i samband med övergång till möjliga substitutvaror. Det finns ett antal hinder och kostnader som kan göra att kommissionen anser att två produkter som vid första anblicken förefaller vara substitut inte tillhör en enda produktmarknad. Det går inte att ge en uttömmande uppräkning av alla möjliga hinder för substitution och kostnader i samband med en övergång. Dessa hinder kan ha många olika orsaker och kommissionen har i sitt beslutsfattande stött på föreskrivna hinder och andra former av statlig intervention, begränsningar som uppkommer på marknader i senare led, behov av särskilda investeringar i produktionsmedel eller en produktionsminskning i samband med en omställning till alternativa råvaror, kundernas belägenhet, omställningskostnader eller andra investeringar, osäkerhet vad gäller nya leverantörers kvalitet och anseende, m.m.

43. Olika kundkategorier och prisdiskriminering. Produktmarknadens omfattning kan begränsas av att det finns olika kundgrupper. En grupp köpare av den relevanta produkten kan utgöra en mer begränsad avskild marknad i de fall gruppen skulle kunna bli föremål för prisdiskriminering. Detta är vanligtvis fallet när följande två kriterier är uppfyllda: a) det är möjligt att entydigt fastställa vilken grupp en enskild kund tillhör vid det tillfälle då den relevanta produkten säljs till honom, och b) det skulle inte kunna förekomma handel mellan kunder och tredje man skulle inte kunna göra arbitragevinster.

Uppgifter som ligger till grund för definitionen av geografiska marknader

44. De slags uppgifter som kommissionen anser vara relevanta för att nå en slutsats om den geografiska marknaden kan delas in enligt följande:

45. Belägg för att kunder tidigare gått över till leverantörer i andra geografiska osmråden. I vissa ärenden kan uppgifter om prisförändringar i olika områden och kundernas reaktioner på dessa finnas tillgängliga. I allmänhet kan samma kvantitativa tester som används vid definieringen av produktmarknaden användas vid definieringen av den geografiska marknaden. Man måste dock komma ihåg att internationella prisjämförelser kan vara mer komplicerade på grund av ett antal faktorer såsom växelkursförändringar, beskattning och produktdifferentiering.

46. Särdrag hos efterfrågan. Själva typen av efterfrågan av den relevanta produkten kan avgöra omfattningen av den geografiska marknaden. Faktorer såsom nationella preferenser eller preferenser för nationella varumärken, språk, kultur och livsstil samt behovet av lokal närvaro kan i hög grad bidra till att begränsa det geografiska utrymmet för konkurrensmässigt beteende.

47. Kunders och konkurrenters synpunkter. I förekommande fall kontaktar kommissionen parternas viktigaste kunder och konkurrenter i samband med undersökningen för att få deras synpunkter på den geografiska marknadens avgränsningar, samt större delen av de faktauppgifter den behöver för att kunna dra en slutsats om marknadens omfattning, om de är tillräckligt väl underbyggda.

48. Aktuella geografiska inköpsmönster. En granskning av kundernas aktuella geografiska inköpsmönster ger användbar information om den geografiska marknadens omfattning. Om kunder köper av företag var som helst inom gemenskapen eller EES på likartade villkor, eller förser sig med insatsvaror genom effektiva upphandlingsförfaranden i vilka företag inom hela gemenskapen eller EES lämnar in anbud, anses den geografiska marknaden vanligtvis omfatta hela gemenskapen.

49. Handelsflöden/transportmönster. När antalet kunder är så stort att det inte är möjligt att genom dem få en klar bild av de geografiska inköpsmönstren kan information om handelsflödena användas i stället, under förutsättning att handelsstatistiken är tillräckligt detaljerad vad gäller de aktuella produkterna. Uppgifter om handelsflödena, och i synnerhet de underliggande orsakerna till dem, ger insikter och upplysningar som kan användas när den geografiska marknadens omfattning fastställs, men de är inte i sig själva tillräckliga för att en slutsats skall kunna dras.

50. Handelshinder och omställningskostnader i samband med en övergång till leverantörer i andra områden. Frånvaron av gränsöverskridande inköp eller handelsflöden innebär exempelvis inte att marknaden är enbart nationell. Under sådana omständigheter måste det även fastställas huruvida det finns handelshinder som skyddar den nationella marknaden innan slutsatsen dras att den relevanta geografiska marknaden är nationelll. Det kanske största hindret för att en kund skall börja beställa från andra geografiska områden är transportkostnaderna och transportbegränsningar som beror på lagstiftning eller på de berörda produkternas art. Transportkostnaderna begränsar ofta den geografiska marknaden för billiga bulkvaror, med förbehåll för att en transportnackdel kan kompenseras av komparativa fördelar i fråga om andra kostnader (för arbetskraft eller råvaror). Tillgången till distributionskanaler i ett visst område, sådana föreskrivna handelshinder som består inom vissa sektorer samt kvoter och tulltaxor kan även de utgöra hinder som skyddar ett geografiskt område mot konkurrens från företag utanför det området. Väsentliga omställningskostnader i samband med en övergång till leverantörer i andra länder utgör ett ytterligare sådant hinder.

51. På grundval av den insamlade informationen definierar kommissionen en geografisk marknad som kan vara allt från lokal till världsomspännande, vilket det finns exempel på i kommissionens olika beslut.

52. Ovan har de olika faktorer beskrivits som kan vara av betydelse vid definieringen av marknader. Det är inte alltid nödvändigt att samla in uppgifter om och bedöma alla dessa faktorer. I praktiken räcker det ofta att utreda några av dem för att en slutsats skall kunna dras, vilket framgår av kommissionens beslutspraxis.

IV. BERÄKNING AV MARKNADSANDELAR

53. Det faktum att en relevant marknad definieras för såväl produkter som geografisk omfattning gör det möjligt att fastställa vilka leverantörer och kunder/konsumenter som finns på den aktuella marknaden. Sedan kan en total marknadsstorlek och marknadsandelar för var och en av leverantörerna beräknas på grundval av deras försäljning av de relevanta produkterna i det relevanta området. I praktiken kan man ofta få fram den total marknadsstorleken och marknadsandelarna från källor på marknaden, dvs. företags uppskattningar eller undersökningar som gjorts av branschkonsulter eller branschorganisationer. Om detta inte är möjligt, eller om de tillgängliga uppskattningarna inte är tillförlitliga, ber kommissionen vanligtvis var och en av leverantörerna på den relevanta marknaden om deras försäljningssiffror och beräknar den totala marknadsstorleken och marknadsandelarna med utgångspunkt i dem.

54. Även om marknadsandelar vanligtvis beräknas på grundval av försäljningssiffror, finns det andra faktorer som beroende på egenskaperna hos produkterna eller branschen i fråga kan ge vägledning, exempelvis kapacitet, antal aktörer på upphandlingsmarknader, flottornas storlek inom exempelvis rymdfart eller reservernas omfattning inom sektorer såsom gruvindustrin.

55. I allmänhet är både uppgifter om försäljningsvolym och omsättning användbara. När det gäller differentierade produkter anses försäljningsvärdet samt marknadsandelar beräknade på detta bättre återspegla varje leverantörs relativa ställning och styrka.

V. YTTERLIGARE ÖVERVÄGANDEN

56. Det finns vissa områden där ovanstående principer skall tillämpas med försiktighet. Det gäller när man ser på primära och sekundära marknader, särskilt om det blir nödvändigt att bedöma företagens beteenden enligt artikel 86. I dessa fall används samma metod för att definiera marknader, dvs. kundernas reaktioner på relativa prisförändringar bedöms på grundval av deras köpbeslut, men hänsyn tas även till de begränsningar av möjligheterna till substitution som härrör från förhållanden på de marknader som har anknytning till den aktuella marknaden. En snäv definition av marknaden för sekundära produkter, t.ex. reservdelar, kan bli resultatet om det är viktigt att de sekundära produkterna är kompatibla med den primära produkten. Om kompatibla sekundära produkter är svårtillgängliga samtidigt som den primära produkten är dyr och har lång livslängd, kan relativa prisökningar på de sekundära produkterna vara lönsamma. När olika sekundära produkter lätt kan substitueras med varandra eller om den primära produkten är sådan att konsumenterna snabbt och direkt kan reagera på höjningar av priserna på de sekundära produkterna kan marknadsdefinitionen bli en annan.

57. I vissa fall kan förekomsten av substitutionskedjor leda till fastställandet av en relevant marknad på vilken produkterna eller områdena i marknadens periferi inte är direkt utbytbara. Ett exempel på detta är den geografiska marknadens omfattning för en produkt för vilken transportkostnaderna är höga. Transportkostnaderna begränsar då leveranserna från tillverkningsanläggningarna till ett visst område runt varje anläggning. I princip skulle varje sådant område kunna utgöra den relevanta geografiska marknaden. Om tillverkningsanläggningarnas lokalisering emellertid är sådan att områdena runt anläggningarna överlappar varandra i väsentlig grad, är det möjligt att prissättningen av de produkterna begränsas av en substitutionskedjeeffekt och leder till att en vidare geografisk marknad fastställs. Samma resonemang kan vara tillämpligt om produkt B är ett substitut på efterfrågesidan för produkterna A och C. Även om produkterna A och C inte är direkta substitut på efterfrågesidan, skulle de ändå kunna anses tillhöra samma relevanta marknad, eftersom utrymmet för prissättningen av dem begränsas av risken för att kunderna går över till produkt B.

58. I praktiken måste förekomsten av substitutionskedjor styrkas med faktiska belägg för exempelvis oberoende prissättning i kedjans periferi, för att den relevanta marknaden skall kunna utvidgas i ett enskilt ärende. Dessutom måste prisnivåerna i kedjornas periferi vara av samma storleksordning.

(1) I ärenden om statligt stöd avser bedömningen i första hand mottagaren och den berörda branschen/sektorn, och inte de konkurrensbegränsningar stödmottagaren är utsatt för. När frågor om marknadsinflytande och därför om relevant marknad blir aktuella i något enskilt ärende, kan inslag i det tillvägagångssätt som beskrivs här utgöra grunden för bedömning av ärenden om statligt stöd.

(2) I detta tillkännagivande avses med berörda företag, om det gäller en koncentration, de företag som är parter i koncentrationen. Vid undersökningar enligt artikel 86 i fördraget avses det företag som undersökningen gäller eller de klagande. Vid undersökningar enligt artikel 85 avses avtalsparterna.

(3) EG-domstolens definition i målet Hoffmann-La Roche (EG-domstolens dom av den 13 februari 1979, mål 85/76, s. 461), vilken bekräftats i senare domar.

(4) Dvs. inom en period som inte kräver väsentlig anpassning av befintliga fasta och immateriella tillgångar, se punkt 23.

(5) Egenpriselasticiteten för produkt X är ett mått på hur mycket efterfrågan på X påverkas av en viss procentuell förändring av priset på X. Korspriselasticiteten mellan produkterna X och Y är ett mått på hur mycket efterfrågan på X påverkas av en viss procentuell förändring av priset på Y.