KOMMISSIONENS BESLUT av den 24 juni 1996 om ett förfarande enligt artikel 85 i Romfördraget och artikel 53 i EES-avtalet (IV/34.607 - Banque Nationale de Paris - Dresdner Bank) (Endast de tyska och franska texterna är giltiga) (Text av betydelse för EES) (96/454/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsavtalet,

med beaktande av förordning nr 17 av den 6 februari 1962, första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar 85 och 86 (1), senast ändrad genom Anslutningsakten för Österrike, Finland och Sverige, särskilt artiklarna 2, 6 och 8 i denna,

med beaktande av den ansökan om icke-ingripandebesked och den anmälan i syfte att erhålla ett undantag som lämnades i den 27 januari 1993 i enlighet med artiklarna 2 och 4 i förordning nr 17,

med beaktande av den sammanfattning av ansökan och anmälan som offentliggjorts (2) i enlighet med artikel 19.3 i förordning nr 17 och artikel 3 i protokoll 21 till Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet,

efter samråd med Rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor, och

med beaktande av följande:

A. SAKFÖRHÅLLANDE

1. SAMARBETSAVTALET ENLIGT ANMÄLAN

(1) Anmälan

Samarbetsavtalet anmäldes formellt till Europeiska gemenskapernas kommission i enlighet med artiklarna 2 och 4 i rådets förordning nr 17 den 27 januari 1993. Det innebär ett totalt och i princip exklusivt samarbete på global nivå mellan Banque Nationale de Paris S.A. (BNP) och Dresdner Bank A.G. (DB) inom bankområdet. Det har slutits på obegränsad tid och godkänts av de båda bankernas bolagsstämmor.

(2) Samarbetets mål

- De båda bankerna vill möta den ökande konkurrensen inom banksektorn som beror på närvaron av nya konkurrenter, såsom utländska banker, försäkringsbolag, företag som har inrättat egna banker, men också kreditkortföretag som erbjuder ett allt större sortiment av finanstjänster. För att nå detta mål vill de båda bankerna tillsammans uppnå synergieffekter genom att minska kostnaderna, särskilt genom ett nära samarbete vad gäller logistik och inom vissa specifika områden av deras internationella verksamhet.

- De båda bankerna vill möta utmaningen från den inre marknaden och marknadernas globalisering som i allt högre grad kräver tillhandahållande av internationella finanstjänster till kunderna. Därför vill de förstärka sin närvaro i länder utanför Tyskland och Frankrike ("tredje land") för att bättre kunna konkurrera med utländska banker, men också för att kunna erbjuda sina kunder i Tyskland och Frankrike ett bredare sortiment av internationella finanstjänster.

(3) Samarbetets affärsidé

BNP och DB vill var och en förbli

- en av de ledande universalbankerna på sin nationella marknad,

- universalbanker i främsta ledet på den europeiska marknaden med filialer eller dotterbolag i åtminstone alla viktiga europeiska länder,

- närvarande och ge lämplig service i alla viktiga finansiella centra.

(4) Samarbetets fyra komponenter

a) Samarbete på organisationsområdet och genom informationsutbyte

För att skapa synergieffekter, minska kostnader och risker och förbättra servicen till kunderna planerar de båda bankerna genom samarbetsavtalet ett närmande på organisationsområdet. Särskilt har överenskommelse träffats om informationsutbyte och gemensam utveckling med avseende på datautrustning, kontorsnät och ekonomisk information. Likaså har överenskommits att införa lämpliga avtal och tekniska hjälpmedel för att reducera kostnader och tidsåtgång vid överföring av betalningar över gränserna. Parterna kommer också att utväxla personal och rådgöra med varandra före varje offentligt tillkännagivande, inklusive all reklam som rör deras samarbete.

Man kommer också att ha informationsutbyte om den ekonomiska och allmänna situationen, liksom om möjligheterna till nya affärer, nya produkter eller specialiserade finansieringsmetoder.

b) Särskilda samarbetsområden

Inom området internationell finansiering kommer parterna, deras enheter i tredje land och det holdingbolag i vilket parterna vid lämplig tidpunkt kommer att samla sin verksamhet i tredje land (se punkt c nedan) att gentemot marknaden uppträda som en och samma motpart. Parterna skall erbjuda varandra att medverka i all slags finansiering (direkta lån, leasing, finansiella instrument eller andra arrangemang) i vilken andra än inhemska banker deltar. Den sålunda inbjudna parten skall inte kunna vägra att delta i den föreslagna finansieringen annat än av giltiga skäl som måste förklaras för den andra. Om andra finansieringsorgan inbjuder en av parterna att ingå i ett konsortium skall denna part verka för att även den andra skall inbjudas.

Inom områdena merchant banking, kapitalmarknader och placering i värdepapper i tredje land skall parterna samarbeta för att söka uppnå synergieffekter och besparingar vad gäller utvecklingen av nya produkter och för att säkra effektiva investeringar.

Inom områdena värdepapper och deras placering, derivat, portföljförvaltning och investment banking skall de båda bankerna samarbeta utan geografiska gränser. Samarbetsformen beror av den speciella produkttypen. Det kan röra utveckling av nya produkter eller strategier, den gemensamma marknadsföringen eller informationsutbyte.

c) Samarbete som berör verksamhet utanför Tyskland och Frankrike (tredje land)

Denna komponent i samarbetet syftar till att förstärka de båda bankernas möjligheter att erbjuda internationella finanstjänster till sina kunder genom förbättring och omgruppering av sina enheter i dessa länder.

I detta syfte förbinder sig parterna att söka synergieffekter och att vid lämpligt tillfälle gruppera om sin nuvarande bankverksamhet i tredje land, utom i Förenta staterna. Denna omgruppering av verksamheten i tredje land kan genomföras särskilt genom sammanföring av verksamheten i ett eller flera gemensamma dotterbolag, genom hälftenägande i den andra partnerns dotterbolag eller genom att vid lämpligt tillfälle inrätta ett holdingbolag under gemensam kontroll, som i ett första skede kommer att vara ett finansiellt holdingbolag och senare kan bli en fullt utvecklad bank.

Om ny verksamhet startas skall varje part informera den andra och diskutera med denna på grundval av en studie rörande genomförbarheten för att nå gemensamma slutsatser. Den andra parten skall inbjudas att delta i sådan verksamhet. Erbjudanden om sådant deltagande kan inte avböjas av den andra parten såvida inte tungt vägande skäl anförs för att motivera vägran.

Om en part önskar avveckla sin del i en gemensam verksamhet måste den andra ge sitt samtycke. Vid försäljning skall han erbjuda den andra parten sin andel. Om en part vill sälja en enhet som han innehar i dess helhet skall han meddela detta till den andra och ge denna möjlighet att framföra sin mening.

Beträffande samarbetet mellan parterna, holdingbolaget och de enheter som inrättats i tredje land föreskriver avtalet när det gäller internationella transaktioner en skyldighet att vända sig till eller hänvisa kunden till den andra parten eller en av dess enheter om en av parterna inte har nödvändiga resurser för att ge service. Parterna är också förpliktade att bevilja kredit till den andra partens kunder i länder där den senare inte bedriver någon verksamhet, under förbehåll av villkor och eventuella garantier som skall fastställas i ett gemensamt avtal mellan alla berörda parter. För transaktioner mellan banker (växlingstransaktioner, handel med värdepapper, optioner, terminer, svappar etc.) skall parterna likaså ge företräde till transaktioner mellan de enheter som deltar i samarbetet under förutsättning att dessa transaktioner erbjuds på konkurrenskraftiga villkor.

De båda parternas representationskontor i tredje land skall omgrupperas fysiskt med bibehållande av deras självständighet och identitet, utom i fall då det visar sig bättre att ha ett enda gemensamt representationskontor.

Om en av parterna (nedan kallad den informerande) önskar sluta ett samarbetsavtal med en tredje part, även om det har begränsad geografisk eller sektoriell räckvidd, skall han meddela den andra parten (nedan kallad den informerade) om denna avsikt. Om den informerade inte lämnar sitt medgivande skall han förklara skälen för den informerande. Om den informerande, efter att vederbörligen ha vägt den informerades skäl för sin vägran, vidhåller sin avsikt och om det planerade avtalet inte berör något grundläggande intresse för den informerade men däremot skulle kunna utgöra ett sådant för den informerande, skall denna ha frihet att handla enligt sina planer.

d) Samarbete som berör de franska och tyska marknaderna

Denna komponent i samarbetet syftar till att vidga sortimentet av tjänster som erbjuds genom de båda näten och att därigenom stärka de båda bankernas konkurrenskraft.

I detta perspektiv skall varje part bemöda sig om att ställa sina tjänster till den andras förfogande till bästa pris och att själv erbjuda största möjliga sortiment av den andras tjänster till sin egen kundkrets. Som en följd av sin gemensamma verksamhet i tredje land kommer de båda bankerna att kunna erbjuda sina kunder på den nationella marknaden nya tjänster från dessa länder.

Beträffande de båda bankernas egen verksamhet på sina nationella marknader specificerar avtalet att parterna är fria att agera enligt eget gottfinnande, utom då en av parterna önskar sluta ett samarbetsavtal med en av de nationella konkurrenterna. Innan ett sådant avtal sluts skall han meddela den andra parten.

Om en part inte kan erbjuda en internationell tjänst till sina kunder på den nationella marknaden skall han vända sig till den andra parten, till en av enheterna i tredje land eller till holdingbolaget efter det att detta blivit en fullt utvecklad bank.

Beträffande verksamhet som en av de båda bankerna bedriver på den andras nationella marknad innehåller samarbetsavtalet ingen begränsning, med avseende på tillgången till dessa marknader genom existerande dotterbolag, genom inrättande av nya dotterbolag eller filialer eller genom förvärv av en av den andra partens nationella konkurrenter. Beträffande möjligheten att verka på den andra partens nationella marknad genom samarbete med en nationell konkurrent till denna part begränsar det anmälda samarbetsavtalet däremot de båda bankernas handlingsmöjligheter. Ingen av de båda bankerna kan ingå ett avtal med en konkurrent till den andra utan uttryckligt medgivande från denna. Mera konkret, om det rör sig om ett samarbetsavtal, även om det har begränsad geografisk eller sektoriell räckvidd, som en av parterna (nedan kallad den informerande) avser att sluta med en tredje part, skall han meddela den andra parten (nedan kallad den informerade) om denna avsikt. Om den informerade inte lämnar sitt medgivande skall han förklara skälen för den informerande.

Medan det avtal som ursprungligen anmäldes till kommissionen gav den informerade absolut rätt att vägra lämna medgivande (bilaga A.1.3, sista meningen), har de båda bankerna på begäran av kommissionen accepterat att begränsa denna rätt till total och oåterkallelig vägran till fall då samarbetsavtalet med tredje part innebär utnyttjande av know-how eller affärshemligheter som den informerande har erhållit från den informerade eller som härrör från samarbetet. Know-how i detta sammanhang är know-how enligt definitionen i artikel 10 i kommissionens förordning (EG) nr 240/96 av den 31 januari 1996 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på vissa grupper av avtal om tekniköverföring (3). Dessa begränsningar av rätten att vägra en av bankerna medgivande till samarbete med en nationell konkurrent till den andra banken har fastställts i en bilaga till det samarbetsavtal som anmäldes till kommissionen den 23 januari 1995.

Det bör förtydligas att den andra partens medgivande inte i något fall krävs om avtalet avser en löpande "affär över dagen", även om de båda parterna på detta område beviljar varandra förmånsbehandling.

(5) Organ som inrättas genom avtalet

BNP:s och DB:s styrelser skall sammanträda två gånger per år för att fatta nödvändiga beslut om den gemensamma strategin och för att enhälligt besluta om de förslag rörande det anmälda samarbetsavtalet som underställts dem av en kommitté.

Denna kommitté, som sammanträder tre gånger per år under ordförandeskap som för varje sammanträde alternerar mellan de båda bankerna, har till uppgift att göra prioriteringar och att fastställa de åtgärder som skall vidtas av de båda parterna. Den skall särskilt undersöka sekretariatets rekommendationer och lämna förslag till nödvändiga ändringar i avtalet som skall behandlas vid de halvårsvisa sammanträdena med styrelserna för BNP och DB.

Samarbetets sekretariat skall vara sammansatt av representanter för de båda parterna. Det skall biträda parterna vid verkställandet av samarbetet, men det skall också ge rekommendationer beträffande nödvändiga förbättringar i avtalet, som den skall underställa kommittén.

(6) Korsägande

Parterna har för avsikt att vid lämplig tidpunkt förstärka sitt samarbete genom att skapa ett korsägande i storleksordningen 10 %.

2. NUVARANDE RELATIONER MELLAN BNP OCH DB

(7) BNP och DB har tidigare kommit överens om att utse en styrelseledamot att representera BNP i DB:s styrelse och en styrelseledamot att representera DB i BNP:s styrelse.

Dessutom har de skapat ett gemensamt företag för att få tillträde till marknaden i före detta Tjeckoslovakien. För övrigt innehar BNP och DB vardera 37 % i BNP-KH-Dresdner Bank RT som etablerats i Ungern, medan Országos Kereskedelmi és Hitelbank Rt innehar 26 %. Dessa båda aktiviteter har godkänts av kommissionen (4).

BNP och DB äger också följande samarbetsföretag:

- United Overseas Bank, Genève, Lugano, Luxemburg, Monaco, Bahamas, Montevideo: BNP och DB innehar vardera 50 %.

- BNP-AK-Dresdner Bank A.S. Istanbul, Smyrna: BNP 30 %, DB 30 % och Groupe AK-bank 40 %.

- Société Financière pour les Pays d'Outre-mer med verksamhet i Afrika: BNP 48,4 %, DB 25,8 %, BBL 25,8 %.

- BNP-Dresdner Bank (Polska) SA, Warszawa: BNP 50 %, DB 50 %.

- BNP-Dresdner Bank (Rossija), S:t Petersburg (± filial i Moskva): BNP 33 %, Dresdner Bank 33 %, Europabank (helägt dotterbolag till DB) 17 %, SFA (Société Financière Auxilière, Paris, helägt dotterbolag till BNP) 17 %.

- BNP-Dresdner Bank (Bulgarien) AD, Sofia: BNP och DB vardera 40 %, EBR 20 %.

3. FÖRETAG SOM DELTAR I DET ANMÄLDA AVTALET OCH DERAS STÄLLNING PÅ FINANSMARKNADERNA

(8) a) Banque Nationale de Paris

BNP är en universalbank som bedriver sin finansiella verksamhet direkt eller indirekt genom dotterbolag framförallt i Frankrike, men också i de övriga länderna i Europa, i franskspråkiga länder och i världen i övrigt. I Tyskland har den en filial i Frankfurt med två kontor knutna till sig. Dessutom har den där ett dotterbolag specialiserat på fusioner och förvärv.

Dess koncernredovisade balansomslutning var 1994 (1993) 222 (224) miljarder ecu. Av dess 54 469 (56 141) anställda arbetade 13 169 (13 851) i utlandet. BNP har totalt 2 511 (2 575) kontor, varav 497 (567) utanför Frankrike.

BNP-gruppen innehar 100 % av kapitalet i företaget NATIO-VIE, ett livförsäkringsbolag. Tillsammans med UAP har ett gemensamt företag grundats, NATIO-ASSURANCE, för försäljning av UAP:s skadeförsäkringar.

Kapitalet fördelar sig enligt följande:

>Plats för tabell>

Räknat på den koncernredovisade balansomslutningen 1993 ligger BNP på fjärde plats i Frankrike, på sjunde i Europa och på nittonde i världen.

(9) b. Dresdner Bank

DB är en universalbank som bedriver sin finansiella verksamhet direkt eller indirekt genom dotterbolag framför allt i Tyskland men också i andra länder i och utanför Europa. Bl.a. har den två dotterbolag i Frankrike. Den ena är Banque Veuve Morin-Pons S.A. med filialer i Paris, Lyon och Strasbourg. Den andra är Banque Internationale de Placement i Paris.

Dess koncernredovisade balansomslutning var 1994 (1993) 210 (197) miljarder ecu. Av dess 44 884 anställda (1994) arbetade omkring 3 000 i utlandet. Av dess totalt 1 583 filialer finns 58 utanför Tyskland.

I vissa delstater i Tyskland är DB - när det gäller försäljning av försäkringar - representant för Société Allianz, i andra delstater för bolaget Hamburg-Mannheimer.

Kapitalet fördelar sig enligt följande:

>Plats för tabell>

Räknat på balansomslutningen 1993 ligger DB på andra plats i Tyskland, på tolfte i Europa och på tjugosjätte i världen.

4. DE BÅDA BANKERNAS STÄLLNING I EES-STATERNA ÅR 1994

(10) Det anmälda samarbetet påverkar alla verksamhetsgrenar i de båda bankerna. Det kommer att beröra praktiskt taget alla marknader för bank- och finanstjänster där de båda bankerna verkar, utom försäkringsområdet.

I tabellen nedan anges de båda bankernas ställning i vissa EES-stater, alla verksamhetsområden medräknade. Procentsatserna anger BNP:s och Dresdner Banks ställning i dessa länder vid en jämförelse land för land mellan de båda bankernas balansomslutning och den totala balansomslutningen för alla bankerna.

>Plats för tabell>

I de andra EES-länderna har var och en av de båda bankerna, med undantag för BNP i Irland, en försumbar marknadsandel, det vill säga i två fall (i Irland för DB och i Grekland för BNP) är den mindre än 1,4 %, i de övriga fallen är den mindre än 1 %.

Inom de fem huvudområdena för bankverksamhet (utlåning till banker, utlåning till kunder, värdepapper, bankinlåning och inlåning från allmänheten) avviker inte BNP:s respektive DB:s ställning med mer än 2 % från ovan angivna siffror.

Marknadsandelarna för 1994 fördelar sig enligt följande:

Den tyska marknaden

De detaljerade data som överlämnats rörande 46 olika bank- och finanstjänster visar att DB på marknaden för tjänster till privatpersoner och småföretag har en marknadsandel som överstiger siffrorna ovan, i ett begränsat antal fall med omkring 2 %, i ett enda fall med ca 5 %, medan siffran i flertalet fall är lägre än det procenttal som anges ovan. Däremot överstiger marknadsandelarna på marknaderna för kommersiella kunder i flertalet fall klart det tal som anges ovan med ca 5 %. För två av de banktjänster som erbjuds kommersiella kunder ligger DB:s marknadsandel till och med på ca 20 %. BNP:s ställning är obetydlig vad gäller de olika tjänster som den erbjuder på den tyska marknaden.

Den franska marknaden

De detaljerade data som överlämnats rörande 26 olika bank- och finanstjänster visar att BNP på dessa marknader för tjänster till privatpersoner och småföretag har en marknadsandel som med små avvikelser motsvarar de tal som anges ovan. Endast på en enda marknad ligger dess marknadsandel på ungefär 10 %. Marknadsandelarna för tjänster till kommersiella kunder är något högre än de som anges ovan utom i ett enda fall där marknadsandelen ligger på ungefär 20 %. DB:s ställning är obetydlig vad gäller de olika tjänster som den erbjuder på den franska marknaden.

Den luxemburgska marknaden

De data som lämnats för fem typer av tjänster ligger för DB i ett fall omkring 11 %, i två fall under 5 % av den berörda marknaden och i två fall är marknadsandelen obetydlig. BNP:s siffror som lämnats för samma fem typer av tjänster är i ett fall under 3 %, i tre fall under 1,5 % och i ett fall under 8 %, medan DB:s marknadsandel på detta område är omkring 11 %.

(11) Kommissionen har med anledning av offentliggörandet (5) av ett meddelande enligt artikel 19.3 i förordning nr 17 inte mottagit synpunkter från berörda tredje parter.

B. JURIDISK BEDÖMNING

1. ARTIKEL 85.1 I ROMFÖRDRAGET OCH ARTIKEL 53.1 I EES-AVTALET

(12) a) Avtal mellan företag

Det anmälda samarbetsavtalet är ett avtal mellan företag.

b) Begränsning av konkurrensen

(13) aa) Fastställande av relevanta marknader inom området för finanstjänster

Traditionellt kan bankverksamhet och andra finanstjänster delas in i tre stora kategorier: banktjänster till privatpersoner ("retail banking"), banktjänster till företag och offentliga organ ("wholesale banking") och aktiviteter knutna till finansmarknaderna (6). Var och en av dessa tre kategorier omfattar ett stort antal olika aktiviteter och tjänster som, i den utsträckning en tjänst eller produkt inte är tillräckligt utbytbar gentemot en annan, var och en utgör en avskild tjänste- eller produktmarknad (7).

Banktjänster till privatpersoner ("retail banking") omfattar ett stort antal aktiviteter: privatkonton, sparkonton, sparande utanför balansräkningen (penningmarknadsfonder, placeringsfonder, pensionsfonder osv.), konton med bestämd löptid, kundkrediter, hypotekslån och andra lån, krediter för konsumtion, alla andra kundkrediter, checkar, internationella eurocheckar (8), bankkort, kreditkort (9), resecheckar osv. Härtill kommer andra banktjänster, såsom sammanhörande tjänster (bankfack . . . ), försäljning av aktier och värdepappersförvaltning.

Banktjänster till företag och offentliga organ ("wholesale banking") omfattar följande aktiviteter: insättningar från industrikunder, investeringskrediter till företag inbegripet internationell finansiering, krediter till lokala och regionala myndigheter, utbjudande av skuldebrev på marknaden, factoring och leasing (10).

Aktiviteter knutna till finansmarknaderna omfattar bland annat följande finanstjänster: rådgivning rörande fusioner och förvärv, ökning av kapital, utgivande av obligationslån, intervention och agerande som mellanhand på finansmarknaderna, portföljförvaltning (11).

Vad gäller relevanta geografiska marknader är följande åtskillnad nödvändig: privatpersoner och småföretag har tillgång bara till de kreditinstitut som är etablerade i den medlemsstat där de har sin hemvist, av skäl som rör de finansiella volymer som är aktuella, den valuta som är aktuell, svårigheter att överblicka de utländska bankmarknaderna och språkliga svårigheter. De relevanta geografiska marknaderna för bankverksamhet som vänder sig till privatpersoner är nationella (12).

Banktjänster till företag och offentliga organ ("wholesale banking") är huvudsakligen nationella eftersom tillhandahållandet av dessa tjänster kräver en nära relation mellan banken och dess kund för att banken skall kunna utföra passande tjänster åt kunden (13). Detta gäller dock inte för aktiviteter där banker från flera länder deltar, såsom internationell finansiering. För denna verksamhet är den geografiska marknaden internationell.

Vad gäller aktiviteterna på finansmarknaderna har kommissionen bland annat fastställt att aktie- och skuldebrevsemissioner ("equity and debt issues") är globala aktiviteter där aktörerna konkurrerar på internationell nivå (14). Vad gäller marknaderna för interventioner på penningmarknaderna, valutamarknaderna och derivatmarknaderna ("money market trading, foreign exchange trading and derivative trading") har kommissionen fastställt att dessa marknader är internationella (15). Vad gäller rådgivning rörande fusioner och förvärv ("merger and acquisition advice") är den geografiska marknaden däremot, för närvarande, nationell (16). För de övriga aktiviteterna inom detta segment av bankverksamheten är den geografiska omfattningen också internationell, även om tjänsterna ofta även utförs av de nationella kontoren till de lokala kunderna.

(14) I nästa kapitel (under bb) behandlas samarbetsavtalets konkurrensbegränsande effekter på de nationella bankmarknaderna. Det efterföljande kapitlet (under cc) ägnas åt avtalets effekter på de internationella bank- och finansmarknaderna.

(15) bb. Det anmälda avtalets konkurrensbegränsande effekter på bankmarknaderna så vitt de är nationella

i. Tyskland och Frankrike

För närvarande är närvaron liten för var och en av de två bankerna på den andra partens nationella marknad för banktjänster (BNP på den tyska marknaden, DB på den franska marknaden), vilket framgår av balansräkningens siffror liksom av de uppnådda marknadsandelarna i dessa länder. Samarbetet på organisationsområdet (inbegripet utveckling av nya datorverktyg och informationsutbyte), på kapitalmarknaderna och vad gäller portföljförvaltning kommer alltså inte att leda till någon märkbar begränsning av den nuvarande konkurrensen. Samma konstaterande gäller för överenskommelsen om att bankprodukter skall göras tillgängliga för den andra parten för att denna skall tillhandahålla dem via sina nationella kontor.

Däremot kommer avtalet att leda till en icke försumbar begränsning av den potentiella konkurrensen mellan bankerna, och detta av följande skäl:

För det första bör det noteras att rådet för några år sedan avlägsnade det största juridiska hindret för inträde på utländska marknader genom att förplikta medlemsstaterna att senast den 1 januari 1993 införa ett enhetligt tillstånd för bankverksamhet (17). Rådet förenklade på så sätt avsevärt bankernas tillgång till dessa marknader i gemenskapen. Inom en nära framtid kommer möjligheterna till utbredning utanför de nationella gränserna att växa ytterligare genom påbörjandet av den tredje etappen av den monetära unionen på grundval av artikel 109j.4 i fördraget, liksom genom införandet av den gemensamma valutan. Dessutom kommer de nya vägarna för tillhandahållande av banktjänster (via elektronisk lucka, via telefon och dator [home banking]) också att förenkla tillhandahållande av banktjänster utanför hemmamarknaden utan att det är nödvändigt att öppna ett kostnadskrävande nät av traditionell typ.

Tack vare dessa förändringar av ramarna vad gäller regler och teknik kommer de stora universalbankerna att vara i stånd att på ett oberoende sätt utveckla sin verksamhet på andra marknader än hemmamarknaden. I det här fallet hör avtalsparterna till kategorin stora universalbanker vad gäller det land där de har sitt huvudkontor (baserat på koncernbalansräkningen 1993: BNP i Frankrike på fjärde plats, DB i Tyskland på andra plats) och på europeisk nivå (baserat på koncernbalansräkningen 1993: BNP på sjunde plats, DB på tolfte plats). Av denna anledning speglar de procentandelar vad gäller olika bankaktiviteter som anges i punkt 10 och som anger de båda bankernas ställning i respektive hemland inte i sig den marknadsstyrka som bankerna besitter. Det bör tilläggas att länderna i fråga utgör geografiska grannmarknader som är betydelsefulla och på vilka de båda bankerna redan är närvarande. Eftersom det fortfarande finns viktiga skillnader vad gäller bank- och finanstjänster mellan de stora bankerna i olika medlemsstater är det mycket troligt att framför allt de stora bankerna efter införandet av den monetära unionen kommer att försöka tillhandahålla vissa av dessa produkter på ett oberoende sätt även utanför sitt hemland.

Samarbetet på organisationsområdet och på området för informationsutbyte kommer inte bara att förbättra de båda bankernas interna resultat vad gäller den interna administrationen. Det kommer också att leda till ett utbyte av know-how inom området för elektroniska bankinstrument tillgängliga för kunderna. Samarbetet kommer att leda till att de båda bankernas system för elektronisk bankverksamhet förbättras, harmoniseras och samkörs. De båda bankerna kommer följaktligen att vara i stånd att erbjuda ett bredare sortiment av liknande och förbättrade elektroniska tjänster till sina kunder i de båda länderna. Efter denna harmonisering kommer de båda bankerna, för de viktigaste av de tjänster och produkter som erbjuds, inte längre att ha intresse av att på ett oberoende sätt få tillträde till bankmarknaderna i den andra partens land för att erbjuda elektroniska banktjänster där.

Bankerna har för de viktigaste av de bankprodukter som finns och som kommer att utvecklas i framtiden förbundit sig att ge den andra parten tillgång till sina egna produkter så att parten skall kunna distribuera dem på sin hemmamarknad. På så sätt tillförsäkrar sig de båda bankerna en unik närvaro på bankmarknaderna i den andra partens land. För de tjänster och produkter som blir tillgängliga på detta sätt kommer parterna alltså inte längre att ha något ekonomiskt intresse av att utveckla sin verksamhet på något oberoende sätt i den andra partens land och på så sätt stärka konkurrensen mellan de stora bankerna i Tyskland respektive Frankrike. Avtalet kommer alltså att, för dessa produkter, begränsa en självständig konkurrens mellan de båda bankerna i Frankrike och Tyskland.

Samarbetet vad gäller ömsesidig distribution av de produkter som beskrivs i stycket ovan är för övrigt föremål för ett avtal mellan de båda bankerna vad gäller de olika tjänsterna och produkterna i fråga. Om en av parterna inte önskar distribuera en tjänst eller produkt som den andra parten föreslår via sina kontor, är den senare inte fri att samarbeta, till exempel för distribution av tjänst eller denna produkt, med en tredje bank. Enligt klausulen om exklusivitet i bilaga A.1 punkt 3 i avtalet (se punkt 4 d stycke 5 och 6) kan den part som vägrar försäljning i sitt hemland också hindra den andra parten från att låta distribuera denna produkt genom en annan bank i detta land om produkten i fråga förutsätter know-how eller affärshemligheter som är gemensamma eller som kommer från den förstnämnda. Denna klausul kan hindra den potentiella konkurrensen mellan de båda bankerna, framför allt i fråga om nya produkter som lätt kan komma att göra försäljningen av en befintlig produkt svårare. Det faktum att ett sådant samarbete utanför avtalet för den ena av bankerna bara kan förbjudas av den andra banken om denna har ett legitimt intresse av att inge veto (eftersom tjänsten eller produkten i fråga förutsätter gemensam know-how eller know-how och affärshemligheter som kommer från den andra banken) begränsar endast den aktuella klausulens konkurrensbegränsande effekter, utan att avlägsna dem.

ii. Tredje land

Samarbetet kommer även att påverka bankmarknaderna i tredje land. Åtgärderna vad gäller organisation och informationsutbyte, sammanslagning av enheter i dessa länder och det särskilt nära samarbetet till exempel i fråga om försäljning av värdepapper kommer att stärka de båda bankernas svaga ställning i dessa länder och göra det möjligt för dem att bättre konkurrera med de banker som är etablerade i dessa länder. Med hänsyn till de båda bankernas svaga närvaro och den förutsebara utvecklingen av deras verksamhet i dessa länder kan emellertid en märkbar konkurrensbegränsning uteslutas på dessa marknader.

Vad gäller den luxemburgska marknaden begränsar avtalet inte konkurrensen på något märkbart sätt: den luxemburgska marknaden för bank- och finanstjänster är mycket öppen och alla stora europeiska bankgrupper, och till och med alla stora bankgrupper i världen, finns representerade där. Under dessa omständigheter kan man inte förutse någon konkurrensbegränsning vad gäller detta land.

(16) cc. Konkurrensbegränsningar på bank- och finansmarknaderna så vitt de är internationella

Såsom angivet i punkt 13, sista stycket, har vissa bankaktiviteter som vänder sig till företag och majoriteten av aktiviteterna på finansmarknaderna en internationell dimension. Det överenskomna samarbetet inom området för internationell finansiering och samarbetet rörande kapitalmarknaderna, värdepapper och placeringar, derivatprodukter, portföljförvaltning och investment banking (se punkt 4 b) medför alltså effekter inom de områden där bankaktiviteterna har en internationell dimension. Med tanke på de båda bankernas relativa storlek internationellt sett och på finansmarknaderna kommer samarbetet inom dessa områden inte att göra det möjligt för BNP och DB att begränsa konkurrensen på något märkbart sätt vad gäller dessa aktiviteter. Tvärtom är samarbetet konkurrensfrämjande eftersom det kommer att stärka de båda bankernas ställning på det internationella planet på ett sådant sätt att de i framtiden bättre kommer att vara i stånd att konkurrera med de stora internationella bankerna, framför allt dem från Amerika och Asien.

(17) c. Påverkan på gränsöverskridande handel

Påverkan på handeln mellan Tyskland och Frankrike följer av det faktum att de båda bankerna, efter avtalets ikraftträdande, inte längre kommer att ha ekonomiskt intresse av att konkurrera med varandra vad gäller majoriteten av tjänsterna och produkterna på sina respektive nationella marknader. Detta gäller såväl för de områden där de utbyter know-how för att utveckla nya tjänster och produkter som för de områden där de kommer att ställa produkter till den andra partens förfogande för att denna skall distribuera dem via sina kontor på sin nationella marknad.

I den utsträckning de båda bankerna inte kommer överens om en sådan ömsesidig distribution av sina tjänster och produkter ger den klausul som tillåter den ena av parterna att hindra den andra parten från att inleda en distribution på den första partens hemmamarknad genom samarbete med en tredje bank var och en av parterna rätten att förbjuda gränsöverskridande konkurrens och påverkar alltså handeln med banktjänster mellan de två medlemsstaterna.

2. MÖJLIGHET TILL UNDANTAG FÖR AVTALET ENLIGT ARTIKEL 85.3 I ROMFÖRDRAGET OCH ARTIKEL 53.3 I EES-AVTALET FÖR KONKURRENSBEGRÄNSNINGEN PÅ DE NATIONELLA MARKNADERNA FÖR BANKTJÄNSTER I TYSKLAND OCH FRANKRIKE

(18) a. Förbättring av produktion och distribution

En förbättring av produktionen av de finanstjänster som erbjuds privatpersoner och företag följer av det faktum att de båda bankerna, inom ramen för samarbetet, kommer att förbättra sin organisation, framför allt genom införandet av nya datorverktyg och genom breddningen av sina källor för ekonomisk information. Tack vare den överföring av befintlig know-how som, enligt en sammanställning som de båda parterna har lagt fram inför kommissionen, kommer att äga rum för mer än hälften av deras aktiviteter kommer de båda bankerna att vara i stånd att erbjuda sina kunder förbättrade eller nya tjänster. Efter avtalets ikraftträdande kommer de, till exempel, att kunna erbjuda sina kunder nya tjänster och produkter inom elektronisk bankverksamhet, nya möjligheter vad gäller förvaltning av konton och krediter på nationell och gränsöverskridande nivå, nya former för information och finansiell rådgivning och nya möjligheter vad gäller administration av transaktioner på kapitalmarknaderna, nya typer av värdepapper och derivatprodukter. De kommer också att vara i stånd att utveckla nya metoder för investeringslån och import- och exportfinansiering.

Samarbetet kommer också att förbättra distributionen av tjänster och produkter som härrör från den andra parten. För praktiskt taget hälften av de tjänster som analyseras kommer en sådan förbättring att äga rum till följd av de båda bankernas åtagande att ställa sina egna produkter till den andra partens förfogande för att denna skall erbjuda produkterna via sina kontor på sin hemmamarknad. Följaktligen kommer det att vara möjligt att debitera ett privatkonto hos den ena parten via ett kontor som tillhör den andra parten. Samkörningen av datasystemen kommer också att möjliggöra en förbättring av gränsöverskridande banktjänster, inbegripet framför allt gränsöverskridande betalningar. Samarbetet svarar alltså mot kommissionens mål att se till att de tjänster som erbjuds av systemen för gränsöverskridande betalningar förbättras (18).

(19) b. Vinster för konsumenterna

Konsumenterna, framför allt privatpersoner och företag i Tyskland och Frankrike, kommer att dra nytta av de kvalitativa och kvantitativa förbättringarna av banktjänsterna, deras ömsesidiga distribution via de båda bankernas kontor och genom införande av nya former av och medel för elektronisk bankverksamhet.

(20) c. Konkurrensbegränsningarnas nödvändighet för att uppnå dessa mål

Klausulerna om samarbete mellan de båda bankerna och framför allt de som rör ömsesidigt utbyte av know-how, men även det faktum att produkter görs tillgängliga för den andra parten för att denna skall distribuera dem på sin hemmamarknad, är nödvändiga för att uppnå de mål som nämns ovan.

Det faktum att varje bank har vetorätt om den andra parten vill samarbeta med en nationell konkurrent till den första banken om detta samarbete omfattar gemensam know-how eller know-how och affärshemligheter som härrör från den första banken, är nödvändigt för att uppnå dessa förbättringar. Utan denna vetorätt skulle ingen av bankerna vara beredd att ställa den know-how som krävs för förbättring av tjänsterna till förfogande för den andra banken. De båda bankerna måste också ges möjlighet att skydda sina affärshemligheter, eftersom sammankopplingen av datasystemen oundvikligen kommer att ge tillgång till viss information från den andra parten som utgör affärshemligheter.

(21) d. Avlägsnande av konkurrensen

Vad gäller de tyska och franska marknaderna måste det uteslutas att konkurensen sätts ur spel. Med tanke på de båda bankernas relativa ställning gentemot andra banker som verkar i dessa två länder och de båda bankernas ställning inom de olika områden för bankaktiviteter där de båda parterna är verksamma (se punkt 10 för detaljer), går det inte att förutse att samarbetet vad gäller distribution och utveckling av nya tjänster och produkter kommer att göra det möjligt för dem att sätta konkurrensen ur spel i de olika segmenten inom bankverksamheten.

Dessutom är de nya bankprodukter som de båda bankerna kommer att erbjuda i framtiden inte skyddade genom immateriell äganderätt. Det är följaktligen mycket troligt att de övriga kreditinstituten, framför allt de stora universalbanker som är etablerade på dessa marknader, varav vissa har betydande verksamhet i utlandet eller också har slutit samarbetsavtal med utländska kreditinstitut, också kommer att vara i stånd att erbjuda nya produkter.

3. UNDANTAGETS VARAKTIGHET

(22) I enlighet med artikel 8 i förordning nr 17 beviljas beslut om tillämpning av artikel 85.3 i fördraget för en bestämd period. Vid bestämmandet av undantagsperioden har kommissionen beaktat å ena sidan det förhållandet att finansmarknaderna är föremål för genomgripande förändringar i framtiden, i synnerhet genom införandet av den monetära unionen. Dessa förändringar kommer troligen i ett medellångt perspektiv att leda till en ökning av konkurrensen på de europeiska finansmarknaderna. Å andra sidan är det samarbete som avses med anmälan komplext och kommer att beröra praktiskt taget alla BNP:s och DB:s aktiviteter. Ett verksamt genomförande av samarbetet kommer att pågå under flera år. En undantagsperiod på tio år framstår därför som lämplig, innan en förnyad undersökning av samarbetets effekt på konkurrensen görs efter en eventuell begäran från parterna. Undantagsperioden skall löpa från den dag då de båda bankerna bekräftade att de är beredda att ändra den klausul som gav dem absolut vetorätt om en av dem skulle vilja sluta ett samarbetsavtal med en nationell konkurrent till den andra parten, dvs. den 23 januari 1995.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

I enlighet med artikel 85.3 i Romfördraget och artikel 53.3 i EES-avtalet, förklaras bestämmelserna i artikel 85.1 i Romfördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet icke tillämpliga under den period som sträcker sig från den 23 januari 1995 till den 22 januari 2005 på det samarbetsavtal som har ingåtts mellan Banque Nationale de Paris S.A. och Dresdner Bank A.G. såsom det har anmälts till kommissionen med ändring rörande bilaga A.1 punkt 3 sista meningen.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till:

1. Banque Nationale de Paris S.A.

16, boulevard des Italiens

F-75009 Paris

2. Dresdner Bank AG

Jürgen-Ponto-Platz 1

D-60301 Frankfurt am Main

Utfärdat i Bryssel den 24 juni 1996.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

(1) EGT nr 13, 21.2.1996, s. 204/62.

(2) EGT nr C 312, 23.11.1995, s. 13.

(3) EGT nr L 31, 9.2.1996, s. 2.

(4) Kommissionens beslut av den 4 februari 1991 i ärende IV/M.021 - BNP/Dresdner Bank (OKHB), se EGT nr C 34, 9.2.1991, s. 20.

Kommissionens beslut av den 26 augusti 1991 i ärende IV/M.124 - BNP/Dresdner Bank (CS), EGT nr C 226, 31.8.1991, s. 28.

(5) EGT nr C 312, 23.11.1995, s. 13.

(6) Kommissionens beslut av den 11 april 1995 i ärende IV/M.573 ING-Barings, punkt 13, se EGT nr C 114, 6.5.1995, s. 6. Kommissionens beslut av den 23 november 1995 i ärende IV/M.643 CGER-Banque / SNCI, punkt 11, se EGT nr C 293, 8.11.1995, s. 8.

(7) Se kommissionens meddelande den 3 september 1986 om de avtal av mindre betydelse som inte åsyftas i bestämmelserna i artikel 85.1 i Fördraget om upprättande av Europeiska ekonomiska gemenskapen, EGT nr C 231, 12.9.1986, s. 2, punkt 11.

(8) Kommissionens beslut 92/212/EEG, se EGT nr L 95, 9.4.1992, s. 50, punkt 8 ff.

(9) Kommissionens beslut av den 20 december 1993 i ärendet IV/M.391 - BAI/Banca Popolare di Lecco, punkt 7, se EGT nr C 4, 6.1.1994, s. 3.

(10) Kommissionens beslut av den 23 oktober 1995 i ärende IV/M.643 - CGER-Banque/SNCI, punkt 11, se EGT nr C 293, 8.11.1995, s. 8.

(11) Kommissionens beslut av den 30 augusti 1993 i ärende IV/M.319 - BHF/CCF/Charterhouse, punkt 6, se EGT nr C 247, 10.9.1993, s. 4. För en detaljerad beskrivning av dessa marknader se kommissionens beslut av den 28 juni 1995 i ärende IV/M.597 - Swiss Bank Corporation/S.G. Warburg, punkt 8-19, se EGT nr C 180, 14.7.1995, s. 4.

(12) Kommissionens beslut av den 28 juli 1995 i ärende IV/M.611 - Dresdner Bank / Kleinwort Benson, punkt 11, se EGT nr C 207, 12.8.1995, s. 11.

(13) Kommissionens beslut av den 17 juli 1995 i ärende IV/M.596 - Mitsubishi Bank / Bank of Tokyo, punkt 8, se EGT nr C 198, 2.8.1995, s. 5.

(14) Kommissionens beslut av den 28 juni 1995 i ärende IV/M.597 - Swiss Bank Corporation / S.G. Warburg, punkt 12, se EGT nr C 180, 14.7.1995, s. 4.

(15) Kommissionens beslut av den 28 juli 1995 i ärende IV/M.611 - Dresdner Bank / Kleinwort Benson, punkt 12, se EGT nr C 207, 12.8.1995, s. 11. Kommissionens beslut av den 30 augusti 1993 i ärende IV/M.319 - BHF/CCF/Charterhouse, punkt 8, se EGT nr C 247, 10.9.1993, s. 4.

(16) Kommissionens beslut av den 28 juni 1995 i ärende IV/M.597 - Swiss Bank Corporation / S.G. Warburg, punkt 9, se EGT nr C 180, 14.7.1995, s. 4.

(17) Rådets andra direktiv 89/646/EEG av den 15 december 1989 om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut samt med ändring av direktiv 77/780/EEG, EGT nr L 386, 30.12.1989, s. 1.

(18) Meddelande om tillämpning av EG:s konkurrensregler på gränsöverskridande girosystem, EGT nr C 251, 27.9.1995, s. 3, punkt 2. Se också meddelande av den 18 november 1994, KOM(94) 436 med titeln "Överföringar av penningmedel inom EU: genomblickbarhet, effektivitet och stabilitet."