Rättelse till kommissionens beslut 2004/478/EG av den 29 april 2004 om antagandet av en allmän plan för krishantering på området för livsmedel och foder

( Europeiska unionens officiella tidning L 160 av den 30 april 2004 )

Beslut 2004/478/EG skall vara som följer:

BILAGA

ALLMÄN PLAN FÖR HANTERING AV KRISER PÅ OMRÅDET FÖR LIVSMEDELS- OCH FODERSÄKERHET

1. Räckvidd för den allmänna planen för hantering av kriser på området för livsmedels- och fodersäkerhet

I avsnitt 3 i kapitel IV i förordning (EG) nr 178/2002 förutses nya metoder för riskhantering på området för livsmedels- och fodersäkerhet: Kommissionen skall dels inrätta en krisenhet i vars arbete myndigheten skall delta, dels anta en allmän plan för hantering av kriser på området för livsmedels- och fodersäkerhet, som skall innehålla uppgifter om de praktiska förfaranden som krävs för krishantering. Den allmänna planen för hantering av kriser på området för livsmedels- och fodersäkerhet kallas nedan den allmänna planen.

De tre artiklarna i detta avsnitt hör ihop.

I artikel 55 föreskrivs att kommissionens i nära samarbete med myndigheten och medlemsstaterna skall utarbeta en allmän plan för hantering av kriser på området för livsmedels- och fodersäkerhet, som skall innehålla uppgifter om krissituationer och om de praktiska förfaranden som krävs för krishantering, inbegripet de principer om öppenhet som skall tillämpas och en kommunikationsstrategi.

I artikel 56 föreskrivs att kommissionen skall inrätta en krisenhet.

I artikel 57 anges krisenhetens uppgifter.

Enligt artikel 55 skall den allmänna planen i synnerhet innehålla uppgifter om de slag av situationer där ett livsmedel eller foder innebär direkta eller indirekta risker för människors hälsa som sannolikt inte kan förhindras, undanröjas eller begränsas till en godtagbar nivå genom gällande bestämmelser eller genom tillämpning av artiklarna 53 och 54.

Dessutom föreskrivs i artikel 56 att kommissionen skall inrätta en krisenhet ”om den identifierar en situation där ett livsmedel eller foder innebär en allvarlig direkt eller indirekt risk för människors hälsa och denna risk sannolikt inte kan förhindras, undanröjas eller begränsas genom gällande bestämmelser eller på ett tillfredsställande sätt hanteras endast genom tillämpning av artiklarna 53 och 54”.

I den allmänna planen anges därför följande:

— Krissituationerna.

— Den process som leder fram till tillämpningen av den allmänna planen.

— Upprättandet av ett nätverk av krissamordnare.

— De praktiska förfarandena för krishantering.

— Krisenhetens roll.

— Krisenhetens verksamhet i praktiken (sammansättning, arbetssätt, uppgifter).

— Kopplingen mellan krisenheten och beslutsprocessen.

— Krisens upphörande.

— Förfaranden i fall av en potentiellt allvarlig risk.

— Kommunikationsstrategi.

— Principer om öppenhet.

De förfaranden som fastställs i den allmänna planen skall utgöra riktlinjer att tillämpas av medlemsstaterna, myndigheten och kommissionen.

2. Krissituationer

2.1 Krissituationer som innebär en allvarlig direkt eller indirekt risk för människors hälsa

Krissituationer är sådana situationer där viktiga faktorer ingår i en sådan omfattning att kommissionen bedömer en hantering av livsmedels- eller foderrisken i fråga så komplicerad att denna inte lämpligen kan ske med tillämpning av befintliga bestämmelser eller med tillämpning av artiklarna 53 och 54.

Tidigare erfarenheter visar att situationer som innebär risker vanligtvis hanteras på ett adekvat sätt via befintliga förfaranden. Situationer som anses utgöra kriser förekommer därför mycket sällan, till och med undantagsvis.

Dessa viktiga faktorer utgörs i synnerhet av följande:

Situationen innebär en allvarlig direkt eller indirekt risk för människors hälsa och/eller uppfattas eller återges i media som sådan eller kan uppfattas och/eller återges i media som sådan

och

risken sprids eller kan sprida till en avsevärd del av livsmedelskedjan

och

riskens potentiella omfattning, genom spridning till flera medlemsstater och/eller till tredjeland, är stor.

Den allmänna planen inbegriper att en krisenhet inrättas på den plats där den direkta eller indirekta risken anses vara allvarlig. Därför kommer den allmänna planen i nästan alla fall att omfatta inrättandet av en krisenhet.

2.2 Krissituationer som innebär en potentiellt allvarlig risk

Det är viktigt att denna plan omfattar de fall där risken är potentiell men skulle kunna utvecklas till en allvarlig risk som sannolikt inte kan förhindras, undanröjas eller minskas genom befintliga bestämmelser eller genom tillämpning endast av artiklarna 53 och 54. I detta fall skall ingen krisenhet inrättas, utan lämpliga åtgärder skall vidtas för en effektiv hantering av dessa typer av situationer.

3. Den process som leder fram till tillämpningen av den allmänna planen

Den information som kan leda till att den allmänna planen för hantering av kriser på området för livsmedels- och fodersäkerhet tillämpas, och att en krisenhet vid behov inrättas, kan ha följande källor:

— Meddelanden om snabba varningar (systemet för snabb varning för livsmedel och foder).

— Information från medlemsstaterna (andra typer av meddelanden, information som ges i Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa osv.).

— Information från myndigheten.

— Rapporter från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor.

— Information från det epidemiologiska nätverket inom EU.

— Information från tredje land eller internationella organ.

— Övriga källor (konsumentorganisationer, näringsliv, övriga intressenter, media osv.)

Om analysen av informationen om risker föranleder kommissionen att anse att de villkor som fastställs i avsnitten 2,1 och 2,2 kan vara uppfyllda, skall kommissionen ta en första kontakt dels med den eller de berörda medlemsstaterna för att bedöma situationen, dels med myndigheten för att begära information om riskerna i fråga.

På grundval av en bedömning av all tillgänglig relevant information skall kommissionen avgöra om de villkor som fastställs i avsnitt 2,1 eller avsnitt 2,2 är uppfyllda.

4. Upprättandet av ett nätverk av krissamordnare

Varje medlemsstat, myndigheten och kommissionen skall utse en krissamordnare, samt dennes/dennas suppleant, på lämplig nivå. Den utsedda samordnarens och suppleantens namn och kontaktuppgifter skall meddelas till kommissionen.

Möten mellan samordnarna skall anordnas av kommissionen kort efter att dessa har utsetts. Vid det första mötet skall kommissionen dela ut en handbok med en fullständig förteckning över samordnarna och suppleanterna samt deras kontaktuppgifter. Handboken skall även innehålla en förteckning över gemenskapens referenslaboratorier. Det praktiska i verksamheten kommer att diskuteras för att till exempel säkerställa att varje samordnare snabbt kan nås i fall av en kris eller för att säkerställa ett effektivt samarbete kring strategin för riskkommunikation (se avsnitt 7). Intressenterna skall informeras om dem av mötesresultaten som berör dem.

Dessa praktiska arrangemang bör säkerställa att snabba insatser görs. Vid behov kommer dessa praktiska arrangemang att bifogas till den allmänna planen.

5. Praktiska förfaranden för hantering av kriser som innebär en allvarlig direkt eller indirekt risk för människors hälsa

5.1 Inrättande av krisenheten

Om analysen av informationen om risker föranleder kommissionen att anse att de villkor som fastställs i avsnitt 2,1 kan vara uppfyllda, särskilt villkoret att riskerna troligen är allvarliga, skall kommissionen ta en första kontakt dels med de berörda medlemsstaterna för att bedöma situationen, dels med myndigheten för att begära information om riskerna i fråga.

På grundval av en bedömning av all tillgänglig relevant information skall kommissionen inrätta en krisenhet, om de villkor som fastställs i avsnitt 2,1 anses vara uppfyllda.

Kommissionen skall omedelbart informera medlemsstaterna och myndigheten om att en krisenhet har inrättats.

Beslutet att inrätta en krisenhet medför att avsnitten 5, 7 och 8 i den allmänna planen blir tillämpliga för alla berörda parter (kommissionen, myndigheten och medlemsstaterna).

5.2 Krisenhetens roll

Krisenheten skall ha i uppgift att samla in och bedöma alla relevanta uppgifter och kartlägga tillgängliga alternativ för en hantering av krisen.

Den skall även ha i uppgift att informera allmänheten om riskerna i fråga och de åtgärder som vidtas.

Enheten utgör ytterligare ett verktyg för att säkerställa en effektiv krishantering genom bättre samordning och snabba insatser. Följaktligen skall alla medlemmar i krisenheten samarbeta i syfte att samla in och utbyta all tillgänglig information av relevans. De skall även samarbeta vid bedömningen av de data som samlas in och fastställa lämpliga typer av riskhantering. Medlemmarna i krisenheten skall dessutom samarbeta i fråga om kommunikation och urskilja de bästa sätten att förmedla information till allmänheten på ett öppet sätt.

Däremot ingår det inte i krisenhetens ansvar att fatta beslut om riskhanteringen eller att tillämpa lagstiftningen (tillsynsaspekter).

Detta arbetssätt ersätter emellertid inte de förfaranden som tillämpas av kommissionen, medlemsstaterna eller myndigheten inom ramen för dessas egna befogenheter.

Således skall besluten om krishantering fattas via särskilda redan fastställda förfaranden (särskilt kommittéförfarandet).

Varje medlemsstat skall ha ansvaret för handläggning av officiella kontroller på sitt territorium. De särskilda bestämmelser som medlemsstaterna har infört för samordningen av nödvändiga brådskande kontroller i krissituationer gäller även fortsättningsvis. Generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd skall ansvara för att vid behov brådskande skicka ut personal från kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor.

Likaså skall myndigheten förbli ansvarig för handläggningen av förfarandena för tillhandahållande av vetenskapliga yttranden i fall av en begäran om ett brådskande vetenskapligt yttrande från den vetenskapliga kommittén eller en av dess vetenskapliga paneler.

5.3 Krisenhetens verksamhet i praktiken

Sammansättning

Krisenheten skall bestå av kommissionens och myndighetens krissamordnare (eller deras suppleanter), de direkt berörda medlemsstaternas krissamordnare samt övriga företrädare för kommissionen, myndigheten och den/de direkt berörda medlemsstaterna. Myndigheten skall tillhandahålla nödvändigt vetenskapligt och tekniskt stöd.

Syftet med krisenheten skall vara att underlätta snabba och effektiva insatser. Dess medlemmar skall delta i krisenhetens ordinära möten och krismöten samt ge prov på stor sakkunskap och visa stort engagemang. Medlemmarna skall kunna ta ansvar, och därför bör personer på poster med hög ansvarsnivå inom livsmedels-/fodersektorn utses.

Krisenheten får finna att sakkunskap som innehas av personer tillhörande andra offentliga organ eller den privata sektorn är nödvändig för krishanteringen och får begära permanent ad hoc-stöd från dessa personer. Till exempel får experter från gemenskapens eller medlemsstaternas referenslaboratorier anmodas att delta i krisenheten, om den sakkunskap om laboratorieanalys som de besitter är nödvändig.

De personer inom kommissionen och myndigheten som är kommunikationsansvariga på området för livsmedel och foder skall delta i krisenhetens arbete.

Praktiska förfaranden för arbetet inom krisenheten

Kommissionens krissamordnare (eller hans/hennes suppleant) skall vara ordförande i krisenheten. Ordföranden skall i synnerhet säkerställa sambandet mellan krisenhetens verksamhet och beslutsprocessen. Han/Hon skall biträdas av lämplig(a) teknisk(a) expert(er) från den eller de behöriga enheterna vid kommissionen.

Ordföranden skall se till att arbetet inom krisenheten fungerar störningsfritt och att arbetsuppgifterna fördelas mellan medlemmarna med hänsyn till deras kompetens.

Så snart som möjligt efter det att beslut fattats om att inrätta en krisenhet skall ordföranden kalla myndighetens samordnare och samordnarna i de medlemsstater som är direkt berörda till ett första möte inom krisenheten. Ett begränsat antal personer får följa med samordnarna. Ordföranden får fastställa en övre gräns för antalet medföljande personer.

Myndighetens samordnare och de samordnare från medlemstaterna som ingår i krisenheten skall ansvara för lämpligt deltagande i krisenhetens möten med avseende på tillgänglighet, sakkunskap och ansvarsnivå. Konkret innebär detta att krissamordnaren eller hans/hennes suppleant skall delta i samtliga möten och att behöriga personer skall följa med honom/henne.

Myndigheten skall ha ansvaret för att vetenskapligt och tekniskt stöd vid behov tillhandahålls, särskilt rörande de senaste vetenskapliga rönen (insamling och bedömning av all relevant vetenskaplig information rörande riskerna i fråga).

I krisenhetens ansvar skall ingå att hålla nära kontakt med de berörda intressenterna, särskilt när det är nödvändigt att utbyta information.

Arbetssätt

Kommissionen skall tillhandahålla sekretariatstjänster för krisenhetens möten (protokoll m.m.) och ställa till förfogande alla personella och materiella resurser som fordras för att enheten skall fungera störningsfritt (särskilt sammanträdeslokaler, kommunikationsutrustning m.m.).

För att lämna ut eller sprida information, särskilt vid begäran att en eller flera medlemsstater skall tillhandahålla information och vid översändande av information från denna/dessa medlemsstater, skall krisenheten utnyttja RASFF-nätverkets tekniska hjälpmedel.

Krisenhetens uppgifter

I enlighet med artikel 57 ovan skall krisenheten ha följande uppgifter:

— Insamling av relevanta vetenskapliga data och all sådan vetenskaplig information som möjliggör att hantera de aktuella riskerna på ett så effektivt sätt som möjligt. Detta gäller i synnerhet följande: — Utbyte av all den vetenskapliga information som krisenhetens medlemmar har tillgång till. — Vid behov skall medlemmarna ges i uppgift att samla in ytterligare vetenskaplig information. — Vid behov skall de nödvändiga åtgärderna samordnas för att åtgärda vetenskapliga brister. — Vid behov skall medlemmarna ges i uppgift att ta kontakt med internationella organisationer, berörda intressenter och länder utanför gemenskapen för att se till att alla relevant information görs tillgänglig och utbyts. — Vid behov får krisenheten erfordra stöd från gemenskapens referenslaboratorier.

Fördelningen av uppgifter i samband med insamlingen av vetenskapliga data skall ske med beaktande av myndighetens sakkunskap och de mekanismer för utbyte av vetenskapliga data som redan utvecklats av myndigheten för dessa frågor (myndighetens nätverk).

Fördelningen av uppgifter i samband med insamlingen av vetenskapliga data får vid behov också omfatta stöd från andra nätverk som drivs av kommissionen, såsom systemet för tidig varning och reaktion (EWRS) när det gäller sjukdomar hos människor, systemet för anmälan av djursjukdomar (ADNS) när det gäller djursjukdomar eller de nätverk på området för forskning som drivs av generaldirektoratet för forskning.

— Insamling av övriga relevanta data (andra data än de vetenskapliga data som anges ovan). Detta gäller i synnerhet följande: — Utbyte av övriga tillgängliga data av relevans (resultat av officiella kontroller, resultat av analyser utförda av officiella kontrollaboratorier, data från tredje land m.m.) — Vid behov skall medlemmarna ges i uppgift att samla in ytterligare data. — Vid behov skall medlemmarna ges i uppgift att ta kontakt med internationella organisationer, berörda intressenter och länder utanför gemenskapen för att se till att alla relevant information görs tillgänglig och utbyts.

— Bedömning av den tillgängliga informationen. Detta gäller i synnerhet följande: — Utbyte av de bedömningar som redan gjorts av medlemmarna, särskilt myndigheten, eller bedömningar som på annat sätt är tillgängliga. — Organiseringen av riskbedömningen, varvid hänsyn skall tas till myndighetens särskilda roll när det gäller att tillhandahålla nödvändigt vetenskapligt och tekniskt stöd till krisenheten, utan att möjligheten att begära ett formellt vetenskapligt yttrande från myndigheten åsidosätts. — Vid behov skall tekniskt stöd från gemenskapens referenslaboratorier utnyttjas för tekniska aspekter.

— Fastställande av tillgängliga alternativ för att förhindra att det uppstår risker för människors hälsa, eliminera dessa eller reducera dem till en godtagbar nivå, samt uppdatering av dessa alternativ på grundval av ny tillgänglig information och händelseutvecklingen. Detta gäller i synnerhet följande: — Krisenhetens medlemmar skall tillsammans fastställa de tillgängliga alternativen. — De skall sammanställa en gemensam skrivelse om de tillgängliga alternativen. Denna skrivelse skall för varje alternativ innehålla en motivering till varför alternativet har fastställts, särskilt de huvudsakliga resultaten av bedömningen av tillgängliga data.

— Uppgifter avseende organisationen av informationen till allmänheten om riskerna i fråga och de åtgärder som vidtagits.

Denna fråga behandlas i avsnitt 7.

Det bör noteras att krisenheten för alla dessa uppgifter får begära permanent eller tillfälligt stöd från särskilda personer när deras sakkunskap anses nödvändig.

5.4 Kopplingen mellan krisenheten och beslutsprocessen

Åtgärder för krishantering

Åtgärderna för krishantering omfattar alla nödvändiga åtgärder i syfte att förebygga, minska eller undanröja de aktuella riskerna: krisenheten ansvarar för vissa åtgärder, och kommissionen och/eller medlemsstaterna ansvarar för andra åtgärder. Det bör påpekas att dessa åtgärder inte innebär ett åsidosättande av kommissionens möjlighet enligt artikel 53,2 att anta preliminära åtgärder i nödsituationer efter att ha samrått med de berörda medlemsstaterna och informerat övriga medlemsstater.

Steg 1

— Kommissionen skall sammankalla krisenheten snarast möjligt efter det att den inrättats.

— Krisenhetens arbete skall bedrivas i enlighet med avsnitten 5, 7 och 8.

Steg 2

— De alternativ som fastställts av krisenheten skall meddelas till kommissionen, som omedelbart skall meddela dem till medlemsstaterna.

— Kommissionen skall göra förberedelser för att vidta åtgärder om det krävs. Kommissionen får också begära att myndigheten avger ett brådskande vetenskapligt yttrande, om ett formellt vetenskapligt yttrande från myndigheten anses nödvändigt.

Steg 3

— Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa skall vid behov sammanträda för att behandla och yttra sig om de föreslagna åtgärderna.

— Om nödvändigt skall beslut om att vidta nödåtgärder fattas, i synnerhet enligt förfarandena i artiklarna 53 och 54 i förordning (EG) nr 178/2002.

— Om ett brådskande vetenskapligt yttrande begärs, skall myndigheten vidta lämpliga åtgärder för att säkerställa att yttrandet avges så snart som möjligt.

Permanenta åtgärder som skall vidtas under hela tiden krisen varar

— Under hela tiden krisen varar skall krisenheten fortlöpande samla in och bedöma relevanta data och göra en förnyad bedömning av de tillgängliga alternativen. De uppdaterade alternativen skall meddelas till kommissionen och medlemsstaterna. Kommissionen får utarbeta ändrade åtgärder och överlämna dem till Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa för yttrande.

— Under hela tiden krisen varar skall Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa hålla regelbundna möten och krismöten för att säkerställa att all relevant information utbyts, särskilt information om antagandet av nödvändiga åtgärder och om övervakningen av genomförandet av krishanteringsåtgärder (rapporter från de berörda medlemsstaterna lämnas till och behandlas av Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa).

— Under hela tiden krisen varar skall krisenheten hålla allmänheten och intressenterna informerade på grundval av kommunikationsstrategin i avsnitt 7 och i överensstämmelse med principerna om öppenhet i avsnitt 8.

Kopplingen mellan krisenheten och beslutsprocessen

— En lämplig koppling mellan arbetet inom krisenheten och beslutsprocessen kommer att säkerställas via praktiska mekanismer. I synnerhet skall Ständiga kommittén regelbundet hållas informerad om arbetet i krisenheten, och myndigheten skall inbjudas till Ständiga kommitténs möten. Krisenheten skall fortlöpande informeras om de åtgärder som vidtagits via beslutsprocessen för att krisenheten skall kunna samordna informationen rörande detta.

5.5 Krisens upphörande

Ovanstående förfaranden kommer att fortsätta till dess att krisenheten upplöses. Om kommissionen, efter samråd med krisenheten och i nära samarbete med medlemsstaterna via Ständiga kommittén för livsmedelskedjan och djurhälsa, bedömer att krisenhetens arbete är fullbordat på grund av att risken är under kontroll, får den upplösa krisenheten.

5.6 Utvärdering av krisen

En övergripande utvärdering av krisen skall göras tillsammans med intressenterna. Efter att krisen har upphört skall krissamordnarna mötas för att förbättra bestämmelserna rörande funktionen hos de olika instrument som använts för hanteringen av krisen, med beaktande av utvärderingen av krisen och på grundval av de erfarenheter som gjorts.

6. Förfaranden i fall av en potentiellt allvarlig risk

Om analysen av informationen om risker föranleder kommissionen att anse att de villkor som fastställs i avsnitt 2,2 kan vara uppfyllda, skall kommissionen ta en första kontakt dels med den/de berörda medlemsstaterna för att bedöma situationen, dels med myndigheten för att begära information om riskerna i fråga.

Om kommissionen anser att de villkor som fastställs i avsnitt 2,2 är uppfyllda, skall den, på grundval av en bedömning av all tillgänglig relevant information, omedelbart informera medlemsstaterna och myndigheten att avsnitten 6, 7 och 8 i den allmänna planen är tillämpliga.

Så snart som möjligt efter beslutet att tillämpa detta avsnitt i den allmänna planen skall kommissionen vidta följande åtgärder:

— Lämplig kontakt skall tas med den eller de direkt berörda medlemsstaterna och med myndigheten för att begära att deras interna system för krishantering aktiveras. Vid behov skall de mekanismer för utbyte av vetenskapliga data som utarbetats av myndigheten för nödsituationer (myndighetens nätverk) aktiveras.

— Vid behov skall en aktivering av de behöriga laboratorierna och ett utbyte av deras analysresultat begäras.

— Lämplig kontakt skall tas eller möten hållas med den eller de direkt berörda medlemsstaterna och med myndigheten för att se till att utbyte sker av all relevant information (vetenskapliga data, kontrolldata osv.).

— Kommunikation (se avsnitt 7). Principerna om öppenhet som tas upp i avsnitt 8 skall gälla.

Dessa åtgärder skall fortgå till dess att en mer fullständig riskbedömning har gjorts. Om riskerna anses lika allvarliga och om kommissionen anser att villkoren i avsnitt 2,1 är uppfyllda, skall en krisenhet inrättas och de förfaranden som föreskrivs i avsnitten 5, 7 och 8 gälla.

Om utvecklingen av riskerna inte medför att de anses allvarliga, skall de befintliga normala bestämmelserna för riskhantering gälla.

7. Kommunikationsstrategi

Krisenheten skall utveckla en kommunikationsstrategi för varje enskilt fall för att hålla allmänheten underrättad om riskerna och om de åtgärder som vidtas.

Denna kommunikationsstrategi skall omfatta innehållet i och den rätta tidpunkten för informationen i det aktuella ärendet, inklusive lämpliga former för hur informationen sprids.

I strategin skall den särskilda kompetens och de särskilda befogenheter hos varje medlem i enheten att sörja för samordnad, enhetlig och öppen kommunikation med allmänheten beaktas. För detta ändamål föreskrivs särskilt följande praktiska arrangemang:

— Den person inom kommissionen som ansvarar för kommunikationen på området för livsmedels- och fodersäkerhet samt den kommunikationsansvariga personen inom myndigheten skall delta i krisenhetens arbete.

— De medlemsstater som direkt berörs av krisen, och som i egenskap av sådana är medlemmar i krisenheten, skall vidta alla åtgärder för att se till att deras information överensstämmer med den kommunikationsstrategi som samordnas av krisenheten.

— De medlemsstater som inte är medlemmar i krisenheten skall likaledes genom sina krishanteringssamordnare knytas till strategin som samordnas av krisenheten, så att riskkommunikationen blir enhetlig.

I krisenhetens strategi skall ingå att fastställa vilka lämpliga kommunikationskanaler med Europarlamentet, berörda tredje länder och berörda intressenter som behöver utvecklas beroende på ärendet i fråga.

I den kommunikationsstrategi som utvecklas av krisenheten skall ingå lämpliga första kontakter med intressenterna om detta är nödvändigt och i synnerhet när information om ett särskilt varumärke eller varunamn lämnas ut.

Den särskilda roll som spelas av de organisationer som företräder intressenterna på europeisk nivå när det gäller förmedling av information skall beaktas i kommunikationsstrategin.

I kommunikationsstrategin skall ingå att utveckla lämpliga samordnade kontakter med berörda tredje länder för att förse dessa med tydlig, exakt och enhetlig information. I kommunikationsstrategin skall dessutom ingå lämpliga förfaranden för att informera tredje land om att en kris har upphört.

Kommunikationsstrategin skall säkerställa att informationen lämnas ut på ett öppet sätt, i enlighet med principerna i avsnitt 8.

Det är dessutom nödvändigt att säkerställa att den kommunikation som sker enligt avsnitt 6 i den allmänna planen är enhetlig. De kontakter och möten som föreskrivs i det avsnittet skall vid behov ingå i en kommunikationsstrategi som skall utvecklas i överensstämmelse med detta avsnitt.

8. Principer om öppenhet

När krisenheten lämnar ut information skall den noga sörja för att det råder öppenhet i enlighet med de principer för information till allmänheten som föreskrivs i artikel 10 i förordning (EG) nr 178/2002.

De allmänna reglerna om konfidentialitet skall tillämpas. Vidare skall de särskilda regler om konfidentialitet som föreskrivs i artikel 52 i förordning (EG) nr 178/2002 tillämpas på utbyte av information som sker enligt RASFF.

När krisenheten meddelar resultaten av det arbete som myndigheten utfört för krisenheten skall de principer om öppenhet och konfidentialitet som föreskrivs i artiklarna 38–39 i förordning (EG) nr 178/2002 avseende resultaten av myndighetens arbete tillämpas.