RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 1468/81 av den 19 maj 1981 om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter samt om samarbete mellan de förra och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artiklarna 43 och 235 i detta,

med beaktande av förordning (EEG) 729/70 av den 21 april 1970 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken(1), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3509/80(2), särskilt artikel 8.3 i denna,

med beaktande av kommissionens förslag(3),

med beaktande av Europaparlamentets yttrande(4), och

med beaktande av följande:

För att tullunionen och den gemensamma jordbrukspolitiken skall fungera på ett riktigt sätt krävs ett nära samarbete mellan de i medlemsstaterna som är ansvariga för genomförandet av de bestämmelser som fastställts inom dessa två områden. Dessutom krävs ett lämpligt samarbete mellan de nationella myndigheterna och kommissionen, som är ansvarig för att säkerställa att fördragets bestämmelser och de åtgärder som vidtas till följd av dessa tillämpas.

Det bör därför fastställas regler enligt vilka medlemsstaternas administrativa myndigheter måste bistå varandra och samarbeta med kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tullagstiftningen och lagstiftningen om jordbruksfrågor, särskilt genom att förebygga och upptäcka överträdelser av denna lagstiftning och upptäcka varje verksamhet som bryter eller förefaller bryta mot dessa regler.

Dessa regler får inte tillämpas i den mån de överlappar rådets förordning (EEG) nr 283/72 av den 7 februari 1972 om oegentligheter och uppbörd av felaktigt utbetalda belopp i samband med finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken och organisationen av ett informationssystem inom detta område(5), eller i den mån de överlappar rådets förordning (EEG) nr 359/79 av den 5 februari 1979 om direkt samarbete mellan de organ som medlemsstaterna utsett för att kontrollera efterlevnaden av gemenskapsbestämmelser och nationella bestämmelser inom vinnäringen(6).

I avsaknad av gemenskapsregler på detta område slöt medlemsstaterna 1967 en konvention om ömsesidigt bistånd mellan sina respektive tullmyndigheter. De praktiska åtgärder som vidtagits för att genomföra denna konvention bör inte bli påtagligt ändrade på grund av att det införs gemenskapsregler som har blivit nödvändiga inom detta område. Dessa gemenskapsregler bör därför så långt som möjligt upprättas på grundval av denna konventions bestämmelser, så att det system som konstruerats för konventionens genomförande till fullo kan användas.

Införandet av gemenskapsbestämmelser om ömsesidig hjälp mellan medlemsstaternas administrativa myndigheter och om samarbete mellan dessa och kommissionen för att säkerställa en korrekt tillämpning av tull- och jordbrukslagstiftningen skall inte påverka tillämpningen av 1967 års konvention inom de områden som fortsättningsvis kommer att höra till medlemsstaternas exklusiva kompetensområde. Dessa gemenskapsbestämmelser skall inte påverka medlemsstaternas genomförande av de regler som avser juridiskt samarbete i straffrättsliga frågor.

Bestämmelserna i denna förordning omfattar tillämpningen både av de regler som styr den allmänna jordbrukspolitiken och av Gemensamma tulltaxan och annan tullagstiftning.

Med avseende på den senare sektorn ger fördraget inte gemenskapens institutioner befogenhet att besluta om bindande bestämmelser som avser ömsesidigt bistånd. Det är följaktligen nödvändigt att grunda denna förordnings bestämmelser även på artikel 235.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. I denna förordning fastställs hur de administrativa myndigheter som i medlemsstaterna är ansvariga för tillämpningen av tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor, skall samarbeta med motsvarande myndigheter i de andra medlemsstaterna och med kommissionen för att säkerställa att denna lagstiftning efterlevs.

2. Bestämmelserna i denna förordning skall inte tillämpas i den mån de överlappar bestämmelserna i förordningarna (EEG) nr 283/72 och (EEG) nr 359/79.

Artikel 2

1. I denna förordning avses med

- tullagstiftningen: alla gemenskapsbestämmelser och bestämmelser som bidrar till tillämpningen av gemenskapsregler för import, export, transitering och förvaring av varor som är föremål för handel mellan medlemsstaterna samt mellan medlemsstaterna och tredje land,

- lagstiftningen om jordbruksfrågor: alla bestämmelser som antagits i samband med den gemensamma jordbrukspolitiken och alla särskilda bestämmelser som antagits enligt artikel 235 i fördraget, med avseende på varor som framställts genom bearbetning av jordbruksprodukter,

- ansökande myndighet: den behöriga myndighet i en medlemsstat som begär bistånd,

- anmodad myndighet: den behöriga myndighet i en medlemsstat till vilken en begäran om bistånd riktas.

2. Varje medlemsstat skall till de övriga medlemsstaterna och kommissionen översända en förteckning över de behöriga myndigheter som har utsetts att fungera som kontaktorgan vid tillämpningen av denna förordning.

I denna förordning avses med behöriga myndigheter de myndigheter som utsetts att fungera som kontaktorgan enligt första stycket.

Artikel 3

Den skyldighet att tillhandahålla bistånd som fastställs i denna förordning skall inte gälla tillhandahållande av upplysningar eller dokument som erhållits av de administrativa myndigheter som avses i artikel 1.1 genom de befogenheter de utövar på begäran av rättslig myndighet.

Vid begäran om bistånd skall dock upplysningar eller dokument tillhandahållas i samtliga fall, då den rättsliga myndighet, som skall tillfrågas i sådana fall, tillåter detta.

AVDELNING 1

Bistånd på begäran

Artikel 4

1. På begäran av den ansökande myndigheten skall den anmodade myndigheten till den ansökande myndigheten överlämna alla upplysningar som kan möjliggöra för denna att säkerställa att de bestämmelser, som fastställts genom tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor efterlevs särskilt de som avser

- tillämpningen av tullar och avgifter med motsvarande verkan samt jordbruksavgifter och andra avgifter som fastställts inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken eller tillämpliga särskilda ordningar i enlighet med artikel 235 i fördraget gäller för vissa varor som framställts genom bearbetning av jordbruksprodukter,

- åtgäder som omfattas av det finansieringssystem som handhas av Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket.

2. För att erhålla dessa upplysningar skall den anmodade myndigheten eller den administrativa myndighet som den har vänt sig till gå till väga som om den handlade för egen räkning eller på begäran av en annan myndighet i det egna landet.

Artikel 5

På begäran av den ansökande myndigheten skall den anmodade myndigheten förse denna med alla intyg, dokument eller bestyrkta kopior av dokument som den har eller som den får på det sätt som anges i artikel 4.2 och som avser verksamheter som omfattas av tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor.

Artikel 6

1. På begäran av den ansökande myndigheten skall den anmodade myndigheten, under iakttagande av de bestämmelser som är i kraft i den medlemsstat där den är belägen, underrätta eller låta underrätta mottagaren om alla åtgärder eller beslut som härrör från de administrativa myndigheterna och som gäller tillämpningen av tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor.

2. Begäran om delgivning, med angivande av ämnet för den handling eller det beslut som skall delges, skall åtföljas av en översättning till det officiella språket eller ett av de officiella språken i den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen, utan att det påverkar denna myndighets rätt att avstå från denna översättning.

Artikel 7

På begäran av den ansökande myndigheten skall den anmodade myndigheten så långt som möjligt hålla särskild övervakning eller låta hålla särskild övervakning inom sitt verksamhetsområde

a) över personer beträffande vilka det finns skälig grund att anta att de bryter mot tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor och särskilt över dessa personers förflyttningar,

b) över platser där lager av varor har samlats på ett sådant sätt att det finns skälig grund att anta att de är avsedda som lager för verksamheter som strider mot tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor,

c) över förflyttningar av varor som anmälts därför att dessa möjligen kan strida mot tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor,

d) över transportmedel beträffande vilka det finns skälig grund att anta att de skall användas för verksamhet som strider mot tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor.

Artikel 8

På begäran av den ansökande myndigheten skall den anmodade myndigheten tillhandahålla denna alla upplysningar som den är i besittning av eller som den kan erhålla enligt artikel 4.2, särskilt i form av rapporter och andra dokument eller vidimerade kopior eller utdrag ur dessa rapporter eller dokument som avser upptäckta eller planerade verksamheter som strider mot eller som för den ansökande myndigheten synes strida mot tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor.

Dessa upplysningar skall dock utgöras av originaldokument eller egendom endast om de bestämmelser som är i kraft i den medlemsstat, där den anmodade myndigheten har sitt huvudkontor, inte utesluter detta.

Artikel 9

1. På begäran av den ansökande myndigheten skall den anmodade myndigheten på lämpligt sätt undersöka eller låta undersöka verksamheter som strider mot eller som för den ansökande myndigheten synes strida mot tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor.

För att utföra dessa undersökningar skall den anmodade myndigheten eller den administrativa myndighet som den ansökande myndigheten har vänt sig till gå till väga som om den handlade för egen räkning eller på begäran av en annan myndighet i det egna landet.

Den anmodade myndigheten skall meddela resultaten av dessa undersökningar till den ansökande myndigheten.

2. Efter överenskommelse mellan den ansökande myndigheten och den anmodade myndigheten får tjänstemän som utsetts av den ansökande myndigheten vara närvarande vid de undersökningar som anges i punkt 1.

Artikel 10

Efter överenskommelse mellan den ansökande myndigheten och den anmodade myndigheten och i överensstämmelse med de bestämmelser som fastställts av den anmodade myndigheten får tjänstemän, som vederbörligen godkänts av den ansökande myndigheten, från de kontor där de administrativa myndigheterna utövar sin verksamhet i den medlemsstat där den anmodade myndigheten är belägen, erhålla de upplysningar om tillämpningen av tull- och jordbrukslagstiftningen som den ansökande myndigheten behöver och som finns i den dokumentation som personalen vid dessa kontor har tillgång till. Dessa tjänstemän skall ha rätt att ta kopior av nämnda dokumentation.

AVDELNING II

Spontant bistånd

Artikel 11

Varje medlemsstats behöriga myndigheter skall på de villkor som fastställs i artiklarna 12 och 13 ge bistånd till de övriga medlemsstaternas behöriga myndigheter utan föregående begäran av dessa myndigheter.

Artikel 12

Om de behöriga myndigheterna i varje medlemsstat bedömer det värdefullt med hänsyn till efterlevnaden av tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor skall de

a) så långt som möjligt upprätthålla den särskilda övervakning som anges i artikel 7 eller låta upprätthålla sådan övervakning,

b) delge de övriga medlemsstaternas behöriga myndigheter alla tillgängliga upplysningar särskilt i form av rapporter och andra dokument eller kopior av eller utdrag ur dessa rapporter eller dokument som avser verksamheter som strider mot eller för den sökande myndigheten synes strida mot tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor.

Artikel 13

Varje medlemsstats behöriga myndigheter skall omedelbart till övriga berörda medlemsstaters behöriga myndigheter översända alla användbara upplysningar i samband med verksamheter som strider mot eller för den ansökande myndigheten synes strida mot tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor, särskilt upplysningar om varor som omfattas av denna lagstiftning, och nya sätt eller metoder som används för att bedriva dessa verksamheter.

AVDELNING III

Slutbestämmelser

Artikel 14

1. Varje medlemsstats behöriga myndigheter skall så snart de är tillgängliga för dem till kommissionen överlämna följande:

a) Alla upplysningar som de anser användbara avseende

- varor som har varit eller misstänks ha varit föremål för transaktioner som strider mot tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor,

- metoder eller förfaranden som använts eller misstänkts ha använts vid överträdelser av tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor.

b) Alla upplysningar om otillräckligheter eller brister i bestämmelse om tullar eller jordbruksfrågor som tillämpningarna har avslöjat eller tyder på.

2. Kommissionen skall så snart som möjligt meddela varje medlemsstats behöriga myndigheter alla de upplysningar som är av sådan art att de gör det möjligt för dem att säkerställa att tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor efterlevs.

Artikel 15

Kommissionen skall organisera möten med medlemsstaternas företrädare för att

- på ett övergripande sätt undersöka hur det arrangemang för ömsesidigt bistånd som föreskrivs i denna förordning genomförs,

- fastställa ett praktiskt förfarande för vidarebefordran av de upplysningar som anges i artikel 14,

- granska de upplysningar som sänds till kommissionen enligt artikel 14, i syfte att dra relevanta slutsatser och om så är nödvändigt föreslå nödvändiga åtgärder, särskilt genom ändring av befintliga gemenskapsbestämmelser eller genom utarbetande av ytterligare bestämmelser.

Artikel 16

Vid tillämpningen av denna förordning skall medlemsstaterna vidta alla nödvändiga åtgärder för att

a) säkerställa en god intern samordning mellan de myndigheter som avses i artikel 1.1,

b) i nödvändig utsträckning upprätta ett direkt samarbete för de inbördes kontrahenterna mellan de myndigheter som särskilt bemyndigats för detta ändamål,

c) i nödvändig utsträckning gemensamt bestämma om lämpliga bestämmelser för att säkerställa att det ömsesidiga bistånd som föreskrivs i denna förordning kan fungera smidigt.

Artikel 17

1. Denna förordning skall inte förbinda medlemsstaternas administrativa myndigheter att bevilja varandra bistånd om detta skulle kunna vara till men för samhällsintresset eller något annat grundläggande intresse för den stat där de är belägna.

2. Skäl skall anges för vägran att bevilja bistånd.

Artikel 18

De dokument som föreskrivs i denna förordning får ersättas av datoriserad information i vilken form som helst, men framställd för samma ändamål.

Artikel 19

1. Alla upplysningar, oavsett form som överlämnas i enlighet med denna förordning skall vara konfidentiella. De skall vara sekretessbelagda och åtnjuta det skydd som gäller för liknande upplysningar enligt både nationell lagstiftning i den medlemsstat som mottagit upplysningarna och motsvarande bestämmelser som gäller för gemenskapens myndigheter.

Upplysningarna enligt första stycket får särskilt inte översändas till andra personer än till de personer inom medlemsstaterna eller vid gemenskapens institutioner vars arbetsuppgifter kräver tillgång till dem. Inte heller får de användas för andra ändamål än de som anges i denna förordning, såvida inte den myndighet som tillhandahållit dem uttryckligen har godkänt detta och i den utsträckning som gällande bestämmelser i den medlemsstat där den myndighet som har mottagit upplysningarna är belägen inte utesluter sådant överlämnande eller användning.

2. Punkt 1 skall inte förhindra användning av upplysningar som erhållits enligt denna förordning i samband med vidtagandet av rättsliga åtgärder till följd av att tullagstiftningen eller lagstiftningen om jordbruksfrågor inte efterlevs.

Den behöriga myndighet i medlemsstaten som tillhandahållit dessa upplysningar skall omedelbart underrättas om denna användning.

Artikel 20

Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om de bilaterala ömsesidiga avtal om bistånd mellan tullmyndigheter som träffats med tredje land.

Artikel 21

Medlemsstaterna skall avstå från alla anspråk på gottgörelse för kostnader som uppstått till följd av denna förordning utom i förekommande fall i fråga om arvoden till experter.

Artikel 22

Denna förordning skall inte påverka medlemsstaternas tilllämpning av reglerna om ömsesidigt bistånd i brottsfrågor.

Artikel 23

Denna förordning träder i kraft den 1 juli 1981.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 19 maj 1981.

På rådets vägnar

D. F. van der MEI

Ordförande

(1) EGT nr L 94, 28.4.1970, s. 13.

(2) EGT nr L 367, 31.12.1980, s. 87.

(3) EGT nr C 100, 22.11.1973, s. 30.

(4) EGT nr C 2, 9.1.1974, s. 22.

(5) EGT nr L 36, 10.2.1972, s. 1.

(6) EGT nr L 54, 5.3.1979, s. 136.