KOMMISSIONENS BESLUT

av den 9 december 1998

om Österrikes planerade åtgärd för att sanera Kiener Deponie Bachmanning

(delgivet med nr K(1998) 4195)

(Endast den tyska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(1999/272/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUIT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med ovan nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att inkomma med synpunkter, med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDET

Genom en skrivelse av den 23 september 1997 underrättade Österrike kommissionen om delstaten Oberösterreichs avsikt att delfinansiera saneringen av det nedlagda förorenade avfallsupplaget Kiener Deponie Bachmanning. Genom en skrivelse av den 20 oktober 1997 begärde kommissionen kompletterande uppgifter. Österrikes svarsskrivelse inkom den 18 november 1997. Efter ett möte i Bryssel den 12 december 1997 begärde kommissionen genom en skrivelse av den 18 december 1997 ytterligare uppgifter om frågor som fortfarande var oklara. Dessa uppgifter lämnade Österrike genom en skrivelse av den 21 januari 1998, som även innehöll en formell anmälan av den österrikiska regeringens planerade delfinansiering av projektet.

Genom en skrivelse av den 22 april 1998 underrättade kommissionen Österrike om att ett förfarande enligt artikel 93.2 i EG-fördraget kommer att inledas med anledning av den anmälda åtgärden.

Kommissionens beslut offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(1). Kommissionen uppmanade berörda parter att inkomma med eventuella synpunkter. Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda parter.

2. UTFÖRLIG BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN

Det nedlagda förorenade avfallsupplaget Kiener Deponie Bachmanning ligger i Oberösterreich. Fastigheten är registrerad som nr 345/2 i 51101 Aichkirchens fastighetsregister.

Avfallsupplaget drevs av Kieba BaugmbH (i likvidation), Unterseling 19, A-4672 Bachmanning, (nedan kallat "Kieba") under åren 1975-1983. Kieba tillhör kategorin små och medelstora företag i den mening som avses i kommissionens rekommendation av den 3 april 1996 om definitionen av små och medelstora företag (2) och är för närvarande i likvidation. Största andelsägare i Kieba var den avlidne Herbert Kiener.

Fastighetens nuvarande ägare är Atlas ImmobilienverwaltungsgmbH, Unterseling 19, A-4672 Bachmanning (nedan kallat "Atlas"). Atlas bildades i samband med föroreningen och enkom för denna, vilket företaget kände till. Atlas hör till kategorin små och medelstora företag i den meing som avses i rekommendationen om definitionen av små och medelstora företag. Även i detta företag var Herbert Kiener största andelsägare.

De tillstånd som krävs för saneringen av avfallsupplaget innehas av ASA Oberösterreich Holding GmbH (nedan kallat "ASA"), som är verksamt inom marksanering. ASA ingår i den franska koncernen Electricité de France (EDF) och hör enligt rekommendationen om definitionen av små och medelstora företag till kategorin storföretag.

De totala kostnaderna för saneringen beräknas uppgå till 313,2 miljoner österrikiska schilling (22,7 miljoner ecu). ASA ansökte den 22 maj 1995 om offentlig finansiering av saneringsåtgärden hos förbundsstaten och den 23 januari 1996 hos delstaten Oberösterreich. Åtgärden finansieras i sin helhet av staten.

a) Den österrikiska regeringen förband sig genom ett beslut av den 12 juni 1996 enligt 1991 års riktlinjer för stöd till sanering och säkerställande av fastigheter som förorenats genom miljöfarlig verksamhet (nedan kallade "1991 års riktlinjer") att ställa till förfogande 206,7 miljoner schilling (15,0 miljoner ecu) och slöt den 20 december 1996 ett motsvarande stimulansavtal med ASA.

b) Delstaten Oberösterreich förband sig genom ett beslut av delstatsregeringen i Oberösterreich av den 7 november 1996 att ställa till förfogande 106,5 miljoner schilling (7,7 miljoner ecu) och slöt den 23 och 28 april 1997 motsvarande stimulansavtal med ASA.

Betalningarna sker under åren 1998-2000 mot uppvisande av fakturaverifikat.

3. KOMMISSIONENS FÖRSTA STÄLLNINGSTAGANDE

I beslutet att inleda ett förfarande enligt artikel 93.2 i EG-fördraget framförde kommissionen följande synpunkter:

a) Österrike borde ha anmält den planerade statliga finansieringen som ad hoc-stöd, eftersom det kan ifrågasättas om den österrikiska regeringen korrekt tillämpat alla bestämmelser i riktlinjerna från 1991 och eftersom dessa riktlinjer inte tillåter delstaten Oberösterreich att bevilja finansieringar.

b) Den statliga finansieringen kan inte längre ge Kieba någon fördel, eftersom företaget är i likvidation.

c) Den statliga finansieringen kan eventuellt indirekt ge Atlas en oberättigad fördel i form av en ökning av tomtvärdet och undvikande av kostnaderna för saneringen.

d) Arvodet till ASA kan ge företaget en oberättigad fördel, eftersom Österrike inte i tillräcklig grad visat att det motsvara marknadspriset.

e) Det är oklart om eventuella stöd till Atlas och/eller ASA kan undantas på grundval av bestämmelserna om undantag i artikel 92 i EG-fördraget.

4. ÖSTERRIKES STÄLLNINGSTAGANDE

Genom en skrivelse av den 14 juli 1998 tog Österrike ställning till kommissionens beslut att inleda ett förfarande.

Österrike underströk på nytt att nedsmutsningen redan lett till en farlig förorening av grundvattnet och att det brådskade med en grundlig sanering. För att övertyga om brådskan med saneringen lade Österrike fram ett utlåtande från en expert på vattenhushållning av den 14 maj 1998, ett utlåtande av en tjänsteman som var expert på vattenkemi av den 22 april 1998 samt ett utlåtande av en medicinsk expert av den 13 maj 1998.

Såsom vidare förklarades syftar den statliga finansieringen av saneringsåtgärder uteslutande till att skydda miljön och används inte för att stödja ett företag. Därför är förbundsstatens och delstaten Oberösterreichs statliga finansiering inget statligt stöd i den mening som avses i artikel 92 i EG-fördraget. Även om så skulle vara fallet, skulle stödet omfattas av de gällande riktlinjerna från 1991. Det saknar betydelse om de underlag som anges i § 4.3 i riktlinjerna från 1991 förelåg då stödet beviljades. Bestämmelsen i stimulansavtalet med ASA om att enskilda bestämmelser i riktlinjerna från 1991 inte är tillämpliga tillkom av rättssäkerhetsskäl och överensstämmer med riktlinjerna från 1991. Dessutom anför Österrike att enligt riktlinjerna från 1991 kan de stödberättigande saneringskostnaderna finansieras upp till 100 % och att frågan om hur stödet uppdelas mellan förbundsstaten och andra offentliga organ, särskilt delstaten Oberösterreich, saknar betydelse.

Vidare saknar Kieba och Atlas ekonomiska möjligheter att åta sig ens en del av saneringsåtgärderna. Dessutom påpekas att förvaltningsförfarandet, från myndigheternas första initiativ till avslutandet av saneringsåtgärderna, i genomsnitt tar tio år. Österrike hade därför slutit ett avtal med ASA om finansieringen av saneringsåtgärderna.

Beträffande de rättsliga instrument som Österrike ville tillgripa för att av Kieba, Atlas och deras andelsägare kräva återbetalning av saneringskostnaderna har Österrike lagt fram ett juridiskt utlåtande från två advokatbyråer av den 24 juni 1998, i vilket slutsaten dras att de avsedda rättsliga åtgärderna har goda utsikter att leda till framgång.

Dessutom har Österrike lagt fram ett utdrag ur handelsregistret som visar att Kieba är i likvidation. Såsom framgår av kopian av en skivelse från Kiebas konkursförvaltare av den 11 maj 1998 kan det ännu inte avgöras när konkursförfarandet kommer att vara avslutat.

Även för Atlas del lämnades ett handelsregisterutdrag. Beträffande Atlas ekonomiska situation lämnades en bedömning som gjorts av ett kreditprövningsföretag. Av denna framgår att Atlas inte har några andra nämnvärda tillgångar förutom det förorenade avfallsupplaget. Enligt Österrikes redogörelse har Atlas till största delen upphört med sin affärsverksamhet. Dessutom betvivlades att Atlas skulle kunna göras ansvarigt för saneringen av fastigheten. Denna ståndpunkt bekräftas i ett juridiskt utlåtande från två advokatbyråer av den 24 juni 1998.

Enligt Österrikes redogörelse är den ifrågavarande tomten angiven som grönområde i Oberösterreichs regionplan (Raumordnungsgesetz, OÖ ROG)(3) och kommunen Aichkirchens översiktsplan (Flächenwidmungsplan, Zl. 610-1/1996). Enligt Österrikes uppfattning kan man utgå från att tomten efter saneringen används för jord- och skogsbruksändamål. Om detta företeddes ett utlåtande av en edsvuren expert, enligt vilket marknadsvärdet efter saneringen fastställts med hjälp av ett värdejämförelseförfarande enligt lagen om fastighetsvärdering (Liegenschaftsbewertungsgesetz)(4).

Dessutom gjorde Österrike klart att ASA får ersättning för sina insatser. I det bifogade utlåtandet från två edsvurna experter på kontrakts- och entreprenadsrätt bedöms ersättningen som rimlig.

5. BEDÖMNING AV DEN STATLIGA ÅTGÄRDEN

Kommissionen grundade sin bedömning av stödärendet på de uppgifter som Österrike lämnade i en skrivelse av den 14 juli 1998.

5.1. Anmälningsskyldigheter

Österrike godkände den statliga finansieringen av saneringsåtgärderna den 12 juli 1996 och slöt den 20 december 1996 ett stimulansavtal med ASA. Finansieringen ställdes till förfogande enligt riktlinjerna från 1991.

Riktlinjerna från 1991 anmäldes den 2 mars 1993 till Eftas övervakningsmyndighet som en befintlig stödordning och registrerades av denna som nr ESA 30-151. Inom ramen för denna stödordning kan förbundsstaten finansiera upp till 100 % av kostnaderna för saneringsåtgärder i samband med ärvda åtaganden (Altlasten. Stödordningen upphörde att gälla då kommissionen genom en skrivelse av den 10 februari 1997 godkände de nya riktlinjerna för 1997. Följaktligen blev riktlinjerna från 1991 tillämpliga i detta ärende.

Kommissionen fastslår dock att vid den tid då förbundsregeringen godkände finansieringen och undertecknade stimulansavtalet hade det optimerade saneringsförfarandet ännu inte slutförts. Avtal om ett sådant förfarande undertecknades den 17 och 18 juni samt den 14 juli 1997. Enligt § 4.3 i riktlinjerna från 1991 borde dock dessa uppgifter ha funnits tillgängliga då stimulansavtalet undertecknades. Följaktligen har Österrike inte uppfyllt alla de krav som anges i denna befintliga stödordning.

I stimulansavtalet mellan ASA och förbundsstaten var dessutom en del av bestämmelserna i riktlinjerna från 1991 undantagna. Beträffande detta förklarade Österrike att det varit nödvändigt, eftersom stimulansavtalet mellan ASA och förbundsstaten inte kunde innehålla några förpliktelser för Kieba och Atlas då dessa båda företag inte var parter i avtalet. Enligt kommissionens uppfattning utgör dessa undantag dock en fördel för förorenaren Kieba och fastighetsägaren Atlas. I riktlinjerna från 1991 anges nämligen entydigt bestämda förpliktelser för fastighetsägaren och förorenaren. Detta innebär att förbundsstaten kan bevilja statlig finansiering enligt denna stödordning endast om förorenaren och markägaren är beredda att eller tvingas att uppfylla de skyldigheter som fastställs i stödordningen. Eftersom en del bestämmelser uteslutits, har dock förbundsstaten inte uppfyllt alla de villkor som anges i riktlinjerna från 1991.

Dessutom har delstaten Oberösterreich enligt riktlinjerna från 1991 inte rätt att överta finansieringsåtaganden. Följaktligen omfattas delstaten Oberösterreichs finansieringsåtgärd inte av denna befintliga stödordning.

På grund av att förbundsregeringen inte uppfyllt alla villkor i riktlinjerna från 1991 och delstaten Oberösterreichs finansiering inte täcktes av en befintlig eller godkänd stödordning, hade Österrike skyldighet att anmäla förbundsstatens och delstaten Oberösterreichs planerade finansiering som ad hoc-stöd enligt artikel 93.3 i EG-fördraget. Denna skyldighet har Österrike uppfyllt.

5.2. Kieba

Den österrikiska förvaltningsrätten, särskilt vattenrättslagen (Wasserrechtsgesetz(5), den statliga avfallshanteringslagen (Abfallwirtschaftsgesetz(6) och näringslagen (Gewerbeordnung)(7) innehåller en rad olika bestämmelser om ansvarsfrågan. Enligt de miljöregler som gäller föroenade avfallsupplag står det emellertid helt klart att det är förorenaren, dvs. den juridiska person som genom sin verksamhet har vållat skadan, som har huvudansvaret. Som förorenare betraktas antingen den person som driver upplaget eller den person som har lagt ner anläggningen.

Bezirkshauptmannschaft Wels-Land gav den 29 maj 1978 och den 22 maj 1979 (Zl. Wa 1-16-1976) enligt vattenrättslagen Kieba tillstånd att bedriva ett upplag för hushålls- och specialavfall. Det var också Kieba som lade ned upplaget. Enligt Österrikes uppgifter finns det en mängd underlag som visar att företaget inte följde villkoren i de tillstånd det fått vare sig med avseende på avfallets art eller tillståndsperioderna. Det tillstånd som gavs i enlighet med vattenrättslagen löpte till exempel ut den 31 december 1981, men verksamheten fortsatte även efter detta datum, med all sannolikhet ända till april eller maj 1983. Enligt uppgifter från Österrike kan man inte konstatera någon annan förorenare än Kieba.

Enligt § 31.1 och § 138.1 i vattenrättslagen, § 32.1 i den statliga avfallshanteringslagen och § 83.3 i näringslagen måste de österrikiska myndigheterna anse detta företag vara primärt ansvarigt. Därför uppmanade de redan den 9 augusti 1991 Kieba att sanera det förorenade upplaget. På formella grunder kunde Kieba framgångsrikt överklaga detta beslut.

De österrikiska myndigheterna har inte gett något närmare besked och avser inte heller att göra det i den närmaste framtiden, eftersom tingsrätten (Landesgericht) Wels den 29 september 1996 inledde ett konkursförfarande mot Kieba. Även dödsboet efter den största andelsägaren i Kieba, Herbert Kiener, var föremål för ett insolvensförfarande. Ännu har ingen övertgit kvarlåtenskapen.

Kommissionen konstaterar att den österrikiska förbundsregeringen och delstaten Oberösterreich genom att finansiera saneringen övertar förorenaren Kiebas skyldigheter. Man måste dock beakta att Kieba är i likvidation och inte längre har någon affärsverksamhet. Följaktligen kan Kieba inte längre få någon fördel av den statliga finansieringen och en eventuell tidigare fördel kan inte längre negativt påverka handeln mellan medlemsstaterna.

Därutöver noterar kommissionen att Österrike åtagit sig att använda alla tillgängliga rättsliga medel för att återkräva kostnaderna för saneringen av Kieba. För att återkräva oberättigade utbetalningar skall en ansökan om återbetalning (Bereicherungsklage) inlämnas enligt § 1042 i BGB (Bürgerliches Gesetzbuch) och skadestånd krävas enligt § 1295.

5.3. Atlas

I förbundsstatens vattenrättslag och avfallshanteringslag anges ansvarsbestämmelser för markägare. Österrike betvivlar dock att Atlas enligt dessa miljöbestämmelser kan göras ansvarigt. Samma ståndpunkt intas i de två juridiska utlåtandena.

Kommissionen påpekar dock än en gång att Atlas bildades särskilt i samband med föroreningen och att företaget kände till denna. Vidare finns det en nära ägarförbindelse mellan Kieba och Atlas. Enligt kommissionens uppfattning är därför Atlas och Kieba solidariskt ansvariga i samband med ett beslut om återbetalning. Om således ASA utför saneringen med statligt stöd, kan stödåtgärden ge Atlas en fördel genom att företaget på så sätt undgår kostnaderna för saneringen.

Kommissionen konstaterar att enligt Österrikes uppgifter bedriver företaget ingen nämnvärd affärsverksamhet och att det kanske till och med befinner sig i svårigheter. Risken för att den nämnda fördelen snedvrider konkurrensen är därför för närvarande liten. Kommissionen kan dock inte utesluta att en tredje part övertar andelarna i företaget och utvidgar dess affärsverksamhet i en sådan utsträckning att handeln mellan medlemsstaterna kan påverkas. Den statliga finansieringen av den av ASA utförda saneringen skulle stärka Atlas position gentemot dess konkurrenter på EES-marknaden, som inte fått sina förorenade tomter sanerade utan kostnad. Därför kan kommissionen inte utesluta att de fördelar som Atlas fått genom det statliga stödet i framtiden skulle kunna snedvrida konkurrensen på EES-marknaden. För Atlas del kan finansieringen därför vara ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i EG-fördraget och artikel 61.1 i EES-avtalet.

Enligt artikel 92.1 i EG-fördraget och artikel 61.1 i EES-avtalet är stöd av det slag som beskrivs i dessa artiklar i princip oförenliga med den gemensamma marknaden. I artikel 92.2 och 92.3 i EG-fördraget och artikel 61.2 och 61.3 i EES-avtalet uppräknas var för sig de stöd som undantagsvis kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden. I det aktuella ärendet är det uppenbart att inget av dessa undantag är tillämpligt.

Undantagsbestämmelserna enigt artikel 92.2 i EG-fördraget och artikel 61.2 i EES-avtalet kan inte tillämpas, eftersom det inte handlar om stöd av social karaktär som ges till enskilda konsumenter, stöd för att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller stöd som ges till näringslivet i vissa av de områden i Förbundsrepubliken Tyskland som påverkats genom Tysklands delning.

Bestämmelserna om undantag i artikel 92.3 a i EG-fördraget och artikel 61.3 a i EES-avtalet samt bestämmelserna om regionala undantag i artikel 92.3 c i EG-fördraget och artikel 61.3 c i EES-avtalet är inte relevanta, eftersom Atlas inte har sitt säte i något stödområde.

Beträffande undantagsbestämmelserna i artikel 92.3 b i EG-fördraget och artikel 61.3 b i EES-avtalet konstaterar kommissionen att det ifrågavarande projektet inte uppfyller de kriterier som i regel tillämpas av kommissionen på "projekt av gemensamt europeiskt intresse" och att stödet inte heller är avsett att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi.

Den första delen av undantagsestämmelserna i artikel 92.3 c i EG-fördraget och artikel 61.3 c i EES-avtalet om stöd för att underlätta utveckling av vissa regioner är inte tillämplig, eftersom stödet inte bidrar till utvecklingen av vissa näringsverksamheter.

Inte heller de undantagsbestämmelser som anges i artikel 92.3 d i EG-fördraget och artikel 61.3 d i EES-avtalet kan tillämpas, eftersom stöden inte har till syfte att främja kultur och bevara kulturarvet.

Såsom kommissionen vidare konstaterar är det uppenbart oförenligt med den i artikel 130r i EG-fördraget förankrade principen att förorenaren betalar, att en förorenare avyttrar sin förorenade tomt till ett av sina företag för att på så sätt undgå saneringskostnaderna, att det företag som är ansvarigt för föroreningen går i konkurs och att affärsverksamheten drivs vidare i det nybildade företaget.

Kommissionen anser därför att ingen av undantagsbestämmelserna kan tillämpas i det aktuella fallet.

Kommissionen noterar dock att Österrike åtagit sig att använda alla tillgängliga rättsliga medel för att återkräva kostnaderna för saneringen även av Atlas. Om Atlas ersatte kostnaderna för saneringen, skulle det enligt kommissionens uppfattning innebära att den statliga finansieringen av saneringen inte skulle ge Atlas någon fördel och att det i så fall inte skulle röra sig om ett statligt stöd enligt artikel 92 i EG-fördraget.

5.4. ASA

Den 29 december 1994 ansökte ASA Inerta Abfallbehandlungs GmbH på eget initiativ om alla de tillstånd som krävs för saneringen av upplaget enligt § 32.4 i miljöstödslagen (Umweltförderungsgesetzes)(8). Denna lag hade anmälts till Eftas övervakningsmyndighet som en befintlig stödordning. Tillstånden (UR-450000/323-1996) utfärdades den 22 februari 1996 enligt avfallshanteringslagen och den 8 mars 1996 enligt Oberösterreichs lag om natur- och landskapsskydd (Natur- und Landschaftsschutzgesetz). Samtidigt övertog ASA de tillstånd som utfärdats åt ASA Inerta Abfallbehandlungs GmbH.

Österrike slöt stimulansavtal med ASA, eftersom det var det enda företaget som hade de tillstånd som krävdes. Kommissionen konstaterar dock att stimulansavtalen slöts med ASA utan att andra österrikiska eller utländska konkurrenter gavs möjlighet att lämna anbud. Därför måste det undersökas om arvodet till ASA är marknadsmässigt.

Kommissionen konstaterar att ASA inte själv utför saneringen, utan planerar och samordnar saneringsåtgärderna i egenskap av generalentreprenör. För sina tjänster som generalentreprenör får ASA ett arvode på 37,3 miljoner österrikiska schilling (2,7 miljoner ecu), som ingår i den totala kostnaden för saneringen på 313,2 miljoner schilling (22,7 miljoner ecu).

Österrike har visat att arvodet till ASA fastställdes enligt "Honorarleitlinien für Generalplaner", som i sin tur grundar sig på "Gebührenordnung Projektmanagement" och "Gebührenordnung Bauwesen". Österrike har även påvisat att ASA enligt överenskommelse endast får 85 % av beloppet enligt dessa förordningar. De utlåtanden från två edsvurna experter som lagts fram, bekräftar att arvodet är marknadsmässigt.

Efter att noggrant ha undersökt de uppgifter som överlämnats delar kommissionen Österrikes uppfattning, att ASA får ett rimligt arvode för sina planerings- och samordningstjänster och att detta arvode inte innehåller något inslag av stöd enligt artikel 92 i EG-fördraget.

Kommissionen påpekar att undersökningen av huruvida Österrike följt bestämmelserna i rådets direktiv 92/50/EEG av den 18 juni 1992 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster(9) ännu inte är avslutad. Beslutet i det föreliggande ärendet föregriper inte på något sätt resultatet av denna undersökning.

Kommissionen konstaterar att ASA för att genomföra sanerinsarbeten genom underentreprenörer enligt villkoren i stimulansavtalen är skyldigt att tillämpa direktiv Ö-Norm-A-2050 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster. Österrike har överlämnat en detaljerad lista över arbetsuppgifter som kommer att utföras av underentreprenörer och visat att de flesta av dessa uppgifter tilldelats genom offentlig anbudsinfordran. Kommissionen drar således slutsatsen att inte heller ersättningen till underentreprenörerna innehåller något stödelement enligt artikel 92 i EG-fördraget.

6. SLUTSATSER

Med beaktande av bedömningen ovan av den statliga finansieringen av saneringen av det förorenade avfallsupplaget Kiener Deponie Bachmanning fastslår kommissionen följande:

a) Förorenaren Kieba är i likvidation och bedriver inte längre någon affärsverksamhet. Följaktligen kan Kieba inte heller längre få någon fördel av den statliga finansieringen.

b) Om ASA utför saneringen med statligt stöd, kan denna åtgärd ge Atlas en fördel, eftersom företaget på så sätt undgår kostnaderna för saneringen. Detta skulle för Atlas del vara ett statligt stöd, som ingen av undantagsbestämmelserna i artikel 92.2 och 92.3 i EG-fördraget kan tillämpas på i det aktuella ärendet. Om saneringskostnaderna återkrävdes och ersattes av Atlas, skulle den statliga finansieringen inte vara något statligt stöd enligt artikel 92 i EG-fördraget.

c) Företaget ASA som sköter saneringen av de ärvda åtagandena (Altlasten) får ett rimligt arvode för sin planerings- och samordningsverksamhet. Detta arvode innehåller inga inslag av stöd.

Följaktligen kan förbundsregeringen och delstaten Oberösterreich i sin helhet finansiera saneringsåtgärderna enligt anmälan förutsatt att Atlas ersätter kostnaderna för saneringen. Saneringskostnaderna måste i sin helhet återkrävas av Atlas enligt de förfaranden och bestämmlser som anges i österrikisk lagstiftning. Räntan löper från och med den dag stödet betalades ut till dess det är fullständigt återbetalt och räntesatsen är den referensränta som används för att räkna ut nettobidragsekvivalenten av regionalstöd i Österrike.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Den planerade statliga finansieringen av kostnaderna för saneringen av det nedlagda, förorenade avfallsupplaget Kiener Deponie Bachmanning, vilka beräknas uppgå till 313,2 miljoner österrikiska schilling (22,7 miljoner ecu), utgör med förbehåll för det villkor som anges i artikel 2 inte statligt stöd.

Artikel 2

Österrike skall säkerställa att Atlas återbetalar de medel som staten tillhandahållit för täckning av saneringskostnaderna och att staten verkligen får pengarna. Återbetalningen skall ske enligt de förfaranden och bestämmelser som anges i nationell lagstiftning, varvid en ränta motsvarande den referensräntesats som används vid beräkning av nettobidragsekvivialenten av regionalstöd i Österrike löper från och med dagen för utbetalningen av stödet till dess att Atlas har återbetalt det.

Artikel 3

Österrike skall inom två månader från dagen för delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om de åtgärder som har vidtagits för att följa detta beslut.

Artikel 4

Detta beslut riktar sig till Republiken Österrike.

Utfärdad i Bryssel den 9 december 1998.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 201, 27.6.1998, s. 8.

(2) EGT L 107, 30.4.1996, s. 4.

(3) LGBl. Nr. 114/1993.

(4) BGBl. Nr. 150/1992.

(5) BGBl. Nr. 215/1959, revidierte Fassung BGBl. Nr. 85/1997.

(6) BGBl. Nr. 325/1990, revidierte Fassung BGBl. Nr. 115/1997.

(7) BGBl. Nr. 50/1974.

(8) BGBl. Nr. 185/1993.

(9) EGT L 209, 24.7.1992, s. 1.