ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
(7)

På medellång sikt är den finanspolitiska strategins huvudmål att få ned underskottet under referensvärdet på 3 % av BNP till 2013, vilket är i linje med rådets rekommendation av den 2 december 2009 enligt artikel 126.7 i EUF-fördraget. Enligt uppdateringen kommer det offentliga underskottet att uppgå till 6,6 %, 4,6 % och 2,8 % av BNP för 2011, 2012 respektive 2013. På motsvarande sätt är målsättningen att det primära saldot gradvis ska förbättras från ett beräknat underskott på 6,4 % av BNP år 2009 till ett underskott på 0,6 % av BNP år 2012 och ett överskott på 1,3 % av BNP år 2013. För det strukturella underskottet planeras en årlig förbättring med i genomsnitt knappt 1,75 % av BNP under perioden 2011-2013. Den planerade minskningen av underskottet baseras på konsolideringsåtgärder som totalt uppgår till 3,5 % av BNP år 2013. Åtgärderna täcker olika områden, där de största budgetbesparingarna rör sociala transfereringar (cirka 1 % av BNP), kapitalkostnader (0,75 % av BNP), offentliga lönekostnader (0,5 % av BNP) och inkomstskatter för privatpersoner (0,5 % av BNP). Utgiftsbegränsningarna verkar underlättas ytterligare av åtgärder på senare år, som framför allt har avsett offentliga lönekostnader och ålderspensioner. Omvänt förväntas ränteutgifterna öka från 2,9 % av BNP år 2009 till 4,1 % av BNP år 2012 och 2013 till följd av den beräknade ökningen av skuldkvoten med cirka 25 procentenheter mellan slutet av 2008 och slutet av 2012. Mot bakgrund av att BNP beräknas öka gradvis och att skatteinkomsterna gradvis ska återgå till en nivå nära den före krisen antas den sjunkande utgiftskvoten svara för tre femtedelar av underskottsminskningen under perioden 2011–2013, medan ökningen av inkomstkvoten ska svara för resterande två femtedelar. Att man främst förlitar sig på utgiftssidan välkomnas. Nominellt skulle intäkter och utgifter öka med ca 4,5 % respektive 1 % per år under programperioden (de primära utgifterna skulle i genomsnitt stagnera under perioden 2011–2013). De portugisiska myndigheterna har meddelat att det medelfristiga målet för de offentliga finanserna är ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP. Mot bakgrund av de senaste beräkningarna och skuldnivån återspeglar detta medelfristiga mål mer än väl paktens mål men det kommer inte att uppnås under programperioden.
Det huvudsakliga syftet med den finanspolitiska strategin på medellång sikt är att minska underskottet till under 3 % av BNP senast 2011, som är den tidsfrist som rådet fastställt för att korrigera det alltför stora underskottet, och att i stort sett stabilisera underskottskvoten senast 2012. I strukturella termer skulle de offentliga finanserna förbättras med 0,75 procentenhet av BNP under 2011 men försämras igen med 0,5 procentenhet under 2012, och därmed avvika ännu mer från Maltas mål på medellång sikt för de offentliga finanserna. Maltas mål på medellång sikt är ett balanserat saldo i strukturella termer som, med beaktande av de senaste beräkningarna och skuldnivån, speglar paktens mål. Enligt programmet beräknas målet på medellång sikt inte komma att uppnås under programperioden. Minskningen av det nominella underskottet under 2011 ska nås genom en nedskärning av utgiftskvoten som mer än väl uppväger en beräknad minskning av intäktskvoten, medan målet att i det närmaste stabilisera underskottet under 2012 är ett resultat av ytterligare en minskning av båda kvoterna. Denna utveckling är inte tillräckligt underbyggd med konkreta åtgärder, även om avvecklandet av de tillfälliga återhämtningsåtgärderna efter 2010 och den fortsatt restriktiva anställningspolitiken i den offentliga sektorn väntas bidra till en utgiftsbegränsning. Den årliga utgiftsökningen skulle minska från 9,3 % under 2010 till 1,8 % under 2011 och till 2,7 % 2012.

Ersättning till anställda, insatsförbrukning, offentliga investeringar och ”andra kostnader” bidrar alla som en procentandel av BNP till den samlade nedskärningen av utgifterna mellan 2010 och 2012, medan de sociala transfereringarna fortsätter att vara stabila och speglar en relativt stark underliggande dynamik, framför allt vad gäller pensioner. På intäktssidan beräknas de indirekta skatterna, efter den väntade ökningen av skatteintäkterna enligt 2010 års program, att minska som procentandel av BNP under både 2011 och 2012, medan de direkta skatterna väntas öka ytterligare under 2011 och stabiliseras under 2012.
(4)

Enligt programmets bakomliggande makroekonomiska scenario beräknas den reala BNP, som sjönk 6,7 % under 2009, minska med 0,3 % till under 2010, innan den börjar växa igen med 3,75 % under 2011 och 2012. Detta scenario är något mer optimistiskt än kommissionens höstprognos 2009, enligt vilken BNP på årsbasis kommer att sjunka med 0,5 % under 2010 och växa med 3,1 % under 2011. Med tanke på nya uppgifter – bl.a. det preliminära BNP-resultatet för 2009 på – 6,3 %, vilket är bättre än förväntat – tycks dock beräkningen för 2010 vara rimlig, medan scenariot för programmets sista år förblir något optimistiskt. Enligt programmet förväntas tillväxten främst grundas på nettoexportens återhämtning, medan den privata konsumtionen fortsätter att minska med ca 2,5 % under 2010, en siffra som enligt den senaste informationen skulle kunna bli något sämre. Beräkningarna av den inhemska efterfrågan verkar i huvudsak vara rimliga, men prognosen för import och investeringar verkar vara optimistiska. Sammantaget tycks det makroekonomiska scenariot vara rimligt för 2010 och något optimistiskt för 2011 och 2012. Referensscenariots nominella kurs bestäms av det sammanfallande konjunkturläget på arbets- och produktmarknaderna. Det betydande negativa produktionsgapet pressar nämligen ned priserna, medan den höga arbetslösheten innebär att lönerna ökar långsammare. Sammantaget verkar inflationsuppgifterna vara rimliga för 2010 och något för låga för de följande åren. Programmets makroekonomiska scenario stämmer överens med de bakomliggande antagandena om penningpolitik och växelkurser.
(8)

Underskottsmålet för 2010 framstår som relativt trovärdigt och lämnar också utrymme för bättre resultat, om miljöskatten skulle genomföras i förändrad form senare. Emellertid kan budgetutfallet från och med 2011 bli sämre än i programmets beräkningar. Särskilt är det makroekonomiska scenariot för perioden 2011–2013 klart optimistiskt. Mer specifikt är underskottsberäkningarna mycket beroende av tillväxten: Enligt programmets känslighetsanalys sjunker det offentliga underskottet bara till 4 % av BNP år 2013, om BNP-tillväxten blir 0,25 procentenheter lägre under perioden i fråga. En kumulativ minskning med 0,75 % av BNP skulle därför resultera i en underskottsökning med 1 % år 2013. Dessutom kan underskottsmålen påverkas negativt av eventuella överskridanden av utgifterna, eftersom på alla lägre förvaltningsnivåer korrigeringen av offentliga utgiftstrender inte är underbyggd med tillräckligt specificerade åtgärder jämfört med den tidigare trendmässiga utvecklingen. Den ganska optimistiskt extrapolerade intäktsutvecklingen baseras på hypotesen av ett återhämtningsfenomen efter den negativa överskattningen under krisen, eftersom skatteelasticiteten (uttryckt som andel av BNP) väntas uppgå till i genomsnitt 1,2 under perioden 2011–2013. Man har heller inte närmare angett hur skattebefrielserna från och med 2011 ska minskas med cirka 0,1 % av BNP per år. Allmänt sett pekar tidigare resultat på att utgiftsöverskridanden inte kan uteslutas. Bedömningen av programmets uppgifter antyder att det finns betydande risker för att utfallet under perioden 2011–2013 kan bli sämre än programmets underskottsmål.
(4)

Enligt det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet kommer BNP att krympa med 3,1 % i reala termer under 2009, öka med 1,1 % 2010, 1,7 % 2011 och 2,2 % 2012. Enligt kommissionens höstprognos 2009 förväntas den årliga BNP-tillväxten ligga strax över noll under 2010 (0,6 %) och öka till 1,5 % under 2011. Dessa prognoser verkar emellertid ligga i underkant med tanke på nyligen inkommen information, inklusive bättre än förväntade resultat för andra halvåret 2009. Prognosen för tillväxtens sammansättning verkar att något överskatta den inhemska efterfrågans bidrag till tillväxten under 2010, men verkar därefter vara realistisk. Utifrån tillgängliga uppgifter (2), är tillväxtantagandena i programmet på det hela taget trovärdiga, medan sammansättningen av tillväxten är gynnsam under 2010. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller realistiska. Å andra sidan verkar den beräknade löneökningstakten ligga väl högt eftersom en lägre löneökningstakt i andra länder i euroområdet bör utöva press på de belgiska lönerna i ett läge med hög arbetslöshet. Den förväntade ökningen i lönekostnad per anställd överstiger dessutom den förväntade produktivitetstillväxten i hög grad.
(7)

Det viktigaste målet för programmets medelfristiga budgetstrategi är ytterligare konsolideringar, så att underskottet pressas ned under 3 % av BNP före slutet av programperioden (2014). Det nominella underskottet ska förbättras med 1,75 procentenheter av BNP 2011, 2,75 procentenheter 2012, 2,25 procentenheter 2013 och 2 procentenheter 2014, när det primära saldot torde övergå till överskott igen. Denna strategi är vid första påseendet överensstämmande med rådets rekommendation enligt artikel 126.7 av den 2 december 2009. För att nå målen planerar regeringen ytterligare, kvantifierade konsolideringsåtgärder rörande budgetens löpande utgifter i kombination med en frysning av kapitalutgifterna (efter minskningen 2011). Dessa ansträngningar kompletteras dock inte av brett upplagda åtgärder. Programmets tekniska prognoser ger vid handen att konsolideringen är tänkt att främst röra utgifterna, då utgiftskvoten ska minskas med nära 7 procentenheter av BNP under åren 2010–2014, särskilt inom offentlig konsumtion och sociala utbetalningar, medan intäktskvoten ska öka med nära 2 procentenheter. Det strukturella saldot förväntas förbättras med 1 procentenhet av BNP 2011 och 1,75 procentenheter per år under perioden 2012–2014. Enligt myndigheternas uppgifter är det medelfristiga målet för Irlands finanspolitik ett strukturellt underskott på 0,5 % av BNP, men enligt programmet räknar man inte med att nå det målet under programperioden. Med hänsyn till de senaste beräkningarna och skuldnivån, motsvarar detta medelfristiga mål paktens mål.
(7)

För perioden efter 2010 innehåller programmet ett fullständigt finanspolitiskt scenario som utgår från oförändrad politik, enligt vilket det offentliga underskottet först skulle öka till 5,0 % av BNP 2011 och därefter långsamt minska till 4,6 % av BNP 2012 och 4,3 % av BNP 2013 innan det når 3,1 % av BNP 2014 i takt med att krisens effekter stegvis försvagas. Detta scenario innebär alltså att det offentliga underskottet skulle ligga kvar över 3 % av BNP fram till slutet av den berörda perioden. Den automatiska underskottsminskningen skulle bero dels på en gradvis återhämtning av intäkterna, dels på en liten minskning av utgiftskvoten. Intäktskvoten beräknas öka något från en lägsta nivå 2011 (38,1 % av BNP) till 39,5 % av BNP, främst på grund av återhämtningen av direkta skatter från 2011, då krisens fördröjda effekt på intäkterna antas nå sin topp. Samtidigt förväntas utgiftskvoten minska något från en högsta nivå på 43,6 % av BNP 2010 till 42,7 % 2014 på grund av den progressiva tillväxtökningen. Det strukturella underskottet (omräknat av kommissionen) skulle först öka från 2,25 % av BNP 2010 till cirka 3,5 % 2011, då det nominella underskottet skulle nå sin högsta nivå på 5,0 % av BNP och därefter minska något till 2,25 % av BNP 2014 efter minskningen av det nominella underskottet. I programmet bekräftas att den medelfristiga finanspolitiska strategins huvudmål är att åter få de offentliga finanserna i balans senast 2014 genom att minska det nominella underskottet med cirka 1 procentenhet av BNP per år. Uppgifter om intäkts- och utgiftsnivåer för denna korrigering eller motsvarande stödåtgärder kommer dock att lämnas in först efter att ett samråd hållits med arbetsmarknadens parter, vilket väntas avslutas i slutet av april i år. Programmet anger att det medelfristiga målet för de offentliga finanserna har ändrats från ett strukturellt underskott på 0,8 % av BNP till ett strukturellt överskott på 0,5 % av BNP på grund av vikten av implicita skyldigheter i samband med befolkningens åldrande. Mot bakgrund av de senaste beräkningarna och skuldnivån, verkar det medelfristiga målet inte tillräckligt beakta de implicita skyldigheterna kopplade till åldrandet, även om skulden ligger under fördragets referensvärde. Enligt programmet kommer det medelfristiga målet därför inte att nås under programperioden.
(2)

Medan hushållens låga skuldsättningsgrad och det finansiella systemets relativa soliditet har givit visst skydd mot de direkta verkningarna av finanskrisen, hade långvariga strukturella svagheter förhindrat en tillfredsställande produktivitetstillväxt och därmed försvagat den italienska ekonomin långt före den globala konjunkturnedgången. Efter att ha minskat under fem kvartal ökade BNP under tredje kvartalet 2009, men minskade åter något under fjärde kvartalet. Recessionen har inverkat negativt på arbetsmarknaden efter en fördröjning: 2009 visade sig verkningarna mer i antalet arbetade timmar än i antalet sysselsatta. Många arbetstagare, särskilt i den hårdast drabbade tillverkningssektorn, fick ersättning från lönekompletteringsfonden eftersom de arbetade färre timmar. Regeringens politiska svar på krisen var adekvat med tanke på landets mycket stora offentliga skuld, samtidigt som det finns en ökad riskovillighet. Sedan sista kvartalet 2008 har regeringen godkänt flera åtgärder för att förbättra finanssektorns stabilitet, återställa förtroendet och erbjuda lättnader för drabbade företag och hushåll. Enligt regeringens beräkningar finansierades stimulansåtgärderna helt genom omfördelning av befintliga medel och ökade intäkter, utan påverkan på underskottet. Trots regeringens försiktiga finanspolitiska inriktning har den ekonomiska nedgångens effekt på Italiens offentliga finanser varit betydande. Den offentliga underskottskvoten fördubblades mellan 2008 och 2009, till 5,3 % av BNP (bekräftat i statistikkontorets beräkning som offentliggjordes den 1 mars 2010). Detta tillsammans med den mycket stora offentliga skuldkvoten ledde till att rådet den 2 december 2009 fastslog att det föreligger ett alltför stort underskott i Italien, och tidsfristen för att korrigera detta är 2012. Utöver budgetkonsolidering, som är en förutsättning för de offentliga finansernas hållbarhet, är den viktigaste uppgiften för Italiens ekonomiska politik under de kommande åren att främja en snabb och hållbar återhämtning av produktivitetstillväxten för att återställa konkurrenskraften och öka landets låga potentiella BNP-tillväxt. Långtgående strukturella reformer är centrala för att åtgärda produktivitetsproblemen. För att återställa konkurrenskraften på kort sikt krävs det dessutom att man säkerställer att löneutvecklingen bättre anpassas till produktivitetsutvecklingen.
(4)

Enligt programmets bakomliggande makroekonomiska scenario beräknas real BNP – efter ett beräknat ras på 14,5 % 2009 – att uppvisa nolltillväxt (– 0,1 %) för helåret 2010, för att därefter återhämta sig till en genomsnittlig tillväxttakt på 3,7 % för resten av perioden. En gradvis förbättring av konjunkturen beräknas inträda under loppet av 2010. Den svaga inhemska efterfrågan väntas fortsatt hämma återhämtningen under 2010, och tillväxten väntas främst komma från ökad export och en omsvängning i lagercykeln. Den inhemska tillväxten beräknas börja ta fart från och med 2011. Enligt nu tillgänglig information (2) verkar detta scenario bygga på rimliga tillväxtantaganden även om osäkerheten om den ekonomiska utvecklingen är fortsatt stor. Inflationsberäkningarna i programmet förefaller realistiska och växelkurs- och penningpolitiska antaganden är förenliga med det övriga makroekonomiska scenariot. Nominella inhemska pris- och lönesänkningar håller på att genomdrivas och detta väntas fortsätta under 2010 enligt både konvergensprogrammet och kommissionens höstprognos 2009, om än med vissa skillnader. Eftersom importen kollapsat till följd av recessionen har det tidigare höga underskottet i de utrikes affärerna vänts till ett överskott som på medellång sikt väntas ligga kvar på en högre nivå än i kommissionens höstprognos, vilket beror på programmets mer försiktiga bedömning av hur den inhemska efterfrågan kommer att utvecklas. I programmet beräknas arbetslösheten öka ytterligare under 2010 och sysselsättningsgraden sjunka under programperioden.
GEMENSAM FÖRKLARING AV EUROPAPARLAMENTET, RÅDET OCH KOMMISSIONEN om Europaparlamentets och rådets beslut nr 819/95/EG av den 14 mars 1995 om fastställande av gemenskapens åtgärdsprogram Sokrates (1)

Två år efter programmets början avser Europaparlamentet och rådet att utvärdera de resultat som uppnåtts genom programmet. Kommissionen kommer sålunda att till parlamentet och rådet överlämna en rapport åtföljd av förslag som kommissionen anser lämpliga, inklusive sådana som avser den finansieringsram som lagstiftaren fastställt i enlighet med den gemensamma förklaringen av den 6 mars 1995. Europaparlamentet och rådet kommer att besluta om dessa förslag snarast möjligt.

(1) EGT nr L 87, 20.4.1995, s. 10.
Rättelse - Gemensam förklaring av Europaparlamentet, rådet och kommissionen om Europaparlamentets och rådets beslut nr 819/95/EG av den 14 mars 1995 om fastställande av gemenskapens åtgärdsprogram Sokrates



Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 044 , 22/02/1996 s. 0019



Rättelse till gemensam förklaring av Europaparlamentet, rådet och kommissionen om Europaparlamentets och rådets beslut nr 819/95/EG av den 14 mars 1995 om fastställande av gemenskapens åtgärdsprogram Sokrates (Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr L 132 av den 16 juni 1995) På sidan 18, rad 1, skall det i stället för: "avser" vara: "kommer". På sidan 18, raderna 5-6, skall det i stället för: "kommer att besluta" vara: "kommer därefter att besluta".
RÅDETS RESOLUTION av den 16 december 1996 om åtgärder för att bekämpa och avveckla olaglig odling och framställning av narkotika inom Europeiska unionen (96/C 389/01)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD,

som beaktar Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel K 1 i detta,

som beaktar att i den övergripande handlingsplan för narkotikabekämpning som Europeiska rådet i Madrid enades om den 15 och 16 december 1995 betonades behovet av att bekämpa och avveckla olaglig odling och framställning av narkotika inom Europeiska unionen,

som är medvetet om att det finns problem med olaglig odling och framställning av narkotika inom Europeiska unionen,

som är uppmärksamt på att de personer som är inblandade i olaglig odling och framställning av narkotika ofta ägnar sig åt odling, framställning och försäljning i flera medlemsstater,

som erkänner de praktiska svårigheterna med att behandla problemet och behovet av samordnade insatser,

som önskar främja en hög grad av samarbete och utbyte av sakkunskap och information medlemsstaterna emellan,

som önskar förhindra att cannabisfrön används för olaglig odling,

som noterar att medlemsstaterna redan har vidtagit ett antal åtgärder för att bekämpa detta problem,

UTFÄRDAR DENNA RESOLUTION.

Rådet uppmanar medlemsstaterna

1. att ägna särskild uppmärksamhet åt att förhindra och upptäcka olaglig odling och framställning av narkotika,

2. att överväga att, beroende på omständigheterna i det egna landet, göra försäljning av cannabisfrön straffbar, när en person säljer till en annan i vetskap om att denne har för avsikt att odla cannabis olagligt,

3. att säkerställa förbud mot odling av cannabis under glas, under polyetentunnlar och inomhus med undantag för sådan odling, t.ex. för vetenskapliga forskningsändamål, där särskilt tillstånd har erhållits, sedan den sökande först klart har visat vederbörande tillståndsmyndighet att den tilltänkta odlingen omfattas av detta undantag,

4. att öka effektiviteten hos sin operativa personal när det gäller att angripa problemet med olaglig odling och framställning av narkotika, i samverkan med Europols narkotikaenhet (EDU) genom att

a) förbättra utbytet av operativ och strategisk information,

b) samarbeta med kriminaltekniska laboratorier,

c) hålla specialkurser och seminarier,

d) utbyta färdigheter, kunskaper och expertis,

e) gå igenom utrustning för att avslöja olagliga laboratorier,

f) på ordförandeskapets initiativ och i samarbete med EDU och med hjälp av de medlemsstater som erbjuder sig frivilligt, utarbeta en handbok om hur olaglig odling och framställning av narkotika upptäcks och med grundläggande säkerhets- och hälsoskyddsanvisningar. EDU skall vara ansvarig för en regelbunden uppdatering av denna handbok.
Rådets resolution

av den 19 juni 2001

om skydd av djur vid transport

(2001/C 273/01)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA RESOLUTION

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, och

av följande skäl:

- I förklaring nr 24 som fogas till slutakten till Fördraget om Europeiska unionen anmodas de europeiska institutionerna och medlemsstaterna att vid utformning och införande av gemenskapslagstiftning, bland annat om den gemensamma jordbrukspolitiken, fullt ut ta hänsyn till djurens behov av välbefinnande.

- Kommissionens rapport till rådet och Europaparlamentet och medlemsstaternas erfarenheter efter genomförandet av rådets direktiv 95/29/EG om ändring av direktiv 91/628/EG om skydd av djur vid transport har visat på brister i tillämpningen av bestämmelserna i detta direktiv, särskilt att bestämmelserna om transporttider och utrymmeskrav inte efterlevs och att djuren inte får vård och misshandlas brutalt, framfär allt under långa transporter.

- De olika djurhälsokriser som unionen har gått igenom under senare år (särskilt den klassiska svinpesten i Nederländerna 1997/98 och nyligen mul- och klövsjukan) har förvärrats av det stora antalet transporter av levande djur, både i de medlemsstater som drabbades av epizootierna och mellan de olika medlemsstaterna.

- Det bruk av mellanstationer som infördes genom rådets direktiv 95/29/EG för att möjliggöra långväga transporter av djur kan innebära risk för spridningen av vissa smittsamma sjukdomar (t.ex. mul- och klövsjuka och klassisk svinpest).

- Specialiseringen av boskapsuppfödningen, koncentrationen och intensifieringen av animalieproduktionen i vissa regioner i medlemsstaterna samt rationaliseringen av slakterier och anläggningar för bearbetning av produkterna har resulterat i betydande ökning av djurtransporter både inom medlemsstaterna och vid handel mellan medlemsstaterna.

RÅDET ANSER

- att medlemsstaterna och kommissionen bör se till att den gällande lagstiftningen genomförs effektivt och säkerställa en sträng kontroll av dess efterlevnad,

- att nya initiativ bör planeras inom en nära framtid för att förbättra djurskyddet och djurens välbefinnande och även för att förhindra förekomst och spridning av smittsamma djursjukdomar,

- att skärpta krav bör införas vid transporter som fortfarande är nödvändiga för att trygga djurens välbefinnande och hälsa under och efter transporten, så att smärta och lidande undviks.

RÅDET UPPMANAR kommissionen att så snart som möjligt förelägga rådet

- lämpliga förslag för att uppnå dessa mål; i dessa förslag bör medlemsstaternas erfarenheter från genomförandet av direktiv 95/29/EEG beaktas,

- en rapport om djurens hälsa och välbefinnande när det gäller

a) frågor som sammanhänger med transporterna av levande djur där också allmänhetens intresse av att förhindra spridning av smittsamma djursjukdomar beaktas,

b) de ekonomiska konsekvenserna för Europeiska unionen generellt, eller för regioner inom den, av de ändringar som föreslås.