SV Europeiska unionens officiella tidning C 346/26

KOMMISSIONENS BESLUT

av den 26 november 2013

om meddelande till de tredjeländer som kommissionen anser kan identifieras som icke-samarbetande tredjeländer enligt rådets förordning (EG) nr 1005/2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske

2013/C 346/03

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT FÖLJANDE BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1005/2008 av den 29 september 2008 om upprättande av ett gemenskapssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske och om ändring av förordningarna (EEG) nr 2847/93, (EG) nr 1936/2001 och (EG) nr 601/2004 samt om upphävande av förordningarna (EG) nr 1093/94 och (EG) nr 1447/1999 (1), särskilt artikel 32, och

av följande skäl:

1. INLEDNING

(1) Genom förordning (EG) nr 1005/2008 (IUU-förordningen) upprättas ett unionssystem för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IUU).

(2) I kapitel VI i IUU-förordningen fastställs förfarandet för identifiering av icke-samarbetande tredjeländer, åtgärder i fråga om länder som identifieras som icke-samarbetande tredjeländer, upprättandet av en förteckning över icke-samarbetande tredjeländer, avförande av länder från förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer, offentliggörande av förteckningen över icke-samarbetande tredjeländer och nödåtgärder.

(3) Enligt artikel 32 i IUU-förordningen ska kommissionen meddela tredjeländer om möjligheten att identifieras som icke-samarbetande tredjeländer. Ett sådant meddelande är av preliminär karaktär. Meddelandet till tredjeländer om att de kan identifieras som icke-samarbetande tredjeländer ska baseras på kriterierna i artikel 31 i IUU-förordningen. Kommissionen ska också vidta alla åtgärder som avses i artikel 32 i fråga om dessa länder. Kommissionen ska i synnerhet redogöra för de huvudsakliga faktauppgifterna och motiveringarna bakom en sådan identifikation, möjligheten för länderna att svara och lämna bevis som vederlägger identifikationen eller i tillämpliga fall en handlingsplan för att förbättra situationen och information om åtgärder som vidtagits för att rätta till situationen. Kommissionen ska ge de berörda tredjeländerna tillräcklig tid att besvara meddelandet och rimlig tid för att rätta till situationen.

(4) Enligt artikel 31 i IUU-förordningen får Europeiska kommissionen identifiera de länder den anser vara icke-samarbetande tredjeländer när det gäller bekämpning av IUU-fiske. Ett tredjeland kan identifieras som ett icke-samarbetande tredjeland om det inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat att vidta åtgärder för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske.

(5) Identifieringen av icke-samarbetande tredjeländer ska grunda sig på en översyn av all information som avses i artikel 31.2 i IUU-förordningen.

(6) I enlighet med artikel 33 i IUU-förordningen får rådet upprätta en förteckning över icke-samarbetande länder. Bland annat i artikel 38 i IUU-förordningen anges vilka åtgärder som gäller för dessa länder.

(7) Enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen måste flaggstater som är tredjeländer underrätta kommissionen om de förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa.

(8) Enligt artikel 20.4 i IUU-förordningen ska kommissionen ha ett administrativt samarbete med tredjeländer när det gäller genomförandet av bestämmelserna i den förordningen.

2. FÖRFARANDE FÖR REPUBLIKEN KOREA

(9) Anmälan av Republiken Korea (Korea) som flaggstat godkändes av kommissionen den 1 januari 2010 i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen.

(10) Mellan den 11 och 15 juli 2011 besökte kommissionen Korea, tillsammans med Europeiska fiskerikontrollbyrån, inom ramen för det administrativa samarbete som avses i artikel 20.4 i IUU-förordningen.

(11) Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Koreas förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av de lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa, vilka åtgärder som Korea har vidtagit för att genomföra sina åtaganden i bekämpningen av IUU-fiske och för att uppfylla de krav och punkter som gäller genomförandet av Europeiska unionens fångstcertifieringssystem.

(12) Slutrapporten från besöket sändes till Korea den 5 oktober 2011.

(13) Koreas kommentarer om slutrapporten från besöket mottogs den 28 mars 2012.

(14) Genom en skrivelse av den 11 oktober 2011 meddelade kommissionen de koreanska myndigheterna att koreanska fartyg misstänktes ha bedrivit IUU-fiske.

(15) Kommissionen gjorde ett till besök i Korea den 17–18 april 2012 för att följa upp de åtgärder som vidtogs under det första besöket.

(16) Korea lämnade in kompletterande skriftliga kommentarer den 16 maj 2012, den 25 juni 2012, den 21 december 2012, den 19 juni 2013 och den 21 juni 2013. Dessutom besvarade Korea frågor vid de möten som hölls i Bryssel den 26 januari 2012, den 8 juni 2012, den 6 september 2012, den 9 oktober 2012, den 8 mars 2013, den 13 mars 2013, den 22 april 2013, den 31 maj 2013 och den 25 juli 2013. Parterna skriftväxlade på politisk nivå den 27 juni 2013 och den 17 juli 2013.

(17) Korea är avtalsslutande part i kommissionen för bevarande av marina levande tillgångar i Antarktis (CCAMLR), kommissionen för bevarande av sydlig tonfisk (CCSBT), Interamerikanska kommissionen för tropisk tonfisk (IATTC), Internationella konventionen för bevarande av tonfisk i Atlanten (Iccat), Indiska oceanens tonfiskkommission (IOTC), konventionen om bevarande och förvaltning av det fria havets resurser i södra Stilla havet (SPRFMO), kommissionen för fiskbestånd i västra och mellersta Stilla havet (WCPFC), Fiskeriorganisationen för Nordatlantens västra del (Nafo) och Fiskeriorganisationen för Sydostatlanten (Seafo). Korea har ratificerat FN:s havsrättskonvention (Unclos) och FN:s avtal om fiskbestånd (Unfsa). Landet har godkänt 2003 års avtal om att främja fiskefartygens iakttagande av internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder på det fria havet från FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO:s iakttagandeavtal).

(18) Kommissionen har analyserat all relevant information för att utvärdera hur Korea uppfyller sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat (2) enligt internationella avtal och de skyldigheter som fastställs av de regionala fiskeriförvaltningsorganisationer som nämns i skäl (16).

(19) Kommissionen har använt information från tillgängliga uppgifter som publicerats av CCAMLR, IOTC och Iccat, antingen i form av efterlevnadsrapporter eller i form av förteckningar över IUU-fartyg samt offentlig information från Förenta staternas handelsministeriums rapport från januari 2013 till kongressen enligt avsnitt 403 a i lagen för bevarande och förvaltning av fisket, Magnuson-Stevens Fisheries Conservation and Management Reauthorisation Act från 2006 (rapporten från tillsynsmyndigheten National Marine Fisheries Service, NMFS).

3. MÖJLIGHETEN ATT KOREA IDENTIFIERAS SOM ETT ICKE-SAMARBETANDE TREDJELAND

(20) Kommissionen har analyserat Koreas skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen. I detta syfte tog kommissionen hänsyn till parametrarna i artikel 31.4–31.7 i IUU-förordningen.

3.1 Återkommande IUU-fartyg och IUU-handel (artikel 31.4 a i IUU-förordningen)

(21) Kommissionen fastslog utifrån informationen från sina kontroller på plats och från skriftliga bekräftelser från berörda kuststatstredjeländer att nitton koreanskflaggade fartyg begick allvarliga IUU-överträdelser under 2011 och 2012.

(22) Grundat på de bevis som samlats in anses koreanskflaggade fartyg ha begått följande allvarliga överträdelser av de gällande bevarande- och förvaltningsåtgärderna inom det aktuella fiskeområdet: de har fiskat utan att flaggstaten eller den relevanta kuststaten har utfärdat en giltig licens eller ett giltigt tillstånd för fisket, de har fiskat i stängda områden eller under en stängd säsong, de har använt förfalskade administrativa dokument från kuststaten för att i EU föra in fiskeriprodukter som på olagliga villkor fångats i vatten som står under kuststatens jurisdiktion, de har använt förfalskade eller ogiltiga dokument för att få de koreanska myndigheternas godkännande av fångstintyg och kunna importera produkterna i EU, de har förfalskat eller dolt sina märkningar, sin identitet eller registrering, de har hindrat kuststatens inspektörer från att utföra sina arbetsuppgifter vid kontroll av att gällande bevarande- och förvaltningsåtgärder iakttas, de har inte betalat några av de böter som kuststatens behöriga myndigheter har utfärdat och de har ensidigt och olagligen döpt om fartyg och ändrat sina anropssignaler. När dessa fartyg bestämde sig för att lämna kuststatens exklusiva ekonomiska zon fullgjorde de dessutom inte sina skyldigheter att registrera och rapportera fångstuppgifter eller fångstrelaterade uppgifter och har inte tidigare lämnat någon sådan information till kuststatens myndigheter. Slutligen har de gjort omlastningar till havs utan att uppfylla villkoren i de tillstånd att göra omlastningar till havs som de behöriga kuststaterna har utfärdat, utan att i förväg ha informerat kuststaterna och utan att ha ansökt om och beviljats tillstånd att göra omlastningar till havs av de behöriga staterna. Samtliga anklagelsepunkter överlämnades till de koreanska myndigheterna genom en skrivelse av den 11 oktober 2011.

(23) Dessutom ansåg kommissionen att man vid fastställandet av allvaret i situationen skulle ta hänsyn till de koreanska fartygens beteendemönster. Värdet på, omfattningen av och upprepandet av den olagliga verksamhet som beskrivs i skäl (22) är ytterligare indikationer på hur allvarliga överträdelserna är.

(24) Att inte uppfylla kuststaters lagstadgade krav på stängda säsonger, ett moratorium eller ett stängt område som reserverats för småskaligt fiske äventyrar framför allt bevarandet av hållbara fiskeresurser i utvecklingskuststater och skadar lokalbefolkningens försörjningsmöjligheter.

(25) Genom det beteende som beskrevs i skäl (22) har dessa fartyg dessutom hindrat kuststaternas behöriga fiskemyndigheter från att övervaka och utöva tillsyn över deras verksamhet till havs. Kommissionen ansåg att omlastningar till havs, i strid med de villkor som Iccat har fastställt eller utan tillstånd från den berörda kuststaten och i strid med dess lagar och andra författningar, är en särskilt allvarlig överträdelse som kan göra det betydligt svårare att nå målen för de regler som har överträtts, äventyra bevarandet av hållbara fiskeresurser i den berörda kuststaten och frånta de behöriga myndigheterna möjligheten att övervaka denna verksamhet, vilken utgör en risk i fråga om fiskeriprodukternas spårbarhet och kontroll. I vissa fall förstärkte de koreanska fartygens konstanta samarbetsovilja allvaret i överträdelserna. I de behöriga kuststaternas lagar definieras dessutom de flesta av dessa överträdelser som grova.

(26) Utifrån den information som har samlats in är kommissionens slutsats att Korea inte har vidtagit lämpliga åtgärder för att förhindra, upptäcka och bestraffa återkommande IUU-fiske som fiskefartyg bedriver i dess vatten. Den tillgängliga informationen bekräftar att koreanskflaggade fartyg har gjort sig skyldiga till återkommande överträdelser i tredjeländers vatten. Kommissionen fastslog att de koreanska myndigheterna, trots att de hade tillgång till relevant information, i många fall inte inledde förfaranden, inte utdömde sanktioner mot de berörda fartygen, inte genomdrev sanktionsbeslut när sådana fattades och i vissa fall till och med sänkte nivån på de åtföljande sanktionerna. På grund av bristande samarbete från flaggstatens (Korea) sida kunde dessutom de berörda kuststaterna inte vidta effektiva tillsynsåtgärder. Kommissionen fastslog dessutom att i de ärenden där de koreanska myndigheterna faktiskt utdömde sanktioner var nivån på straffpåföljderna mot de koreanskflaggade fartygen klart otillräcklig och sanktionerna var inte så proportionella, effektiva och avskräckande som de måste vara enligt internationella regler och rekommendationer, särskilt artikel 19 i Unfsa och punkt 21 i FAO:s internationella handlingsplan för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (IPOA IUU).

(27) Grundat på den information som har tillhandahållits av ett koreanskt företag och den information som samlades in vid kommissionens besök i mars 2011 fastslog kommissionen att det i strid med panamansk lag och kuststaternas lagar och andra författningar under fyra år har bedrivits olaglig omlastning till havs utanför Västafrikas kust, från Angola till Guinea Bissau.

(28) Kommissionen har bevis för att koreanskägda fartyg har bedrivit olaglig omlastning till havs. I linje med artikel 62 i Unclos ska medborgare i en annan kuststat som fiskar i en kuststats exklusiva ekonomiska zon iaktta bevarandeåtgärderna och andra villkor som fastställts i kuststatens lagar och andra författningar. Kommissionen anser därför att omlastning till havs i strid med de fastställda villkoren eller utan den berörda kuststatens tillstånd och i strid med dess lagar och andra författningar utgör en särskilt allvarlig IUU-överträdelse som allvarligt skulle kunna underminera fiskbeståndens hållbarhet i den berörda kuststaten.

(29) Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av de fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Korea har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.4 a i IUU-förordningen fastställas att Korea inte har fullgjort sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell rätt i fråga om IUU-fartyg och IUU-fiske som bedrivits eller fått stöd av fiskefartyg som för landets flagg eller av dess medborgare, och inte har vidtagit tillräckliga åtgärder för att motarbeta dokumenterat och återkommande IUU-fiske från fartyg som tidigare förde dess flagg.

3.2 Underlåtenhet att samarbeta och sköta tillsyn (artikel 31.5 i IUU-förordningen)

(30) När det gäller huruvida Korea samarbetar effektivt med kommissionen i utredningar av IUU-fiske och liknande verksamhet noteras det att de bevis som kommissionen har samlat in visar att Korea inte fullgör sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell rätt.

(31) När det gäller de nitton koreanskflaggade fartyg som togs upp i skäl (21) noteras det att eftersom de koreanska myndigheterna inte samarbetade inom ramen för artikel 26 i IUU-förordningen inledde kommissionen förfarandet i artikel 27 i den förordningen mot de berörda operatörerna.

(32) Korea har inte heller kunnat visa att landet samarbetar och samordnar sin verksamhet med EU och andra stater för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske i enlighet med punkt 28 i IPOA IUU. Korea har inte heller följt rekommendationerna i punkt 24 i IPOA IUU, där flaggstater uppmanas att effektivisera övervakning och kontroll av fisket, från landningen och till slutdestinationen, inklusive genom att införa ett övervakningssystem för fartyg (VMS) i enlighet med relevanta nationella, regionala och internationella standarder. Detta innebär ett krav på att fartyg inom landets jurisdiktion ska ha VMS ombord. Korea har inte heller följt rekommendationerna i punkt 45 i IPOA IUU, där flaggstater uppmanas att se till att alla fartyg som har rätt att föra deras flagg och som fiskar i vatten som inte omfattas av deras överhöghet eller jurisdiktion har ett giltigt fisketillstånd utfärdat av den berörda flaggstaten. Genom att Korea inte begärde ut fartygets historik av tidigare fall av misstänkta överträdelser innan det beviljade en fiskelicens fullgör Korea inte heller sina skyldigheter enligt artikel 47.7 i IPOA IUU.

(33) Det bör också noteras att 2005 års koreanska nationella handlingsplan mot IUU-fiske (NPOA) inte har uppdaterats, vilket strider mot rekommendationerna i punkt 26 och 27 i IPOA IUU. Koreas plan för att stärka mekanismen för att förebygga och motverka koreanskflaggade fartygs IUU-fiske från maj 2013 är bara ett utkast och kan inte anses utgöra en tydlig och detaljerad nationell handlingsplan mot IUU-fiske. Korea har inte förbättrat genomförandet av NPOA för att se till att de nationella insatserna för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske samordnas internt. Framför allt när det gäller övervakning och kontroll av fjärrfiskeflottan har flera mål ännu inte nåtts. Under sina besök uppdagade kommissionen att omfattningen av utbytet av information med kuststater inte är tillfredsställande. Korea uppfyller fortfarande inte kraven på att landet måste fullgöra sina skyldigheter enligt internationell rätt som flaggstat och hamnstat.

(34) Under besöket i Korea i juli 2011 konstaterade kommissionen att det inte fanns något centrum för fiskekontroll som kontrollerade Koreas fjärrfiskeflotta, och att handläggarna vid avdelningen för fjärrfiske inte kan bekräfta huruvida ett visst fartyg befinner sig i eller utanför ett visst geografiskt område och om ett visst fartyg som fiskar i ett visst område (en exklusiv ekonomisk zon eller en regional fiskeriförvaltningsorganisations område) verkligen har tillstånd att fiska där. När det gäller godkännandet av fjärrfiskeflottans fångstintyg uppdagades det dessutom att den behöriga koreanska myndigheten, avdelningen för inspektion av fiskeriprodukters kvalitet, inte har möjlighet att kontrollera informationen i fångstintygen mot andra tillförlitliga informationskällor såsom de fiskelicenser som den ekonomiska aktören har, fiskefartygens VMS-positioner, fångstrapporter eller kopior på loggböcker. Sedan den koreanska regeringen lämnade sin information har ett nytt ministerium för havsfrågor och fiske inrättats och ett centrum för fiskerikontroll kommer att ges i uppdrag att övervaka landets flotta. Befintlig lagstiftning är dock fortfarande inte förenlig med artikel 18.3 e g iii och 18.4 i Unfsa. De brister som identifierades i fråga om mänskliga resurser, tillgång till uppgifter om fiskefartygens position i realtid eller historiska uppgifter, vilka metoder som används och utbildningen av ansvariga tjänstemän måste rättas till.

(35) När det gäller administrativa bestämmelser om omlastning av fisk till havs har Korea gjort gällande att sådana bestämmelser endast finns i de fall som omfattas av regionala fiskeriförvaltningsorganisationer eller om kuststater reglerar denna verksamhet. Vad gäller det sistnämnda fallet förtydligades det att den koreanska regeringen inte mottar några rapporter om sådana omlastningar till havs. Det bör noteras att de omlastningar till havs som koreanska fiskefartyg har utfört i västafrikanska vatten gav upphov till de överträdelser som anges i skälen (21) till (28), och flera olika medlemsstater begärde 2011 att dessa skulle kontrolleras (3).

(36) Att det finns ett förfarande enligt artikel 27 i IUU-förordningen är ytterligare ett tecken på att Korea inte tar det ansvar för sina fartyg som fiskar på det fria havet som föreskrivs i artikel 18.1 och 18.2 i Unfsa. Enligt artikel 19.1 i Unfsa är flaggstaten skyldig att se till att fartyg som för dess flagg följer regionala fiskeriförvaltningsorganisationers bevarande- och förvaltningsregler.

(37) Kommissionen har analyserat om Korea har vidtagit effektiva tillsynsåtgärder mot de operatörer som är skyldiga till IUU-fiske, och om tillräckligt hårda sanktioner har tillämpats för att beröva lagöverträdarna sin vinning av IUU-fiske.

(38) De återkommande fall av IUU-fiske som beskrivs i skälen (21) till (28) visar att Korea inte har vidtagit tillsynsåtgärder för att komma till rätta med sådant IUU-fiske, trots att kommissionen begärt detta.

(39) Koreas misslyckande med att effektivt övervaka och bestraffa koreanska fartyg som deltar i denna olagliga verksamhet undergräver landets möjligheter att fullgöra sina skyldigheter enligt artikel 117 i Unclos, där stater uppmanas att anta nationella åtgärder för sina respektive medborgare för att bevara de levande tillgångarna i det fria havet. I detta sammanhang bör det noteras att vikten av verksamma åtgärder gentemot nyttjandeberättigade ägare bekräftas av relevant dokumentation från FN:s livsmedels- och jordbruksorganisation (FAO) och OECD som understryker vikten av information om nyttjandeberättigade ägare för att bekämpa illegal verksamhet (4) och behovet av förteckningar över fiskefartyg och det verkliga ägandet (5). Denna förvaltningsmetod, som kan locka IUU-operatörer att registrera IUU-fartyg, är inte förenlig med artikel 94 i Unclos.

(40) Koreas misslyckande med att fullgöra sina skyldigheter enligt artikel 19 i Unfsa bekräftas också av den information som samlades in under besöken 2011 och 2012 och av uppgifter som kommissionen samlade in i enlighet med artikel 25 i IUU-förordningen. Kommissionen har fastslagit att fiskefartyg som förde koreansk flagg bedrev upprepat IUU-fiske. Situationen föranledde inledandet av förfaranden enligt artiklarna 26 och 27 i IUU-förordningen. Förfarandena enligt artikel 27 pågår för närvarande för att fastställa om IUU-fisket följs av lämpliga sanktioner på ett sätt som garanterar efterlevnaden, avskräcker från överträdelser och berövar lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet. De koreanska myndigheterna informerades om dessa förfaranden genom skrivelser av den 11 oktober 2011, den 22 december 2011 och den 2 mars 2012.

(41) I punkterna 34 och 35 i IPOA IUU rekommenderas också att stater ska se till att fiskefartyg som för deras flagg inte bedriver eller stöder IUU-fiske och att de innan de registrerar ett fartyg kan fullgöra sin skyldighet att se till att fartyget inte bedriver IUU-fiske. De åtgärder som anges i skäl (59), beträffande koreanska medborgares deltagande i fiske efter tropisk tonfisk i Guineabukten, däribland den olagliga omlastning till havs som bedrivs av ghananskflaggade fartyg, undergräver Koreas möjligheter att fullgöra sina skyldigheter enligt artikel 94.2 b i Unclos, där det föreskrivs att en flaggstat är rättsligt ansvarig under sin lag för alla fartyg som för dess flagg och deras kapten, befäl och besättning.

(42) Det tillgängliga bevismaterialet visar att Korea inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om effektiva tillsynsåtgärder. I detta avseende erinras det om att enligt den koreanska lagen om utveckling av havsindustrin från 2007, i dess lydelse i mars 2013, är koreanskflaggade fartyg endast skyldiga att ha VMS när de fiskar inom ramen för regionala fiskeriförvaltningsorganisationer som kräver VMS, eller när de fiskar i nationella vatten i enlighet med fiskeavtal som Korea har undertecknat med tredjeländer (6). Därför finns det inget lagstadgat krav på att fartyg måste ha VMS om de fiskar i det fria havet utanför regionala fiskeriförvaltningsorganisationers behörighetsområde eller i vatten som tillhör kuststater med vilka man inte har något fiskeavtal. Enligt de uppgifter som de koreanska myndigheterna lämnade den 25 juli 2013 är för närvarande 97 av de 344 koreanska fjärrfiskefartygen inte utrustade med VMS-system. I lagen om utveckling av havsindustrin från juli 2013 anges inga tydliga planer på att göra installationen av VMS obligatoriskt för alla fartyg i den koreanska fjärrfiskeflottan oavsett var de bedriver sin verksamhet. Obligatorisk VMS-spårning är numera internationellt accepterat, och utgör därmed en naturlig del av flaggstaters skyldigheter enligt artikel 18.3 e i Unfsa. De fakta som beskrivs i skälen (21) till (28) visar att Korea har underlåtit att uppfylla villkoren i artikel 94 i Unclos, där det föreskrivs att en flaggstat är rättsligt ansvarig under sin lag för alla fartyg som för dess flagg och deras kapten, befäl och besättning. Korea uppfyller inte heller sina tillsynsskyldigheter som flaggstat enligt artikel 19 i Unfsa, eftersom landet inte har kunnat visa att det agerade i enlighet med de detaljerade bestämmelserna i denna artikel.

(43) När det gäller de tillsynsåtgärder som Korea har vidtagit visade kommissionens besök i Korea dessutom att det måste göras en översyn av de tillämpliga sanktioner vid överträdelser som anges i det koreanska ministerdirektivet av den 29 december 2009 om EU:s IUU-regler (lagen om kontroll av fisketillgångarna). De straffrättsliga påföljderna i det koreanska rättssystemet omfattar ett allmänt högsta bötesstraff på 1 000 USD vid överträdelser. Nivån på dessa sanktioner är uppenbart otillräcklig och står helt klart inte i proportion till allvaret hos de aktuella överträdelserna, den potentiella effekten av överträdelserna och den potentiella vinst som kan uppkomma av denna olagliga verksamhet. I den lag om utveckling av havsindustrin som nyligen antogs (juli 2013) fastställs ingen tydlig katalog över avskräckande (straffrättsliga och administrativa) sanktioner och kompletterande sanktioner. Det nuvarande reviderade systemet anger många undantag från tillfälligt indragande av licenser, har inga tydliga definitioner av allvarliga överträdelser, innehåller otydliga definitioner och otydliga metoder för att beräkna sanktionsnivån. Under besöket i mars 2011 och de efterföljande kontakterna med Korea konstaterade kommissionen att de behöriga koreanska myndigheterna, trots att de hade tillgång till tillräckligt med uppgifter för att anmäla överträdelser som deras fiskefartyg gjort sig skyldiga till i det fria havet och i tredjeländers vatten, inte omgående vidtog åtgärder för att inleda förfaranden och, i förekommande fall, ge de berörda fartygen en lämplig bestraffning. Enligt artikel 62 i Unclos ska andra staters medborgare som fiskar i ett tredjelands exklusiva ekonomiska zon rätta sig efter bevarandeåtgärderna och andra villkor och bestämmelser i kuststatens lagar och andra författningar. Den administrativa praxis som har observerats i Korea är inte förenlig med kuststaters internationella skyldigheter enligt Unclos.

(44) Det är värt att notera att Korea också nämndes i NMFS-rapporten (7). Korea har identifierats som ett land som inte tillämpar så hårda sanktioner för att avskräcka sina fartyg från att bedriva fiskeverksamhet som bryter mot de bevarande- och förvaltningsåtgärder som krävs enligt ett internationellt fiskeriförvaltningsavtal. NMSF är framför allt oroat över att Korea inte bedriver någon effektiv kontroll av landets nio fartyg som för närvarande har tillstånd att fiska i CCAMLR-konventionens område. Liknande farhågor uttrycktes vid Iccats 18:e särskilda möte i november 2012 om koreanska medborgare som misstänktes för att vara inblandade i olagliga omlastningar till havs, vilket beskrivs närmare i skäl (59). Enligt den koreanska regeringen har man antagit en ändring av den relevanta lagen som skärper sanktionerna mot dem som bedriver IUU-fiske. Trots lagen om utveckling av havsindustrin från juli 2013 är det nya sanktionssystemet fortfarande otillräckligt för att motverka IUU-fiske, vilket förklaras i skäl (43).

(45) Med hänsyn till den situation som förklaras i skälen (43) och (44) dras slutsatsen att sanktionsnivån för IUU-överträdelser i den koreanska lagstiftningen inte är i linje med artikel 19.2 i Unfsa, där det föreskrivs att tillämpliga straffpåföljder med avseende på sådana överträdelser ska vara av sådan dignitet att efterlevnaden av kraven effektivt säkerställs och att lagöverträdarna berövas den vinning som härrör från deras illegala verksamhet. Korea har inte heller följt rekommendationerna i punkt 21 i IPOA IUU i fråga om effektiva tillsynsåtgärder, där stater rekommenderas att se till att de sanktioner som utdöms för IUU-fiske med fartyg är tillräckligt hårda för att effektivt förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske och beröva lagöverträdarna sin vinning av IUU-fiske.

(46) Korea har inte heller fullgjort sina skyldigheter enligt artikel III.8 i FAO:s iakttagandeavtal, där det föreskrivs att varje part, såvitt avser fiskefartyg som har rätt att föra dess flagg och som handlar i strid med bestämmelserna i FAO:s överenskommelse, ska vidta tillsynsåtgärder, inbegripet, när så är lämpligt, att göra överträdelser av sådana bestämmelser straffbara enligt nationell lagstiftning. Tillämpliga straffpåföljder med avseende på sådana överträdelser ska vara av sådan dignitet att iakttagandet av de krav som ställs i FAO:s iakttagandeavtal effektivt säkerställs och att lagöverträdarna berövas den vinning som härrör från deras illegala verksamhet.

(47) När det gäller IUU-fiskets bakgrund, art, omständigheter, omfattning och grad har kommissionen beaktat det återkommande IUU-fisket som koreanskflaggade fartyg har bedrivit fram till 2013, i enlighet med vad som anförts i skälen (21) till (24).

(48) När det gäller den befintliga kapaciteten hos de koreanska myndigheterna bör det noteras att enligt FN:s index för mänsklig utveckling (8), anses Korea vara ett land med mycket hög mänsklig utveckling (plats 12 av 186 länder). Med hänsyn till dess position är det inte nödvändigt att analysera den befintliga kapaciteten hos Koreas behöriga myndigheter. Utvecklingsnivån i Korea kan nämligen inte anses vara en faktor som underminerar kapaciteten hos de behöriga myndigheterna att samarbeta med andra länder och genomföra tillsynsåtgärder, vilket visas i detta skäl.

(49) I linje med analysen i skäl (48) kan det också noteras att utifrån den information som samlades in under besöket i juli 2011 kan det inte anses att de koreanska myndigheterna lider brist på ekonomiska resurser, utan att det snarare saknas den rättsliga och administrativa miljö och de befogenheter som krävs för att utföra arbetsuppgifterna.

(50) Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och utifrån alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Korea har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.5 i IUU-förordningen fastställas att Korea inte har fullgjort sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell rätt i fråga om samarbete och tillsynsåtgärder.

3.3 Underlåtenhet att tillämpa internationella regler (artikel 31.6 i IUU-förordningen)

(51) Korea har ratificerat FN:s havsrättskonvention (Unclos) och FN:s avtal om fiskbestånd (Unfsa). Det har godkänt FAO:s iakttagandeavtal. Dessutom är Korea avtalsslutande part i CCAMLR, CCSBT, IATTC, Iccat, IOTC, SPRFMO, WCPFC, Nafo och Seafo.

(52) Kommissionen har analyserat all information som den bedömer relevant för Koreas status som avtalsslutande part i CCAMLR, IOTC och Iccat.

(53) När det gäller fartyget Insung No 7 gavs det vid CCAMLR-mötet 2011 (9) uttryck för oro beträffande Koreas sanktionsnivå gentemot operatören, fartyget och kaptenen, med tanke på allvaret i den illegala verksamheten. CCAMLR:s ständiga utskott för genomförande och efterlevnad föreslog att Insung No 7 skulle föras upp på förteckningen över den avtalsslutande partens IUU-fartyg, men Korea blockerade detta vid CCAMLR:s trettionde möte.

(54) I IOTC:s efterlevnadsrapport för Korea för 2011 (10) befanns Korea bryta mot de krav på obligatorisk statistik som anges i resolutionerna 05/05, 09/06 och 10/06 (uppgifter om bifångst av havsköldpaddor och havsfåglar har inte lämnats, och för hajar har inte fullständiga uppgifter lämnats). Kommittén upptäckte även flera brott när det gällde iakttagandet av Koreas rapporteringsskyldigheter beträffande resolution 10/04 om det regionala observatörsprogrammet, eftersom Korea inte har lämnat några observatörsrapporter, och resolutionerna 01/06 och 03/03, om IOTC:s statistiska dokumentation av storögd tonfisk, eftersom Korea inte hade rapporterat sin bedömning av exportuppgifter kontra importuppgifter till IOTC. I en skrivelse av den 22 mars 2011 meddelade IOTC:s ordförande Korea att kommittén oroade sig för Koreas efterlevnadsnivå.

(55) Enligt uppgifter från IOTC:s efterlevnadsrapport från den 10 mars 2012 (11) bröt Korea 2011 dessutom helt eller delvis mot reglerna i flera resolutioner som IOTC har antagit. I synnerhet var inte all fiskeutrustning märkt i enlighet med kravet i resolution 01/02 om förvaltningsstandarder. När det gäller VMS fullgör Korea inte skyldigheterna enligt resolution 10/01, eftersom landet inte har tillhandahållit någon sammanfattning av VMS i genomföranderapporten. Korea har endast delvis fullgjort skyldigheten i IOTC:s resolution 05/05 om att lämna uppgifter om hajar. Dessutom identifierade ordföranden för efterlevnadskommittén kraftiga överträdelser av IOTC:s regelverk. Bland annat hade Korea inte uppfyllt kravet i IOTC:s resolution 11/04 om att lämna observatörsrapporter och hade inte lämnat en rapport om resultatet av undersökningen av exportuppgifterna för storögd tonfisk.

(56) I enlighet med IOTC:s cirkulär 2013–2014 (12), rapporterades att IOTC:s regionala observatörsprogram för övervakning av omlastningar till havs hade konstaterat ett fall där ett koreanskt fartyg eventuellt bröt mot reglerna 2012.

(57) Det erinras om att Iccat utfärdade en identifikationsskrivelse till Korea 2010 (13). I skrivelsen angavs att Korea hade underlåtit att fullständigt och effektivt fullgöra sin skyldighet att rapportera statistik enligt Iccats rekommendation 05-09. I samma skrivelse underströk Iccat att Korea inte hade lämnat alla nödvändiga uppgifter och information, till exempel om uppdrag I (uppgifter inlämnande efter slutdatumet), uppdrag II (uppgifter om fångst och fiskeansträngning inlämnade efter slutdatum och uppgifter om fångststorlek överhuvudtaget inte inlämnade), efterlevnadstabeller inlämnade efter slutdatum, rapporter om omlastning till havs inte inlämnade, information om förvaltningsstandard för storskaliga tonfiskfartyg som fiskar med långrev inlämnade efter slutdatum, rapport om genomförandet av resolution 08-05 inlämnad efter slutdatum, rapport om genomförandet av en årlig fiskeplan inlämnad efter slutdatum och kapacitetsförvaltningsplanen inlämnad efter slutdatum. Kommittén noterade dessutom att Korea hade gjort sig skyldigt till följande fall av överfiske: överfiske av långfenad tonfisk i södra Atlanten i strid med rekommendation 07-03, överfiske av svärdfisk i södra Atlanten för andra året i rad i strid med rekommendation 06-03 och överfiske av svärdfisk i norra Atlanten för tredje året i rad i strid med rekommendation 08-02. När det gäller rekommendation 08-01 hade Korea, som en mindre aktör, inte någon specificerad fångstkvot för storögd tonfisk. Kommittén underströk emellertid också att det inte var tänkt att mindre aktörer skulle öka sina fångster över 2 100 metriska ton. Kommittén uttryckte oro över att Korea fångar allt mer storögd tonfisk. Kommittén var också orolig över att Korea inte vidtog effektiva åtgärder för att begränsa fångsten av vit marlin, så att denna håller sig inom de gränser som anges i rekommendation 06-09.

(58) En identifikationsskrivelse utfärdades till Korea om flera brister i samband med iakttagandet av förvaltningsåtgärder och rapportkrav 2010 (14). I skrivelsen meddelades Korea att Iccat beslutat att behålla identifikationen av Korea enligt dess rekommendation om handelsåtgärder 06-13. Dessutom har Korea identifierats som ett land som inte har fullgjort sina skyldigheter enligt Iccats rekommendationer om iakttagande av statistiska rapporteringsskyldigheter 05-09, som inte ytterligare har stärkt planen för att återuppbygga bestånden av blå marlin och vit marlin 06-09, och som inte har fullgjort sina skyldigheter beträffande fångstgränserna för sydlig långfenad tonfisk för 2008, 2009, 2010 och 2011 07-03. Efterlevnadskommittén fastslog därför att Korea inte hade lämnat alla nödvändiga uppgifter och rapporter före slutdatumet. Problem beträffande bristande rapportering, sen inlämning, ofullständiga rapporter och dålig kvalitet på uppgifterna identifierades. Kommittén uttryckte även oro över att Korea inte hade vidtagit effektiva åtgärder för att kontrollera fisket av sydlig långfenad tonfisk inom de gränser som anges i rekommendation 07-03 och fisket av segelfiskar enligt rekommendation 06-09, vilket visas av överfisket av sydlig långfenad tonfisk och vit marlin 2008 och 2009. Till följd av de identifierade bristerna uppmanade Iccat i samma skrivelse Korea att snabbt reagera på sekretariatets årliga cirkulär om tillämpligheten av Iccats rapporteringskrav och i detta syfte se över sina förfaranden för uppgiftsinsamling och rapportering, att lämna in preliminära förvaltningsplaner för sydlig långfenad tonfisk och segelfiskar till sekretariatet, inklusive de åtgärder som ska vidtas för att hålla de landade fångstmängderna inom de fastställda målen och information beträffande flottkapaciteten för de fisken där överfiske förekom.

(59) Iccat utfärdade en skrivelse om oro till Korea beträffande flera fall av bristande efterlevnad 2011 (15). Efterlevnadskommittén beslutade att ge uttryck för sin oro över att Korea inte fullt ut har fullgjort sina skyldigheter enligt Iccats rekommendation om att stimulera medborgare i avtalsslutande parter, samarbetande och icke-samarbetande parter, enheter eller fiskeenheter att iaktta Iccats bevarande- och förvaltningsåtgärder (rekommendation 06-14). Kommittén gav också uttryck för sin oro över koreanska medborgares verksamhet inom fisket efter tropisk tonfisk i Guineabukten, som eventuellt innefattar förbjudna omlastningar till havs från ghananskflaggade fartygs sida. Kommittén uppmanade Korea att ta itu med koreanska medborgares inblandning i illegal verksamhet inom detta fiske. Avslutningsvis ombads Korea att informera Iccat om vilka åtgärder landet hade vidtagit för att få de medborgare som är inblandade i fisket efter tropisk tonfisk i Guineabukten att följa regelverket.

(60) ICCAT utfärdade en skrivelse om oro till Korea beträffande koreanska medborgares verksamhet inom fisket efter tropisk tonfisk i Guineabukten, som eventuellt innefattar förbjudna omlastningar till havs 2012 (16). I skrivelsen ombad Iccat Korea att vidta alla åtgärder som krävs för att se till att koreanska fartyg och medborgare inte är inblandade i olaglig verksamhet i samband med detta fiske.

(61) På grund av att Korea inte har kontrollerat fartygen på det fria havet i linje med de regionala fiskeriorganisationernas regler, och inte har följt reglerna för fartyg som för dess flagg i enlighet med CCAMLR:s, Iccats och IOTC:s rekommendationer, har landet brutit mot artikel 18.3 a i Unfsa, där det föreskrivs att stater vilkas fartyg fiskar på det fria havet ska vidta kontrollåtgärder för att se till att fartygen följer de regionala fiskeriorganisationernas regler.

(62) Som påpekades i skäl (57) fullgör Korea inte sina skyldigheter enligt artikel 18.3 b ii i Unfsa genom att det tillåter sina fartyg att fiska i strid med Iccats villkor. Genom att Korea inte uppfyller förvaltningsstandarderna för märkning av fiskeutrustning iakttar landet inte artikel 18.3 d i Unfsa. Korea uppfyller inte kraven på registrering och rapportering i rätt tid i artikel 18.3 e och 18.3 g i Unfsa, eftersom det inte har lämnat uppgifter till Iccat om årsrapporter, statistiska rapporter och observatörsrapporter samt inte lämnat några handels- och bifångstuppgifter. Korea uppfyller inte villkoren i artikel 18.3 g i Unfsa eftersom det inte har lämnat in en sammanfattning av alla VMS-register till IOTC och underlåtit att övervaka omlastningar till havs.

(63) Avslutningsvis bör det noteras att Korea, i strid med rekommendationerna i punkterna 25, 26 och 27 i IPOA IUU, i praktiken inte har uppdaterat en nationell handlingsplan mot IUU-fiske.

(64) Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och utifrån alla faktauppgifter som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Korea har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen fastställas att Korea inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om internationella regler, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder.

3.4 Särskilda begränsningar för utvecklingsländer

(65) Det erinras om att enligt FN:s index för mänsklig utveckling (17), anses Korea vara ett land med mycket hög mänsklig utveckling (plats 12 av 186 länder). Å andra sidan är Korea förtecknad i bilaga V till förordning (EG) nr 1905/2006 som ett land som ingår i kategorin länder och territorier som inte är utvecklingsländer.

(66) Med hänsyn till den klassificeringen kan Korea inte anses vara ett land som har särskilda begränsningar på grund av sin utvecklingsnivå.

(67) Det bör noteras att Koreas anmälan som flaggstat godkändes av kommissionen i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen den 1 januari 2010. Korea bekräftade därigenom, enligt artikel 20.1 i IUU-förordningen, att det har nationella förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa.

(68) Kommissionen informerade Korea om de olika brister som den hade upptäckt under sina besök och de möten som hade hållits. Kommissionen försökte få de koreanska myndigheterna att samarbeta och vidta korrigerande åtgärder i fråga om de upptäckta bristerna. Korea har inte vidtagit tillräckliga korrigerande åtgärder eller utvecklats positivt för att rätta till fastställda brister. Kommissionen har analyserat Koreas nyligen reviderade lag om utveckling av havsindustrin, som syftar till att fastställa sanktioner, inrätta ett centrum för fiskerikontroll, utvidga kravet på VMS till alla fjärrfiskefartyg och inrätta nya utbildningsprogram för sjömän. Denna nya nationella lagstiftning är emellertid ännu inte förenlig med kraven i artiklarna 62, 94, 117 och 118 i Unclos och artiklarna 18, 19 och 20 i Unfsa samt rekommendationer från olika regionala fiskeriförvaltningsorganisationer (som Korea är avtalsslutande part i) av de skäl som beskrevs i avsnitt 3 i beslutet. När det gäller de övriga aspekter som kommissionen har understrukit bekräftade kommissionen efter en rad möten med de koreanska myndigheterna under perioden april–juli 2013 att Korea inte har tagit fram någon konkret plan för att genomföra dessa åtgärder och fortfarande inte är kapabel att genomföra sin nationella lagstiftning och kontrollera sin flotta utanför vatten som inte lyder under deras överhöghet eller jurisdiktion.

(69) Den situation som beskrivs ovan i detta avsnitt bekräftar att Korea är ett mycket utvecklat land som förfogar över tillräckliga medel för att ta itu med och rätta till de brister som har identifierats men att de koreanska myndigheterna fortfarande inte har infört och genomfört åtgärder för att bekämpa IUU-fiske.

(70) Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och utifrån alla faktauppgifter som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Korea har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.7 i IUU-förordningen fastställas att Koreas utveckling och resultat i fråga om fisket inte har satts ned av utvecklingsnivån.

4. FÖRFARANDE FÖR REPUBLIKEN GHANA

(71) Anmälan av Republiken Ghana (Ghana) som flaggstat godkändes av kommissionen den 1 januari 2010 i enlighet med artikel 20 i IUU-förordningen.

(72) Mellan den 28 och 31 maj 2013 besökte kommissionen Ghana, tillsammans med Europeiska fiskerikontrollbyrån, inom ramen för det administrativa samarbete som avses i artikel 20.4 i IUU-förordningen.

(73) Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Ghanas förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa, åtgärder som Ghana har vidtagit för att genomföra sina åtaganden i bekämpningen av IUU-fiske och för att uppfylla de krav och punkter som gäller genomförandet av Europeiska unionens fångstcertifieringssystem.

(74) Slutrapporten från besöket sändes till Ghana den 14 juni 2013.

(75) Kommissionen gjorde ett till besök i Ghana den 16–18 juli 2013 för att följa upp de åtgärder som vidtogs under det första besöket. Den 17 juli 2013 överlämnade kommissionen ett skriftligt yttrande till Ghana om fastställandet av situationen i landet. En videokonferens mellan de Ghananska myndigheterna och kommissionen hölls den 23 juli. Den 1 augusti 2013 överlämnade kommissionen en rapport från mötet till Ghana.

(76) Ytterligare kommentarer från Ghana mottogs den 23 september 2013.

(77) Ghana är avtalsslutande part i Internationella konventionen för bevarande av tonfisk i Atlanten (Iccat), Internationella valfångstkommissionen (IWC), kommittén för inlandsfiske och vattenbruk i Afrika (CIFAA), Fiskerikommittén för västra Guineabukten (FCWC) och Fiskerikommittén för östra Centralatlanten (Cecaf), som båda är regionala rådgivande fiskeriorgan.

(78) Ghana har ratificerat Unclos. Det har undertecknat 2009 års FAO-avtal om hamnstatsåtgärder för att förebygga, motverka och undanröja olagligt, orapporterat och oreglerat fiske (FAO:s avtal om hamnstatsåtgärder).

(79) För att utvärdera hur Ghana fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat (18) i de internationella avtal som nämns i skäl (77) och de skyldigheter som fastställs av de regionala fiskeriorganisationer som nämns i skälen (77) och (80), samlade kommissionen in och analyserade alla uppgifter den ansåg krävdes för ändamålet.

(80) Kommissionen använde information från tillgängliga uppgifter som publicerats av Iccat, Nordostatlantiska fiskerikommissionen (NEAFC), Fiskeorganisationen för Sydostatlanten (Seafo) och Fiskeriorganisationen för Nordatlantens västra del (Nafo), antingen i form av efterlevnadsrapporter eller i form av förteckningar över IUU-fartyg, samt offentlig information från USA:s handelsministeriums rapport till kongressen (rapporten från tillsynsmyndigheten National Marine Fisheries Service, NMFS) (19). Dessutom använde kommissionen resultaten från besöken i Ghana 2013.

5. MÖJLIGHETEN ATT GHANA IDENTIFIERAS SOM ETT ICKE-SAMARBETANDE TREDJELAND

(81) Kommissionen har analyserat Ghanas skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen. I detta syfte tog kommissionen hänsyn till parametrarna i artikel 31.4–31.7 i IUU-förordningen.

5.1 Återkommande IUU-fartyg och IUU-handel (artikel 31.4 a och b i IUU-förordningen)

(82) Utifrån informationen i de regionala fiskeriförvaltningsorganisationernas förteckningar över IUU-fartyg och den information som samlades in vid kontrollerna på plats i Ghana i maj och juli 2013 fastslog kommissionen att IUU-fartyget Yucatan Basin, förtecknad hos Nafos, Seafos och NEAFC:s regionala fiskeriförvaltningsorganisationer, hade döpts om till Trinity och för närvarande är registrerad under ghanansk flagg (20).

(83) Det erinras dessutom att enligt artikel 94.1 och 94.2 i Unclos ska varje stat under sin lag ansvara för och kontrollera alla fartyg som för dess flagg och deras kapten, befäl och besättning. I denna artikel föreskrivs också flaggstatens skyldighet att föra ett register över fartyg som för dess flagg. I ljuset av det konkreta ärendet och de befintliga förfarandena anser kommissionen att Ghana inte är kapabelt att förhindra registrering av IUU-fartyg som för dess flagg, vilket är ett tecken på att Ghana inte fullgör sina skyldigheter enligt internationell rätt.

(84) Inom ramen för medlemsstaternas genomförande av EU:s IUU-förordning har kommissionen dessutom samlat in bevis på att ghananska fartyg har begått återkommande överträdelser i strid med Iccats bevarande- och förvaltningsåtgärder, vilket ledde till att EU officiellt anmälde Ghana till Iccats sekretariat den 23 april 2013. EU tillhandahöll Iccats sekretariat all information som styrkte dessa faktauppgifter. Överträdelserna avsåg återkommande omlastningar till havs som ghananskflaggade notfartyg som fiskar efter tonfisk inom Iccats område hade utfört i strid med Iccats förbud mot omlastningar till havs (Iccats rekommendation 12-06). I den officiella anmälan till Iccat angavs även att Ghana misstänktes för att inte följa Iccats rekommendation 03-14 om minimistandarder för införandet av VMS i Iccats konventionsområde. Efter att Iccats sekretariat hade mottagit denna information informerade sekretariatet den 30 april 2013 de ghananska myndigheterna om dessa misstankar om överträdelse av Iccats regler och uppmanade Ghana att inkomma med resultatet av landets egna undersökningar i frågan före den 18 oktober 2013.

(85) Flera ghananskflaggade notfartyg bedrev under perioden 2009–2012 olagliga omlastningar till havs inom Iccats konventionsområde till två transportfartyg som också förde ghanansk flagg. Enligt rekommendation 06-11 (21), får notfartyg inte lasta om tonfiskar till havs inom Iccats område. Kommissionen fann att det skedde återkommande omlastningar till havs i strid med Iccats rekommendation och konstaterade att denna olagliga verksamhet hade godkänts av de ghananska myndigheterna på de ghananska fångstintyg som åtföljer de fiskeriprodukter som exporteras till EU.

(86) Samtidigt har kommissionen samlat in bevis som visar att Ghana, före den 1 oktober 2012, aldrig har ålagt de av sina tonfiskefartyg som fiskar i Iccats område att rapportera geografiska positioner, vilket strider mot punkterna 3, 4 och 5 i Iccats rekommendation 03-14.

(87) Inom ramen för medlemsstaternas genomförande av IUU-förordningen har kommissionen på samma sätt samlat in bevis på återkommande IUU-överträdelser som begåtts av ghananskflaggade fartyg som fiskar utan tillstånd i vatten som lyder under grannländers jurisdiktion (t.ex. Togos, Benins, Elfenbenskustens och Nigerias exklusiva ekonomiska zoner). Kommissionen konstaterade att medlemsstaterna hade upptäckt överträdelser inom ramen för sina kontroller av informationen i de fångstintyg som de ghananska myndigheterna hade godkänt.

(88) Kommissionen konstaterade dessutom att Ghana som kuststat inte har vidtagit lämpliga åtgärder beträffande återkommande IUU-fiske som bedrivs av fiskefartyg som är verksamma i dess vatten eller använder dess hamnar. Detta IUU-fiske är ordentligt dokumenterat i de tre senaste årsrapporter om övervakning och kontroll som de ghananska myndigheterna överlämnade vid kommissionens besök i maj 2013.

(89) I enlighet med artikel 31.4 b undersökte kommissionen även de åtgärder som Ghana hade vidtagit beträffande IUU-fiskeriprodukters tillträde till dess marknad.

(90) I detta sammanhang konstaterade kommissionen att Ghana inte har vidtagit lämpliga åtgärder när det gäller IUU-fiskeriprodukters återkommande tillträde till dess marknad och industri. Inom ramen för medlemsstaternas genomförande av IUU-förordningen har kommissionen samlat in bevis på att fiskeriprodukter (främst tonfisksarter) som ghananska eller utländska fartyg olagligen har fångat eller lastat om inom Iccats område eller grannländernas exklusiva ekonomiska zoner har landats i den ghananska hamnen Tema. Produkterna har sedan sålts av ghananska fiskeoperatörer till ghananska företag och förädlats på ghananska anläggningar utan att de behöriga ghananska myndigheterna har upptäckt dem eller förhindrat dem från att komma in i den ghananska leverantörskedjan.

(91) Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet anser kommissionen att det är styrkt att ghananska fartyg och fartyg som verkar i ghananska vatten bedriver återkommande IUU-fiske.

(92) Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och på grundval av de faktauppgifter som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Ghana har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.4 i IUU-förordningen fastställas att Ghana inte har fullgjort sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell rätt i fråga om IUU-fartyg och IUU-fiske som bedrivits eller fått stöd av fiskefartyg som för landets flagg eller av dess medborgare, och inte har vidtagit tillräckliga åtgärder för att motarbeta dokumenterat och återkommande IUU-fiske från fartyg som tidigare förde dess flagg, samt att Ghana inte har fullgjort sina skyldigheter som marknadsstat enligt internationell rätt när det gäller att förhindra att fiskeriprodukter som härrör från IUU-fiske ges tillträde till dess marknad.

5.2 Underlåtenhet att samarbeta och sköta tillsyn (artikel 31.5 i IUU-förordningen)

(93) När det gäller huruvida Ghana samarbetar effektivt med kommissionen och EU:s medlemsstater i utredningar av IUU-fiske och liknande verksamhet noteras det att de bevis som kommissionen har samlat in visar att Ghana inte fullgör sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell rätt.

(94) Kommissionen har framför allt analyserat hur Ghana har samarbetat inom ramen för de förfaranden som föreskrivs i IUU-förordningen, om Ghana har vidtagit effektiva tillsynsåtgärder mot de operatörer som är skyldiga till det IUU-fiske som nämns i skälen (84) till (86) ovan, och om tillräckligt hårda sanktioner har tillämpats för att beröva lagöverträdarna sin vinning av IUU-fiske.

(95) Såväl när det gäller Ghanas samarbetsskyldigheter som dess tillsynsskyldigheter erinras det om att flera ghananskflaggade tonfiskefartyg har fiskat i strid med Iccats bevarande- och förvaltningsåtgärder eller i strid med nationella lagar och andra författningar i grannländer (särskilt Togo, Benin, Elfenbenskusten och Nigeria). När det gäller de konkreta ärendena har kommissionen samlat in bevis som visar att Ghana återkommande har underlåtit att svara på, eller inte gett något lämpligt svar på, EU-medlemsstaternas begäran om hjälp enligt IUU-förordningen. Kommissionen anser att de ghananska fartygens otillåtna fiske i angränsande kuststaters exklusiva ekonomiska zon innebär en överträdelse av artikel 62.4 i Unclos, eftersom detta fiske har bedrivits utan att man har rättat sig efter villkoren och bestämmelserna i dessa kuststaters lagar och andra författningar. Under sitt besök i maj 2013 fastslog kommissionen dessutom att Ghana inte hade meddelat de upptäckta överträdelserna till de angränsande kuststater som direkt berördes av detta olicensierade fiske efter långvandrande arter i deras vatten, vilket är ett brott mot landets samarbetsskyldigheter enligt artikel 64 i Unclos.

(96) Mot bakgrund av denna situation konstaterade kommissionen att Ghana har misslyckats med att effektivt kontrollera detta fiske och inte har lyckats upptäcka återkommande överträdelser av nationella och internationella regler som deras fartyg har begått. Kommissionen konstaterade att Ghana saknade information om var och i vilka utländska fiskevatten landets fartyg egentligen verkade. Detta är ytterligare ett bevis på att Ghana som flaggstat inte är kapabelt att övervaka och kontrollera sin fiskeflottas fiskeverksamhet och vara rättsligt ansvarig under sin lag för alla fartyg som för dess flagg i enlighet med artikel 94 i Unclos.

(97) Det föreskrivs också att för fartyg som är inblandade i verksamhet som underminerar de regionala fiskeriorganisationernas bevarande- och förvaltningsåtgärder kan Iccats avtalsslutande parter ta till fiskeriorganisationernas förfaranden för att avskräcka sådana fartyg, tills lämpliga åtgärder har vidtagits av flaggstaten.

(98) Inte heller när det gäller registrering av fiskefartyg uppfyller Ghana rekommendationerna i punkterna 34 och 44 i IPOA IUU, där flaggstater uppmanas att se till att fiskefartyg som för deras flagg inte bedriver eller stöder IUU-fiske, och där flaggstater uppmanas att vidta åtgärder för att se till att inget fartyg tillåts fiska om det inte har beviljats tillstånd enligt nationell lagstiftning och inom ramen för nationell jurisdiktion.

(99) Under sitt besök i Ghana i maj 2013 har kommissionen framför allt samlat in bevis på att Ghana, före april 2013, inte hade något förfarande för att bekräfta och kontrollera informationen från de ghananska ekonomiska operatörerna om den fiskeverksamhet som omfattas av de fångstintyg som Ghana har godkänt. Utifrån dessa bevis, och utifrån information från medlemsstaternas behöriga myndigheter som styrker dessa, har kommissionen konstaterat att Ghana inte är kapabelt att effektivt kontrollera sin fiskeverksamhet eller fiskeflotta och att Ghana har stora problem i fråga om att garantera att de fiskeriprodukter som dess fartyg fångar har korrekta certifikat. Under sina kontroller på plats i maj 2013 konstaterade kommissionen att det sedan april 2013 hade vidtagits vissa korrigerande åtgärder för att göra fångstintygssystemet mer tillförlitligt. Eftersom det saknas verklig kontroll och övervakning av den ghananska flottans fiskeverksamhet anser kommissionen trots det att de nya förfaranden som infördes i april 2013 än så länge inte har lyckats lösa de tillsynsproblemen som upptäckts.

(100) Tack vara medlemsstaternas kontroller och inspektioner av fiskeriprodukter med ghananska fångstintyg upptäcktes att ghananska tonfiskefartyg hade bedrivit återkommande IUU-fiske och att Ghana hade godkänt fångstintyg utan någon ordentlig kontroll av den information som de ekonomiska operatörerna hade lämnat. En mängd importer av fiskeriprodukter som fångats av ghananska fartyg under olagliga förhållanden avvisades därför vid unionens gräns av flera medlemsstater.

(101) Kommissionen har dessutom samlat in bevis på att Ghana inte är kapabelt att samarbeta med unionen när det gäller att följa upp misstänkt IUU-fiske som dess fartyg har gjort sig skyldiga till inom Iccats område. I detta sammanhang har kommissionen fastslagit att Ghana före den 1 oktober 2012 inte var kapabelt att tillhandahålla medlemsstaterna geografiska positioner för de ghananska fiskefartyg som verkar i Iccats område, vilket strider mot Iccats rekommendation 03-14 (22). Kommissionen konstaterade att Ghana under ovannämnda period inte installerade någon VMS-utrustning ombord på tonfiskefartyg som verkar i Iccats område och att Ghana i strid med punkterna 3, 4 och 5 i Iccats rekommendation 03-14 inte ålade sina fiskefartyg att rapportera information. Detta förklarar varför Ghana inte var kapabelt att på ett lämpligt sätt utreda, reagera på eller följa upp IUU-fiske och tillhörande verksamhet som EU-medlemsstaterna upptäckt.

(102) De omständigheter som har beskrivits i skälen (93) till (101) ovan visar att Ghana som flaggstat inte uppfyller villkoren i artikel 94.2 b i Unclos, där det föreskrivs att en flaggstat är rättsligt ansvarig under sin lag för alla fartyg som för dess flagg och deras kapten, befäl och besättning.

(103) När det gäller samarbetet med andra stater har Ghana dessutom inte följt rekommendationerna i punkt 28 i IPOA IUU, där stater uppmanas att samordna sin verksamhet och bedriva ett direkt samarbete för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske, framför allt genom att utveckla samarbetsmekanismer som bland annat gör det möjligt att snabbt reagera på IUU-fiske.

(104) När det gäller övervakning och kontroll har Ghana dessutom inte följt rekommendationerna i punkt 24 i IPOA IUU, där flaggstater uppmanas att effektivisera sin övervakning och kontroll av fisket. Kommissionen har konstaterat att den situation som har beskrivits har hindrat Ghana från att bedriva effektivt samarbete med EU-medlemsstaterna. Ghana var varken kapabelt att svara på kommissionens begäranden eller kapabelt att utreda, reagera på eller följa upp misstänkt IUU-fiske som upptäckts.

(105) Utöver Ghanas bristande förmåga att utreda, reagera på eller följa upp misstänkt IUU-fiske konstaterade kommissionen att Ghana även har misslyckats med att vidta effektiva tillsynsåtgärder och sanktioner mot fartyg och ekonomiska operatörer som deltog i de överträdelser som beskrivs i skälen (84) till (86) ovan. Under sin kontroll på plats i maj 2013 konstaterade kommissionen att Ghana har tillsatt en interministeriell kommitté för att utreda och vidta tillsynsåtgärder i fråga om de påstådda överträdelserna, men än så länge har inga konkreta framsteg noterats.

(106) Utifrån fiskerilagstiftningen och Ghanas årsrapporter om övervakning och kontroll från de tre senaste åren har kommissionen konstaterat att Ghana har ett regelverk som innehåller ett avskräckande sanktionssystem, men att det fram till alldeles nyligen i praktiken nästan aldrig utfärdades några sanktioner, eftersom tillsyns- och åtalsförfarandena är resultatlösa.

(107) Under sitt besök i maj 2013 fastslog kommissionen dessutom att Ghanas ministerium för fiske- och vattenbruksutveckling inte har någon rättstjänst med ansvar att stämma enskilda personer eller företag som har gjort sig skyldiga till IUU-fiske. Kommissionen fastslog att de befintliga rättsliga förfarandena enligt artiklarna 115 och 116 i Ghanas fiskelag från 2002 ger domstolar behörighet att hantera brott mot lagar och andra författningar på fiskeområdet, förutom när förövarna med den allmänna åklagarens samtycke kan dömas till administrativa påföljder. Kommissionen konstaterade vidare att det finns stora problem i samband med Ghanas rättsliga förfaranden när det gäller tillsyn och sanktioner (t.ex. överdrivet långa förfaranden, dåliga resultat när det gäller antalet upptäckta överträdelser och tillämpade sanktioner). I detta sammanhang anser kommissionen att de befintliga rättsliga tillsyns- och åtalsförfarandena inte gör det möjligt för de behöriga ghananska myndigheterna att vidta effektiva tillsynsåtgärder, framför allt saknar myndigheterna möjlighet att utdöma tillräckligt hårda sanktioner för att beröva lagöverträdarna sin vinning av IUU-fiske.

(108) De omständigheter som beskrivs i skälen (104) till (107) ovan visar att Ghana som flaggstat inte har utövat sina fulla befogenheter över sina fiskefartyg och inte har uppfyllt villkoren i artikel 94.2 b i Unclos, där det föreskrivs att en flaggstat är rättsligt ansvarig under sin lag för alla fartyg som för dess flagg och deras kapten, befäl och besättning.

(109) Utifrån uppgifter som inhämtats under kommissionens besök dras slutsatsen att Ghana inte har ett uppdaterat register. De ghananska myndigheterna har rapporterat att landets register innehåller 327 fiskefartyg som för ghanansk flagg. Detta antal stämmer emellertid inte med de uppgifter som kommissionen fick vid sitt besök, enligt vilka 117 ghananska fartyg har en giltig fiskelicens. Mot bakgrund av den uppenbara diskrepansen mellan antalet fiskefartyg som för ghanansk flagg och antalet fartyg som har en ghanansk fiskelicens medgav den ghananska havsmyndigheten (GMA) under besöket i maj 2013, att det ghananska registret över fiskefartyg måste kontrolleras och uppdateras. Mot bakgrund av denna situation anser kommissionen att Ghana inte har fullgjort sina skyldigheter som flaggstat enligt internationell rätt, särskilt i fråga om artikel 94.2 i Unclos, där det anges att varje flaggstat är skyldig att föra ett tillförlitligt register över de fartyg som för dess flagg.

(110) När det gäller fartygsregistrering har Ghana dessutom inte följt rekommendationerna i punkterna 36 och 38 i IPOA IUU, där flaggstater uppmanas att undvika att låta fartyg som tidigare begått överträdelser föra dess flagg och där flaggstater uppmanas att motverka omflaggning av fartyg i syfte att slippa att iaktta bevarande- och förvaltningsåtgärder eller bestämmelser som har antagits på nationell, regional eller global nivå.

(111) Ghana har inte heller följt rekommendationerna i punkt 21 i IPOA IUU om effektiva tillsynsåtgärder, där stater uppmanas att se till att de sanktioner som utdöms för IUU-fiske med fartyg är tillräckligt hårda för att effektivt förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske och beröva lagöverträdarna sin vinning av IUU-fiske. Dessutom har Ghana inte genomfört någon nationell handlingsplan för att bekämpa IUU, och har således inte följt rekommendationerna i punkterna 25, 26 och 27 i IPOA IUU.

(112) Under sitt besök i maj 2013 fastslog kommissionen att Ghanas lagar och andra författningar inte innehöll någon skyldighet för fiskefartyg från tredjeländer som verkar i Ghana i enlighet med en ghanansk fiskelicens att rapportera sina VMS-positioner till de behöriga ghananska myndigheterna. Dessutom kräver Ghana inte att utländska fartyg som verkar i dess exklusiva ekonomiska zon måste ha en ghanansk fiskelicens. Under dessa förhållanden anser kommissionen att Ghana som kuststat inte kan garantera en effektiv kontroll och övervakning av den verksamhet som bedrivs av tredjeländers fiskefartyg som verkar i dess vatten, eftersom VMS allmänt betraktas som ett tillförlitligt redskap för att övervaka fiskeverksamheten. Det återkommande IUU-fiske som rapporterats i de övervaknings- och kontrollrapporter som Ghana lämnat de senaste tre åren bekräftar denna analys. Framför allt visar dessa officiella rapporter att industriella eller halvindustriella ghananska fartyg ofta grips eller bestraffas av de ghananska myndigheterna för olaglig fiskeverksamhet i områden som reserverats för småskaligt fiske (områden med ett djup på mindre än 30 m). I detta sammanhang anser kommissionen att Ghanas avsaknad av kontroll och övervakning av de fartyg som verkar i dess vatten skapar gynnsamma förutsättningar för IUU-fiske i Ghanas exklusiva ekonomiska zon.

(113) Under sitt besök i maj 2013 konstaterade kommissionen likaledes att den behöriga ghananska myndighet som ansvarar för övervakning och kontroll av fiskeverksamheten i Ghanas exklusiva ekonomiska zon inte har de resurser som krävs för att göra kontroller och inspektioner till havs. Fiskerikommissionen är helt beroende av den ghananska flottans resurser och patrullbåtar. Kommissionen konstaterade dessutom att samordningen och samarbetet mellan fiskerikommissionen och den ghananska flottan inte räcker för att garantera ett effektivt system för övervakning och kontroll av fiskeverksamheten i Ghanas exklusiva ekonomiska zon. Kommissionen anser att denna brist på resurser för att ingripa till havs äventyrar tillsynsinsatserna och skapar gynnsamma förutsättningar för IUU-fiske i Ghanas exklusiva ekonomiska zon.

(114) Kommissionen konstaterade att det rådde en betydande obalans mellan Ghanas administrativa förmåga att övervaka och kontrollera det fiske som fartyg för industriellt fiske bedriver i dess vatten, och antalet fiskelicenser som delats ut till fartyg för industriellt fiske som beviljats tillstånd att verka i Ghanas exklusiva ekonomiska zon (117 fartyg för industriellt fiske har beviljats tillstånd att verka i Ghanas exklusiva ekonomisk zon, utöver 12 000 fartyg för småskaligt fiske). Denna situation bekräftar att Ghana har otillräcklig tillsynskapacitet i förhållande till omfattningen av den fiskeverksamhet som bedrivs i vatten som lyder under dess jurisdiktion. Kommissionen konstaterade dessutom att Ghana inte har antagit en nationell fiskeriförvaltningsplan, enligt bästa tillgängliga vetenskapliga rön, i överensstämmelse med artiklarna 61.2 och 62.4 i Unclos.

(115) Till följd av de omständigheter som beskrivs i skälen (112) till (114) anser kommissionen att Ghana som kuststat inte har fullgjort sina skyldigheter enligt artiklarna 61.2 och 62.1 i Unclos, där det föreskrivs att en kuststat ska främja målet om ett optimalt utnyttjande av de levande tillgångarna i sin exklusiva ekonomiska zon, och ta hänsyn till de bästa tillgängliga vetenskapliga rönen för att genom lämpliga bevarande- och förvaltningsåtgärder se till att de levande resurserna bevaras och inte hotas av överfiskning.

(116) När det gäller IUU-fiskets bakgrund, art, omständigheter, omfattning och grad har kommissionen beaktat det återkommande IUU-fisket som koreanskflaggade fartyg har bedrivit fram till 2013.

(117) I detta hänseende bör det noteras att Iccat mellan 2011 och 2013 har utfärdat flera skrivelser om oro till Ghana på grund av det inte fullt ut och effektivt har lyckats fullgöra sina skyldigheter enligt rekommendationerna 09-01, 10-01 och 11-01 om ett flerårigt bevarande- och förvaltningsprogram för storögd tonfisk. Den ghananska flottan som verkar i Iccats område har under flera år överträtt Iccats fångstgränser för storögd tonfisk och Ghana har inte vidtagit effektiva åtgärder för att åtgärda det systematiska överfisket av storögd tonfisk. Ghana håller sig inte inom de fångstkvoter för storögd tonfisk som det tilldelats enligt Iccats rekommendationer. Även om kommissionen medger att Ghana har gjort framsteg för att kompensera de senaste årens överfiske av storögd tonfisk konstaterar kommissionen att Ghana endast har stoppat expansionen av sin kapacitet för industriellt fiske men inte har vidtagit åtgärder för att minska sin kapacitet eller för att följa ovannämnda Iccat-rekommendationer. Kommissionen anser därför att den ghananska tonfiskeflottans fortsatta överkapacitet inom Iccat, och det överfiske av storögd tonfisk som detta resulterat i (framför allt under 2008, 2009 och 2010), är ett tecken på ett den ghananska tonfiskeflottan bedriver ett systematiskt IUU-fiske i Iccats område och bryter mot de allmänna villkoren i artikel 62 i Unclos om utnyttjandet av de levande resurserna.

(118) När det gäller den befintliga kapaciteten hos de ghananska myndigheterna bör det noteras att enligt FN:s index för mänsklig utveckling (23) anses Ghana vara ett land med medelhög mänsklig utveckling (plats 135 av 186 länder). Detta bekräftas också i bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1905/2006 den 18 december 2006 om upprättande av ett finansieringsinstrument för utvecklingssamarbete (24) där Ghana har placerats i kategorin låginkomstländer.

(119) Utan att det påverkar analysen i skäl (118) kan det noteras att utifrån den information som samlades in under besöket i maj 2013 ger regelverket de ghananska myndigheterna de befogenheter som krävs, men att systemet framför allt saknar de administrativa och organisatoriska strukturer som krävs för att underlätta utförandet av arbetsuppgifterna. Denna situation undergräver dessutom de behöriga myndigheternas kapacitet att samarbeta med andra länder och genomföra tillsynsåtgärder.

(120) Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och utifrån alla faktauppgifter som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Ghana har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.5 i IUU-förordningen fastställas att Ghana inte har fullgjort sina skyldigheter som flagg- och kuststat enligt internationell rätt i fråga om samarbete och tillsynsåtgärder.

5.3 Underlåtenhet att tillämpa internationella regler (artikel 31.6 i IUU-förordningen)

(121) Ghana har ratificerat Unclos. Ghana undertecknade FAO:s avtal om hamnstatsåtgärder 2010. Dessutom är Ghana avtalsslutande part i Iccat. Ghana är även medlem i FCWC, som är ett regionalt rådgivande fiskeriorgan.

(122) Kommissionen har analyserat all information om Ghanas efterlevnad av FCWC:s bestämmelser. En regional handlingsplan om IUU-fiske i havsområdena i FCWC:s medlemsländer (FCWC RPOA) antogs i december 2009. Efter mötet i FCWC:s arbetsgrupp för bekämpning av IUU-fiske i april 2010 antogs vissa åtgärder, framför allt metoder för fartygsregistrering, samarbete mellan FCWC:s medlemsländer för att öka medvetenheten, en överenskommelse om åtgärder för hamnstater och upprättande av en förteckning på nationell nivå över fartyg för industriellt fiske godkända i varje FCWC-medlemsland (25). Under FCWC:s första ministermöte i december 2009 beslutade man i ”Accradeklarationen om bekämpning av olagligt, orapporterat och oreglerat fiske” att samtliga FCWC:s medlemsländer fullt ut skulle anslutas till IPOA.

(123) Ghana har inte vidtagit några åtgärder för att genomföra FCWC RPOA eller rekommendationerna från det första mötet i FCWC:s arbetsgrupp för bekämpning av IUU-fiske.

(124) Kommissionen har analyserat all information den bedömer som relevant när det gäller uppfyllande av Ghanas skyldigheter i samband med dess status som avtalsslutande part i Iccat.

(125) Det erinras om att Iccat utfärdade en identifikationsskrivelse till Ghana om bristande rapportering 2010 (26). I skrivelsen angavs att Ghana inte fullständigt och effektivt fullgjorde sina skyldigheter enligt Iccats rekommendation 05-09 om skyldigheten att rapportera statistik. I samma skrivelse underströk Iccat att Ghana inte hade lämnat in alla nödvändiga uppgifter inom de fastställda fristerna, såsom uppgifter om uppdrag I, uppdrag II, efterlevnadstabeller och uppgifter om förvaltningsåtgärder för storskaliga tonfiskfartyg som fiskar med långrev. Iccats sekretariat uttryckte oro i fråga om effektivt genomförande av rekommendation 08-01, särskilt när det gällde Ghanas betydande överfiske av storögd tonfisk för tredje året i rad. Iccats sekretariat underströk dessutom att även om rekommendation 09-01 justerade Ghanas fångstkvot för storögd tonfisk 2010, delvis via överlåtelser från EU, var Ghana enligt rekommendation 08-01 skyldigt att kompensera för överfisket 2008, 2009 och/eller 2010. Ghana var dessutom skyldigt att ta upp denna fråga i den handlingsplan som krävs enligt rekommendation 09-01. Dessutom ombads Ghana att se över sina förfaranden för insamling och rapportering av uppgifter om Iccat-krav.

(126) I den identifieringsskrivelse som Iccat utfärdade till Ghana 2011 (27), beslutade Iccat att behålla identifieringen enligt rekommendation 06-03 om handelsåtgärder. Ghana underlät fortfarande att fullständigt och effektivt uppfylla sina skyldigheter enligt Iccats rekommendation 05-09 om skyldigheten att rapportera statistik och rekommendationen om ändring av rekommendationen om ett flerårigt bevarande- och förvaltningsprogram för storögd tonfisk (rekommendation 09-01). I samma skrivelse underströk Iccat att Ghana inte heller denna gång hade lämnat in alla nödvändiga uppgifter inom de fastställda fristerna, såsom uppgifter om uppdrag I (statistik om fiskeflottan), interna åtgärder för fartyg över 20 m, förvaltningsåtgärder för storskaliga tonfiskfartyg som fiskar med långrev och uppgifter från Iccats statistiska dokumentprogram. Iccats sekretariat uttryckte även oro över att Ghana inte hade vidtagit effektiva åtgärder för att kontrollera fisket av atlantisk storögd tonfisk inom de gränser som fastställs i rekommendation 08-01 och 09-01 om en möjlig överträdelse av den kapacitetsgräns som beskrivs i rekommendation 04-01. Ghana uppmanades än en gång att se över sina förfaranden för insamling och rapportering av uppgifter om Iccat-krav. Ghana ombads överlämna en preliminär plan för att förbättra uppgifternas kvalitet till Iccats sekretariat, framför allt information om övervakningsprogram, observatörsprogram, hamninspektioner och urvalsprogram för småskaligt fiske för att se till att Ghana uppfyller alla Iccats rapporteringskrav inom respektive tidsfrist. Ghana ombads dessutom att överlämna en preliminär kvotkompensationsplan för Ghanas fiske av storögd tonfisk till Iccats sekretariat, där hänsyn tas till de åtgärder till förmån för storögd tonfisk som Ghana antog 2010 och information om flottans kapacitet.

(127) I den skrivelse om oro som Iccat utfärdade till Ghana 2012 (28) angavs att Ghana underlät att fullständigt och effektivt uppfylla sina skyldigheter enligt Iccats rekommendation om skyldigheten rapportera statistik (05-09) och enligt Iccats rekommendation om ett flerårigt bevarande- och förvaltningsprogram för storögd tonfisk (04-01). I samma skrivelse underströk Iccat att Ghana inte heller denna gång hade lämnat statistik om flottan enligt uppdrag I (formulär ST01) eller någon rapport om interna åtgärder för fartyg över 20 m. Efterlevnadstabellerna överlämnades efter slutdatumet. Frågan om överfiske av sydlig svärdfisk, i strid med rekommendation 09-03, togs också upp. Eftersom Ghana inte har iakttagit Iccats bevarande- och förvaltningsåtgärder för storögd tonfisk ombads Ghana att åtgärda detta genom att tillämpa effektiva åtgärder för att förbjuda ghananska notfartyg att lasta om till havs, uppfylla bestämmelserna om flottkapacitet i rekommendationerna 09-01 (29), 10-01 (30) och 11-01 (31), tillämpa den kompensationsplan för överfiske av storögd tonfisk som inrättades i rekommendation 11-01 och samarbeta med Elfenbenskusten i samband med inspektioner av ghananskflaggade fartyg i Abidjans hamn.

(128) I den skrivelse om oro som Iccat utfärdade 2013 (32) uttryckte Iccats sekretariat oro över att Ghana inte gjorde tillräckliga insatser för att fullständigt tillämpa Iccats rekommendation 11-01 om ett flerårigt bevarande- och förvaltningsprogram för storögd och gulfenad tonfisk. Iccat uppmärksammade att Ghana hade gjort framsteg när det gällde att kompensera fjolårets överfiske av storögd tonfisk men ombad Ghana att fortsätta arbeta för fullständig tillämpning av gällande fartygsgränser och dess förvaltningsplan för fångst av blåfenad tonfisk samt i fråga om rapportering av de uppgifter som krävs enligt rekommendation 11-01.

(129) I samband med de faktiska omständigheter som identifierades av kommissionens inspektörer informerade kommissionen i en skrivelse av den 23 april 2013 dessutom Iccats sekretariat om de faktiska omständigheter som kan leda till att Ghana kanske inte kan följa Iccats rekommendation 08-09 om processen för översyn och rapportering av information om efterlevnad. Genom en skrivelse av den 30 april 2013 (33) informerade Iccats sekretariat Ghana om eventuell underlåtelse att följa Iccats rekommendation 12-06 om omlastning till havs, Iccats rekommendation 11-16 om avtal om tillträde till marknaden och Iccats rekommendation 03-14 om VMS-överföring. Ghana uppmanades att tillhandahålla Iccat resultatet av alla undersökningar i samband med dessa observationer om bristande efterlevnad och alla åtgärder som vidtagits för att åtgärda efterlevnadsproblem.

(130) Flera problem uppdagades dessutom vid kommissionens besök i Ghana i maj och juli 2013. Samtidigt som VMS-utrustning måste vara installerad ombord på fartyg som verkar i Iccats område (i enlighet med Iccats rekommendation 03-14) upptäcktes problem med avsaknad av eller avbrott i VMS-signalen under fiskekampanjer under perioden före oktober 2012. När det gäller VMS driftssäkerhet avslöjades det att Ghana hade gjort vissa ansträngningar för att förbättra sitt övervaknings- och kontrollsystem genom att inrätta ett VMS-centrum. Dessa ansträngningar är dock inte tillräckliga för att åtgärda de brister som upptäcktes i samband med VMS.

(131) VMS-utrustningen ombord på ghananska fartyg används inte på lämpligt sätt för att kontrollera fångstverksamhet och är inte förenlig med fiskelicensernas räckvidd. Systemet saknar de administrativa och organisatoriska förfaranden och resurser som krävs för att driva det. Det finns varken riktlinjer eller permanenta instruktioner om hur det ska installeras, systemet kan inte samtidigt visa VMS-uppgifter och positionsuppgifter från andra källor och det tar inte hänsyn till eventuella fiskeskyddade områden. Det finns endast en åtkomstpunkt till VMS-uppgifterna, som bara är tillgänglig för övervaknings- och kontrollavdelningen. Andra ghananska organ, däribland andra administrativa enheter med ansvar för utfärdandet av fångstintyg (både i Accra och i Tema) har följaktligen inte åtkomst till dessa uppgifter.

(132) Trots att Iccats sekretariat 2011 uppmärksammade Ghanas ansträngningar för att öka insynen i sin fiskeverksamhet uttryckte man stor oro över framför allt två punkter: att det inte fanns någon fungerande VMS och att ghananska notfartyg fortsätter med olaglig omlastning av tonfisk till havs

(133) Under 2012 mottog Ghana, i enlighet med ett samförståndsavtal, ett visst ekonomiskt stöd från Iccats sekretariat för att installera ett nytt VMS-system så att landet skulle kunna följa Iccats regler om VMS-rapportering. Systemet togs i drift den 1 oktober 2012. Under den tid som samförståndsavtalet gradvis genomfördes (från februari till oktober 2012) fastställde de ghananska myndigheterna inga skyldigheter för ghananska fiskefartyg som verkar i Iccats område att dagligen rapportera in sina positioner, vilket strider mot VMS-bestämmelserna i Iccats rekommendation 03-14 och mot artikel 47 i Ghanas nationella fiskeriförordning från 2010.

(134) Det övervaknings- och kontrollsystem och det VMS-centrum som Ghana har inrättat omfattar dessutom bara Ghanas nationella flotta. Installeringen av VMS-utrustning anges inte som en förutsättning för att ett tredjelandsfartyg ska få en ghanansk fiskelicens. De ghananska myndigheterna mottar därför inte VMS-uppgifter om fiskefartyg från tredjeländer som verkar i dess vatten, vilket skapar gynnsamma förutsättningar för IUU-fiske i Ghanas exklusiva ekonomiska zon. Ghana har underlåtit att lämna in en rapport till Iccats sekretariat om resultatet av genomförandet av samförståndsavtalet om installeringen av VMS.

(135) När det gäller systemet med auktoriserade observatörer har Ghana inte fullständigt följt observatörsprogrammet enligt Iccats rekommendation 10-10 om upprättande av minimistandarder för fiskefartygs vetenskapliga program.

(136) När det gäller genomförandet av Iccats hamninspektionsprogram enligt Iccats rekommendation 97-10 kan det konstateras att även om Ghanas regelverk ger de ghananska myndigheterna tillräckliga befogenheter att utföra sina uppgifter, har Iccats hamninspektionsprogram inte genomförts eller omfattats av tillsyn i Ghana på grund av de ghananska fiskeinspektörernas bristande erfarenhet och utbildning.

(137) Dessutom har Ghana misslyckats med att upptäcka återkommande överträdelser av Iccats rekommendationer som fartyg som för dess flagg har begått i samband med olagliga omlastningar till havs och olicensierat fiske i grannländernas exklusiva ekonomiska zoner. På grund av bristande kompetens eller bristande tillgång på personal, avsaknad av hamninspektionsprogram och avsaknad av riktlinjer och handböcker för inspektioner är hamninspektionerna ytterst bristfälliga och utförs inte på ett effektivt sätt. Observatörerna känner inte till Iccats regler. Fiskeinspektörerna är beroende av den information och logistik som tillhandahålls av de ekonomiska operatörer som inspekteras. Dessa brister bidrar till att Ghana inte har fullgjort sina skyldigheter enligt Iccats rekommendation 06-11 om införandet av ett program för omlastningar.

(138) På samma sätt avslöjades det under kommissionens besök att flera ghananska transport- och fiskefartyg mellan 2009 och 2012 inte följde Iccats rekommendation 06-11. De ghananska myndigheterna har godkänt fångstintyg som härrör från förbjuden omlastning till havs, som har undertecknats av båda fartygens kaptener. Som angavs i skäl (126) påmindes Ghana, via en skrivelse om oro från Iccats sekretariat den 21 februari 2012, uttryckligen om att genomföra effektiva åtgärder för att förbjuda ghananska notfartyg att göra omlastningar till havs. Som angavs i skäl (127) informerade Iccats sekretariat genom en skrivelse av den 30 april 2013 dessutom Ghana om att landet eventuellt har underlåtit att följa reglerna i Iccats rekommendation 12-06 om omlastningar till havs.

(139) Med anledning Iccats skrivelse om oro av den 21 februari 2012 där Ghana ombads att åtgärda underlåtelsen att följa bestämmelserna om flottkapacitet enligt rekommendation 09-01 och rekommendation 11-01, ställde kommissionen vid sitt besök i maj 2013 frågor om minskningen av Ghanas fiskekapacitet. Ghanas havsmyndighet medgav att expansionen av fiskkapaciteten bara har stoppats, men att den inte har minskat. Havsmyndigheten godtar att kapaciteten hos skrotade eller avregistrerade fartyg som förde ghanansk flagg ersätts, men vägrar att registrera nya tonfiskfartyg under ghanansk flagg. Ghana har inte vidtagit några effektiva åtgärder för att se till att kapaciteten verkligen minskar, vilket innebär att risken för överfiske av storögd tonfisk kvarstår.

(140) De brister som avslöjades vid kommissionens besök i maj och juli 2012 och kompletterande information i skälen (130) till (139) visar att Ghana inte har fullgjort sina skyldigheter som flagg- och kuststat enligt artiklarna 62, 94 och 118 i Unclos.

(141) Som angavs i skäl (134) fullgör Ghana inte sina skyldigheter som kuststat enligt artikel 62.4 e i Unclos när det gäller kravet på att begära rapporter om VMS-position från de fiskefartyg som verkar i dess vatten. Sådana brister i det nationella regelverket är dessutom inte förenliga med punkt 24.3 i IPOA, där flaggstaterna uppmanas att effektivisera övervakningen och kontrollen av fisket från att det börjar, under landningen och till slutdestinationen, inklusive införandet av ett övervakningssystem för fartyg (VMS), i enlighet med relevanta nationella, regionala och internationella standarder, vilka innebär ett krav på att fartyg inom landets jurisdiktion ska ha VMS ombord.

(142) De åtgärder som beskrivs i skälen (130) till (139) undergräver dessutom Ghanas möjlighet att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 94.2 b i Unclos, där det föreskrivs att en flaggstat är rättsligt ansvarig under sin lag för alla fartyg som för dess flagg och deras kapten, befäl och besättning.

(143) De aspekter som identifierades under kommissionens besök visar dessutom att Ghanas förfaranden för fartygsregistrering inte tar hänsyn till fartygens och deras ägares tidigare inblandning i IUU-fiske. Ett sådant tillvägagångssätt är inte förenligt med artikel 94 i Unclos.

(144) Att Ghana har misslyckats med att tillhandahålla information om bevarande- och förvaltningsåtgärder, statistik, fartygsförteckningar och efterlevnadstabeller undergräver dessutom Ghanas möjlighet att fullgöra sina skyldigheter enligt artikel 118 i Unclos, där det fastslås att stater måste samarbeta för att bevara och förvalta levande resurser i det fria havet.

(145) Kommissionen har analyserat all information som den bedömer vara relevant i samband med eventuella åtgärder som Ghana har vidtagit eller underlåtit att vidta som kan ha förtagit effekten av gällande lagar och andra författningar eller internationella bevarande- och förvaltningsåtgärder.

(146) I detta sammanhang bör det noteras att det ghananska regelverket innehåller kontrollåtgärder, t.ex. fiskeriförordningen från 2010 som ålägger ghananska fartyg att inneha ett förhandstillstånd innan de bedriver fiskeverksamhet i utlandet. Kommissionen har i detta sammanhang noterat att de ghananska myndigheterna, i strid med detta nationella regelverk, har underlåtit att genomföra dessa skyldigheter vilket har minskat effekten av gällande lagar och andra författningar för att bekämpa IUU-fiske 2010, 2011 och 2012.

(147) På samma sätt konstaterade kommissionen under sitt besök i maj 2013 att Ghana inte har genomfört artikel 94 i 2002 års fiskerilag, där det föreskrivs att det ska inrättas en enhet för att övervaka, kontrollera och utöva tillsyn över fisket och där samtliga berörda statliga myndigheter ska delta. Enligt artikel 95 i 2002 års fiskerilag kan personal inom Ghanas flotta, flygvapen och vattenforskningsinstitut utses till behöriga tjänstemän i fråga om tillsyn över lagar och andra författningar på fiskeriområdet. I detta sammanhang har kommissionen noterat att Ghana har underlåtit att genomföra dessa bestämmelser, vilket har minskat effekten av gällande lagar och andra författningar för att bekämpa IUU-fiske.

(148) Under sitt besök i maj 2013 konstaterade kommissionen att Ghana före den 1 oktober 2012 aldrig hade ålagt de ghananska tonfiskefartyg som verkar i Iccats område att rapportera sina geografiska positioner, vilket strider mot de skyldigheter som Ghana i enlighet med punkterna 3, 4 och 5 i Iccats rekommendation 03-14 har som avtalsslutande part i Iccat. Härigenom har Ghana även underlåtit att genomföra bestämmelserna i artiklarna 42, 47, 48 och 49 i 2010 års fiskeriförordning. Kommissionen har i detta sammanhang konstaterat att de ghananska myndigheterna, i strid med detta nationella regelverk, har underlåtit att genomföra dessa bestämmelser, vilket har minskat effekten av gällande lagar och andra författningar för att bekämpa IUU-fiske.

(149) Under sitt besök i maj 2013 noterade kommissionen även att Ghana inte har genomfört artikel 42 i 2002 års fiskerilag och artikel 1 i 2010 års fiskeriförordning, där skyldigheten att anta en nationell plan för förvaltning och utveckling av fisket anges. I enlighet med Ghanas lagar och andra författningar ska denna plan grundas på bästa tillgängliga vetenskapliga rön och garantera ett optimalt utnyttjande av fiskbestånden så att överfiske undviks. Dessutom ska planen vara förenlig med god förvaltningssed. I detta sammanhang har kommissionen noterat att Ghana, i strid med detta nationella regelverk, har underlåtit att genomföra dessa bestämmelser, vilket har minskat effekten av gällande lagar och andra författningar för att bekämpa IUU-fiske.

(150) Avslutningsvis är det värt att notera att Ghana även nämndes i NMFS-rapporten (34). Enligt denna rapport har Ghana misslyckats med att förvalta sina fiskefartyg på ett sätt som är förenligt med Iccats bevarande- och förvaltningsåtgärder, särskilt rekommendation 05-09, rekommendation 11-01, rekommendation 04-01, rekommendation 11-01 och rekommendation 06-11. NMFS oroar sig dessutom över Ghanas förmåga att uppfylla Iccats krav på att begränsa kapaciteten och genomföra och verkligen genomdriva förbudet mot omlastningar till havs. NMFS anser även att Ghana måste visa framsteg när det gäller att följa Iccats rekommendationer genom att genomföra den överenskomna kompensationsplanen för överfisket av storögd tonfisk och förbättra insamlingen av uppgifter. Dessutom efterlyser NMFS bättre tillförlitlighet i Ghanas uppgifter om beräknad fångst för att förbättra Iccats beräkningar av bestånden av storögd tonfisk.

(151) Ghana har inte genomfört internationella instrument i enlighet med rekommendationerna i punkt 10 i IPOA IUU, där stater uppmanas att ratificera, godkänna och ansluta sig till Unfsa och att prioritera detta. Kommissionen anser att denna rekommendation är särskilt relevant för Ghana, som har en stor fiskeflotta som bedriver fiske efter långvandrande arter (huvudsakligen tonfisk i Iccats område).

(152) Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och utifrån alla faktauppgifter som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Ghana har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.3 och 31.6 i IUU-förordningen fastställas att Ghana inte har fullgjort sina skyldigheter enligt internationell rätt i fråga om internationella regler, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder.

5.4 Särskilda begränsningar för utvecklingsländer

(153) Det erinras om att enligt FN:s index för mänsklig utveckling (35) anses Ghana vara ett land med medelhög mänsklig utveckling (plats 135 av 186 länder). Det erinras också om att i förordning (EG) nr 1905/2006 har Ghana placerats i kategorin låginkomstländer. Med hänsyn till Ghanas klassificering har kommissionen analyserat om de uppgifter den har samlat in kan kopplas till detta lands särskilda begränsningar som utvecklingsland.

(154) Trots att det rent allmänt kan förekomma särskilda kapacitetsbegränsningar i fråga om kontroll och övervakning rättfärdigar inte Ghanas särskilda begränsningar till följd av utvecklingsnivån att det saknas särskilda bestämmelser i den nationella lagstiftningen som hänvisar till internationella rättsliga instrument för att bekämpa, motverka och undanröja IUU-fiske. Begränsningarna rättfärdigar inte heller Ghanas underlåtelse att effektivt genomföra sin nationella lagstiftning för att bestraffa överträdelser i samband med IUU-fiske. Dessutom finns det tecken som tyder på att Ghanas underlåtenhet att följa internationella regler mer beror på bristande samarbete mellan nationella myndigheter samt på det praktiska genomförandet av dess nationella regler och internationell lag. Avslutningsvis noteras det att Ghana har en högre utvecklingsnivå än andra länder i denna del av världen, och att Ghana därför egentligen borde vara bättre rustat än många andra afrikanska länder att fullgöra sina skyldigheter enligt internationell rätt som flagg-, kust-, hamn- eller marknadsstat.

(155) Det är även värt att notera att EU redan har finansierat ett särskilt tekniskt stöd i Ghana för att bekämpa IUU-fiske (36). Det finns inget som tyder på att Ghana har tagit hänsyn till de råd som getts för att åtgärda bristerna i fråga.

(156) Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och utifrån alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Ghana har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.7 i IUU-förordningen fastställas att det i detta fall inte finns några relevanta utvecklingsbegränsningar. Med tanke på de fastställda bristernas natur kan inte utvecklingsnivån ursäkta eller rättfärdiga Ghanas samlade uppträdande som flagg- eller kuststat i fråga om fiske och dess brist på agerande för att förebygga, motverka och undanröja IUU-fiske.

(157) Mot bakgrund av den situation som beskrivs i detta avsnitt av beslutet och utifrån alla fakta som kommissionen har samlat in, samt alla förklaringar som Ghana har lämnat, kan det i enlighet med artikel 31.7 i IUU-förordningen fastställas att Ghanas utveckling och resultat i fråga om fisket inte har satts ned av utvecklingsnivån.

6. FÖRFARANDE FÖR CURAÇAO

(158) Fram till den 10 oktober 2010 var Curaçao en del av Nederländska Antillerna (Curaçao, Sint Maarten, Bonaire, Sint Eustatius och Saba). Nederländska Antillerna upphörde att existera den 10 oktober 2010. Anmälan av Nederländska Antillerna som flaggstat godkändes av kommissionen den 12 februari 2010. Curaçao meddelade sina behöriga myndigheter i enlighet med IUU-förordningen den 28 mars 2011.

(159) Mellan den 4 och 8 mars 2013 besökte kommissionen Curaçao, tillsammans med Europeiska fiskerikontrollbyrån, inom ramen för det administrativa samarbete som avses i artikel 20.4 i IUU-förordningen.

(160) Syftet med besöket var att kontrollera uppgifter om Curaçaos förfaranden för genomförande, kontroll och tillsyn av de lagar, förordningar och bevarande- och förvaltningsåtgärder som deras fiskefartyg måste följa, åtgärder som Curaçao har vidtagit för att genomföra sina åtaganden för att bekämpa IUU-fiske och för att uppfylla de krav och punkter som krävs för att tillämpa Europeiska unionens fångstcertifieringssystem.

(161) Rapporten från besöket överlämnades till Curaçaos företrädare den 8 mars 2013.

(162) Kommissionen gjorde ett till besök i Curaçao den 3–6 juni 2013.

(163) Den 5 juni 2013 överlämnade kommissionen skriftliga kommentarer om den fastställda situationen i landet.

(164) Curaçao lämnade kommentarer genom en skrivelse som mottogs den 31 juli 2013.

(165) Curaçao är en samarbetande icke-avtalsslutande medlem av Iccat. Curaçao har ratificerat Unclos.

(166) För att utvärdera hur Curaçao fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med Unclos och Iccat samlade kommissionen in och analyserade alla de uppgifter som den ansåg krävdes för ändamålet.

(167) I detta syfte använde kommissionen tillgängliga uppgifter som publicerats av regionala fiskeriförvaltningsorganisationer, i detta fall Iccat. Vid bedömningen av huruvida Curaçao fullgör sina internationella skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat och följer de regler som har fastställts av regionala fiskeriförvaltningsorganisationer har kommissionen dessutom noterat att Curaçao, under kommissionens besök i juni 2013, uppgav att det hade för avsikt att utveckla sitt internationella fiske och bli en fullvärdig medlem av Iccat.

7. MÖJLIGHETEN ATT CURAÇAO IDENTIFIERAS SOM ETT ICKE-SAMARBETANDE TREDJELAND

(168) Kommissionen har analyserat Curaçaos skyldigheter som flagg-, hamn-, kust- eller marknadsstat i enlighet med artikel 31.3 i IUU-förordningen. I detta syfte tog kommissionen hänsyn till parametrarna i artikel 31.4–7 i IUU-förordningen.

7.1 Återkommande IUU-fartyg och IUU-handel (artikel 31.4 a i IUU-förordningen)

(169) Beträffande Curaçaoflaggade IUU-fartyg noteras det att utifrån informationen i de regionala fiskeriförvaltningarnas fartygsförteckningar förekommer inga sådana fartyg i de preliminära eller slutliga IUU-förteckningarna och det finns inga bevis på tidigare fall av Curaçaoflaggade IUU-fartyg som skulle göra det möjligt för kommissionen att analysera Curaçao i fråga om återkommande IUU-fiske. Trots det är det värt att notera att det, enligt den information som kommissionen har mottagit, har förekommit flera fall av misstänkt IUU-fiske i samband med två fartyg som för Curaçaos flagg. År 2011 underrättade nämligen Japans och Nya Zeelands regering ministern för ekonomisk utveckling om att ett fartyg som förde Curaçaos flagg fångade bottenlevande hajar med hjälp av bottensatta nät på djupt vatten inom det område som omfattas av konventionen om bevarande och förvaltning av det fria havets resurser i södra Stilla havet (SPRFMO). Enligt de åtgärder som man kom överens om i 2009 års slutakt från det internationella samrådet om upprättandet av den föreslagna regionala fiskeriförvaltningsorganisationen för södra Stilla havet (slutakten) var det förbjudet att använda bottenstående nät på djupt vatten (37). Curaçao hade dessutom godkänt fångstintyg för detta fartyg för den aktuella perioden. Curaçao har inlett en utredning av fartyget och vidtog säkerhetsåtgärder för att stoppa fartygets fiskeverksamhet i SPRFMO:s konventionsområde. Inga sanktioner utfärdades emellertid mot fartyget. Genom ovannämnda agerande har därför Curaçao brutit mot artiklarna 117 och 118 i Unclos.

7.2 Underlåtenhet att samarbeta och sköta tillsyn (artikel 31.5 i IUU-förordningen)

(170) Kommissionen har analyserat om Curaçao har vidtagit effektiva tillsynsåtgärder mot de operatörer som är skyldiga till IUU-fiske, och om tillräckligt hårda sanktioner har tillämpats för att beröva lagöverträdarna sin vinning av IUU-fiske.

(171) Vid kommissionens besök i Curaçao i mars och juni 2013 uppdagades en rad exempel på att Curaçao inte har fullgjort sina skyldigheter som flaggstat. Enligt artikel 94 i Unclos och IPOA IUU-reglerna ingår det framför allt i en flaggstats skyldigheter att ansvara under sin lag för alla fartyg som för dess flagg och utföra administrativa, tekniska och sociala kontroller av dem. Vid ovannämnda kommissionsbesök identifierades stora problem i fråga om Curaçaos kvalitet på genomförandet av övervaknings- och kontrollåtgärder på fiske- och flottförvaltningsområdet.

(172) Utifrån den information som samlades in under kommissionens besök i mars och juni 2013 fastställdes det för det första att Curaçao har ett otillräckligt system av sanktioner mot IUU-fiske och att systemet inte klarar att verkligen se till att reglerna följs, inte avskräcker från överträdelser och inte berövar lagöverträdarna den vinning som härrör från deras illegala verksamhet.

(173) För det andra avslöjade besöken stora brister i Curaçaos spårbarhetssystem. Utifrån de dokument som samlades in vid kontrollerna på plats kan det konstateras att Curaçaos myndigheter inte är kapabla att garantera spårbarhet i alla led av fisket: fångst, omlastning, transport, export och handel.

(174) För det tredje finns det stora brister i fråga om Curaçaos kontroll över sin fjärrfiskeflotta. Kontrollen över denna flotta och dess fångster ingår i ansvarsområdet för ministeriet för ekonomisk utveckling, som även är ansvarigt för att utfärda, respektive tillfälligt och permanent dra in fiskelicenser. Curaçao har inget centrum för fiskerikontroll. Med tanke på Curaçaos fjärrfiskeflottas tekniska särdrag finns det stora administrativa, organisatoriska och tekniska brister i fråga om Curaçaos förmåga att kontrollera fjärrfiskeflottans uppträdande och huruvida den fullgör sina skyldigheter och följer olika regler. Även om Curaçaos notfartyg är utrustade med modern sändningsutrustning innebär de begränsade funktionerna i den VMS-programvara som är installerad i ministeriets lokaler, tillsammans med ett pappersbaserat system, att det är omöjligt att få till stånd den grad av kontrollsystem som de insamlade uppgifterna kräver.

(175) För det fjärde säkerställer Curaçaos myndigheter inte en kontinuerlig övervaknin