SV Europeiska unionens officiella tidning L 146/17

KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2017/969

av den 8 juni 2017

om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av vissa varmvalsade platta produkter av järn, olegerat stål eller annat legerat stål med ursprung i Folkrepubliken Kina och om ändring av kommissionens genomförandeförordning (EU) 2017/649 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa varmvalsade platta produkter av järn, olegerat stål eller annat legerat stål med ursprung i Folkrepubliken Kina

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1037 av den 8 juni 2016 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (1) (nedan kallad grundförordningen), särskilt artikel 15, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDE

1.1 Inledande

(1) Den 13 maj 2016 inledde Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) en antisubventionsundersökning beträffande import av vissa varmvalsade platta produkter av järn, olegerat stål eller annat legerat stål med ursprung i Folkrepubliken Kina (nedan kallad Kina eller det berörda landet). Inledandet skedde på grundval av artikel 10 i rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (2). Kommissionen offentliggjorde ett tillkännagivande om inledande (nedan kallat tillkännagivandet) (3) i Europeiska unionens officiella tidning.

(2) Kommissionen inledde undersökningen till följd av en framställning (nedan kallad klagomål) som ingavs den 31 mars 2016 av European Steel Association (nedan kallad Eurofer eller klaganden) såsom företrädare för unionstillverkare som svarar för mer än 90 % av unionens sammanlagda tillverkning av vissa varmvalsade platta produkter av järn, olegerat stål eller annat legerat stål (nedan även kallade varmvalsade platta produkter). Klagomålet innehöll bevisning för subventionering och en därav följande risk för väsentlig skada som var tillräcklig för att motivera inledandet av en undersökning.

(3) Innan kommissionen inledde sin antisubventionsundersökning underrättade den de kinesiska myndigheterna (4) om att den hade mottagit ett korrekt underbyggt klagomål och uppmanade de kinesiska myndigheterna att inleda ett samråd i enlighet med artikel 10.7 i grundförordningen. De kinesiska myndigheterna godtog erbjudandet om samråd och ett sådant hölls således den 11 maj 2016. De kinesiska myndigheternas synpunkter beaktades vid detta samråd. Man nådde dock inte fram till någon ömsesidigt godtagbar lösning.

(4) Några månader innan inledandet av den nu aktuella undersökningen inledde kommissionen den 13 februari 2016 (5) en antidumpningsundersökning beträffande import av samma produkt med ursprung i Kina (den parallella antidumpningsundersökningen).

(5) Strax efter inledandet av den nu aktuella undersökningen inledde kommissionen den 7 juli 2016 (6) även en antidumpningsundersökning beträffande import av samma produkt med ursprung i Brasilien, Iran, Ryssland, Serbien och Ukraina.

(6) Den 5 april 2017 införde kommissionen en slutgiltig antidumpningstull på import av samma produkt med ursprung i Kina (7) (nedan kallad antidumpningsförordningen). Analyserna av skada, orsakssamband och unionens intresse inom ramen för denna antisubventionsundersökning och den parallella antidumpningsundersökningen är identiska, eftersom definitionerna av unionsindustrin, de representativa unionstillverkarna och undersökningsperioden är desamma i båda undersökningarna. De har uppdaterats och kompletterats för att ta hänsyn till alla fakta som lagts fram i samband med den nu aktuella undersökningen.

1.1.1 Synpunkter efter inledandet

(7) De kinesiska myndigheterna hävdade att det faktum att det ingivits ett antidumpningsklagomål mot samma produkt från fem andra länder med hänvisning till förekomst av väsentlig skada inom mindre än två månader efter det att det nu aktuella klagomålet ingavs med hänvisning till risk för skada gör att man på allvar kan ifrågasätta om den nu aktuella antisubventionsundersökningen alls borde ha inletts.

(8) Kommissionen noterade att antisubventionsärendet mot Kina och antidumpningsärendet mot samma produkt från fem andra länder är två helt separata undersökningar och att dessa ärenden därför måste bedömas var och en för sig på grundval av sina egna särskilda omständigheter. För det första är undersökningsperioden olika i de båda ärendena och det finns bara en viss överlappning (andra halvåret 2015). För det andra var risk för väsentlig skada för unionsindustrin grunden för antisubventionsklagomålet, under det att grunden för antidumpningsklagomålet var förekomst av skada för unionsindustrin. I detta sammanhang erinrade kommissionen om att fastställandet av dumpning och skada grundas på en undersökningsperiod som fastställts i enlighet med relevanta rättsliga bestämmelser och meddelats i tillkännagivandet om inledande för vart och ett av de två ärendena. Utan att det föregriper resultatet av den pågående antidumpningsundersökningen beträffande de andra fem länderna, kan det dessutom såsom framgår av skälen 549–551 konstateras att den bevisning som framkommit i samband med undersökningen inte vederlägger den tillräckliga bevisning som fanns tillgänglig vid tidpunkten för inledandet.

(9) Kommissionen avvisar således detta påstående med hänvisning till att det är ogrundat.

(10) De kinesiska myndigheterna hävdade även att undersökningen borde avslutas på grund av att klagomålet inte uppfyllde de krav vad gäller bevisning som anges i artikel 11.2 och 11.3 i WTO-avtalet om subventioner och utjämningsåtgärder och artikel 10.2 i grundförordningen. Enligt de kinesiska myndigheterna fanns det inte tillräcklig bevisning om utjämningsbara subventioner, skada och orsakssamband mellan den subventionerade importen och skadan.

(11) De uppgifter som lämnats i klagomålet utgör de uppgifter som rimligen var tillgängliga för klaganden. Dessa uppgifter var dessutom tillräckliga för att man i det inledande skedet skulle kunna påvisa att de påstådda subventionerna var utjämningsbara med avseende på förekomst, storlek och art. Klagomålet innehöll även tillräcklig bevisning för att det fanns risk för skada för unionsindustrin på grund av den subventionerade importen. Klagomålet är 166 sidor långt och beskriver den bevisning som ingår i de 117 bilagorna. I den utsträckning som de kinesiska myndigheterna pekat på brister var gäller klagomålets riktighet och tillförlitlighet undersökte kommissionen dessa under undersökningen. Den fann dock inga skäl att utesluta någon prima facie-bevisning rörande förekomst och omfattning av subventionering vid inledandet av undersökningen.

(12) Efter utlämnandet av uppgifter upprepade de kinesiska myndigheterna sitt påstående, men lämnade inga ytterligare skäl till stöd för sitt påstående. Kommissionen vidhåller således sin ståndpunkt såsom den beskrivs i skälet ovan.

1.2 Undersökningsperiod och skadeundersökningsperiod

(13) Undersökningen av subventionering omfattar perioden 1 januari 2015–31 december 2015 (nedan kallad undersökningsperioden eller UP i tabeller). Undersökningen av de utvecklingstendenser som är relevanta för bedömningen av skada omfattar perioden från och med den 1 januari 2012–31 december 2015 (nedan kallad skadeundersökningsperioden).

1.3 Berörda parter

(14) I tillkännagivandena om inledande uppmanade kommissionen berörda parter att ta kontakt med den för att delta i undersökningen. Dessutom underrättade kommissionen klaganden, andra kända unionstillverkare, kända exporterande tillverkare, de kinesiska myndigheterna, kända importörer, leverantörer och användare, handlare samt intresseorganisationer som såvitt känt var berörda om inledandet av undersökningen och uppmanade dem att delta.

(15) Berörda parter gavs möjlighet att lämna synpunkter på inledandet av undersökningen och att begära att bli hörda av kommissionen och/eller förhörsombudet för handelspolitiska förfaranden.

1.4 Stickprovsförfarande

(16) I tillkännagivandet om inledande uppgav kommissionen att den kunde komma att använda sig av ett stickprovsförfarande vad gäller de berörda parterna i enlighet med artikel 27 i grundförordningen.

1.4.1 Unionstillverkare

(17) I tillkännagivandet om inledande angav kommissionen att den hade gjort ett preliminärt urval av unionstillverkare. I enlighet med artikel 27.1 b i grundförordningen gjorde kommissionen ett urval av på grundval av den största representativa produktions- och försäljningsvolym som rimligen kunde undersökas inom den tid som stod till förfogande. Urvalet har även en bred geografisk spridning. Kommissionen uppmanade berörda parter att lämna synpunkter på det preliminära urvalet, men mottog inga synpunkter.

(18) Det slutgiltiga urvalet bestod av sex unionstillverkare från fem olika medlemsstater. Dessa unionstillverkare svarar för mer än 45 % av tillverkningen i unionen.

1.4.2 Importörer

(19) För att kommissionen skulle kunna avgöra om ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i så fall göra ett urval, bad den de icke-närstående importörerna att lämna de uppgifter som anges i tillkännagivandet om inledande.

(20) En icke-närstående importör gav sig till känna och tillsändes därför ett frågeformulär för importörer.

(21) Trots att kommissionen kontaktade importören i fråga i syfte att inhämta relevanta uppgifter lämnade den icke-närstående importören endast ett delvis ifyllt frågeformulär.

1.4.3 Exporterande tillverkare

(22) För att kunna avgöra om ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i så fall göra ett urval bad kommissionen alla exporterande tillverkare i Kina att lämna de uppgifter som anges i tillkännagivandet om inledande. Kommissionen bad dessutom de kinesiska myndigheterna att identifiera eller kontakta andra eventuella exporterande tillverkare som skulle kunna vara intresserade av att delta i undersökningen.

(23) Nio exporterande tillverkare eller grupper av exporterande tillverkare i det berörda landet lämnade den begärda informationen och samtyckte till att ingå i urvalet. I enlighet med artikel 27.1 b i grundförordningen gjorde kommissionen ett urval på grundval av den största representativa exportvolym till unionen som rimligen kunde undersökas inom den tid som stod till förfogande. Detta urval bestod av följande fyra grupper av exporterande tillverkare: — Benxi Iron & Steel Group, Kina — Hesteel Group, Kina — Jiangsu Shagang Group, Kina — Shougang Group, Kina

(24) De grupper av exporterande tillverkare som ingick i urvalet svarade för 68 % av den totala importen till unionen av den berörda produkten.

(25) I enlighet med artikel 27.2 i grundförordningen genomförde kommissionen ett samråd om urvalet med alla berörda kända exporterande tillverkare och med de kinesiska myndigheterna. Det inkom synpunkter på det föreslagna urvalet från klaganden och två exporterande tillverkare, varav den ena ingick i urvalet och den andra inte.

(26) Klaganden hävdade att det föreslagna urvalet inte gav en korrekt bild av den kinesiska industrin för varmvalsade platta stålprodukter som skulle undersökas. Klaganden hävdade framför allt att kommissionen borde grunda sitt urval inte bara på exportvolymen utan även ta hänsyn till alla subventioner som tas upp i klagomålet. Klaganden ansåg att två av företagen i urvalet inte var representativa mottagare av utjämningsbara subventioner.

(27) Kommissionen noterade att den grundade sitt urval på de kriterier som anges i artikel 27.1 b i grundförordningen. I enlighet med den bestämmelsen har kommissionen grundat sitt urval på den största representativa exportvolymen till unionen. Det faktum att ett enskilt företag eventuellt inte är berättigat till en särskild form av en påstådd subvention gör inte att urvalet inte är representativt, eftersom det är meningen att urvalet ska vara representativt för den kinesiska industrin för varmvalsade platta stålprodukter i dess helhet vad gäller berättigande till alla former av påstådda subventioner. De fyra grupperna av exporterande tillverkare i urvalet är representativa vad gäller berättigande till de påstådda subventionerna i klagomålet, såsom framgår av kommissionens analys i en kommentar till ärendet som finns att tillgå i de icke-konfidentiella handlingarna. Kommissionen anser därför att urvalet utgör en korrekt grund för undersökningen rörande förekomst och omfattning av den påstådda subventioneringen och är förenligt med artikel 27.1 b i grundförordningen.

(28) Efter utlämnandet av uppgifter framhöll klaganden att kommissionen borde ha tillämpat artikel 27.1 a i stället för artikel 27.1 b i grundförordningen för att fastställa urvalet, eftersom detta skulle ha gett en bättre bild av subventionsprogrammet. Såsom förklarats i föregående skäl ansåg kommissionen att de fyra grupperna av exporterande tillverkare i urvalet är representativt inte bara när det gäller volym utan också i fråga om berättigande till de påstådda subventioner som anges i klagomålet och den subventionspraxis som undersökts från och med tillkännagivandet om inledande. Detta påståendet avvisades därför.

(29) Den första exporterande tillverkaren, som ingick i urvalet, ville veta varför man inte använt samma urval som i den parallella antidumpningsundersökningen. Kommissionen erinrade om att antidumpningsundersökningen och antisubventionsundersökningen är två helt skilda undersökningar som genomförs i olika syften. När det gäller antidumpningsundersökningen fastställer kommissionen huruvida det förekommer dumpning eller inte (dvs. en objektiv prisdiskriminering), vilket är en fråga som besvaras antingen med ja eller nej. Det undersökningsresultat beträffande dumpning som fastställs på grundval av urvalet kan extrapoleras till alla övriga företag. I antisubventionsundersökningen fastställer kommissionen storleken på subventionen per exporterad enhet av den berörda produkten. Endast sådana subventioner som konstateras för de företag som ingår i urvalet kan utjämnas. För att undersökningen skulle ge så bra resultat som möjligt och för att unionsindustrin skulle få ett så gott skydd som möjligt ansåg kommissionen därför att det var lämpligt att täcka en större exportvolym i antisubventionsundersökningen än i antidumpningsundersökningen för att därmed se till att urvalet är representativt vad gäller berättigande till de påstådda subventionerna i klagomålet och den subventionspraxis som anges i tillkännagivandet om inledande. Det utökade urvalet för antisubventionsundersökningen ger tillräcklig täckning vad gäller berättigande till den påstådda subventioneringen i klagomålet. Tre av de fyra företagen i urvalet ingick även i urvalet för den parallella antidumpningsundersökningen. Anledningen till att man tog med ytterligare ett företaget i urvalet var att det var det näst största företaget sett till volym och att man därigenom fick ett representativt urval vad gäller berättigande till de påstådda subventionerna i klagomålet.

(30) Den andra exporterande tillverkaren, som inte ingick i urvalet, begärde att få ingå i urvalet eller att bli undersökt individuellt med hänvisning till att urvalet inte gav en rättvis bild av dess särdrag. De argument som framfördes avsåg tillverkning och export av snabbstål och verktygsstål, vilka den menade har andra egenskaper och en annan prisbild. Urvalet har fastställts på grundval av kriteriet största representativa exportvolym av den berörda produkten. Den exporterande tillverkare som begärde att få ingå i urvalet har väsentligt lägre exportvolymer när det gäller den berörda produkten än vad de föreslagna företagen har. Det var således inte möjligt att ta med detta företag i urvalet och dess begäran om att få ingå avvisades därför. Hursomhelst beslutade kommissionen därefter att snabbstål och verktygsstål inte skulle ingå i definitionen av den berörda produkten, vilket ledde till att all företagets tillverkning föll utanför ramen för undersökningen. Detta innebär att företaget inte längre ansågs vara en exporterande tillverkare av den berörda produkten och att dess begäran om individuell undersökning inte var giltig i och med att företaget inte längre var en berörd part.

(31) Det föreslagna urvalet är därför förenligt med artikel 27.1 b i grundförordningen. Kommissionen har därför beslutat att det föreslagna urvalet ska vara det slutgiltiga urvalet.

1.5 Svar på frågeformulär och kontrollbesök

(32) Det sändes ett frågeformulär till de kinesiska myndigheterna. Detta innehöll särskilda frågeformulär till China Development Bank, Agricultural Development Bank of China, Export Import Bank of China (”EXIM”), Agricultural Bank of China, Bank of China (”ABC”, Bank of China (”BOC”), China Construction Bank (”CCB”) och Industrial and Commercial Bank of China (”ICBC”). Dessa banker hade i klagomålet specifikt hänvisats till som offentliga organ eller organ som ålagts eller anförtrotts att bevilja subventioner. De kinesiska myndigheterna ombands även att vidarebefordra detta särskilda frågeformulär för finansinstitut till alla andra finansinstitut som helt eller delvis ägs av den kinesiska staten (”statsägda banker”). Frågeformuläret till de kinesiska myndigheterna innehöll dessutom särskilda frågeformulär för de producenter av järnmalm, koks och kokskol som helt eller delvis ägs av den kinesiska staten (statsägda företag). Frågeformulär sändes även till de fyra grupper av exporterande tillverkare som ingick i urvalet, till de unionstillverkare som ingick i urvalet och till alla närstående importörer, den icke-närstående importör som givit sig till känna och två användare som givit sig till känna.

(33) Kommissionen mottog svar på frågeformuläret från de kinesiska myndigheterna. I detta svar ingick svar på det särskilda frågeformuläret från EXIM, ABC, BOC, CCB och ICBC. Kommissionen mottog även svar på frågeformuläret från de fyra grupperna av exporterande tillverkare i urvalet, unionstillverkarna i urvalet, den icke-närstående importören och en användare.

(34) Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som den ansåg vara nödvändiga för ett fastställande av subventionering, därav följande risk för skada och unionens intresse. Det företogs ett kontrollbesök på plats hos det kinesiska handelsministeriet, vid vilket även tjänstemän från andra relevanta ministerier deltog. Dessutom deltog även företrädare från följande finansinstitut vid detta kontrollbesök: — Export Import Bank of China, Peking, Kina — Industrial and Commercial Bank of China, Peking, Kina — China Construction Bank, Peking, Kina — Agricultural Bank of China, Peking, Kina — Bank of China, Peking, Kina

(35) Kontrollbesök enligt artikel 26 i grundförordningen genomfördes i följande företags lokaler: (1) Unionstillverkare som ingår i urvalet: — ThyssenKrupp Steel Europe AG, Duisburg, Tyskland — Tata Steel IJmuiden BV, Velsen-Noord, Nederländerna — Tata Steel UK Limited, Port Talbot, South Wales, Förenade kungariket — ArcelorMittal Mediterranee SAS, Fos-sur-Mer, Frankrike — ArcelorMittal Atlantique Et Lorraine SAS, Dunkerque, Frankrike — ArcelorMittal España SA, Gozón, Spanien. (2) Tillverkare i Kina som ingår i urvalet a) Benxi Iron & Steel Group: — Benxi Iron & Steel (Group) Co., Ltd, Benxi, Kina — Bengang Steel Plates Co., Ltd, Benxi, Kina — Benxi Beiying Iron & Steel (Group) Co., Ltd, Benxi, Kina — Benxi Iron & Steel (Group) Mining Industry Co., Ltd, Benxi, Kina — Benxi Iron & Steel (Group) International Trading Co., Ltd, Benxi, Kina — Liaoning Henderson Assets Operating & Management Co., Ltd, Benxi, Kina b) Jiangsu Shagang Group: — Jiangsu Shagang Group Co., Ltd, Zhangjiagang City, Kina — Zhangjiagang Hongchang Plate Co., Ltd, Zhangjiagang City, Kina — Zhangjiagang GTA Plate Co., Ltd, Zhangjiagang City, Kina — Zhangjiagang Yangtze River Cold rolled Sheet Co., Ltd, Zhangjiagang City, Kina — Zhangjiagang Hongchang Pellets Co., Ltd, Zhangjiagang City, Kina — Jiangsu Shagang International Trade Co., Ltd, Jinfeng Town, Zhangjiagang City, Kina c) Hesteel Group: — Hesteel Group Co., Ltd, Shijiazhuang och Peking, Kina — Hesteel Co., Ltd, Shijiazhuang, Kina — Handan Iron & Steel Group Han-Bao Co., Ltd, Handan City, Kina — Hesteel Co., Ltd Tangshan Branch, Tangshan City, Kina — Hesteel Co., Ltd Chengde Branch, Chengde City, Kina — Hebei Iron & Steel Group Mining Co., Ltd, Tangshan, Kina — Hesteel Group International Trade Corporation, Peking, Kina — Sinobiz Holdings Limited (British Virgin Islands), Tangshan City, Kina d) Shougang Group: — Shougang Jingtang United Iron & Steel Co. Ltd, Caofeidian, Kina — Tangshan Shougang Jingtang Xishan Coking Co. Ltd, Caofeidian, Kina — Shougang Qian'an Iron and Steel, filial till Beijing Shougang Co. Ltd, Qian'an, Kina — Qian'an Coal Chemical Company, Qian'an, Kina — Shougang Mining Co. Ltd, branch of Shougang Corporation, Qian'an, Kina — Beijing Shougang Co. Ltd, Peking, Kina — China Shougang International Trade & Engineering Corporation, Peking, Kina — Shougang Holding Trade Hongkong Limited, Hongkong — Shougang Corporation, Beijing, Kina (3) Användare — Marcegaglia Carbon Steel Spa, Gazoldo degli Ippoliti, Italien.

1.6 Beslut att inte införa provisoriska åtgärder

(36) Den 13 februari 2017 underrättade kommissionen alla berörda parter om att det inte skulle komma att införas någon provisorisk utjämningstull på import till unionen av vissa varmvalsade platta produkter av järn, olegerat stål eller annat legerat stål med ursprung i Kina.

1.7 Efterföljande förfarande

(37) Kommissionen fortsatte att inhämta och kontrollera alla uppgifter som den ansåg vara nödvändiga för de slutgiltiga avgörandena och angav vilka frågor som behövde undersökas ytterligare.

(38) Den 28 april 2017 underrättade kommissionen alla parter om de viktigaste omständigheter och överväganden på grundval av vilka den avsåg att införa en slutgiltig utjämningstull på import till unionen av den berörda produkten och uppmanade alla parter att inkomma med synpunkter inom 17 dagar. På motsvarande sätt underrättade kommissionen även de berörda parterna om resultaten av sina kontrollbesök, inbegripet de fall där kommissionen varit tvungen att använda sig av bästa tillgängliga uppgifter. Den 18 maj sände kommissionen dessutom en kompletterande kommentar till ärendet till alla berörda parter i vilken den mer ingående redogjorde för hur den resonerat kring sin beräkning av förmånen av förmånslånen. Synpunkter inkom inom den fastställda tidsfristen på 5 dagar och behandlades därefter.

2. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT

2.1 Berörd produkt

(39) Varmvalsade platta stålprodukter tillverkas genom en process för bearbetning av metall där upphettad metall förs genom ett eller flera par av varmvalsar för att minska tjockleken och göra den enhetlig, varvid metallens temperatur överstiger dess rekristallisationstemperatur. De kan levereras i olika former, dvs. i ringar eller rullar (oljade eller ej oljade, betade eller ej betade), i skurna längder (plåtar) eller smala band.

(40) Det finns två huvudsakliga användningsområden för varmvalsade platta stålprodukter. För det första är de råvara för tillverkningen av olika stålprodukter i senare led med ett mervärde, börjande med kallvalsade (8) platta stålprodukter försedda med överdrag. För det andra används de som industriell insatsvara som köps av slutanvändarna för en rad olika tillämpningsområden, bland annat inom byggverksamhet (produktion av stålrör), varvsindustri, gasbehållare, bilar, tryckkärl och energiledningar.

(41) Den 26 juni 2016 begärde en exporterande tillverkare (Jiangsu Tiangong Tools Company Limited) att vissa typer av varmvalsade platta stålprodukter, i branschen kända som verktygsstål och snabbstål, borde undantas från produktdefinitionen. Företaget hävdade att verktygsstål och snabbstål har helt andra egenskaper, priser, specifikationer och användningsområden.

(42) I detta hänseende konstaterade kommissionen i samband med den parallella antidumpningsundersökningen att det verkligen finns stora fysikaliska och kemiska skillnader mellan å ena sidan andra typer av den berörda produkten än verktygsstål och snabbstål, och å andra sidan verktygsstål och snabbstål. Det finns flera kemiska element som förekommer naturligt i verktygsstål och snabbstål, men som inte återfinns i den berörda produkten. Dessutom finns det skillnader i tillverkningsprocessen, olika användningsområden och betydande prisskillnader mellan verktygsstål och snabbstål å ena sidan och andra typer av den berörda produkten å den andra.

(43) Kommissionen uteslöt därför verktygsstål och snabbstål ur produktdefinitionen i den parallella antidumpningsundersökningen.

(44) Mot denna bakgrund beslutade kommissionen att utesluta verktygsstål och snabbstål ur produktdefinitionen även i den nu aktuella undersökningen.

(45) Den berörda produkten definieras således som vissa valsade platta produkter av järn, olegerat stål eller annat legerat stål, även i ringar eller rullar (inklusive produkter skurna i längder och ”smala band”), inte vidare bearbetade efter varmvalsningen (varmvalsad platta), varken pläterade, på annat sätt metallöverdragna eller försedda med annat överdrag med ursprung i Kina. Den berörda produkten omfattar inte — produkter av rostfritt stål och kornorienterat kiselelektrostål, — produkter av verktygsstål och snabbstål, — produkter, inte i ringar eller rullar, utan reliefmönster, med en tjocklek av mer än 10 mm och en bredd av minst 600 mm, och — produkter, inte i ringar eller rullar, utan reliefmönster, med en tjocklek av minst 4,75 mm men högst 10 mm och en bredd av minst 2 050 mm. Den berörda produkten klassificeras för närvarande enligt KN-nummer 7208 10 00, 7208 25 00, 7208 26 00, 7208 27 00, 7208 36 00, 7208 37 00, 7208 38 00, 7208 39 00, 7208 40 00, 7208 52 10, 7208 52 99, 7208 53 10, 7208 53 90, 7208 54 00, 7211 13 00, 7211 14 00, 7211 19 00, ex 7225 19 10, 7225 30 90, ex 7225 40 60, 7225 40 90, ex 7226 19 10, 7226 91 91 och 7226 91 99.

2.2 Likadan produkt

(46) Undersökningen visade att följande produkter har samma grundläggande fysiska egenskaper och samma grundläggande användningsområden: — Den berörda produkten. — Den produkt som tillverkas och säljs på hemmamarknaden i Kina. — Den produkt som unionsindustrin tillverkar och säljer i unionen.

(47) De anses därför vara likadana produkter enligt artikel 2 c i grundförordningen.

3. SUBVENTIONERING

3.1 Inledning: Presentation av statliga planer, projekt och andra dokument

(48) Innan kommissionen började analysera den påstådda subventioneringen i form av selektiva subventioner eller subventionsprogram (se avsnitt 3.4 och följande) gjorde den en bedömning av statliga planer, projekt och andra dokument som var relevanta för fler än en av subventionerna eller subventionsprogrammen. Av de skäl som anges nedan kom kommissionen fram till att alla subventioner eller subventionsprogram som bedömningen avsåg ingick som ett led i den kinesiska statens centralplanering.

(49) I Kinas tolfte femårsplanen för nationell ekonomisk och social utveckling (nedan kallad den tolfte femårsplanen) beskriver den kinesiska regeringen sin strategiska vision för att förbättra och främja nyckelindustrier. I kapitel 9 i den tolfte femårsplanen som rör omvandling och uppgradering av tillverkningsindustrin anges det att det krävs en omvandling och uppgradering av vissa nyckelindustrier i syfte att förbättra konkurrenskraften för Kinas industriella kärna. Det anges vidare att den kinesiska regeringen kommer att utarbeta strategier för att stödja teknisk förbättring av företagen i syfte att stärka konkurrenskraften. Stålindustrin intar en central plats bland dessa nyckelindustrier.

(50) I den tolfte femårsplanen fästs även stor vikt vid resursbevarande och miljöskydd samt vid mål rörande utvecklingen av en cirkulär ekonomi och koldioxidsnål teknik. I kapitel 9 i den tolfte femårsplanen anges det att stålindustrin måste göra framsteg på områdena integrerad resursanvändning, energihushållning och utsläppsminskning.

(51) Den kinesiska regeringen har även utarbetat en särskild plan för stålindustrin, dvs. den tolfte femårsplanen för stålindustrin. I denna plan framhålls det att stålindustrin är en viktig basindustri i landets ekonomi. Den viktigaste prioriteringen för den kinesiska regeringen under perioden 2011–2015 är att genomföra en strukturanpassning, omvandling och uppgradering av stålindustrin. Dessutom understryks det i kapitel 5 i den tolfte femårsplanen för stålindustrin att det är viktigt att man lyckas åstadkomma ”en starkare koppling mellan politiken på områdena skatter, finanser, handel, mark, energisparande, miljöskydd, säkerhet osv. och politiken för stålindustrin”.

(52) De kinesiska myndigheterna hävdade att kommissionen inte kunde använda sig av den tolfte femårsplanen och den tolfte femårsplanen för stålindustrin i sin undersökning, eftersom dessa båda planer löpte ut den 31 december 2015. Detta innebär att det inte finns någon rättslig grund för en fortsatt subventionering. Kommissionen noterade att den tolfte femårsplanen och den tolfte femårsplanen för stålindustrin täcker undersökningsperioden. I mars 2016 släpptes den trettonde femårsplanen som omfattar perioden 2016–2020. Såsom förklaras närmare i nästa skäl bygger den trettonde femårsplanen på de mål som anges i den tolfte femårsplanen och vidareutvecklar dem. Detta innebär att det finns en kontinuitet i insatserna för att främja utvecklingen av stålindustrin.

(53) I den trettonde femårsplanen framhålls vidare hur viktig den tekniska innovationen är för Kinas ekonomiska utveckling och att de gröna utvecklingsprinciperna fortfarande spelar en viktig roll. Enligt kapitel 5 är en av de viktigaste utvecklingslinjerna att främja en uppgradering av den traditionella industristrukturen, vilket även var fallet i den tolfte femårsplanen. Denna idé utvecklas närmare i kapitel 22 där man förklarar hur den traditionella industrin i Kina ska moderniseras genom teknisk omställning. I detta hänseende anges det i den trettonde femårsplanen att man kommer att stödja företagen så att de kan uppnå ”en generell förbättring inom områden såsom produktteknik, industriutrustning, miljöskydd och energieffektivitet”. Miljöskyddsaspekten beskrivs mer ingående i kapitel 44. Enligt vad som anges i detta kapitel kommer ett förnyelsearbete för en ren produktion att genomföras i nyckelindustrierna och i ruta 16 hänvisas det specifikt till stålindustrin i detta sammanhang.

(54) Den trettonde femårsplanen för stålindustrin (Steel Industry Adjustment and Upgrading plan for 2016–2020) offentliggjordes i november 2016. Den grundar sig på den trettonde femårsplanen. I denna anges att stålindustrin är ”en viktig och grundläggande sektor i den kinesiska ekonomin och en nationell hörnsten” (9). I denna plan vidareutvecklas de principer om teknisk innovation, strukturanpassning och en grön utveckling som nämns i den trettonde femårsplanen och de kopplas till mer specifika prioriteringar inom stålsektorn (se kapitel IV – Huvuduppgifter). Dessutom görs en koppling till olika skattemässiga och finansiella stödåtgärder (se kapitel V – Skyddsåtgärder).

(55) De kinesiska myndigheterna hävdade även att dessa planer endast utgör en vägledning och att de därmed varken är obligatoriska eller bindande. I inledningen till den tolfte femårsplanen anges det dock att ”denna plan är, efter överläggningar och godkännande av nationella folkkongressen lagligt bindande”. I kapitel 17 i den trettonde femårsplanen anges det att ”Den nationella utvecklingsstrategin och planen kommer att ha en ledande och tvingande roll” (10). Det anges även i den trettonde femårsplanen för stålindustrin att ”alla lokala myndigheter med ansvar för stålindustrin ... Ska genomföra de uppgifter och policyåtgärder som anges i denna plan”. På företagsnivå gäller att ”de relevanta företagen ska se till att ha konvergens i förhållande till de viktigaste målen och de prioriterade uppgifterna i denna plan” (11). Dessa planer är således bindande och ger inte uttryck för bara en allmänt stödjande hållning. De kinesiska myndigheterna upprepade sin ståndpunkt efter utlämnandet av uppgifter, men lade inte fram någon ytterligare bevisning till stöd för att ovanstående endast skulle vara att anse som politisk vägledning trots att den klara ordalydelsen visar på motsatsen. Det är snarare så att de kinesiska myndigheterna citerade vissa formuleringar i dessa planer som visserligen är mer politiskt inriktade, vilket dock inte innebär att de för den skull inte är att anse som rättsligt bindande. Kommissionen vidhöll således sin ståndpunkt att dessa planer är rättsligt bindande.

(56) Stålindustrin anges som en strategisk, prioriterad och/eller främjad industri även i följande dokument: a) Statsrådets beslut nr 40 om utfärdande och genomförande av de tillfälliga bestämmelserna om främjande av industriell strukturanpassning (nedan kallat beslut nr 40). I detta beslut anges att den vägledande katalogen för industriell strukturanpassning, som innehåller tillämpningsföreskrifter till beslut nr 40, är en viktig grund när det gäller utformningen av investeringsriktlinjer. Den utgör även en vägledning för de kinesiska myndigheterna vad gäller förvaltningen av investeringsprojekt och utformning och genomförande av strategier inom områdena offentliga finanser, beskattning, krediter, mark, import och export (12). Stålindustrin anges som en främjad industri i kapitel VIII i den vägledande katalogen. Vad gäller dess rättsliga karaktär noterar kommissionen att beslut nr 40 är en föreskrift från statsrådet, dvs. Kinas högsta förvaltningsorgan. Det är därför rättsligt bindande för andra offentliga organ och för de ekonomiska aktörerna (13). b) Enligt kapitlen III.5 och VIII i den nationella översikten över den tekniska och vetenskapliga utvecklingen på medellång och lång sikt (2006–2020) stödjer denna utveckling av nyckelområden och prioriterade teman och främjar ekonomiskt och skattemässigt stöd till dessa nyckelområden och prioriteringar. c) I föreskrift nr 35 från den nationella utvecklings- och reformkommissionen (nedan även kallad NDRC) (14) om en utvecklingsstrategi för järn- och stålindustrin från 2005 (nedan kallad föreskrift nr 35) anges det att järn- och stålindustrin är en viktig basindustri i landets ekonomi. d) I planen för anpassning av och återhämtning i stålindustrin som statsrådet offentliggjorde i mars 2009 (återhämtningsplanen) införs en rad olika strategier och stödåtgärder som har till syfte att leda stålindustrin ut ur den internationella finanskrisen, upprätthålla tillväxten och se till att stålindustrin fungerar väl, eftersom den är viktig nyckelindustri för landets ekonomi.

(57) Efter utlämnandet av uppgifter hänvisade de kinesiska myndigheterna till beslut nr 40 i vilket det anges att främjade industrier bör få kreditstöd ”i enlighet med kreditprinciperna”. Enligt de kinesiska myndigheterna innebär inte detta att man kan sluta sig till att detta slags stöd ges på förmånsbasis. Det framgick emellertid av undersökningen att den vaga termen ”kreditprinciper” inte betyder ett marknads- och affärsmässigt beteende utan snarare att dessa kreditprinciper omfattar viktiga politiska överväganden som antigen väger tyngre än kreditriskbedömningen eller gör att det inte över huvud taget görs någon kreditbedömning. Dessutom omfattades företagen i urvalet av förmånlig utlåning för vilken det i praktiken inte gjordes någon riktig kreditriskbedömning (se avsnitt 3.4). Kommissionen avvisade därför de kinesiska myndigheternas påstående att utlåningen till stålindustrin hade skett på marknads- och affärsmässiga villkor och att uttrycket ”enligt kreditprinciperna” skulle tolkas som att det fanns en skyldighet att följa dessa villkor. Den springande punkten är att det i beslut nr 40 föreskrivs att alla finansinstitut ska tillhandahålla krediter till främjade branscher, bland annat stålindustrin, och att detta stöd i praktiken tillhandahålls på förmånliga villkor som inte tar hänsyn till mottagarens verkliga kreditrisk.

(58) De kinesiska myndigheterna ansåg vidare att det inte fastställs i den nationella översikten över den tekniska och vetenskapliga utvecklingen på medellång och lång sikt (2006–2020) att stålproducenter är berättigade till de påstådda subventionerna. I kapitel III.5 i detta dokument nämns emellertid stålindustrin uttryckligen i samband med prioritering nr 29, dvs. cykliska järn- och stålflödesprocesser och utrustning, och i kapitel VIII främjas finansiellt och skattemässigt stöd till dessa prioriteringar. Detta påstående avvisades därför.

(59) Efter utlämnandet av uppgifter bad klaganden kommissionen att bredda sin analys av den centrala planen till att även omfatta frågan om den bristande tillämpningen av konkurslagen. Klaganden hävdade att det förekommit påfallande få konkurser i Kina mellan 2008 och 2015 och hänvisade till ett räddningsavtal från 2016 mellan flera kinesiska banker och den konkursdrabbade stålhandlaren Sinosteel. Klaganden hänvisade vidare till undersökningsresultaten i Internationella valutafondens rapport om man kan lösa de kinesiska företagens skuldsättningsproblem (Resolving China's Corporate Debt Problem (15)) i vilken man identifiera en rad olika skäl till den låga insolvensnivån i Kina. Kommissionen var införstådd med att klaganden i sitt klagomål rapporterat ett antal viktiga enskilda fall där det inte inletts något konkursförfarande för stålföretag trots att de var i trångmål. Den konstaterade emellertid att de allmänna uppgifter om konkurser i Kina som tillhandahållits vid utlämnandet av uppgifter inte med tillräcklig säkerhet kunde fördelas till sektorn för varmvalsade platta stålprodukter. För att man ska kunna avgöra om antalet fall av insolvens är ”normalt” eller ligger under ett korrekt riktmärke måste man fastställa det exakta antalet insolvensfall under undersökningsperioden. Den tid som stod till förfogande efter utlämnandet var för kort för att man skulle kunna utföra denna typ av analys. Denna kommentar leder inte till att man kan ifrågasätta kommissionens undersökningsresultat i detta avsnitt utan snarare till att dessa resultat bekräftas.

(60) Sammanfattningsvis kan det sägas att stålindustrin anses vara en nyckelindustri/strategiskt industri och att det är ett politiskt mål för den kinesiska regeringen att främja utvecklingen av denna industri.

3.2 Delvis bristande samarbete och användning av bästa tillgängliga uppgifter

3.2.1 Tillämpning av artikel 28.1 i grundförordningen med avseende på de kinesiska myndigheternas förmånliga lån

(61) Kommissionen bad de kinesiska myndigheterna att kontakta sju specifika statsägda banker som anges i klagomålet samt alla andra statsägda banker för att be dem fylla i ett särskilt frågeformulär. De kinesiska myndigheterna kontaktade dock endast fem av de sju statsägda banker som nämns specifikt i klagomålet. De kinesiska myndigheterna uppgav att de inte hade befogenhet att begära information från de andra statsägda bankerna, eftersom dessa bankers verksamhet är oberoende av de kinesiska myndigheterna. Kommissionen påpekade att de kinesiska myndigheterna inte ombetts lämna någon information utan endast att vidarebefordra de särskilda frågeformulären till de statsägda bankerna.

(62) Ingen av de fem statsägda bankerna som besvarade det särskilda frågeformuläret lämnade någon specifik information rörande lån som getts till företagen i urvalet med hänvisning till att de var bundna av rättsliga och administrativa krav samt avtalsbestämmelser vad gäller konfidentiell behandling av uppgifter rörande företagen i urvalet. Dessutom hade 30 statsägda banker, som de kinesiska myndigheterna vägrat kontakta för att be dem besvara det särskilda frågeformuläret, gett lån till de grupper av exporterande tillverkare som ingick i urvalet. Agricultural Development Bank of China hade inte gett några lån till de grupper av exporterande tillverkare som ingick i urvalet.

(63) Kommissionen bad därför alla grupper av exporterande tillverkare som ingick i urvalet att de skulle ge sin tillåtelse till att tillgång ges till företagsspecifik information som finns hos alla de banker, både statsägda och privata, som beviljat dem lån. Alla företag i urvalet vägrade dock att ge tillgång till dessa uppgifter utan att ange några närmare skäl till detta.

(64) Eftersom tre av grupperna av exporterande tillverkare i urvalet är helt statsägda bad kommissionen även de kinesiska myndigheterna att de i sin egenskap av ägare till dessa företag skulle se till att det gavs tillgång till den begärda informationen. De kinesiska myndigheterna avslog dock denna begäran från kommissionen med hänvisning till att de inte hade befogenhet att beordra de tre ifrågavarande grupperna av exporterande tillverkare att ge tillgång till den begärda informationen.

(65) Vad gäller information om företagsstruktur och ägarförhållanden så lämnade endast de 5 statsägda banker som nämns i skäl 34 sådan information till kommissionen, under det att de övriga 40 finansinstituten inte inkom med någon sådan information. Inget av dess 45 finansinstitut lämnade heller några uppgifter rörande riskbedömningen av de lån som beviljats grupperna av exporterande tillverkare i urvalet.

(66) Kommissionen underrättade därför de kinesiska myndigheterna om att den skulle kunna komma att använda sig av bästa tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 28.1 i grundförordningen för sin prövning av huruvida den påstådda subventioneringen i form av förmånliga lån verkligen förekommer och i så fall vilken omfattning den har.

(67) De kinesiska myndigheterna motsatte sig användandet av bästa tillgängliga uppgifter och angav att de inte hade befogenhet att begära information av finansinstituten och de tre statsägda grupperna av exporterande tillverkare.

(68) Detta påstående är ogrundat. Kommissionen har endast bett de kinesiska myndigheterna att vidarebefordra det särskilda frågeformuläret till de statsägda bankerna eftersom de kinesiska myndigheterna bäst bör känna till hur ägarstrukturen ser ut i detalj för de kinesiska finansinstituten. De kinesiska myndigheterna skulle även kunna ge administrativt stöd när det gäller insamlandet av svar från finansinstituten.

(69) Kommissionen kan inte heller förstå varför de kinesiska myndigheterna inte skulle kunna ge sitt stöd till kommissionens begäran till de tre statsägda grupperna av exporterande tillverkare i urvalet om att få tillgång till företagsspecifik information, särskilt med tanke på att tillståndet till tillgång med största sannolikhet kräver ett godkännande på högsta nivå, vilket i sin tur innebär att kinesiska tjänstemän ändå måste vara involverade.

(70) Efter underrättandet av uppgifter upprepade den kinesiska regeringen att den inte hade befogenhet att begära den begärda informationen av de statsägda bankerna och de tre statsägda grupperna av exporterande tillverkare. De kinesiska myndigheterna ansåg också att kommissionens begäran var orimligt betungande för de kinesiska myndigheterna, eftersom de inte bara förväntades vidarebefordra frågeformulären utan även skulle tillhandahålla administrativt stöd i samband med insamlingen av svaren. Kommissionen kunde inte se att det skulle vara en orimligt betungande uppgift för de kinesiska myndigheterna att vidarebefordra frågeformuläret och samla in svaren på central nivå. Eftersom den kinesiska regeringen inte har lagt fram några nya uppgifter vidhöll kommissionen sin ståndpunkt såsom den beskrivs i skäl 68.

(71) De kinesiska myndigheterna hävdade vidare att kommissionen varken angivit vilken information av avgörande betydelse för undersökningen som saknades eller lämnat någon förklaring till varför den begärda informationen var att anse som nödvändig och varför den inforations som lämnats av de kinesiska myndigheterna inte ansågs vara tillräcklig. Kommissionen hade dock redan genom en skrivelse av den 16 november 2016 gjort de kinesiska myndigheterna uppmärksamma på att det saknades information, särskilt vad gäller frågor direkt riktade till de statsägda bankerna, och att den måste ha tillgång till kreditriskbedömningar vid kontrollen. Eftersom kommissionen inte heller efter kontrollen fått tillgång till den begärda informationen underrättade den de kinesiska myndigheterna genom en skrivelse av den 16 mars 2017 om att den skulle kunna komma att använda sig av bästa tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 28.1 i grundförordningen, eftersom den fortfarande inte hade fått någon information rörande flertalet av de statsägda banker som tillhandahållit lån till företagen i urvalet eller någon företagsspecifik information om de lån som tillhandahållits av de samarbetsvilliga bankerna. De kinesiska myndigheterna hade således fått tillräcklig information både om att det saknades uppgifter och om vilken slags uppgifter det rörde sig om.

(72) Slutligen hävdade de kinesiska myndigheterna att kommissionen inte gett en tillräcklig förklaring till varför vissa fakta ansetts vara de bästa tillgängliga uppgifterna. Kommissionen instämmer inte i detta påstående. I avsnitt 3.4.1.2 förklaras både vilka fatta som använts som bästa tillgängliga uppgifter och varför kommissionen ansett dessa vara de bästa tillgängliga uppgifterna. Detta påstående avvisades därför som ogrundat.

(73) Den privata gruppen av exporterande tillverkare Jiangsu Shagang Group motsatte sig användandet av bästa tillgängliga uppgifter och menade att begäran om tillstånd för kommissionen att kontrollera de finansiella uppgifter om gruppen som finns hos finansinstituten var orimligt betungande. Gruppen hävdade bland annat att företagets företrädare varken inbjudits att närvara vid kontrollen på plats hos finansinstituten eller underrättats om de närmare detaljerna rörande denna kontroll.

(74) Som svar på dessa påståenden erinrade kommissionen om att företaget endast hade lämnat en kortfattad och ej underbyggd vägran att ge sitt tillstånd i form av ett e-postmeddelande av den 24 november 2016 innehållande en enda mening. Samtidigt bad företaget varken om närmare upplysningar om kontrollen på plats hos finansinstituten eller begärde att få ha en företrädare närvarande vid denna kontroll. Om företaget så hade begärt kunde kommissionen ha lämnat närmare uppgifter och försökt ordna så att företagets företrädare kunnat närvara vid kontrollen.

(75) Kommissionen blev därför tvungen att delvis grunda sin undersökning av förekomst och omfattning av den påstådda subventioneringen i form av förmånliga lån på bästa tillgängliga uppgifter.

3.2.2 Tillämpning av artikel 28.1 i grundförordningen med avseende på en exporterande tillverkare vad gäller bidrag

(76) Jiangsu Shagang Group lämnade ingen information om ett slumpmässigt urval av bidrag som valts ut för kontrolländamål. Dessutom fann kommissionen i de reviderade räkenskaperna bevisning för att det förekommit betydande bidrag som mottagits före undersökningsperioden men medfört en förmån under undersökningsperioden, vilka inte rapporterats.

(77) Kommissionen ansåg därför att den inte fått tillgång till avgörande information avseende denna aspekt av undersökningen. Detta gjorde att det blev mycket svårt att nå fram till en korrekt och välunderbyggd slutsats beträffande bidrag vad gäller denna exporterande tillverkare.

(78) Kommissionen meddelade därför företaget att den övervägde att delvis grunda sina avgöranden på bästa tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 28.1 i grundförordningen (dvs. när det gäller uppgifter som avser bidrag).

(79) I sitt svar på kommissionens skrivelse invände företaget mot tillämpningen av artikel 28.1 i grundförordningen vad gäller bidrag. Det hävdade att de bidrag kommissionen funnit vid kontrollbesöket inte hade rapporterats på grund av att det i frågeformuläret inte begärdes att man skulle rapportera bidrag som erhållits före undersökningsperioden och som inte bokförts som en förutbetald tillgång. Det hävdade vidare att det hade redovisat en fördelning av dessa bidrag vid kontrollbesöket.

(80) Vid sitt kontrollbesök fann kommissionen att de flesta av de bidrag som erhållits före undersökningsperioden avsåg tillgångar som grundade sig på namnen på de undersökta subventionerna. Den exporterande tillverkaren borde således ha angivit dessa bidrag som förutbetalda tillgångar/intäkter i enlighet med de tillämpliga redovisningsregler som anges i noterna till dess årsredovisning. Företaget borde följaktligen ha rapporterat dessa bidrag i sitt svar på frågeformuläret där det angavs att alla bidrag som avser tillgångar och som bokförts som förutbetalda intäkter ska rapporteras. Det faktum att revisorn inte ansett dessa bidrag vara förutbetalda tillgångar innebär inte att belopp som erhållits före undersökningsperioden inte kan medföra en förmån under undersökningsperioden, särskilt som den enda närmare uppgift som lämnats var en fördelning per företag. Kommissionen drog följaktligen slutsatsen att företaget varken lämnat detaljerad information om de bidrag det erhållits under undersökningsperioden och som rapporterats i frågeformulärssvaret eller om de bidrag som erhållits före undersökningsperioden och som konstaterades vara relevanta för undersökningsperioden först vid kontrollbesöket. Eftersom kommissionen inte hade fått denna detaljerade information kunde den inte använda den information om bidragen som lämnats av företaget.

(81) Kommissionen var således tvungen att fastställa sitt undersökningsresultat för detta företag vad gäller bidrag på grundval av bästa tillgängliga uppgifter. Vid sitt kontrollbesök på plats hos företaget fann kommissionen att företaget erhållit betydande belopp från en rad olika bidragsprogram och därför använde kommissionen det högsta subventionsbelopp som konstaterats för dessa bidrag under undersökningsperioden som bästa tillgängliga uppgifter.

3.3 Subventioner och subventions program inom ramen för den nu aktuella undersökningen

(82) På grundval av informationen i klagomålet, tillkännagivandet om inledande och svaren på kommissionens frågeformulär undersökte man den påstådda subventioneringen i form av följande subventioner från de kinesiska myndigheterna: i) Policystyrda förmånliga lån, kreditramar, annan finansiering och garantier ii) De facto-garantier för driftskontinuitet för företag inom industrin för varmvalsade platta stålprodukter som har svårigheter med att betala tillbaka sina lån iii) Bidragsprogram — China World Top Brand-programmet — Program för kända varumärken — Hjälp till svarande i antidumpningsärenden — Statens fond för nyckelteknikprojekt — Exportstödsbidrag som t.ex. belöningar för avancerade exportföretag eller exportresultat, stöd till rättvis handel och bidrag till internationellt ekonomiskt samarbete. — Bidrag till innovativa och experimentella företag — Särskild stödfond för icke statsägda företag — Miljöskyddsbidrag som t.ex. stimulansordningar för miljöskydd och resursbevarande, främjande av synergistisk utvinning av resurser, incitament till projekt för anpassning i efterhand vad gäller energihushållning och främjande av demonstrationscentrum för energihushållning — Bidrag till teknisk uppgradering eller omvandling som t.ex. främjande av forsknings- och utvecklingsarbete inom ramen för planerna för stöd till vetenskap och teknik, främjande av anpassning av nyckelindustrier, återhämtning och teknisk upprustning, bidrag till kommersiell tillämpning av FoU-resultat, främjande av kvalitetsförbättring, främjande av patentregistrering och medel erhållna inom ramen för ”tre kategori-programmet”. — Bidrag till avveckling av föråldrad kapacitet — Bidrag i provinsen Liaoning – programmet ”Five Point One Line” — Subventioner till Tianjin Binhai New Area och Tianjin Economic och Technological Development Area: vetenskaps- och teknikfonden och programmet för snabbare avskrivning — Ad hoc-subventioner tillhandahållna av myndigheter på kommunal nivå eller provinsnivå. iv) Program för befrielse från och reduktioner av direkta skatter — Bolagsskatteprivilegier för resursprodukter från synergistisk utvinning av resurser — Bolagsskatteavdrag för investeringskostnader för miljöskydd, energisparande och vattenhushållning samt produktionssäkerhet — Bolagsskatteprivilegier för företag med ny och avancerad teknik — Bolagsskatteprivilegier inom ramen för ”Great Western Development”-programmet — Bolagsskatteprivilegier för intäkter från främjade produkter — Bolagsskatteavdrag för inköp av inhemsk utrustning — Befrielse från eller reduktioner av bidrag avseende medel till vattenbyggnadsarbeten — Programmet ”två år gratis, tre år hälften” för företag med utländska investeringar (foreign invested enterprises, nedan kallade FIE-företag) — Skatterabatter för forskning och utveckling i FIE-företag — Bolagsskattereduktion för FIE-företag vid köp av utrustning tillverkad i Kina — Förmånlig skattebehandling inom ramen för ”Northeast Revitalisation”-programmet — Förmånlig skattebehandling för den västra regionen — Förmånlig skattebehandling för FIE-företag i ”Coastal Economic Open Areas” och ”Economic and Technological Development Zones” — Förmånlig skattebehandling för FIE-företag i de särskilda ekonomiska zonerna — Befrielse från eller reduktioner av markanvändningsskatten — Lokalskatterabatter — Skattebefrielse på utdelning mellan berättigade inhemska företag v) Program för indirekta skatter och importtullar — Momsbefrielse och importtullrabatter vid användning av importerad utrustning och teknik — Momsrabatter för FIE-företags inköp av utrustning tillverkad i Kina — Momsbefrielse för produkter som säljs av FIE-företag — Reduktion av eller befrielse från moms för produkter framställda genom synergistisk utvinning av resurser — Skattelättnader för regioner i de centrala och västra regionerna vi) Statligt tillhandahållande av varor och tjänster mot otillräcklig ersättning — Statligt tillhandahållande av järnmalm mot otillräcklig ersättning — Statligt tillhandahållande av koksutvinning mot otillräcklig ersättning — Statligt tillhandahållande av kokskol mot otillräcklig ersättning — Statligt tillhandahållande av el mot otillräcklig ersättning — Statligt tillhandahållande av mark och markanvändningsrättigheter mot otillräcklig ersättning vii) ”Foreign Trade Transformation and Upgrading Demonstration Bases” (”Demonstration Bases”) (demonstrationsbaser) och ”Common Service Platforms” (allmänna tjänsteplattformar) viii) Subventionering av tillhandahållandet av varmvalsade platta stålprodukter till EU under undersökningsperioden.

3.4 Förmånliga lån

(83) Enligt de uppgifter som lämnats av de 4 grupperna av exporterande tillverkare i urvalet hade dessa erhållit lån från 45 finansinstitut. Av dessa 45 finansinstitut var 35 stycken statsägda banker. De återstående 10 finansinstituten var antigen privatägda eller så hade kommissionen inga uppgifter med bevisvärde rörande ägandeförhållandena. Det särskilda frågeformuläret besvarades dock endast av 5 statsägda banker, trots att kommissionens begäran till de kinesiska myndigheterna avsåg alla de 35 statsägda bankerna. Endast ett av de tio övriga finansinstituten svarade endast ett och uppgav då att det inte kunde besvara frågeformuläret utan att först ha samrått med tillsynsmyndigheterna. Efter att ha samrått med CBRC underrättade detta finansinstitut kommissionen om att det var villigt att samarbeta men att CBRC låtit det förstå att ett sådant samarbete måste ske inom ramen för en mekanism för samarbete mellan myndigheter (dvs. ett informationsutbyte mellan de kinesiska myndigheterna och EU-regleringsmyndigheterna och inte ett direkt informationsutbyte kommissionen och banken). Kommissionen välkomnade detta erbjudande om samarbete, men konstaterade att det var omöjligt att inrätta ett sådant mellanhandsarrangemang för återstoden av undersökningen. Kommissionen har hursomhelst inte mottagit vare sig någon ytterligare skrivelse eller någon ytterligare begäran från CBRC. Dessutom lämnade finansinstitutet inte några kommentarer om sakförhållandena inom den fastställda tidsfristen. Kommissionen var därför tvungen att grunda sig på bästa tillgängliga uppgifter.

3.4.1 Statsägda banker som agerar som offentliga organ

(84) Kommissionen kontrollerade huruvida statsägda banker agerade som offentliga organ i den mening som avses i artiklarna 3 och 2 b i grundförordningen. I detta sammanhang gäller följande för prövningen av huruvida ett statsägt företag är att anse som ett offentligt organ (16): ”Det relevanta är huruvida en enhet har ålagts att utföra myndighetsuppgifter, snarare än hur detta uppnås. Det finns många olika sätt som staten snävt tolkat skulle kunna ge enheter befogenheter på. I enlighet därmed kan olika typer av bevisning vara relevanta för att visa att sådana befogenheter har anförtrotts en viss enhet. Bevisning för att en enhet faktiskt utför myndighetsuppgifter kan fungera som bevisning för att den har eller har anförtrotts myndighetsbefogenheter, särskilt när sådan bevisning pekar på ett kontinuerligt och systematiskt handlade Enligt vår mening kan belägg för att staten utövar meningsfull kontroll över en enhet och dess agerande, under vissa omständigheter, användas som bevisning för att den berörda enheten har myndighetsbefogenheter och utövar dessa befogenheter genom att utföra myndighetsuppgifter. Vi betonar dock att vid sidan av en uttrycklig delegering av befogenheter i ett rättsligt instrument är den blotta förekomsten av rent formella kopplingar mellan en enhet och staten i en snäv tolkning sannolikt inte tillräckligt för att fastställa ett nödvändigt innehav av myndighetsbefogenheter. Till exempel visar alltså inte det rena faktum att en stat är majoritetsägare i en enhet att staten utövar meningsfull kontroll över den enhetens beteende, och än mindre att staten har gett den myndighetsbefogenheter. I vissa fall, om det visar sig finnas åtskilliga formella tecken på statlig kontroll, liksom belägg för att denna kontroll har utövats på ett meningsfullt sätt, är det dock möjligt att sluta sig till att den berörda enheten utövar myndighetsbefogenheter.” I det nu aktuella fallet grundar sig slutsatsen att de statsägda bankerna har myndighetsbefogenheter på formella tecken på statlig kontroll och bevisning för att denna utövas på ett meningsfullt sätt.

(85) Kommissionen inhämtade uppgifter om statligt ägande och formella tecken på statlig kontroll när det gäller de statsägda bankerna. Den undersökte även huruvida denna kontroll i så fall utövats på ett meningsfullt sätt. Det faktum att de kinesiska myndigheterna och de statsägda bankerna inte velat ge kommissionen möjlighet att analysera beslutsprocessen bakom de förmånliga lånen utgjorde dock ett hinder för denna analys.

(86) Kommissionen genomförde därför i stället sin analys genom att först undersöka uppgifter rörande de fem statsägda banker som besvarat det särskilda frågeformuläret och godtog kontroller.

3.4.1.1 Samarbetsvilliga statsägda banker

(87) Fem statsägda banker besvarade frågeformuläret, och fick sina svar kontrollerade på plats, nämligen EXIM, ICBC, CCB, ABC och BOC. Dessa fem statsägda banker svarade för en väsentlig del av de lån som beviljats de fyra grupperna av företag i urvalet under undersökningsperioden vad gäller lånebelopp (mellan 50 % till 60 % både för Hesteel Group och Jiangsu Shagang Group och mellan 80 % till 95 % både för Benxi Group och Shougang Group).

a) Statligt ägande och formella tecken på statlig kontroll

(88) Kommissionen fastställde på grundval av de uppgifter den inhämtat via frågeformulärssvaren och sina kontrollbesök att den kinesiska staten, antingen direkt eller indirekt, innehade mer än 50 % av aktierna i vart och ett av dessa finansinstitut.

(89) Vad gäller de formella tecknen på statlig kontroll av de fem samarbetsvilliga statsägda bankerna angav kommissionen dem alla som viktiga statsägda finansinstitut. I interimsbestämmelserna för tillsynsstyrelserna för viktiga statsägda finansinstitut (”Interim Regulations on the Board of Supervisors in Key State-owned Financial Institutions”) anges det att ”Med de viktiga statsägda finansinstitut som anges i dessa bestämmelser förstås statsägda policybanker, affärsbanker, kapitalförvaltningsföretag, värdepappersföretag, försäkringsföretag osv. (nedan kallade statsägna finansinstitut) för vilka statsrådet utser tillsynsstyrelse” (17).

(90) Tillsynsstyrelserna för viktiga statsägda finansinstitut utses i enlighet med interimsbestämmelserna för tillsynsstyrelserna för viktiga statsägda finansinstitut. Kommissionen fastställde på grundval av artiklarna 3 och 5 i dessa interimsbestämmelser att medlemmarna i tillsynsstyrelserna utses av och är ansvariga inför statsrådet, vilket visar på att staten utövar en institutionell kontroll över de samarbetsvilliga statsägda bankernas affärsverksamhet. Utöver dessa allmängiltiga tecken fann kommissionen följande för var och en av de fem statsägda bankerna:

EXIM:

(91) EXIM har grundats och fungerar i enlighet med tillkännagivandet om inrättande av EXIM (Notice of Establishing Export-Import Bank of China) som utfärdats av statsrådet och EXIM:s bolagsordning. Staten, som innehar 100 % av aktierna i EXIM, kontrollerar därför EXIM genom att den utser medlemmarna i tillsynsstyrelsen. Dessa medlemmar representerar statens intresse, även politiska hänsynstaganden, vid EXIM:s sammanträden. Det finns ingen styrelse. Staten utser EXIM:s ledning direkt. Enligt EXIM:s webbplats har denna bank till uppgift att stödja Kinas utrikeshandel, investeringar och internationella ekonomiska samarbete. Den ska se till att förstärka det ekonomiska stödet till nyckelsektorer och svaga länkar i den kinesiska ekonomin i syfte att skapa en hållbar och sund ekonomisk och socialutveckling.

ICBC:

(92) På grundval av kapitlen 8–10 i denna banks bolagsordning har den kinesiska staten, tack vare sitt aktieinnehav på 69,6 %, befogenhet att utse de viktigaste ledningsposterna i banken, t.ex. ordförande och vice ordförande, styrelseordförande och vice styrelseordförande, verkställande direktör och ordföranden för tillsynsstyrelsen.

(93) Enligt bolagsordningen är det styrelsen som sammankallar stämman, beslutar om bankens affärsstrategi och budget, fattar beslut om investeringar (och fusioner), beslutar om avskedande av högre tjänstemän, utformar riskhanteringssystem och beslutar om inrättandet av avdelningar och filialer. Denna icke uttömmande förteckning över ansvarsområden visar på den institutionella kontroll som staten utöver över ICBC:s löpande verksamhet.

CCB:

(94) Enligt kapitlen 11 och 12 i denna banks bolagsordning har den kinesiska staten, tack vare sitt majoritetsaktieinnehav på 57,31 %, befogenhet att utse majoriteten av medlemmarna i styrelsen som är det verkställande organet för bolagsstämman och ansvarar för förvaltningen av CCB och är redovisningsskyldigt inför bolagsstämman. Samma gäller för tillsynsstyrelsen, dvs. tillsynsorganet över banken i enlighet med kapitel 16 i bolagsordningen.

(95) Enligt CCB:s bolagsordning är det styrelsen som beslutar om bankens budget, fattar beslut om investeringar, beslutar om avskedande av chefsrevisorn och styrelsens sekreterare. De 10 arbetande styrelsemedlemmarna (av sammanlagt 15 medlemmar) utgör CCB:s högsta ledning. Denna icke uttömmande förteckning över ansvarsområden visar på den institutionella kontroll som staten utöver över CCB:s löpande verksamhet.

ABC:

(96) Såsom anges i artikel 134 i bolagsordningen har den kinesiska staten, tack vare sitt majoritetsaktieinnehav på 79,62 %, befogenhet att utse alla styrelseledamöterna. Detsamma gäller för tillsynsstyrelsen i enlighet med artikel 199 i bolagsordningen.

(97) Enligt ABC:s bolagsordning är det styrelsen som fastställer bankens strategi, beslutar om bankens budget, fattar investeringsbeslut, utser styrelsens ordförande och sekreterare och inför och övervakar bankens riskhanteringssystem. Denna icke uttömmande förteckning över ansvarsområden visar på den institutionella kontroll som staten utöver över ABC:s löpande verksamhet.

BOC:

(98) Såsom anges i artikel 122 i bolagsordningen har den kinesiska staten, tack vare sitt majoritetsaktieinnehav på 64,63 %, befogenhet att utse både de arbetande och de icke arbetande styrelseledamöterna.

(99) Enligt BOC:s bolagsordning är det styrelsen som beslutar om bland annat finansinstitutets startegiska principer, affärsplaner och större investeringsplaner, utser och avskedar personal på högre nivå såsom styrelsens ordförande och sekreterare, vice ordförande och andra högre tjänstemän. Styrelsen beslutar vidare om genomförandet av resolutioner vid bolagsstämman och godkänner bolagstyrningspolicyer. Denna icke uttömmande förteckning över ansvarsområden visar på den institutionella kontroll som staten utöver över BOC:s löpande verksamhet.

b) Bevisning för att staten utövar meningsfull kontroll över de berörda institutionernas beteende

(100) Kommissionen inhämtade information om huruvida staten utövade meningsfull kontroll över de fem samarbetsvilliga statsägda bankerna vad gäller deras utlåningspolitik och riskbedömning för lån till stålindustrin. Följande författningar har beaktats för detta ändamål: — Artikel 34 i den kinesiska lagen om affärsbanker (nedan kallad banklagen). — Artiklarna 7 och 15 i de allmänna lånereglerna (som tillämpas av People's Bank of China (nedan kallad Kinas folkbank eller PBOC). — Kapitel 5 i den tolfte femårsplanen för stålindustrin. — Kapitel 5 i den trettonde femårsplanen för stålindustrin. — Beslut nr 40. — Riktlinjer från Kinas folkbank, Kinas banktillsynskommitté (China Banking Regulatory Commission (nedan kallad CBRC)), Kinas tillsynsmyndighet på värdepappersområdet (China Securities Regulatory Commission (nedan kallad CSRC)) och Kinas tillsynsmyndighet på försäkringsområdet (China Insurance Regulatory Commission (nedan kallad CIRC)) om stöd till kol- och stålindustrin för att lösa problem med överkapacitet och ändra på utvecklingen (2016) (Riktlinjer från Kinas folkbank, CBRC, CSRC och CIRC). — Meddelandet om en rad yttranden om en lösning på överkapacitetsproblemet som utfärdats av NDRC, ministeriet för industri och informationsteknik (nedan kallat MIIT) och CBRC (2016) (Meddelandet om en rad yttranden om en lösning på överkapacitetsproblemet); — Riktlinjer för gröna krediter utfärdade av CBRC (jämförd med yttrandena om förbättrat energisparande och utsläppsminskning och snabbare strukturanpassning av järn- och stålsektorn från juni 2010, statsrådet) (Riktlinjer för gröna krediter).

(101) Vid sin genomgång av dessa författningar fann kommissionen att finansinstituten i Kina har en allmän rättslig miljö som gör att de leds till att anpassa sig till målen för den kinesiska statens industripolitik när de fattar ekonomiska beslut.

(102) I artikel 34 i banklagen, som gäller för alla finansinstitut som är verksamma i Kina, fastställs rent generellt att affärsbanker ska bedriva sin utlåningsverksamhet i enlighet med behoven av ekonomisk och social utveckling i landet och med vägledning från den statliga industripolitiken. Vad gäller EXIM fastställs dess offentligrättsliga uppdrag i tillkännagivandet om inrättande av EXIM samt i annat offentligt tillgänglig information.

(103) Efter utlämnandet av uppgifter uppgav de kinesiska myndigheterna att de särskilda lån som avses i artikel 7 i de allmänna låneregler som nämns ovan avskaffades 1999 genom ett cirkulär om förbättring av förvaltningen av särskilda lån (YINFA [1999] nr 228) och att artikel 15 hade blivit irrelevant i och med att PBOC inte längre fastställer de övre och lägre gränserna för lån.

(104) De kinesiska myndigheterna gjorde vidare gällande att kommissionen hade gjort en felaktig tolkning av artikel 34 i banklagen. De hänvisade också till artiklarna 4, 5, och 7 i banklagen, som ska ha att göra med bankens oberoende, avsaknaden av ingripanden från enheter eller enskilda, myndigheter och granskningen av låntagarnas trovärdighet. De kinesiska myndigheterna menade vidare att artikel 34 inte bör läsas fristående.

(105) Kommissionen medger att särskilda lån avskaffades 1999. Detta ändrar dock inte de slutsatser som dragits vad gäller förekomsten av förmånliga lån, eftersom dessa även grundar sig på andra tillgängliga uppgifter som i sig själva är tillräckliga som grund.

(106) När det gäller artikel 15 i de allmänna lånereglerna instämmer kommissionen inte i de kinesiska myndigheternas ståndpunkt. Artikeln har följande lydelse: ”I enlighet med den statliga politiken kan berörda avdelningar subventionera räntorna på lån för att främja tillväxten inom vissa branscher och den ekonomiska utvecklingen inom vissa områden”. Denna bestämmelse är således relevant även efter det att räntegolven och räntetaken upphört. Under alla omständigheter hänvisas det i artikel 38 i banklagen till gränser och den kan när som helst börja tillämpas igen.

(107) Vad gäller banklagen så finns artiklarna 4,5 och 7 i kapitel I ”Allmänna bestämmelser”, under det att artiklarna 34 och 35 finns i kapitel IV ”Grundläggande bestämmelser för lån och andra affärstransaktioner”. I artikel 4 anges det att ”affärsbankernas verksamhet ska styras av principerna om säkerhet, likviditet och effektivitet”. Affärsbanker ska själva fatta beslut om sin affärsverksamhet, ta ansvar för sina egna risker, vara ensamt ansvariga för sina vinster och förluster och vara självreglerande. Affärsbankerna ska i enlighet med lagstiftningen bedriva sin affärsverksamhet utan inblandning från någon enhet eller enskild person. Affärsbankerna bär själva det civilrättsliga ansvaret med all sin egendom som juridisk person. Artikel 7 i banklagen handlar om granskningen av låntagarens kreditvärdighet.

(108) Undersökningen visade att artiklarna 4 och 7 i banklagen ska tillämpas om inte annat följer av artikel 34 i banklagen, dvs. när det fins en statlig politik ska bankerna tillämpa denna och följa statens instruktioner. Resultaten av denna undersökning ger inte stöd för påståendet att bankerna inte tar hänsyn till statlig politik och statliga planer när de fattar lånebeslut. Istället bekräftar de snarare motsatsen såsom tydligt beskrivs i skälen 121–128. Kommissionen konstaterar således att artikel 4 i banklagen inte hindrar affärsbankerna från att ta hänsyn till den statliga industripolitiken och planerna.

(109) De kinesiska myndigheterna hänvisade även till artikel 5 i banklagen och enligt deras tolkning av denna finns det ingen inblandning i affärsbankernas verksamhet vare sig från statliga organ på olika nivåer, offentliga organisationer eller enskilda personer. Texten i artikel 5 har emellertid följande lydelse ”Affärsbankerna ska följa principerna om likabehandling, frivillighet, rättvisa och god tro i sina affärstransaktioner med sina kunder”. Enligt kommissionen innebär inte denna formulering att bankerna kan undgå sin skyldighet att ta hänsyn till den statliga politiken enligt artikel 34 i banklagen. Såsom anges i skälen 121–128 kan denna artikel med hänsyn tagen till bankernas beteende när de tillhandahöll lån till företagen i urvalet inte anses vederlägga kommissionens tolkning av artikel 34.

(110) Den statliga industripolitiken fastställs genom centralplanering i enlighet med vad som anges i avsnitt 3.1. När det gäller stålindustrin anges det i kapitel 5 i den tolfte femårsplanen för stålindustrin att kopplingen mellan den ekonomiska politiken och politiken för stålindustrin bör stärkas. I kapitel 5 i den trettonde femårsplanen för stålindustrin ges vägledning till finansinstitut och privat kapital att stödja de prioriterade uppgifterna i planen och fastställs att bankerna ska hålla efterfrågan på krediter på en rimlig nivå när det gäller företag som har en marknad och är lönsamma.

(111) På samma sätt fastställs det i beslut nr 40 att alla finansinstitut ska ge kreditstöd särskilt till främjade projekt. Såsom redan förklarats i avsnitt 3.1 projekt i stålindustrin ingår i den främjade kategorin.

(112) Efter utlämnandet av uppgifter uppgav de kinesiska myndigheterna att kommissionen inte förklarat på vilket sätt beslut nr 40 visar att bankerna är skyldiga att tillhandahålla krediter på förmånliga villkor och hänvisade till artiklarna 17 och 18 i detta beslut. Kommissionen noterade att beslutet ger uttryck för de kinesiska myndigheternas önskan att aktivt stödja stålindustrins utveckling. Enligt beslutet ska alla finansinstitut ge kreditstöd endast till främjade projekt (stålprojekt hör till denna kategori) och det lovas att det ska genomföras ”andra förmånliga åtgärder med avseende på de främjade projekten”. På grundval av ovanstående kan det sägas att det föreskrivs i beslut nr 40 att bankerna måste ge kreditstöd till stålindustrin. Trots att artiklarna 17 och 18 i samma beslut även uppmanar bankerna att respektera kreditprinciperna kunde kommissionen ändå inte konstatera att så verkligen hade skett i praktiken under undersökningsperioden. Beslut nr 40 bekräftar således de tidigare undersökningsresultaten vad gäller banklagen, dvs. att bankerna utövat myndighetsbefogenheter i form av kredittransaktioner på förmånliga villkor.

(113) Dessutom är både riktlinjerna från Kinas folkbank, CBRC, CSRC och CIRC och meddelandet om en rad yttranden om en lösning på överkapacitetsproblemet särskilt inriktade på företag i stålsektorn. I dessa anges att finansinstituten måste ta full hänsyn till stål- och kolindustrins centrala roll och strategiska betydelse och fortsätta ge kreditstöd till stålföretag som följer industripolitiken och anpassar och omorganisera sig utan att öka sin produktionskapacitet. Detta stöd ska omfatta fastställandet av räntesatser och främjande av obligationer och lån till fusioner och förvärv. Dessutom främjas skuldsanering skuldeftergift.

(114) Efter utlämnandet av uppgifter hävdade de kinesiska myndigheterna att kommissionen inte nämnt några särskilda bestämmelser i ovannämnda dokument till stöd för sina slutsatser. Kommissionen betonade att den hade baserat sina uttalanden i det föregående skälet bland annat på följande passager i meddelandet om en rad yttranden om en lösning på överkapacitetsproblemet: a) ”Finansinstitut som är banker ska öka sin medvetenhet om järn- och stålindustrins och kolindustrins centrala och strategiska roll i landets ekonomi och målmedvetet genomföra en kreditgivningspolitik med differentierad behandling som är både ackommoderande och kontrollerande”. b) ”Järn- och stålföretag och kolföretag som deltar i fusioner och rekonstruktioner ska få ökat ekonomiskt stöd”. c) ”Finansinstitut som är banker uppmanas att omorganisera de lån som betalats ut till järn- och stålföretag och kolföretag som befinner sig i svårigheter men som har tagit initiativ till en kapacitetsminskning”. d) ”När det gäller järn- och stålföretag och kolföretag som har kommersiellt gångbara varor och tjänster och goda utvecklingsmöjligheter som är i linje med den nationella industripolitiken och som tar initiativ till en kapacitetsminskning samt anpassar sina strukturer och omvandlar sina utvecklingsmodeller ska finansinstitut som är banker inrätta borgenärskommittéer, anpassa löptider, räntesatser och återbetalningsmetoder för lån samt vidta andra åtgärder”.

(115) När det gäller riktlinjerna från Kinas folkbank, CBRC, CSRC och CIRC är bland annat följande passager relevanta: a) ”Finansinstitut som är banker ska till fullo erkänna järn- och stålindustrins och kolindustrins centrala och strategiska roll, korrekt förstå lagen om deras utveckling, fortsätta att ge kreditstöd i enlighet med principerna om kontrollerbarhet avseende risk och hållbart företagande till viktiga företag av hög kvalitet som har en avancerad teknik och utrustning, konkurrenskraftiga produkter, marknader och som kan återupprätta sin konkurrenskraft och bli av med sina tillfälliga svårigheter genom fördjupade reformer och en förstärkning av den interna förvaltningen. De ska även aktivt erbjuda omfattande finansiella tjänster till företag som anpassar och omgrupperar sig men inte ökar sin produktionskapacitet”. b) ”Förbättra styrsystemen för räntesättningen och sänka företagens finansieringskostnader” c) ”Aktivt främja innovation av gröna obligationer och obligationer med hög avkastning. Se till att det emitteras fler gröna finansiella obligationer och andra innovativa finansiella instrument och att den gröna värdepapperiseringen ökar i syfte att vägleda den gröna utvecklingen i stål- och kolindustrin”. d) ”Aktivt och kontinuerligt främja skuldsanering i företag. Vad gäller företag som följer den nationella industripolitiken och aktivt tar initiativ till att minska sin produktionskapacitet, genomför strukturanpassningar och omvandlar sina utvecklingsmodeller och har en viss solvens, hjälpa dem att rida ut stormen genom att anpassa löptider, återbetalningsvillkor och andra skuldsaneringsåtgärder, under förutsättning att det finns en övervakning av lånekvaliteten och en exakt klassificering”. e) ”Förbättra utlåningsverksamheten vad gäller fusioner och förvärv och öka lånen till fusioner och förvärv och fastställa rimliga löptider och räntesatser i syfte att stödja företag och regioner med komparativa fördelar för att integrera den industriella kapaciteten”.

(116) I riktlinjerna för gröna krediter uppmuntras finansinstituten att använda olika kreditgivnings- och riskbedömningsstrategier i överensstämmelse med industripolitiken och med hänsyn tagen till låntagarens miljöstatus. Stålindustrin ses som ett av de främsta målen när det gäller tillhandahållandet av lån till miljöprojekt. Industripolitiken i detta sammanhang förklaras i yttrandena om förbättrat energisparande och utsläppsminskning och snabbare strukturanpassning av järn- och stålsektorn. I dessa yttranden framhålls det att ”järn- och stålindustrin spelar en viktig roll i arbetet med energihushållning och utsläppsminskning, eftersom den är den industri som har störst potential till energihushållning och utsläppsminskning. En förbättrad energihushållning, utsläppsminskning och strukturanpassning är en viktig åtgärd i arbetet med att omvandla utvecklingsmodellen för järn- och stålindustrin”. Man främjar således mycket aktivt projekt som avser ny teknik och nya metoder för en cirkulär ekonomi och energihushållning och utsläppsminskning, såsom t.ex. torr släckning av koks under hög temperatur och högt tryck, torr stoftavskiljning, återvinning och användning av restvärme och resttryck från kolgas samt avsvavling av gaserna från sinteringsprocessen och den därav följande gröna finansieringen.

(117) I de kommentarer som de kinesiska myndigheterna lämnade efter utlämnandet av uppgifter hävdar de att inte heller riktlinjerna för gröna krediter eller yttrandena om förbättrat energisparande och utsläppsminskning och snabbare strukturanpassning av järn- och stålsektorn visar på att det skulle finnas ett bindande normativt regelverk som styr utlåningen. De kinesiska myndigheterna hänvisade bland annat till artikel 15 i riktlinjerna för gröna krediter där det anges att ”bankerna ska stärka kravet på tillbörlig aktsamhet vid sin kreditgivning”.

(118) Resultaten av denna undersökning ger inte stöd för påståendet att artikel 15 i riktlinjerna för gröna krediter hindrar finansinstituten från att följa den statliga industripolitiken och planerna när de fattar lånebeslut. Istället bekräftar de snarare motsatsen såsom tydligt beskrivs i skälen 121–128. Detta påståendet avvisades därför.

(119) Banklagen är rättsligt bindande. Att femårsplanerna är obligatoriska till sin natur fastslås i skäl 55. Att beslut nr 40:s är obligatoriskt till sin natur fastslås i skäl 55. Att de övriga författningarna är obligatoriska till sin natur framgår av deras tillsyns- och utvärderingsklausuler. I meddelandet om en rad yttranden om en lösning på överkapacitetsproblemet anges det att ”CBRC, den nationella utvecklings- och reformkommissionen och ministeriet för industri och informationsteknik ska vid lämpligt tillfälle anordna inspektioner och genomförandet härav.” I artikel 28 i riktlinjerna för gröna krediter anges det att ”tillsynsmyndigheterna för bankindustrin ska ... göra en samlad utvärdering av effekterna av de gröna krediter som tillhandahålls av finansinstitut i bankindustrin på grundval av externt genomförd kontroll eller kontroll på plats. Utvärderingsresultaten ska användas som en viktig grund för kreditbetyg i regleringssammanhang, institutionellt tillträde, affärsverksamhetstillträde och prestationsbedömning av högre tjänstemän i finansinstitut i bankindustrin i enlighet med relevanta lagar och andra författningar”. I riktlinjerna från Kinas folkbank, CBRC, CSRC och CIRC om stöd till kol- och stålindustrin för att lösa problem med överkapacitet och ändra på utvecklingen anges det att finansinstituten bör förbättra sin kommunikation med den lokala förvaltningen.

(120) Mot denna bakgrund drar kommissionen slutsatsen att de kinesiska myndigheterna har skapat ett normativt ramverk som måste följas av de chefer och tillsynsstyrelsemedlemmar som utsetts av de kinesiska myndigheterna och är ansvariga inför dem. Detta innebär att de kinesiska myndigheterna använde sig av det normativa regelverket för att utöva en meningsfull kontroll över de fem samarbetsvilliga statsägda bankerna när det gäller deras utlåning till stålindustrin.

(121) Kommissionen inhämtade konkret bevisning för detta utövande av en meningsfull kontroll på grundval av konkreta lån. Vid kontrollbesöken hänvisade de fem samarbetsvilliga statsägda bankerna till artiklarna 4 och 5 i banklagen där det anges att de måste göra en oberoende bedömning av en låneansökan. De menade att de i praktiken hade använt sig av sofistikerade strategier och modeller för kreditriskbedömning när de beviljade de berörda lånen. De lämnade dock inga konkreta exempel. De fem samarbetsvilliga statsägda bankerna vägrade av rättsliga och avtalsmässiga skäl att lämna information, bl.a. sina särskilda kreditriskbedömningar, avseende företagen i urvalet. Vad gäller det sistnämnda påpekade de att de skulle göra sig skyldiga till avtalsbrott om de lämnade ut denna information utan att ha inhämtat låntagarens samtycke. Alla fyra grupper av exporterande tillverkare i urvalet vägrade att ge sitt skriftliga samtycke till en kontroll på plats i respektive bank av deras finansiella uppgifter.

(122) Eftersom kommissionen inte hade tillgång till någon konkret bevisning när det gäller kreditvärderingsbedömningarna undersökte kommissionen i stället den allmänna rättsliga miljön (se skälen 100–120 i kombination med de fem samarbetsvilliga statsägda bankernas beteende med avseende på de lån som tillhandahållits till de företag som ingick i urvalet. Detta beteende skiljde sig från deras officiella hållning, eftersom de inte agerat såsom ett finansinstitut normalt sett skulle ha gjort, dvs. grundat sig på en grundlig marknadsbaserad riskbedömning.

(123) Det framkom vid kontrollbesöken att lånen, med undantag för vissa lån i utländsk valuta och ett enda lån till en exporterande tillverkare i urvalet, hade tillhandahållits till de fyra grupperna av exporterande tillverkare i urvalet till räntor som ligger nära de referensräntor som fastställts av Kinas folkbank (PBOC) (18), oavsett vilken finansiell profil och kreditriskprofil företagen har. Detta innebär att lånen tillhandahållits till räntor som var lägre än den marknadsränta som gällde för den riskprofil som uppvisades av de fyra exporterande tillverkarna i urvalet. Dessutom hade alla företag i urvalet erhållit revolverande lån som gör att de omedelbart på förfallodagen kan erhålla färskt kapital i form av ett nytt lån motsvarande det belopp de återbetalat.

(124) Vad gäller Shougang Group och the Benxi Group hade betalningsplaner omstrukturerats eller skulder eftergivits till följd av finansiella svårigheter och kommissionen fann ett specifikt exempel på ett ingripande från de kinesiska myndigheternas sida som lett till skuldsanering trots att finansinstituten gjort en annan finansiell bedömning (19).

(125) Kommissionen fann vidare att lån som bankerna borde ha rapporterat som icke normala lån inte hade angivits som sådana i det nationella centrala kreditregistret av de fem samarbetsvilliga statsägda bankerna. Rapporteringsskyldighet föreligger särskilt när lån har omstrukturerats, när en gäldenär inte har fullgjort sina skyldigheter eller när ett revolverande lån beviljats. Detta slags förhållanden konstaterades föreligga för alla de fyra grupperna av exporterande tillverkare i urvalet. Enligt CBRC:s riktlinjer för riskbaserad låneklassificering borde samtliga dessa fall ha angivits i det centrala kreditregistret. Det faktum att finansinstituten inte rapporterat som de borde ha lett till en snedvriden bild av företagens kreditsituation i det centrala kreditregistret, eftersom det inte är företagens verkliga kreditvärdighet som anges i registret. Detta innebär att även om finansinstituten gör en marknadsbaserad riskbedömning så kommer denna bedömning i vilket fall som helst att vara grundad på felaktig information.

(126) Efter underrättandet av uppgifter hävdade de kinesiska myndigheterna att det faktum att en del lån inte rapporterats i det centrala kreditregistret visade att den rättsliga ramen för utlåning inte var bindande. Det faktum att en del aktörer delvis inte uppfyllt kravet att rapportera vissa lån innebär dock inte att riktlinjerna som sådana inte skulle ha rättslig verkan.

(127) De kinesiska myndigheterna noterade att många kinesiska banker i sina årsredovisningar utförligt redogjorde för sin riskhantering och kreditanalys och tydligt visade att deras lån till stålindustrin under den senaste tiden snarare varit begränsade än främjade. Kommissionen ansåg dock inte att den information om kreditriskbedömningen som fanns i årsredovisningarna inte gjorde att de kinesiska myndigheterna kunde anses ha lämnat någon ny information. Det rörde sig hursomhelst om allmänt hållen information som inte möjliggjorde en bedömning av enskilda fall och inte heller kunde anses utgöra bevis för att det verkligen företagits en kreditriskbedömning. De exempel som lämnats av de kinesiskamyndigheterna för EXIM och CCB avsåg dessutom endast en minskning av andelen lån till stålindustrin. De innehöll inga uppgifter om vilka villkor som gällde för dessa lån. Eftersom det inte finns någon information om den totala utlåningen till stålindustrin från de statsägda bankerna och de privata banker anförtrotts eller ålagts att utföra myndighetsfunktioner sade det faktum att två av dem minskat sin exponering hursomhelst ingenting. Vad gäller China Merchants Banks årsredovisning hade de kinesiska myndigheternas endast hänvisat till att banken anpassat sin kreditpolitik utan att lämna några närmare detaljer. Även om China Merchants Bank hade ”skärpt sina tillträdesnormer” angavs det även i det berörda citatet att banken ”stödde sina kvalitetskunder”.

(128) Kommissionen ansåg således att det inte fanns några skäl för den att ändra sina undersökningsresultat och drog slutsatsen att de kinesiska myndigheterna hade utövat meningsfull kontroll över de fem samarbetsvilliga statsägda bankerna vad gäller deras utlåningspolitik och riskbedömning för lån till stålindustrin.

c) Slutsats om de samarbetsvilliga finansinstituten

(129) Kommissionen konstaterade att de fem samarbetsvilliga statsägda finansinstituten tillämpade den rättsliga ram som anges ovan inom ramen för ett utövande av myndighetsuppgifter när det gäller stålsektorn, vilket innebär att de agerat som offentliga organ i den mening som avses i artikel 2 b i grundförordningen jämförd med artikel 3.1 a i) i grundförordningen och i enlighet med relevant WTO-praxis.

(130) Efter utlämnandet av uppgifter hävdade de kinesiska myndigheterna att kommissionen inte uppfyllde beviskraven för att kunna fastställa att de statsägda bankerna är offentliga organ, eftersom de enligt vad som påstods uteslutande grundade sin slutsats på formella tecken på statlig kontroll, till exempel statens ägande och statens befogenhet att tillsätta och utse den högsta ledningen. Kommissionen avvisar detta påstående med hänvisning till att det är ogrundat med hänsyn till att den redan noga undersökt utövandet av kontroll på ett meningsfullt sätt i skälen (100)–(128).

3.4.1.2 Icke-samarbetsvilliga statsägda banker

(131) Såsom anges i avsnitt 3.2 bad de kinesiska myndigheterna inte någon av de andra statsägda bankerna som tillhandahöll lån till företagen i urvalet att besvara det särskilda frågeformuläret. I överensstämmelse med de slutsatser som dragits i skälen 61–75 beslutade kommissionen således att använda sig av bästa tillgängliga uppgifter vid fastställandet av huruvida dessa statsägda banker är att anse som offentliga organ.

(132) Med hjälp av offentligt tillgänglig information som t.ex. bankernas webbplatser, årsredovisningar och uppgifter som fanns tillgängliga i bankernas adresskataloger eller på internet konstaterade kommissionen att 30 banker som hade tillhandahållit lån till de fyra grupperna av exporterande tillverkare i urvalet helt eller delvis ägdes av staten eller av statsägda juridiska personer. Det rör sig om China Development Bank, Bank of Communications, China Everbright Bank, Postal Savings Bank, China Merchants Bank, Shanghai Pudong Development Bank, China Industrial Bank, Shenyang Rural Commercial Bank, Benxi City Commercial Bank, Benxi Commercial Bank, Kailuan Group Financial Co., Liaoning Hengyi Financing Lease Co., Ltd, Bank of Chengde, Bank of Hebei, Bank of Shanghai, Ningbo Bank, China CITIC Bank, China Guangfa Bank, China Bohai Bank, Huaxia Bank, China Resources Bank, China Zheshang Bank, China Credit Trust, Huarong International Trust Co. Ltd, Northern International Trust Co., Ltd, Zhangjiakou Bank, Hebei Iron and Steel Group Financial Co., Ltd, Shougang Group Finance, Finance Bureau of Benxi City och Zunhua Rural Credit Union. I tabellen nedan redovisas ägarförhållandena för dessa banker. Bankens namn Information om ägarförhållanden China Development Bank 100 % statsägd policybank Bank of Communications Finansministeriet och Central Huijin Investments innehar 26,53 % av bankens aktiekapital. China Everbright Bank Finansministeriet och Central Huijin Investments innehar 41,24 % av bankens aktiekapital. Postal Savings Bank Ursprungligen inrättad 2007 av State Post Bureau och är numera en avdelning inom transportministeriet. För närvarande innehas 64 % av aktiekapitalet av China Post Corp. som är helägt av staten. China Merchants Bank Denna bank ingår i China Merchants Group som är ett statsägt företag. Shanghai Pudong Development Bank China Mobile Communication Group Guangdong Limited (statsägt företag): 20 %. Shanghai International Group Co., Ltd (statsägd finansiell holdinggrupp): 16,93 %. Shanghai Sitico Assets Management Co., Ltd (del av Shanghai International Group): 5,23 %. Central Huijin Asset Management Co., Ltd: 1,49 %. (…) China Industrial Bank Finance Bureau of Fujian 17,86 % (statligt organ). Statsägda juridiska personer: PICC Property and Casualty Company Limited 4,98 %. PICC Life Insurance Company Limited 4,21 %. Buttonwood Investment Platform LLC. 3,52 %. China National Tobacco Corporation 3,22 %. China Securities Finance Corporation Limited 2,87 %. PICC Life Insurance Company Limited-universal 2,49 %. Fujian Tobacco Haisheng Investment Management Co., Ltd 2,32 %. China Huijin Investment LLC. 1,55 %. Inhemska icke statsägda juridiska personer: Tianan Property Insurance Co., Ltd 1,71 %. (…) Shenyang Rural Commercial Bank Aktieinnehav (i slutet av 2014) Statsägda juridiska personer: — Liaoning Energy Investment Group (10 %). — Yingkou Port Group (10 %). Inhemska icke statsägda juridiska personer: — Shenyang Zhongyou Tianbao (Group) Materials and equipment (10 %). — Shenzhen Yunfan Technology (10 %). — Beijing Beili Bowen Technology (10 %). — Hangzhou Yongyuan Network Technology (10 %). — Dalian Yidu Group (10 %). (…) Benxi City Commercial Bank Aktieinnehav (i slutet av 2015) — Lokal offentlig finansiering: (En aktieägare) 12,08 %. — Statsägda företag (8 aktieägare) 59,35 %. — Privata företag (6 aktieägare) 23,17 %. — Enskilda personer (789 aktieägare) 5,42 %. Största aktieägare: Benxi City finance Office (lokal offentlig finansiering) 12,08 %. Shenjing Bank (statsägt företag) 11,88 %. Bengang Group (statsägt företag): 9,99 %. Liaoning Rongda Investment Enterprise (statsägt företag): 9,99 %. Dalian Port Group (statsägt företag): 9,99 %. Liaoning Liaoan Engineering and Machinery Group (privat företag): 9,99 %. Benxi Commercial Bank Som ovan Kailuan Group Financial Co. Hebei Province State Asset Commission kontrollerar 100 % av Kailuan Group som i sin tur kontrollerar Kailuan Group Financial Co. Liaoning Hengyi Financing Lease Co., Ltd Ägt av Benxi Group (statsägt företag) Bank of Chengde Aktieinnehav i slutet av 2015 — Chengde City Financial Office: 7,359 %. — Chengde Zhongsheng Investment Group: 7,359 %. — Hebei Beifang Road engineering construction group 7,359 %. — Chengde City Jinhui Real Estate 6,211 %. — Hebei Beichen Powergrid construction 4,842 %. — Chengde city Shuangluan district Kangda industry and trade: 4,842 %. (…) Bank of Hebei Aktieinnehav i slutet av 2013: Statsägda juridiska personer: — China Guodian Power Development: 18,98 %. — Zhongcheng Construction & Investment Holding: 10,98 %. — Hebei Port Group: 9,41 %. Bank of Shanghai Stora aktieägare enlig årsredovisningen 2015: 206 kinesiska statsägda företag ägde 56 % av aktiekapitalet per den 31 juli 2015. Dotterbolag och helägda dotterbolag till Shanghais kommun och distriktsstyren: — Shanghai Alliance Investment (15,08 %). — Shanghai International Port Group (7,20 %). — Shanghai Huixin (2,16 %). — Shanghai Huangpu District State-Owned Assets Corporation (2,20 %). Företag som står under statsrådets tillsyn (SASAC och finansministeriet): — China Jianyin Investment (5,48 %). — China Shipbuilding & Offshore International of China Shipbuilding Industry Corporation (4,63 %). — CITIC Guoan of CITIC Guoan Group (2,00 %). Ningbo Bank Största aktieägare med 21,38 % är Ningbo stad, näst största ägare med 20 % är OCBC Bank of Singapore och därefter (11,57 %) kommer en stor kinesisk textilgrupp. China CITIC Bank CITIC Group Corporation Ltd, tidigare China International Trust Investment Corporation, är ett statsägt investmentbolag i Kina. Det har 44 dotterbolag, bl.a. China CITIC Bank, CITIC Holdings, CITIC Trust Co. och CITIC Merchant Co. China Guangfa Bank År 2015 innehades 71,86 % av aktiekapitalet av statsägda juridiska personer och 20 % innehades av Citigroup. China Bohai Bank Statsägda företag: — TEDA Holding (25,00 %). — China COSCO Shipping (13,67 %). — Baosteel Group (11,67 %). Statsägda juridiska personer: — State Development & Investment Corporation, SDIC (11,67 %). — Tianjin Trust (10,00 %). — Tianjin Shanghui Investment (8,00 %). Utländsk investerare: — Standard Chartered HK (19,99 %). Huaxia Bank Shougang Group (statsägt företag), som är den största aktieägaren, innehar 20 % av aktiekapitalet. Dessutom innehar det statsägda företaget China State Grid 18 % och Central Huijin innehar 1,3 %. China Resources Bank China Resources Group (stort statsägt företag) är kontrollerande ägare och innehar 75 % av aktiekapitalet. China Zheshang Bank Aktieinnehav i mars 2015: Statsägda juridiska personer: — Zhejiang Finance Development Corporation (19,96 %). — Zhejiang Provincial Energy Group Company Ltd (5,50 %). Inhemska icke statsägda juridiska personer: — Travelers Automobile Group (8,99 %). — Hengdian Group Holdings Limited (8,30 %). — Zhejiang Hengyi Group (6,21 %). — Andra (51,04 %). China Credit Trust Detta finansinstitut är närstående till ett av de fyra statsägda kapitalförvaltningsföretagen som har till huvuduppgift att förvärva, förvalta och avyttra de statsägda bankernas nödlidande tillgångar. Huarong International Trust Co. Ltd Detta finansinstitut är närstående till ett av de fyra statsägda kapitalförvaltningsföretagen som har till huvuduppgift att förvärva, förvalta och avyttra de statsägda bankernas nödlidande tillgångar. Northern International Trust Co., Ltd Detta finansinstitut är närstående till ett av de fyra statsägda kapitalförvaltningsföretagen som har till huvuduppgift att förvärva, förvalta och avyttra de statsägda bankernas nödlidande tillgångar. Zhangjiakou Bank Handan-filialen Ägs av det lokala styret. Hebei Iron and Steel Group Financial Co., Ltd Ägs av Hesteel Group (statsägt företag). Shougang Group Finance Ägs av Shougang Group (statsägt företag). Finance Bureau of Benxi City Finansministeriets lokalkontor som tillhandahållit lån till ett av företagen i urvalet. Zunhua Rural Credit Union Ägs av den lokala jordbrukarbyn.

(133) Eftersom det inte fanns någon särskild information från de berörda finansinstituten som tydde på motsatsen fastställde kommissionen det statliga ägandet och kontrollen på grundval av formella tecken av samma skäl som anges i avsnitt 3.4.1.1. Bland annat fastställdes det på grundval av bästa tillgängliga uppgifter att chefer och tillsynsstyrelsemedlemmar i dessa 30 statsägda banker utsågs och var ansvariga inför de kinesiska myndigheterna på samma sätt som i de fem samarbetsvilliga statsägda bankerna.

(134) Vad gäller utövande av kontroll på ett meningsfullt sätt ansåg kommissionen att undersökningsresultaten för de fem samarbetsvilliga finansinstituten, vilka svarade för en betydande del av lånen till de fyra grupperna av exporterande tillverkare i urvalet under undersökningsperioden (mellan över 50 % till närmare 90 % beroende på företag) kunde anses vara representativa även för andra icke-samarbetsvilliga statsägda finansinstitut. Det normativa regelverk som analyseras i avsnitt 3.4.1.1. b gäller för dessa på samma sätt. Eftersom det inte finns något som tyder på motsatsen och på grundval av bästa tillgängliga uppgifter gäller precis som var fallet för de fem samarbetsvilliga statsägda bankerna att det även här saknas konkret bevisning vad gäller kreditbedömningar, vilket innebär att analysen i avsnitt 3.4.1.1. b av den konkreta tillämpningen av det normativa regelverket gäller på motsvarande sätt även här.

(135) Kommissionen noterade dessutom att majoriteten av de låneavtal som kommissionen erhållit från företagen i urvalet hade ungefär samma lånevillkor och att de beviljade låneräntorna var ungefär desamma eller delvis desamma som de räntor som beviljats av de fem samarbetsvilliga statsägda bankerna.

(136) Kommissionen ansåg därför att dessa likheter vad gäller lånevillkor och låneräntor, och representativiteten hos de fem finansinstitut som kontrollerades, gör att resultaten för de fem samarbetsvilliga statsägda bankerna utgör de bästa tillgängliga uppgifterna för att bedöma de 30 andra statsägda bankerna.

(137) På denna grundval drog kommissionen slutsatsen att de andra 30 statsägda bankerna som tillhandahåller lån till företagen i urvalet är offentliga organ i den mening som avses i artiklarna 3 och 2 b i grundförordningen.

(138) Efter utlämnandet av uppgifter invände de kinesiska myndigheterna mot kommissionens bedömning av de formella tecknen på kontroll och menade att kommissionen hade gjort en generell landsomfattande bedömning av alla finansinstitut och inte tagit hänsyn till vissa enheters grundläggande egenskaperna och funktioner och dessa enheters förhållande till staten. De kinesiska myndigheterna menade mer specifikt att man borde göra åtskillnad på finansinstitut som ägs av statsägda företag och dem som ägs direkt av den kinesiska staten. När det gäller den landsomfattande bedömningen noterar kommissionen att den har genomfört en specifik offentligt-organ-analys för var och en av de finansinstitut för vilka de kinesiska myndigheterna lämnat den begärda relevanta informationen. Tyvärr hade de kinesiska myndigheterna inte lämnat information för alla de andra finansinstitut som tillhandahållit lån till de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna i urvalet (se förklaringen i avsnitt 3.2). Kommissionen blev således tvungen att göra offentligt-organ-an