Kommissionens rekommendation

av den 10 januari 2003

om ett samordnat program för offentlig kontroll av livsmedel för 2003

[delgivet med nr K(2002) 5556]

(Text av betydelse för EES)

(2003/10/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets direktiv 89/397/EEG av den 14 juni 1989 om offentlig kontroll av livsmedel(1), särskilt artikel 14.3 i detta,

efter samråd med Ständiga livsmedelskommittén om livsmedelskedjan och djurhälsa, och

av följande skäl:

(1) För att den inre marknaden skall fungera väl är det nödvändigt att inrätta samordnade program för livsmedelskontroll på gemenskapsnivå som har till syfte att harmonisera genomförandet av officiella kontroller i medlemsstaterna.

(2) I sådana program ligger tyngdpunkten på kontroll av efterlevnad av gemenskapslagstiftningen, skydd av folkhälsan, konsumentintressen och god handelssed.

(3) Enligt artikel 3 i rådets direktiv 93/99/EEG av den 29 oktober 1993 om ytterligare åtgärder för offentlig kontroll av livsmedel(2) skall de laboratorier som avses i artikel 7 i direktiv 89/397/EEG uppfylla kriterierna i Europastandardens EN 45000-serie som nu ersatts av EN ISO 17025:2000.

(4) När nationella program och samordnade program genomförs samtidigt kan resultaten ge upplysningar och erfarenheter som framtida kontrollverksamhet och lagstiftning kan grundas på.

HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

1. Under 2003 bör medlemsstaterna genomföra inspektioner och kontroller och vid behov ta prover och analysera dessa i laboratorier i syfte att

- övervaka att olivoljor är klart och korrekt märkta enligt gemenskapens bestämmelser,

- undersöka säkerheten hos vissa fiskeprodukter (bakteriologisk säkerhet hos kokta skaldjur och blötdjur och histaminhalten hos vissa fiskarter i familjerna Scombridae, Clupeoidei, Engraulidae och Coryphaenidae.

2. Även om det i denna rekommendation inte fastställs hur ofta provtagningar och inspektioner skall ske, bör medlemsstaterna ändå se till att sådana sker tillräckligt ofta för att man skall få en överblick över situationen med avseende på den aktuella frågan i varje medlemsstat.

3. För att underlätta jämförelsen av resultaten bör medlemsstaterna lämna in de begärda uppgifterna uppställda enligt de rapportblanketter som bifogas denna rekommendation. Informationen skall sändas till kommissionen senast den 1 maj 2004 tillsammans med en förklaring.

4. Livsmedel som lämnas in för analys i enlighet med detta program bör lämnas till laboratorier som uppfyller bestämmelserna i artikel 3 i direktiv 93/99/EEG. Om sådana laboratorier inte finns i medlemsstaterna för vissa analyser i denna rekommendation, kan dock medlemsstaterna även utse andra laboratorier som kan utföra dessa analyser.

5. Märkning av olja som framställts av oliver

5.1. Programmets omfattning

År 2001 konstaterades ett problem med kontamination med polycykliska aromatiska kolväten (PAH, t.ex. benz(a)pyren) i olja i en lägre kategori, känd som olivolja av olivrestprodukter. Medlemsstaterna konstaterade vid sina undersökningar ett problem med märkningen för olika kategorier av olja som framställts av oliver, där man blandat samman olja av olivrestprodukter, olivolja och jungfruolja. Detta skapade svårigheter när det gällde att hantera kontamineringen. Man fann inkorrekta eller missvisande varuetiketter när det gällde kategorin av olja i de produkter som saluförts. Dessutom konstaterade man en tänkbar olaglig blandning av oljor i en lägre kategori med oljor i en högre kategori. Detta missleder inte bara konsumenterna utan det utgör även en risk för människors hälsa om kontaminerad olja i en lägre kategori kan förekomma.

Syftet med denna del av programmet är att kontrollera att oljeprodukter som är framställda av oliver är korrekt märkta för att säkerställa att olaglig blandning med olivolja i en lägre kategori som kan vara kontaminerad inte sker, vilket annars skulle kunna utgöra en hälsorisk för konsumenterna. Detta bidrar även till att hantera riskerna med tänkbart kontaminerad olja och att undvika att konsumenterna vilseleds.

5.2. Provtagning och analysmetod

Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör göra kontroller och, där så är möjligt, dokumentkontroller i produktionsledet före saluförande i detaljhandelsledet för att omfatta produkter för direkt försäljning till konsumenterna samt även på andra lämpliga ställen, t.ex. inom grossisthandeln för att omfatta produkter avsedda för catering. Syftet med kontrollerna är att kontrollera att märkningen av oljor som framställts av oliver är korrekt när det gäller kategori av olja i produkten med hänvisning till Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel(3), rådets förordning 136/66/EEG av den 22 september 1966 om den gemensamma organisationen av marknaden för oljor och fetter(4) och kommissionens förordning (EG) nr 1019/2002 av den 13 juni 2002 om saluföringsnormer för olivolja(5).

Prover på produkterna bör tas och analyseras för att fastställa oljekomponenterna med hänvisning till kommissionens förordning (EEG) nr 2568/91(6) och kommissionens förordning (EG) nr 796/2002(7).

Medlemsstaternas behöriga myndigheter får själva bestämma på vilken nivå provtagning skall ske.

Resultaten av kontrollerna bör protokollföras på rapportblanketten i bilaga I till denna rekommendation.

6. Säkerhet hos fiskeprodukter: Bakteriologisk säkerhet hos kokta skaldjur och blötdjur

6.1. Programmets omfattning

Den mikrobiologiska kvaliteten på kokta skaldjur och blötdjur är ofta kritisk. Dessa produkter kan bli en grogrund för utveckling av många olika mikroorganismer. Dessutom gör vissa specifika produktionsförhållanden, t.ex. kokning ombord på fiskefartyg, nedkylning med havsvatten, intensiv behandling och lång transport, att de blir mottagliga för oönskad kontaminering och utveckling av mikroorganismer.

I kommissiones beslut 93/51/EEG(8) fastställs några mikrobiologiska kriterier för dessa produkter. Kriterierna omfattar slutproduktskriterier för Staphylococcus aureus och Salmonella och behandlingskriterier för Escherichia coli, värmetoleranta koliforma bakterier och mesofila aerobiska bakterier. På senaste tiden har man särskilt fäst uppmärksamheten på risken för människors hälsa när det gäller förekomst av patogen Vibrio parahaemolyticus i denna typ av produkter. Det finns dock fortfarande inte tillräcklig vetenskaplig information för att fastställa kriterier i EU-lagstiftningen för detta patogen/denna produktkombination.

Syftet med den här delen av programmet är att undersöka den mikrobiologiska säkerheten när det gäller kokta skaldjur och blötdjur för att främja en hög konsumentskyddsnivå och att samla in information om förekomsten av patogena mikroorganismer och indikatormikroorganismer i dessa produkter.

6.2. Provtagning och analysmetod

Undersökningarna bör omfatta kokta skaldjur och blötdjur innan de släpps ut på marknaden, i produktionsledet och i saluföringsledet. Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör ta stickprover av produkterna på marknaden, särskilt i detaljhandelsledet i syfte att kontrollera förekomsten av Salmonella och antalet mikroorganismer av Staphylococcus aureus, Escherichia coli och det totala antalet för Vibrio parhaemolyticus. Stickproverna, som vart och ett utgör minst 100 gram, bör behandlas på ett hygieniskt sätt, placeras i kyld behållare och omedelbart skickas till laboratorium för analys.

Medlemsstaternas behöriga myndigheter får själva bestämma på vilken nivå provtagning skall ske.

Laboratorierna kan själva välja vilken metod de vill använda, under förutsättning att resultaten motsvarar de mål som skall uppnås. Dock rekommenderas användningen av den allra senaste versionen av standarden ISO 6579 för att påvisa antalet mikroorganismer av Salmonella och den senaste versionen av standarden EN/ISO 6888-1,2 rekommenderas för Staphylococcus aureus, den senaste versionen av ISO 16649-1,2,3 för Escherichia coli och den senaste versionen av standarden ISO 8914 med MPN-teknik(9) rekommenderas för Vibrio parahaemolyticus. Andra likvärdiga metoder som godkänts av behöriga myndigheter får också användas.

Resultaten av kontrollerna bör protokollföras på rapportblanketten i bilaga II till denna rekommendation.

7. Säkerhet när det gäller fiskeprodukter: histaminhalterna i vissa fiskarter

7.1. Programmets omfattning

Konsumenter har blivit sjuka av att äta fiskeprodukter, som innehåller höga halter av histamin. Histamin och andra aminer bildas genom tillväxt av vissa bakterier som ett resultat av felaktiga tids- och temperaturförhållanden och ohygieniska rutiner i samband med fångst, förvaring, behandling och distribution av fiskeprodukter. Fisk från familjerna Scombridae, Clupeidae, Engraulidae och Coryphaenidae, som omfattar t.ex. tonfisk, sardiner, makrill, havsöronsnäcka är de som är vanligast förekommande när det gäller denna typ av matförgiftning på grund av att de innehåller höga halter av aminosyran histidin, vilken anses vara moderjon till histamin. I rådets direktiv 91/493/EEG om fastställande av hygienkrav för produktionen och marknadsföringen av fiskprodukter(10) fastställs säkerhetskrav som rör de tillåtna gränsvärdena för histamin, stickprovstagning och analysmetoder.

Syftet med den här delen av programmet är att kontrollera att fiskeprodukter som släpps ut på marknaden inte överstiger de gränser för histamin som fastställs i gemenskapslagstiftningen för att säkerställa en hög konsumentskyddsnivå.

7.2. Provtagning och analysmetod

Medlemsstaterna bör utföra kontroller på auktioner och grossistmarknader, på företag och i detaljhandelsledet för att kontrollera att fiskeprodukterna inte överskrider den histaminhalt som anges nedan. Kontrollerna bör omfatta fisk från familjerna Scombridae, Clupeidae, Engraulidae och Coryphaenidae både färska, frysta, beredda, behandlade och konserverade.

Enligt direktiv 91/493/EEG skall nio prov tas från varje parti. Dessa måste uppfylla följande krav:

- Medelvärdet får inte överstiga 100 ppm.

- Två prover kan ha ett värde över 100 ppm men under 200 ppm.

- Inget prov får ha ett värde över 200 ppm.

Produkter som har behandlats med enzymmognadsbehandling i saltlake kan dock ha en högre histaminhalt, men den får inte överstiga värdena ovan.

Undersökningar bör utföras enligt pålitliga vetenskapligt erkända metoder, t.ex. högupplösande vätskekromatografi (HPLC).

Medlemsstaternas behöriga myndigheter får själva bestämma på vilken nivå provtagning skall ske.

Resultaten från de efterföljande kontrollerna bör protokollföras på rapportblanketten i bilaga III till denna rekommendation.

Utfärdad i Bryssel den 10 januari 2003.

På kommissionens vägnar

David Byrne

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 186, 30.6.1989, s. 23.

(2) EGT L 290, 24.11.1993, s. 14.

(3) EGT L 109, 6.5.2000, s. 29.

(4) EGT L 172, 30.9.1966, s. 3025/66.

(5) EGT L 155, 14.6.2002, s. 27.

(6) EGT L 248, 5.9.1991, s. 1.

(7) EGT L 128, 15.5.2002, s. 8.

(8) EGT L 13, 21.1.1993, s. 11.

(9) Använd 3 x 3 MPN-teknik med alkaliskt peptonvatten (ASPW) som berikningskultur på följande sätt: Framställ en första 10-1-lösning av livsmedlet samt två tiofaldiga förtunningar (dvs. 10-2 och 10-3-lösningar där ASPW används som förtunningsvätska. För varje förtunning tillsätts 1 ml till de tre rören som innehåller 9 ml av ASPW i enkel styrka. Förfarandena för inkubation, subkultur och identifiering genomförs enligt ISO 8914. Ett rör som visar belagd förekomst av V. parahaemolyticus anses positivt. MPN-tabeller finns i bilaga B till ISO 4831. Multiplikation av MPN-indexet med 10 ger antalet V- parahaemolyticus per gram.

(10) EGT L 268, 24.9.1991, s. 15.

BILAGA I

>PIC FILE= "L_2003007SV.007902.TIF">

BILAGA II

>PIC FILE= "L_2003007SV.008002.TIF">

BILAGA III

>PIC FILE= "L_2003007SV.008102.TIF">