RÅDETS FÖRORDNING (EEG) nr 1768/89 av den 19 juni 1989 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av videokassetter med ursprung i Korea och Hongkong, om slutgiltigt uttag av preliminär tull och om avslutning av antidumpningsförfarandet beträffande import av videoband på spolar med ursprung i Korea

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2423/88 av den 11 juli 1988 om skydd mot dumpad eller subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska ekonomiska gemenskapen(), särskilt artiklarna 9 och 12 i denna,

med beaktande av det förslag som lagts fram av kommissionen efter samråd i rådgivande kommittén enligt ovanstående förordning, och

med beaktande av följande:

A. PROVISORISKA ÅTGÄRDER

(1) Genom förordning (EEG) nr 4062/88() (nedan kallad kommissionens förordning) fastställde kommissionen en preliminär antidumpningstull på import av videoband på spolar eller i kassett med ursprung i Korea och Hongkong. Denna tull förlängdes till högst två månader genom rådets förordning (EEG) nr 996/89().

B. EFTERFÖLJANDE FÖRFARANDE

(2) Efter införandet av den preliminära antidumpningstullen ansökte alla koreanska exportörer och två exportörer från Hongkong om att få tillfälle att yttra sig inför kommissionen, vilket bifölls. De lämnade också in skriftliga redogörelser för sina åsikter om slutsatserna av utredningen. Företrädare för Hongkongs regering informerades om de viktigaste uppgifter och överväganden som legat till grund för införandet av den preliminära antidumpningstullen. De ansökte om att få framföra synpunkter från hela videobandsindustrin i Hongkong, samt från namngivna exportörer från Hongkong vilka inte företräddes på annat sätt. Denna ansökan bifölls.

(3) Ett Hongkongföretag, Casin Video Cassette Ltd, svarade på frågeformuläret efter det att kontrollbesök hade utförts hos andra Hongkongexportörer och redogjorde för sina synpunkter samt ansökte om att få tillfälle att yttra sig enligt artikel 2 i kommissionens förordning. Trots att full hänsyn togs till deras synpunkter gjordes ingen ny utredning för deras vidkommande eftersom ett ytterligare kontrollbesök skulle ha försenat det fortsatta förfarandet. Därför var man tvungen att bortse från deras svar på frågeformuläret.

(4) På egen begäran informerades också parterna om de viktigaste uppgifter och överväganden som låg till grund för rekommendation att slutgiltig tull skulle införas samt ett slutgiltigt uttag av de belopp för vilka säkerhet hade ställts i form av preliminär tull. De fick också en tidsfrist inom vilken de kunde göra invändningar till följd av dessa informationsmöten.

(5) De muntliga och skriftliga redogörelserna och kommentarerna från parterna och företrädarna för Hongkongs regering togs i beaktande, och där det var lämpligt ändrades kommissionens slutsatser med hänsyn till dem.

(6) På grund av förfarandets invecklade natur, särskilt den detaljerade kontrollen av uppgifterna, och med hänsyn till antalet berörda exportörer och de talrika argument som framfördes, kunde inte utredningen avslutas inom den tid som föreskrivs i artikel 7.9 a i förordning (EEG) nr 2423/88.

C. PRODUKTEN SOM OMFATTAS AV UTREDNINGEN, LIKADAN PRODUKT OCH GEMENSKAPSINDUSTRIN

(7) I sina preliminära slutsatser ansåg kommissionen att alla VHS-videokassetter och videoband på spolar som tillverkas i gemenskapen är likadana produkter som alla videokassetter och videoband på spolar som exporteras från Korea och Hongkong, samt att gemenskapens tillverkare Agfa-Gevaert AG, BASF AG, PDM Magnetics och Magna Tonträger Productions GmbH utgör den gemenskapsindustri som avses i artikel 4.5 i förordning (EEG) nr 2423/88. Exportörerna framförde inga nya argument mot dessa definitioner. De är därför bekräftade av rådet.

D. NORMALVÄRDE

1. Koreanska exportörer

a) SKC och Goldstar

(8) För dessa två exportörer fastställdes normalvärdet enligt samma metod som använts för de preliminära slutsatserna, alltså med utgångspunkt från videokassettmodeller som sålts i tillräcklig mängd för användning i Korea och till priser som tillåter täckning av alla kostnader som kan fördelas på ett rimligt sätt vid normal handel på hemmamarknaden. Normalvärdet fastställdes på grundval av det genomsnittliga inhemska priset för dessa modeller. Försäljning till priser lägre än tillverkningskostnaden har bortsetts ifrån, enligt vad som föreskrivs i artikel 2.4 i förordning (EEG) nr 2423/88, eftersom sådan försäljning har skett i stora mängder under utredningsperioden och till priser som inte täckt de rimligt fördelade kostnaderna vid normal handel inom denna utredningsperiod. Volymen av kvarstående försäljning översteg fortfarande den tröskel på 5 % av exportvolymen till gemenskapen av modellerna i fråga, vilken fastställts av kommissionen i tidigare fall.

b) Kolon

(9) För de preliminära slutsatserna baserades normalvärdet för denna exportör på det konstruerade värdet. Det hävdades dock att normalvärdet borde fastställas på grundval av jämförbara inhemska priser. För att fastställa om dessa priser var lägre än tillverkningskostnaden beräknade kommissionen den genomsnittliga produktionskostnaden under utredningsperioden.

(10) Vad gäller fasta tillverknings- och finansieringskostnader tillämpade kommissionen de uträkningsmetoder som beskrivs i punkt 24 P27 i kommissionens förordning. För avskrivning av maskinkostnader ansöktes det om en fördelning på 42 % av den totala avskrivningen för videokassetter och 58 % för videoband på spolar enligt den marknadsstrategi som detta företag tillämpar. Denna begäran kunde dock inte godtas eftersom det inte fanns tillräckliga bevis.

(11) Kommissionen ansåg att i brist på exakta uppgifter en fördelning skulle göras med ledning av de faktiska tillverkningskostnaderna för dessa två produkter under utredningsperioden. Detta ledde till en jämn fördelning av avskrivningen av maskinkostnaderna mellan videokassetter och videoband på spolar.

(12) Genom denna uträkning fastställdes den verkliga tillverkningskostnaden för likadana produkter vid normal handel på den koreanska marknaden, och försäljning vid priser under dessa kostnader bortsågs från, enligt vad som föreskrivs i artikel 2.4 i förordning (EEG) nr 2423/88. Dessa transaktioner har gjorts i stora mängder under utredningsperioden och till priser som vid normal handel inte tillåter täckning av alla kostnader under denna utredningsperiod. Eftersom volymen av kvarstående försäljning fortfarande låg över 5 % av exportvolymen till gemenskapen av modellerna i fråga, fastställdes normalvärdet på grundval av det vägda genomsnittliga försäljningspriset för denna kvarstående försäljning på den koreanska marknaden.

c) Saehan Media

(13) Denna exportörs egna uträkning av tillverkningskostnaderna visade att stora mängder av den mest sålda videokassettmodellen på hemmamarknaden, som är jämförbar med den mest exporterade modellen, har sålts till priser som ligger under tillverkningskostnaderna och inte tillåter täckning av alla rimligt fördelade kostnader vid normal handel under utredningsperioden. Kvarstående försäljningsvolym utgjorde mindre än 5 % för respektive modeller som exporteras till gemenskapen. Därför var man tvungen att konstruera normalvärdet.

(14) Vad beträffar fasta tillverkningskostnader, beräknade kommissionen avskrivningskostnaderna med ledning av det totala avskrivningsbelopp som var angivet på exportörens balansräkning för utredningsperioden. Beträffande detta hävdade exportören att en del av detta belopp var grundat på särskild avskrivning för räkenskapsåret i fråga, vilket inte skulle ha något inflytande på kostnadsberäkningen. Denna särskilda avskrivning tillämpades enligt speciella bestämmelser i koreansk skattelagstiftning. Dock upptäckte kommissionen att en liknande särskild avskrivning hade rapporterats i balansräkningen för de föregående två räkenskapsåren. Därför ansåg kommissionen att den del av denna särskilda avskrivning för 1987 som motsvarade en normal årlig avgift, tillsammans med den normala avskrivningen för denna exportör, skulle tas med vid beräkningen av tillverkningskostnaderna. Detta förfarande godtogs av den berörde exportören. Följaktligen fördelades dessa avskrivningsbelopp på videobandssektorn enligt proportionerna för investeringskostnaderna i videokassett- och kassettsektorerna hos denna exportör. Beloppet som hade fördelats på videosektorn fördelades för den 11 månader långa utredningsperioden mellan videokassetter och videoband på spolar, enligt investeringskostnaderna för var och en av dessa två produkter. För att fastställa avskrivningsbelopp per videokassett fördelades detta avskrivningsbeloppp på det totala antalet sålda videoband. Denna fördelning i förhållande till försäljningen ansågs motiverad i detta speciella fall dels eftersom denna exportörs tillverkningsmängd motsvarade i stort sett försäljningsmängden, dels eftersom inga exakta tillverkningssiffror för videokassetter tillhandahölls.

(15) Vad beträffar licensavgifter för tillverkning och försäljning av videokassetter, grundade kommissionen sin beräkning på det royaltybelopp som exportören och den japanska licensgivaren enats om. I detta hänseende anhöll exportören om en lägre licensavgift eftersom en del av hans kunder utanför Korea betalade royaltyn för de köpta videokassetterna direkt till licensgivaren. Denna begäran kunde dock inte godkännas. Normalvärdet måste fastställas på grundval av kostnaderna under normal handel på hemmamarknaden. För försäljning på den koreanska marknaden var exportören tvungen att betala hela royaltybeloppet. Därför var ett belopp motsvarande 10 yen inbegripet i denna exportörs tillverkningskostnader.

(16) Vad beträffar beloppen för försäljningskostnader, administrativa kostnader och andra allmänna omkostnader, tillämpade kommissionen den metod som beskrivs i punkt 28 i kommissionens förordning. Dock har man bortsett från inkomster och utgifter i samband med transaktioner i utländsk valuta, vinster och förluster i samband med avyttring av anläggningstillgångar samt diverse inkomster och utgifter, eftersom exportören inte kunde bevisa något klart samband mellan dessa poster och försäljningen av videokassetter på hemmamarknaden.

(17) Vinsten beräknades med hjälp av den genomsnittliga vägda vinst som andra koreanska exportörer har gjort på lönsam försäljning av likadana produkter på den koreanska marknaden, dvs. 10,5 %.

2. Exportörer i Hongkong

(18) Hos alla Hongkongexportörer för vilka tillförlitliga uppgifter om bokföring och kostnader var tillgängliga utgjorde försäljningen av videokassettmodeller på hemmamarknaden mindre än 5 % av exportvolymen för de videokassettmodeller som exporterades till gemenskapen. Normalvärdet fastställdes därför med hjälp av ett konstruerat värde på grundval av de metoder som användes för det preliminära fastställandet av dumpning, och med hänsyn till de nya bevis som exportörerna lade fram.

(19) Eftersom de berörda exportörernas bokföringshandlingar inte redovisade någon betalning av royalty till den japanska licensgivaren, lades den gängse licensavgiften för tillverkning och försäljning till tillverkningskostnaderna. Man ansåg att plikten att betala denna royalty skulle betraktas som en kostnad vid normal handel, enligt artikel 2.3 b ii i förordning (EEG) 2423/88.

(20) Vad beträffar svinn, lämnades det inga uppgifter av somliga exportörer om svinn under tillverkningsprocessen. I detta hänseende och för dessa exportörer lades de gängse svinnkostnaderna, uttrycka i procent av den totala tillverkningskostnaden, till materialkostnaderna.

(21) Hanny Magnetics framhöll att den totala sats för fasta tillverkningskostnader som redovisades i deras bokföring inte skulle tillämpas för tillverkningskostnaderna för videokassetter. Denna exportör tillverkar inte videobanden själv. Därför var andelen av detta företags egna tillverkningskostnader för videokassetter avsevärt lägre än för deras andra produkter. Detta argument har godtagits och därför tillämpades en lägre sats som motsvarade de specifika fasta tillverkningskostnaderna för videokassetter.

(22) Beträffande försäljningskostnader samt allmänna och administrativa omkostnader, godtog kommissionen den beräkning av dessa omkostnader som redovisas i exportörernas bokföring.

(23) Rådet bekräftar denna slutsats.

(24) Vad beträffar vinst, fanns det inga tillförlitliga bokföringsuppgifter om vinster från Hongkongmarknaden från omfattande försäljning av videokassetter av samma typ eller identiska med de modeller som exporterats till gemenskapen. Försäljningen på Hongkongmarknaden av videokassettmodeller som är direkt jämförbara med de exporterade videokassetterna utgjorde bara en mycket liten del av den volym som exporterades till gemenskapen. En exportör uppgav att försäljningen i omfattande mängder på Hongkongmarknaden av videokassettmodeller identiska med dem som exporteras till gemenskapen hade inbringat en vinst på drygt 8 %. En annan exportör gjorde också en vinst på mer än 8 % av omsättningen på försäljningen av alla typer och modeller av videokassetter på Hongkongmarknaden. På försäljning av videokassetter anpassade till PAL/SECAM-systemet gjorde samma exportör en vinst på mindre än 8 % av omsättningen. Emellertid omfattar denna försäljning också typer avsedda för yrkesmässigt bruk. Sådana typer exporterades dock inte. I denna situation ansåg kommissionen det lämpligt och rimligt att tillämpa en vinstmarginal på 8 % av omsättningen för att konstruera normalvärdet för denna och andra Hongkongexportörer.

(25) Rådet bekräftar denna slutsats.

(26) Vad gäller vissa Hongkongexportörers krav beträffande tillverkningskostnader, hävdade Magnetic Enterprise att deras försäljningskostnader samt allmänna och administrativa omkostnader för likadana produkter var lägre än de som redovisades i deras resultaträkning. Eftersom denna exportör endast tillverkar videokassetter och videoband på spolar, ansågs det dock lämpligt att beräkna försäljningskonstnader samt allmänna och administrativa omkostnader på grundval av denna exportörs bokföring som redovisades i resultaträkningen.

(27) Swire hävdade att de tillämpar en överavskrivning för maskiner och att den normala avskrivningssatsen som är representativ för industrin borde tillämpas i detta förfarande, och inte överavskrivningssatsen. Dock ansåg kommissionen att exportörens egen avskrivningsmetod i allmänhet bör användas om denna metod redan tillämpats av denna exportör under tidigare räkenskapsår, om den är rimlig och inte har fastställts särskilt för detta antidumpningsförfarande. Eftersom överavskrivningsmetoden är Swires vanliga avskrivningsmetod, måste exportörens krav avslås.

E. EXPORTPRIS

1. Koreanska exportörer

(28) För export från koreanska exportörer direkt till oberoende importörer i gemenskapen fastställdes exportpriserna på grundval av de priser som faktiskt betalats eller skulle betalas för de sålda produkterna netto efter skatt, rabatter och avdrag faktiskt beviljade och förknippade med försäljningen i fråga.

(29) I andra fall exporterades produkten till dotterbolag som importerade den till gemenskapen. I sådana fall ansågs det lämpligt, med hänsyn till förhållandet mellan exportör och importör, att beräkna exportpriset på grundval av de priser till vilka den exporterade produkten första gången såldes vidare till en oberoende inköpare. Rabatter, avdrag och värdet av gåvor som var direkt förknippade med försäljningen i fråga drogs av från priset till den oberoende kunden och en lämplig justering gjordes för att ta hänsyn till alla kostnader mellan import och återförsäljning, inbegripet alla tullar och avgifter.

(30) Vad gäller ett av Goldstars dotterbolag, återbetalades kostnaderna för annonsering av Goldstars varumärke av det exporterande moderbolaget i Korea, och följaktligen redovisades det som inkomst i detta dotterbolags bokföring. Det ansågs dock att dessa annonseringskostnader hade uppstått hos dotterbolaget och normalt är det det importerande dotterbolaget som betalar dem, följaktligen måste de läggas till dotterbolagets kostnader. Här hävdade exportören att endast återbetalningen av annonseringskostnader i samband med marknadsföringen av märkesvideokassetter på den brittiska marknaden kunde anses vara kostnader som importören normalt står för. Eftersom dotterbolaget endast sålde videokassetter i parti på den marknaden, borde annonskostnaderna för Goldstars märke normalt inte betalas av det importerande dotterbolaget. Kommissionen ansåg dock att annonserandet för exportörens varumärke också hade till syfte att främja försäljningen av märkesvideokassetter och andra kassetter som Goldstars dotterbolag säljer, och att dessa kostnader därför bör tas med vid beräkningen av exportpriset.

(31) Rådet bekräftar denna slutsats.

(32) Vad beträffar vinst, tillhandahöll de koreanska exportörerna tillräckliga bevis på att den genomsnittliga vinst som gjordes av oberoende importörer som utövar samma verksamhet som exportörens dotterbolag i gemenskapen inte översteg 5 % under utredningsperioden. Denna procentsats har följaktligen använts vid beräkningen av exportpriset.

2. Hongkongexportörer

(33) Inga Hongkongexportörer hade importerande dotterbolag i gemenskapen. Exportpriset ansågs därför vara det pris som faktiskt betalades av de oberoende importörerna netto efter skatt, rabatter och avdrag faktiskt hade beviljats och förknippade med försäljningen i fråga. Detta pris har fastställts på basis av priset fritt ombord Hongkongs hamn.

F. JÄMFÖRELSE

(34) För att kunna göra en rättvis jämförelse mellan normalvärdet och exportpriser tog kommissionen i förekommande fall hänsyn till skillnader som påverkar prisernas jämförbarhet, t.ex. skillnader i fysiska egenskaper samt skillnader i försäljningskostnader, om det på ett tillfredsställande sätt kunde bevisas att försäljningen i fråga hade ett direkt samband med dessa skillnader. Så var fallet vad gällde skillnader i kreditvillkor, garantier, provision, försäljares löner, förpackning, frakt, försäkring, hantering och diverse omkostnader.

(35) Två av gemenskapens tillverkare hävdade att man borde göra justeringar för skillnader i speltid för en VHS-T120 videokassett som såldes på den koreanska marknaden, och en VHS-E180 videokassett som såldes på gemenskapsmarknaden. Kommissionen konstaterade att båda typerna av videokassett hade nästan samma bandlängd och var identiska i fråga om alla andra tekniska och fysiska egenskaper. På grund av de olika inspelnings- och avspelningssystemen i Korea och i gemenskapen (t.ex NSTC respektive PAL/SECAM-systemen) är dock speltiden för en T120 videokassett vanligen två timmar och för en E180 videokassett tre timmar på respektive marknad. Eftersom skillnaden i speltid inte beror på skillnader i de fysiska och tekniska egenskaperna hos de två typerna av videokassetter utan är grundad på de olika inspelningssystemen hos videobandspelare som används på dessa marknader, måste denna begäran avslås.

(36) En koreansk exportör krävde alltjämt ett avdrag för importavgifter på en likadan produkt och på material som fysiskt ingår i denna, när produkten är avsedd för bruk i ursprungslandet och som återbetalas för produkter som exporteras till gemenskapen. Importavgifterna i fråga var oproportionellt högre än de som andra koreanska exportörer begärde avdrag för. Denna exportör ombads att framlägga bevis på att den videokassettmodell som såldes på den koreanska marknaden och som liknade den modell som mest exporterades till gemenskapen innehöll de importerade material för vilka han hade begärt avdrag för importavgifter. Beviset som denna exportör framlade övertygade dock inte kommissionen om att hans krav var befogat. Av de laboratorieundersökningar som de klagande genomförde av de olika videokassetterna som exportören tillhandahöll framgick att inga särskilda importerade band hade används för videokassetter som såldes på hemmamarknaden. Därför ansågs det lämpligt att medge endast ett avdrag motsvarande det genomsnittliga belopp som de andra koreanska exportörerna begärde avdrag för.

(37) Saehan Media och Swire begärde, förutom justering för direkt relaterade skillnader i försäljningsomkostnader, ett ytterligare avdrag för skillnader i försäljningsomkostnader och reducerad vinst på grund av exportförsäljning till OEM-kunder (originaltillverkare) eller försäljning i större mängder än på hemmamarknaden. De åberopade gemenskapsinstitutionernas praxis i tidigare antidumpningsfall. Dessa krav ger dock inte tillräckligt bevis på existerande skillnader i försäljningskostnader och mindre vinst, vilket föreskrivs i artikel 2.9 b i förordning (EEG) nr 2423/88. På grund av detta samt av de skäl som anges i punkt 29 i kommissionens förordning avslogs denna begäran.

(38) Swire begärde också avdrag för skillnader i försäljningsomkostnader för försäljning under olika förhållanden samt för skillnader i fraktkostnader. Denna begäran var dock grundad på exportörens antaganden och utan bevisstöd. Inget avdrag kunde därför medges.

G. DUMPNINGSMARGINALER

(39) Det normala värdet för varje modell hos varje exportör jämfördes med exportpriser för jämförbara modeller, transaktion för transaktion. Undersökningen av de faktiska förhållandena visar att det förekommer dumpning vid import av videokassetter med ursprung i Korea eller Hongkong från alla exportörer som har varit föremål för utredningen, och att dumpningsmarginalen är lika stor som det belopp med vilket det fastställda normalvärdet överstiger exportpriset till gemenskapen.

(40) Dumpningsmarginalerna varierade mellan exportörerna, och uttryckta i procent av cif-värdet vid gemenskapsgränsen var de vägda genomsnittsmarginalerna följande:

P Videokassetter:

Koreanska exportörer

= Goldstar Co. 2,97 % = Kolon Industries Inc. 2,03 % = Saehan Media Co. 1,96 % = SKC Ltd 3,81 % Hongkongexportörer

= Hanny Magnetics Ltd 21,99 % = Magnetic Enterprise Ltd 15,82 % = Swilynn Ltd 0,02 % = Swire Magnetics Ltd 4,96 % P Videoband på spolar:

= Saehan Media Co. 1,06 % = SKC Ltd 1,40 % (41) Det ansågs, enligt bestämmelserna i artikel 7.7 b i förordning (EEG) nr 2423/88, att det vore att skapa tillfälle för kringgående av tull och belöna brist på samarbete om man antog att dumpningsmarginalen för de exportörer som varken besvarat kommissionens frågeformulär eller på annat sätt givit sig tillkänna, eller som vägrat samarbeta med kommissionen under den preliminära utredningen, var lägre än de högsta dumpningsmarginaler som fastställts för de exportörer som samarbetat vid utredningen. Följaktligen ansågs det lämpligt att använda dumpningsmarginaler på 3,81 % för Korea och 21,98 % för Hongkong för de exportörerna.

(42) Vad beträffar vissa Hongkongexportörer, nämligen ACME, Casin Ltd, Wing Shing Cassettes Ltd och Yee Keung Industrial Co. Ltd, för vilka det var omöjligt, av företagens särskilda skäl, att på alla punkter tillhandahålla de relevanta uppgifterna för en korrekt beräkning av dumpning beräknades dumpningsmarginalen med ledning av de tillgängliga uppgifterna, dvs. den information som lämnades av andra Hongkongexportörer. Rådet tog här hänsyn till att det hade konstaterats dumpning hos de flesta Hongkongexportörer och att det fanns stora skillnader mellan dumpningsmarginalerna. I motsats till kommissionens preliminära slutsatser ansåg rådet att eftersom dessa företag var villiga att samarbeta trots att de inte kunde lämna de nödvändiga uppgifterna, skulle det vara olämpligt att använda den högsta dumpningsmarginalen för dessa exportörer och ansåg det befogat att tillämpa de vägda genomsnittliga dumpningsmarginaler som hade fastställts för Hongkongexportörerna, dvs. 9,34 %.

(43) Rådet undersökte också problemet med företag som har börjat eller kommer att börja exportera videokassetter av egen tillverkning till gemenskapen efter utredningsperiodens slut. Det kom fram till slutsatsen att det skulle skapa möjlighet för kringgående av tull om man tillämpade en lägre antidumpningstull än den högsta fastställda dumpningsmarginalen. Dock noterar rådet att kommissionen är redo att företa en ny utredning, så snart det exporterande företaget med stöd av övertygande uppgifter kan bevisa för kommissionen att det inte exporterade videokassetter till gemenskapen under utredningsperioden (1 januari till 30 november 1987), att det började med denna export efter denna period och att det inte är närstående eller knutet till något av de företag som är föremål för denna utredning.

(44) Vad beträffar dumpningsmarginalerna för Swilynn Ltd för videokassetter och Saehan Media Co. och SKC Ltd för videoband på spolar och med hänsyn till att videoband på spolar endast exporteras till små och medelstora monteringsföretag i gemenskapen för vidare bearbetning, måste dessa marginaler betraktas som försumbara, och berättigar inte till skyddsåtgärder.

H. SKADA

(45) I sina preliminära slutsatser konstaterade kommissionen att gemenskapens videokassettindustri hade lidit väsentlig skada. Denna slutsats baserades huvudsakligen på ökningen av marknadsandelen för de exportörer som omfattades av utredningen, deras försäljning till lägre pris och utvecklingen av de klagandes situation vad beträffar vinst och förlust.

(46) Dessa slutsatser ifrågasattes av exportörerna, i synnerhet vad beträffar de klagandes försäljning i gemenskapen, deras produktion samt exportörernas försäljning till lägre pris. Kommissionen utförde vidare utredningar och fördelade noggrannare exportörernas bokföringsuppgifter mellan videokassetter och videoband på spolar. Vissa resultat beträffande de uppgifter som låg till grund för konstaterande av skada ändrades till följd av detta.

(47) Gemenskapsindustrins försäljning av videokassetter i gemenskapen har utvecklats på följande sätt:

P 1985 40,2 miljoner enheter P 1986 51,2 miljoner enheter P 1987() 62,6 miljoner enheter.

(48) Detta motsvarar en nedgång i de klagandes marknadsandel från 32,5 % år 1985 till 30,5 % år 1986 och 29,7 % år 1987. Under samma tid växte exportörernas marknadsandel från 8,7 % till 27,8 %. Det framgår av dessa reviderade siffror att marknadsandelen för tillverkarna i Hongkong och Korea mer än tredubblades, medan de europeiska tillverkarnas marknadsandel minskade med 8,6 %.

(49) Vad beträffar priserna, och för att fastställa om det förekom försäljning till lägre pris, gjorde kommissionen i sina preliminära slutsatser justeringar för att kunna jämföra priser i samma handelsled och ta hänsyn till skillnader i produktkvalitet (jämför punkt 48 i kommissionens förordning). Hongkongexportörerna invände mot dessa justeringar och ansåg att man i dessa justeringar borde ta hänsyn till de oberoende importörernas omkostnader i samband med försäljning av videokassetter och att kvalitetsjusteringen var för låg. De klagande hävdade däremot att ingen kvalitetsjustering överhuvudtaget skulle göras, eftersom konsumenterna inte känner till kvalitetsskillnader mellan importerade och gemenskapstillverkade videokassetter och alla videokassetter måste uppfylla den japanska licensgivarens kvalitetsnormer.

(50) Dessa argument kunde dock inte godtas eftersom kommissionen å ena sidan jämförde både de klagandes och exportörernas priser med priserna för de första oberoende kunderna i gemenskapen, tillbörligt justerade med hänsyn till skillnader i fraktkostnader, importavgifter och diverse omkostnader. Både exportörernas och de klagandes kunder är antingen grossister, distributörer eller andra kunder som köper omfattande mängder. Å andra sidan ansåg kommissionen alltjämt att en kvalitetsjustering var lämplig. Licensgivarens kvalitetsnormer är bara miniminormer och utesluter inte kvalitetsskillnader mellan videokassetter. Dessutom är kunderna både hos exportörerna och de klagande högst medvetna om de påstådda kvalitetsskillnaderna, eftersom de är professionella inköpare. Exportören kunde dessutom inte uppge tillräckliga skäl och bevis för att en justering på 20 % var för låg. Rådet bekräftar därför kommissionens slutsatser enligt punkt 49 i kommissionens förordning, vilken påvisade betydlig försäljning till lägre pris.

(51) Vad beträffar kapacitetsuttnyttjande, visade kommissionens vidare utredning att den faktiska kapaciteten steg från 63,9 miljoner enheter år 1985 till 90,1 miljoner enheter år 1986 och 99,2 miljoner år 1987 med en genomsnittlig användningsgrad som föll från 83,5 % år 1985 till 76,1 % år 1987. Medan produktionen ökade från 53,4 miljoner enheter år 1985 till 73,2 miljoner enheter år 1986 och 75,5 miljoner enheter år 1987 ökade lagren av videokassetter från 9 miljoner enheter år 1985 till 13,8 miljoner enheter år 1986 och 11,1 miljoner enheter år 1987. Under referensperioden utgjorde lagren ungefär 14,7 % av gemenskapsindustrins produktion.

(52) Värdet av gemenskapsindustrins försäljning av videokassetter ökade från 232,9 miljoner ecu år 1985 till 251,2 miljoner ecu år 1986 men minskade till 211,5 miljoner ecu år 1987, medan antalet sålda kassetter ökade från 40,2 miljoner enheter år 1985 till 52,2 miljoner enheter år 1986 och 62,6 miljoner enheter år 1987.

(53) De finansiella resultaten hos gemenskapstillverkarna visade en vägd genomsnittlig förlust på 10,4 % under utredningsperioden.

(54) Övriga relevanta ekonomiska faktorer förblev oförändrade efter den vidare utredningen.

(55) I punkt 55 P57 i kommissionens förordning anges anledningarna till kommissionens slutsats att gemenskapens videokassettindustri lidit väsentlig skada. Dessa anledningar har inte ändrats efter den fortsatta utredningen. Resultaten av denna vidare utredning visar rentav att nedgången av gemenskapsindustrins marknadsandel och försäljning var större än det hade antagits i de preliminära slutsatserna. Jämfört med den allmänna förbrukningen ökade gemenskapsindustrins kapacitet, produktion och försäljningsvolym mycket mindre. Försäljningsvärdet föll till och med märkbart på grund av prisfallet för videokassetter. Detta prisfall ledde till betydliga förluster för hela industrin vilket äventyrar hela tillverkningen av videokassetter i gemenskapen, och följaktligen, sysselsättning och gemenskapsindustrins vidare utveckling på detta område.

(56) På dessa grunder drog rådet slutsatsen att gemenskapsindustrins marknadsposition och finansiella resultat visar en fallande trend och att gemenskapsindustrin lider väsentlig skada.

I. VÅLLANDE AV SKADA GENOM DUMPAD IMPORT

(57) Kommissionen ansåg i punkt 58 i sin förordning att effekterna av import från Hongkong och Korea skulle analyseras tillsammans, och i punkt 59 P63 i den förordningen att den väsentliga skada som gemenskapsindustrin lidit vållades av dumpad import av videokassetter med ursprung i Korea och Hongkong.

(58) Beträffande denna slutsats anförde exportörerna från Korea och Hongkong huvudsakligen tre argument, nämligen för det första att kommissionen inte hade lyckats påvisa de särskilt skadliga effekterna av dumpad import från de enskilda exportörerna, och, för det andra, att ökningen av exportörernas marknadsandel hade skett på bekostnad av exportörer från andra länder och inte på gemenskapsindustrins bekostnad, samt, för det tredje, att gemenskapsindustrin fattade felaktiga företagsbeslut genom att göra stora investeringar i avancerad teknologi för att tillverka videokassetter av hög kvalitet.

(59) Rådet kan inte godta dessa argument. I enlighet med sin hållning i tidigare fall och domstolens rättspraxis anser rådet att de skadliga effekterna av de berörda enskilda exportörernas dumpade import måste bedömas tillsammans eftersom ett enskilt fastställande av skada skulle göra det omöjligt att tillämpa förordning (EEG) nr 2423/88 i de flesta fall.

(60) Vad beträffar det andra argumentet visar resultaten av den vidare utredningen en tydlig parallell mellan ökningen av dumpad export och nedgången i gemenskapsindustrins marknadsandel, kapacitetsutnyttjande, försäljningsvärde (från 1986 till 1987, när importen av videokassetter från Korea och Hongkong nästan fördubblades) och vinst.

(61) Vad beträffar det tredje argumentet, gjorde gemenskapsindustrin investeringar för att minska tillverkningskostnaderna och bibehålla det rykte om god kvalitet som den åtnjuter. Sådana investeringar kan inte anses vara felaktiga affärsbeslut. Inga bevis tillhandahölls av exportörerna, eller hittades av kommissionen, som pekade på att den betydliga skada som gemenskapsindustrin lidit skulle vara orsakad av andra faktorer, som t.ex. volym och priser på import som inte var dumpad. Dessutom anser rådet att även om det stämmer att gemenskapsindustrin står inför svårigheter delvis vållade av andra faktorer än dumpning, är detta inte ett tillräckligt skäl för att dra slutsatsen att svårigheterna till följd av dumpad import inte kan klassas som väsentlig skada och för att undanhålla gemenskapsindustrin allt skydd mot skador som vållats av dumpning.

(62) Avslutningsvis bekräftar rådet kommissionens slutsatser att volymen av dumpad import, dess marknadsandel och priserna till vilka de dumpade videokassetterna har sålts till eller inom gemenskapen har vållat gemenskapsindustrin väsentlig skada.

J. GEMENSKAPENS INTRESSEN

(63) I sin preliminära utredning tog kommissionen hänsyn till intressena hos gemenskapens videokassettindustri, monterings- och kopieringsföretag samt försäljare, konsumenter och slutliga användare. Av de skäl som anges i punkt 64 P70 i kommissionens förordning, drog kommissionen slutsatsen att gemenskapens intressen gör det nödvändigt att skydda gemenskapsindustrin.

(64) Vissa exportörer ifrågasatte denna slutsats med argumentet att införandet av antidumpningstull inte ligger i konsumenternas intresse.

(65) Vad beträffar detta argument bör det först och främst noteras att syftet med antidumpningstull i allmänhet är att avlägsna snedvridning av konkurrensen på grund av illojal handelspraxis hos exportörer i tredje land, och på detta sätt återinföra fri och rättvis konkurrens på gemenskapsmarknaden, vilket är i gemenskapens allmänna intresse och till nytta för konsumenterna. Rådet anser att antidumpningstullen i detta ärende kommer att ha just denna effekt och varken kommer att minska rättvis konkurrens eller hindra exportörer i Korea och Hongkong från tillgång till gemenskapsmarknaden eller från att dra nytta av den förväntade utvidgningen av marknaden. Den begränsade nackdelen för konsumenterna av eventuella prisökningar uppvägs, enligt rådet, av fördelarna på medellång sikt av att gemenskapens videokassettindustri skyddas mot illojal handelspraxis och behåller en bred skala av leverantörer till videokassettmarknaden. Konsumenternas intressen på medellång och lång sikt är bättre betjänta av bibehållandet av en sund gemenskapsindustri som ständigt kommer att utsättas för rättvis och normal konkurrens från industrier både inom och utanför gemenskapen, än om gemenskapens videokassetttillverkning upphör. Slutligen bör det påpekas att de prisfördelar som köparna tidigare hade var orsakade av illojal affärssed och det finns inget fog för att dessa orättvisa låga priser skulle få finnas kvar.

(66) Exportörernas argument har redan behandlats i kommissionens förordning. Inga nya argument har framförts i detta hänseende. Därför fastslår rådet, av ovanstående skäl och på grund av de skäl som anges i punkt 64 P70 i den förordningen, att det ligger i gemenskapens övergripande intresse att den skada som vållats av dumpning undanröjs och att gemenskapens industri skyddas mot dumpad import av videokassetter från Korea och Hongkong.

K. TULL

1. Retroaktiv tull

(67) De klagande begärde att retroaktiv tull enligt artikel 13.4 b i förordning (EEG) nr 2423/88 skulle införas.

(68) Rådet kunde dock inte fastställa att det tidigare hade förekommit dumpning som vållat skada. Vad beträffar frågan om importörerna var, eller skulle ha varit, medvetna om att exportörerna tillämpade dumpning och att sådan dumpning skulle vålla skada, framlade de klagande tidningsartiklar som hänvisade till de aktuella antidumpningsförfarandena. Detta kan dock inte ses som tillräckligt bevis för att importörerna var, eller borde ha varit, medvetna om att exportörerna tillämpade dumpning under utredningsperioden, utan endast att importörerna var, eller borde ha varit medvetna om de antidumpningutredningar som kommissionen utförde efter utredningsperioden. Dessutom är de dumpningsmarginaler som funnits relativt låga. Man kan därför inte rimligen anse att importörerna borde ha varit medvetna om en skillnad mellan exportörernas inhemska priser och exportpriser.

(69) Följaktligen måste begäran om retroaktiv tull avslås.

2. Tullens storlek

(70) Vad gäller de tullbelopp som är nödvändiga för att undanröja den väsentliga skadan, fastslog kommissionen i sin förordning att tullen skulle vara lika stor som de fastställda dumpningsmarginalerna, eftersom den konstaterade skadan var betydligt högre.

(71) Kommissionens fortsatta utredning har visat att skadan var ännu allvarligare än man hade antagit. Om man bara tar hänsyn till gemenskapsindustrins genomsnittliga förlustmarginal (10,4 %) och en eftersträvad vinstmarginal på 12 %, vilket anses rimligt enligt punkt 71 i den nämnda förordningen, överstiger redan skadetröskeln den högsta konstaterade dumpningsmarginalen.

(72) Rådet drar därför slutsatsen, på grundval av den metod för beräkning av skadetröskel vilken beskrivs i punkterna 71 och 72 i kommissionens förordning och av ovan angivna skäl, att en tull av samma storlek som de konstaterade dumpningsmarginalerna bör införas.

(73) Den slutgiltiga tull som fastställs bör tillämpas på alla VHS-videokassetter som importeras från Korea och Hongkong.

L. ÅTAGANDEN

(74) En exportör från Hongkong, Wing Shing, har erbjudit ett prisåtagande som anses godtagbart. Effekten av detta åtagande blir att priserna på de berörda produkterna höjs till en nivå som anses tillräcklig för att eliminera den dumpningsmarginal som har konstaterats för denna exportör. Efter samråd i rådgivande kommittén, godkändes detta åtagande genom kommissionens beslut 89/376/EEG().

M. UTTAG AV PRELIMINÄR TULL

(75) Med hänsyn till de fastställda dumpningsmarginalerna, och den väsentliga skada som tillfogats gemenskapens industri, ansåg rådet det nödvändigt att de belopp som hade tagits ut i form av preliminär tull skulle slutgiltigt tas ut i form av slutgiltig tull med det belopp som slutligt fastställts. Vad beträffar den exportör vars åtagande har godkänts, bör den preliminära tullen tas ut med ett belopp som motsvarar den slutgiltigt fastställda dumpningsmarginalen. Vad gäller de exportörer vars dumpningsmarginaler inte motiverar antagandet av skyddsåtgärder, måste den preliminära tullen frisläppas i sin helhet. Den preliminära antidumpningstull som tagits ut, eller säkerhet som ställts för videokassetter som inte omfattas av den slutgiltiga antidumpningstullen samt tull som tagits ut eller säkerhet som ställts för videoband på spolar också får släppas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. En slutgiltig antidumpningstull införs härmed för import av VHS-videoband i kassett som omfattas av KN-nummer ex 8523 13 00 och med ursprung i Korea eller Hongkong.

2. Tullsatsen som beräknas på nettopriset fritt gemenskapsgränsen, oförtullat, fastställs enligt följande:

a) 3,8 % för videoband i kassett med ursprung i Korea, med undantag för import av videokassetter som tillverkas och säljs för export till gemenskapen av företagen nedan. Sådan import skall beläggas med följande tullsatser:

Goldstar Co. 2,9 % Kolon Industries Inc. 2,0 % Saehan Media Co. 1,9 % b) 21,9 % för videoband i kassett med ursprung i Hongkong, med undantag för de videoband som tillverkas och säljs för export till gemenskapen av företagen nedan, vilka skall beläggas med följande tullsatser:

Magnetic Enterprise 15,8 % Swire Magnetics Ltd 4,9 % ACME 9,3 % Casin Ltd 9,3 % Yee Keung Industrial Co Ltd 9,3 % 3. Den tullsats som anges i punkt 2 b skall inte gälla för videoband i kassett som tillverkas och säljs för export till gemenskapen av Swilynn Ltd och Wing Shing Cassett Ltd, Hongkong.

4. Antidumpningsförfarandet för Swilynn Ltd är härmed avslutat.

5. Den tullsats som avses i denna artikel skall inte tillämpas för videoband i kassett som inte omfattas av VHS-normerna.

Artikel 2

De belopp som tas ut eller ställs som säkerhet i form av preliminär tull enligt förordning (EEG) nr 4062/88 skall tas ut enligt den tullsats som slutgiltigt fastställs. För företaget nedan skall de tas ut med följande sats:

P Wing Shing 9,3 % Belopp som tas ut eller ställs som säkerhet och som inte omfattas av ovanstående tullsatser skall frisläppas.

Artikel 3

Antidumpningsförfarandet för videoband på spolar vilka omfattas av KN-nummer ex 8523 13 00, och som har sitt ursprung i Korea är avslutat.

De belopp som tagits ut eller för vilka säkerhet ställts i form av preliminär antidumpningstull enligt förordning (EEG) nr 4062/88 skall frisläppas.

Artikel 4

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Luxemburg den 19 juni 1989.

På rådets vägnar

C. SOLCHAGA CATALAN

Ordförande

() EGT nr L 209, 2.8.1988, s. 1.

() EGT nr L 356, 24.12.1988, s. 47.

() EGT nr L 107, 19.4.1989, s. 1.

() Alla uppgifter för 1987 gäller januari t.o.m. november det året.

() EGT nr L 174, 22.6.1989, s. 30.