Kommissionens beslut

av den 24 september 2002

om ett planerat stödprogram i Tyskland, "Riktlinjer för stöd till små och medelstora företag - Förbättring av företagens resultat i Sachsen" - Delprogram 1 (Rådgivning till företag), 4 (Deltagande i mässor), 5 (Samarbete) och 7 (Stöd till formgivning)

[delgivet med nr K(2002) 2606]

(Endast den tyska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2003/226/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESULT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med ovan nämnda bestämmelser(1) ha gett berörda parter tillfälle att inkomma med synpunkter, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDET

(1) Genom skrivelse SG(98) D/9545 av den 12 november 1998 godkände kommissionen delstaten Sachsens riktlinjer för stöd till små och medelstora företag till och med den 31 december 2000(2).

(2) Genom en skrivelse av den 29 december 2000 (registrerad den 3 januari 2001 hos kommissionens generalsekretariat som nr A/47) anmälde Tyskland i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget sex delprogram i samband med en ny version(3) av riktlinjerna för stöd till små och medelstora företag (nedan kallade "stödprogrammet") med en planerad varaktighet på fem år från och med dagen för kommissionens godkännande. genom skrivelser av den 5 februari 2001 (D/50478) och 5 september 2001 (D/53620) uppmanade kommissionen Tyskland att lämna kompletterande uppgifter.

(3) Tyskland lämnade ytterligare uppgifter genom skrivelser av den 12 mars 2001 (registrerad den 12 mars 2001 som nr A/3069), 13 mars 2001 (registrerad den 20 mars 2001 som nr A/3361), 1 juni 2001 (registrerad den 11 juni 2001 som nr A/34569) och 9 oktober 2001 (registrerad den 10 oktober 2001 som nr A/37882).

(4) Den 14 juni 2001 hölls en diskussion i Berlin mellan företrädare för Tyskland och kommissionen.

(5) Genom en skrivelse av den 2 augusti 2001 lämnade Tyskland en sammanfattande beskrivning av de sex delprogrammen och föreslog att de skulle godkännas som förenliga med den gemensamma marknaden till dess att kommissionen fattat sitt slutgiltiga beslut om huruvida de överensstämmer med bestämmelserna i kommissionens förordning (EG) nr 70/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag(4).

(6) Genom skrivelse nr SG(2001) D/292 745av den 13 december 2001 underrättade kommissionen Tyskland om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget med avseende på detta stöd. Inledandet av det formella granskningsförfarandet gällde delprogrammen "Rådgivning till företag", "Deltagande i mässor", "Samarbete" och "Stöd till formgivning". i sitt beslut att inleda ett förfarande framförde kommissionen inga invändningar mot delprogrammen "Rådgivning om utrikeshandel" och "Miljöförvaltning".

(7) Kommissionen påminde Tyskland om den uppskjutande verkan av artikel 88.3 i EG-fördraget och riktade dess uppmärksamhet på artikel 14 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget(5), i vilken det anges att allt stöd som beviljats olagligen kan komma att återkrävas från mottagaren. Samtidigt bekräftade kommissionen att enskilda stöd, som uppfyller alla villkor enligt förordning (EG) nr 70/2001, enligt artikel 3.1 i denna förordning skall anses vara förenliga med den gemensamma marknaden.

(8) Kommissionens beslut att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(6). Kommissionen har uppmanat alla berörda parter att inkomma med synpunkter på åtgärden i fråga. Några synpunkter har dock inte inkommit.

(9) Genom en skrivelse av den 21 januari 2002 (registreringsnummer A/30488) yttrade sig Tyskland om ärendet.

(10) Efter det att det formella granskningsförfarandet inleddes har ytterligare två diskussioner mellan företrädare för Tyskland och kommissionen hållits den 19 februari 2002 i Bryssel respektive den 10 juni 2002 i Berlin.

2. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN

2.1 Stödets form och rättsliga grund

(11) Stödet beviljas i form av bidrag i enlighet med §§ 23 och 44 i delstaten Sachsens budgetförordning och i enlighet med det stödprogram, som granskas i det föreliggande förfarandet.

2.2 Budgetmedel och varaktighet

(12) Stödprogrammet har en varaktighet på fem år, räknat från den dag då kommissionen godkänner de fyra ännu ifrågasatta delprogrammen. För denna tid och för hela stödprogrammet har budgetmedel anslagits till ett belopp av 89 miljoner euro.

2.3 Mottagare

(13) Stödprogrammet skall främja ekonomiskt lönsamma små och medelstora företag, i den mening som avses i kommissionens rekommendation 96/280/EG av den 3 april 1996 om definitionen av små och medelstora företag(7), vilka har driftställen i delstaten Sachsen, som till och med den 31 december 2003 är ett stödområde i enlighet med artikel 87.3 a i EG-fördraget. Tyskland har gått med på att respektera de gemenskapsrättsliga bestämmelserna om statligt stöd i s.k. känsliga branscher (kol- och stålindustri, transporter, konstfiber och varvsindustri).

(14) Stödprogrammet gäller inte verksamheter som omfattar tillverkning, bearbetning och marknadsföring av varor som förtecknas i bilaga I till fördraget.

2.4 Formell granskning av fyra delprogram

(15) Följande fyra delprogram i stödprogrammet granskas i det formella granskningsförfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget:

- Rådgivning till företag (del 1 av stödprogrammet).

- Deltagande i mässor (del 4 av stödprogrammet).

- Samarbete (del 5 av stödprogrammet).

- Stöd till formgivning (del 7 av stödprogrammet).

2.5 Villkor för de fyra delprogrammen

(16) För att tillämpa stödprogrammet har delstaten Sachsen på grundval av vissa indikatorer som inkomst, köpkraft och arbetslöshetsgrad definierat specifika problemområden. Tyskland har till kommissionen lämnat en karta, där dessa områden återges mycket detaljerat. Två tredjedelar av områdena ligger vid gemenskapens yttre gräns.

(17) Genom stöd från delprogrammet "Rådgivning till företag" skall små och medelstora företag lättare få tillgång till externa rådgivare. Åtgärden skall understödja företagsledningarna i finansiella, personella, tekniska och organisatoriska frågor.

(18) I denna del av stödprogrammet föreslås en övre stödgräns på högst 65 % för små företag i specifika problemområden och på högst 50 % för små och medelstora företag i andra områden.

(19) I detta delprogram är kostnaderna för extern rådgivning stödberättigande. Den ifrågavarande rådgivningen får omfatta högst 50 dagar per år och får inte vara någon fortlöpande eller regelbundet återkommande verksamhet. Tjänster i förbindelse med ett företags ordinarie driftsutgifter, exempelvis rutinmässig skattemässig eller juridisk rådgivning, eller annonsering, omfattas inte av stödet.

(20) Stödet i delprogrammet "Deltagande i mässor" skall hjälpa små och medelstora företag att presentera sina företag vid mässor inom och utanför gemenskapen.

(21) I specifika problemområden föreslås en stödnivå på högst 60 % för små företags deltagande i mässor inom gemenskapen. För företag med säte i andra områden gäller i princip en högsta stödnivå på 50 %.

(22) I detta delprogram kan kostnaderna för följande verksamheter få stöd:

- Hyra av utställningsstånd.

- Tredje parts montering och demontering av utställningsstånd.

- Transport av utställningsvaror.

- Avgifter för deltagande i mässor, tolkarvoden och annonseringskostnader.

(23) I denna del av stödprogrammet föreslås att ett företag kan få stöd högst fem gånger per år, inbegripet upprepat deltagande (högst tre gånger) vid en och samma mässa.

(24) Målet för delprogrammet "Samarbete" är att främja samarbete mellan minst tre och fem små och medelstora företag inom en bestämd region eller bransch för att öka de deltagande företagens effektivitet och försäljningsmöjligheter. Följande verksamheter skall särskilt stödjas:

- Genomförbarhetsstudier för samarbetsprojekt för att exploatera regionala och branschspecifika marknader.

- Tjänster från tredje man i samband med workshops och informationsmöten.

- Inrättande av samarbetskontor i Tyskland.

- Bildande av försäljningskooperativ för att gemensamt exploatera utländska marknader inom och utanför gemenskapen. I dessa fall rör det sig om ett samarbetskontor eller en kontaktperson som kan erbjuda de tjänster som behövs för att exploatera en utländsk marknad(8).

(25) Stödtaket uppgår i allmänhet till 65 %. För små företag i specifika problemområden gäller ett stödtak på 80 %.

(26) Vid inrättandet av samarbetskontor är följande kostnader stödberättigande:

- Externa rådgivares rådgivning och andra tjänster och verksamheter.

- Hyra, materialkostnader och löner för anställda och kontorschefen.

(27) Delprogrammet "Stöd till formgivning" har till syfte att underlätta för små och medelstora företag att få tillgång till professionella formgivares tjänster.

(28) I princip gäller ett stödtak på 50 %. För små företag i specifika problemområden föreslås ett stödtak på 70 %.

(29) Stöd kan ges till att täcka kostnader för externa formgivare på följande områden:

- Formgivning av konsumtionsvaror, investeringsvaror och tjänster.

- Corporate Design och produktutformning.

(30) Tyskland har åtagit sig att i samtliga delprogram anmäla varje stöd enskilt då ett av följande tröskelvärden överskrids:

a) De totala stödberättigade kostnaderna för ett projekt uppgår till minst 25 miljoner euro och nettostödnivån uppgår till minst 50 % av det på stödområdeskartan utvisade nettostödtaket.

b) Det totala stödet uppgår till minst 15 miljoner euro brutto.

(31) Tyskland har åtagit sig att endast bevilja stöd ur delprogrammen då det innan projektet startas föreligger en ansökan om detta från det ifrågavarande företaget.

(32) Tyskland har åtagit sig att inte låta stöd från delprogrammen kumuleras med annat statligt stöd enligt artikel 87.1 i EG-fördraget eller med gemenskapsfinansiering med avseende på samma stödberättigade kostnader om de hithörande taken för stödnivåerna därigenom överskrids.

(33) Tyskland har åtagit sig att årligen överlämna en rapport om tillämpningen av programmet.

3. SKÄL TILL ATT INLEDA FÖRFARANDET

(34) Kommissionen har av de skäl som anges i det följande granskat de fyra delprogrammen enligt förordning (EG) nr 70/2001 och gemenskapens riktlinjer för statligt stöd för regionala ändamål från år 1998(9) (nedan kallade "riktlinjer för regionalt stöd").

(35) Stöd ur delprogrammet "Rådgivning till företag" för rådgivningstjänster som inte hänför sig till företagets ordinarie driftskostnader uppfyller kriterierna i förordning (EG) nr 70/2001 om stödet enligt artikel 5 a i denna förordning inte överskrider 50 % av (brutto-)kostnaderna. Detta villkor är inte uppfyllt då delprogrammet föreslår stödnivåer på upp till 65 % för små företag i specifika problemområden. Därför hyste kommissionen allvarliga tvivel om att delprogrammet är förenligt med den gemensamma marknaden.

(36) Enligt delprogrammet "Deltagande i mässor" kan det gynnade företaget få stöd upp till fem gånger per år och delta upp till tre gånger i en och samma mässa. Detta strider mot bestämmelsen i artikel 5 b i förordning (EG) nr 70/2001, enligt vilken undantaget endast gäller det första deltagandet vid en bestämd mässa eller utställning. Dessutom föreslås i delprogrammet stödnivåer som kan överskrida taket på 50 % brutto enligt artikel 5 b i den nämnda förordningen. Därför hyste kommissionen allvarliga tvivel om att detta delprogram är förenligt med den gemensamma marknaden.

(37) Om delprogrammet "Samarbete" gäller rådgivningstjänster och andra tjänster av tredje man i samband med samarbetet, som inte hänger samman med företagets ordinarie driftsutgifter, antog kommissionen att stödet uppfyller kriterierna i förordning (EG) nr 70/2001, förutsatt att bruttostödnivån inte överskrider 50 % av kostnaderna i enlighet med artikel 5 a i denna förordning. Med stödnivåer på 80 % för små företag i specifika problemområden och på 65 % för små och medelstora företag i andra områden strider delprogrammet otvetydigt mot den nämnda förordningen.

(38) Vidare föreslås i delprogrammet "Samarbete" stöd till inrättande av nationella samarbetskontor och till avlöning av kontorsanställda. Utgående från de uppgifter Tyskland lämnat hyste kommissionen allvarliga tvivel om att dessa åtgärder omfattas av bestämmelserna i artikel 4 (investeringsstöd) i förordning (EG) nr 70/2001. Enligt artikel 4.3 får ju stödnivåerna inte överskrida det enligt den av kommissionen godkända stödområdeskartan tillåtna taket för regionalt investeringsstöd plus ett påslag på 15 % brutto i stödområden som avses i artikel 87.3 a i EG-fördraget. I stödområdeskartan anges för delstaten Sachsen stödnivåer på 35 % netto plus ett påslag på 15 % brutto för små och medelstora företag. Stödnivåer på 80 % för små företag i specifika problemområden och på 65 % för medelstora och små och medelstora företag i andra områden strider således mot förordning (EG) nr 70/2001, vilket fick kommissionen att hysa allvarliga tvivel om deras förenlighet med den gemensamma marknaden.

(39) Vidare omfattar delprogrammet "Samarbete" uppenbarligen åtgärder i samband med uppbyggnad och drift av ett distributionsnät i utlandet samt övriga löpande kostnader i samband med export. Detta strider mot artikel 1 i förordning (EG) nr 70/2001, enligt vilken sådana åtgärder uttryckligen undantas från förordningens tillämpningsområde. Därför hyste kommissionen allvarliga tvivel om att detta delprogram är förenligt med den gemensamma marknaden.

(40) Det stöd för vissa typer av kostnader (löner till samarbetskontorets anställda och chef) som skall beviljas på grundval av delprogrammet "Samarbete" innehåller dessutom eventuellt driftsstöd, som omfattas av riktlinjerna för regionalt stöd. Driftsstöd kan dock endast godkännas om de uppfyller en rad villkor: De skall exempelvis vara begränsade i tiden och avtagande och får inte syfta till främjande av export till andra medlemsstater (punkt 4.17 i riktlinjerna för regionalt stöd). Dessa villkor uppfylls inte av det ifrågavarande delprogrammet. Därför hyste kommissionen allvarliga tvivel om att detta delprogram är förenligt med den gemensamma marknaden.

(41) Stöden i delprogrammet "Stöd till formgivning" omfattas enligt kommissionens uppfattning visserligen i princip av artikel 5 (rådgivningsverksamhet och andra tjänster och verksamheter) i förordning (EG) nr 70/2001, men då stödnivåerna även här överskrider taket på 50 % enligt artikel 5 b i denna förordning, hyste kommissionen allvarliga tvivel om att de är förenliga med den gemensamma marknaden.

4. TYSKLANDS SYNPUNKTER

(42) Tyskland anser att stödprogrammet skall bedömas i enlighet med gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag(10), eftersom det anmäldes till kommissionen enligt påskyndat förfarande den 3 januari 2001 - alltså innan förordning (EG) nr 70/2001 trädde i kraft(11). Eftersom de frågor som kommissionen ställde i en skrivelse av den 5 februari var av enbart formell art borde anmälan från början ha betraktats som fullständig.

(43) Med hänvisning till skälen 11(12) och 14(13) i förordning (EG) nr 70/2001 anser Tyskland att högre stödnivåer än som gäller för medelstora företag i icke-stödområden bör godtas för små företag i områden som är stödberättigade enligt artikel 87.3 a eller 87.3 c i EG-fördraget. Eftersom enligt förordning (EG) nr 70/2001 ett stödtak på 50 % för konsulttjänster och andra företagstjänster och företagsverksamheter till förmån för medelstora företag utanför stödområden är förenligt med den gemensamma marknaden, bör högre stödnivåer godkännas på grundval av en anmälan enligt artikel 88.3 i EG-fördraget för små företag i områden som avses i artikel 87.3 a) i EG-fördraget.

(44) Med hänvisning till skäl 4(14) i förordning (EG) nr 70/2001 anser Tyskland att man från det faktum att några högre stödtak för små företag inte anges i artikel 5 i den nämnda förordningen inte kan dra slutsatsen att en mer välvillig behandling från kommissionens sida av små företag eller av stödområden enligt artikel 87.3 a i EG-fördraget skulle vara utesluten. Högre stödnivåer måste enbart anmälas på förhand, förutsatt att de motsvarande högre stödnivåerna anmälts på förhand.

(45) Kommissionen har ett stort bedömningsutrymme och kan även godkänna stödprogram direkt på grundval av bestämmelserna om undantag i artikel 87 i EG-fördraget, också i det fall att den anmälda åtgärden eventuellt inte till punkt och pricka uppfyller villkoren i förordning (EG) nr 70/2001. Därför borde kommissionen kunna tillåta anmälda stöd som går utöver bestämmelserna i förordningen.

(46) Med utfärdandet av förordning (EG) nr 70/2001 eftersträvade kommissionen inte att införa strängare krav på stödnivåerna, utan att förenkla de stödrättsliga förfarandena och undvika arbete med rutinmässiga ärenden. En strängare stödpolitik gentemot små företag strider mot slutsatserna från Europeiska rådet i Lissabon den 23-24 mars 2000 och i Stockholm den 23-24 mars 2001, där man tillkännagav en utvidgning av de övergripande målen.

(47) Syftet med förordning (EG) nr 70/2001, som skulle befria kommissionen från rutinfall, skulle inte ifrågasättas genom att högre stödnivåer tilläts för små företag i stödområden, då antalet anmälningar av detta slag är begränsat och utgör undantag. Dessutom hade inga relevanta åtgärder införts med förordningen, vilket innebär att kommissionen inte kunde ha haft för avsikt att införa en strängare stödpolitik. I annat fall skulle en ojämlik behandling ha tillämpats på redan godkända stödärenden.

(48) Beträffande delprogrammet "Deltagande i mässor" hävdar Tyskland att det inte är tillräckligt för ett företag att delta en enda gång i en mässa för att komma in på en marknad. Endast en upprepad närvaro vid en och samma mässa leder till att företaget blir tillräckligt känt. Också på denna punkt har kommissionen ett stort bedömningsutrymme och kan godkänna anmälda stöd direkt enligt artikel 87 i EG-fördraget och därigenom tillåta anmälda stöd som går utöver bestämmelserna i förordning (EG) nr 70/2001.

(49) Delprogrammet "Samarbete" går visserligen utöver tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 70/2001, eftersom det innehåller mycket komplicerade åtgärder till förmån för grupper av små och medelstora företag, inte för enskilda företag. Men inrättandet av kontor och avlöning av anställda får inte uppfattas som investeringsstöd i den mening som avses i artikel 4 i förordning (EG) nr 70/2001, utan är "stöd för andra ändamål" i den mening som avses i punkt 4.2.8 i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag. Även om bestämmelserna i punkt 4.2.8 inte tagits med i den nya förordningen (EG) nr 70/2001, borde kommissionen godkänna detta slag av stöd direkt på grundval av artikel 87.3 i EG-fördraget.

(50) Beträffande kommissionens invändning att vissa åtgärder i delprogrammet "Samarbete" kan utgöra driftsstöd hävdar Tyskland att kriteriet om avtagande stöd enligt punkt 4.17 i riktlinjerna för regionalt stöd på grund av de låga stödnivåerna inte behöver vara uppfyllt.

(51) Beträffande stödet till bildande av försäljningskooperativ inom och utanför gemenskapen framhåller Tyskland att inrättandet av ett kontor i utlandet inte kan anses vara "uppbyggnad och drift av ett distributionsnät i utlandet", eftersom kostnaderna inte skulle hänga direkt samman med export av varor, utan egentligen vara ett incitament för små och medelstora företag att ta sig in på en utländsk marknad - för det mesta utanför den gemensamma marknaden. Därför borde kommissionen godkänna personal- och driftskostnadsstödet direkt på grundval av artikel 87.3 i EG-fördraget.

5. RÄTTSLIG BEDÖMNING AV ÅTGÄRDEN

5.1 Förekomst av statligt stöd

(52) De fyra delprogram som bedöms i det stödrättsliga granskningsförfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget omfattas av följande skäl av bestämmelserna i artikel 87.1 i EG-fördraget och artikel 61.1 i EES-avtalet: De föreslår beviljande av bidrag av statliga medel till företag, som producerar varor eller tjänster, vilka handlas mellan medlemsstater inom gemenskapen. Dessa bidrag gör det möjligt för mottagarna att förbättra sitt allmänna ekonomiska läge och bygga ut sina marknadspositioner. Därför måste man anta att de undersökta åtgärderna är ägnade att snedvrida konkurrensen och därigenom negativt påverka handeln mellan medlemsstaterna. Tyskland har inte bestridit denna slutsats.

5.2 Stödets laglighet

(53) Kommissionen konstaterar att Tyskland uppfyllt sin skyldighet till anmälan enligt artikel 88.3 i EG-fördraget.

5.3 Förfaranderättsliga rättsliga grunder

(54) Tyskland anser att det anmälda stödprogrammet bör bedömas i ett påskyndat godkännandeförfarande (se skäl 42). Kommissionen har en annan uppfattning. De förfaranderättsliga bestämmelserna i förordning (EG) nr 659/1999 skall tillämpas. Tjugodagarsregeln för det påskyndade förfarandet kan inte tillämpas i det föreliggande fallet. För övrigt skulle tillämpningen av denna regel inte ändra resultatet av bedömningen, och skälen till detta är följande:

1) Det enligt det påskyndade förfarandet anmälda och den 3 januari 2001 hos kommissionen registrerade stödprogrammet uppfyllde inte villkoren i kommissionens meddelande om det påskyndade godkännandeförfarandet för små och medelstora företag och om ändringar av befintliga stödprogram(15). Såsom "nytt program" i den mening som avses i detta meddelande uppfyllde åtgärden inte förutsättningarna i meddelandet av just de skäl, som föranledde kommissionen att inleda ett granskningsförfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget (allt stöd till export i handeln inom gemenskapen är uteslutet från förfarandet). Såsom "ändring av ett befintligt program" i den mening som avses i meddelandet omfattades åtgärden inte av någon av kategorierna i meddelandet, eftersom den innehöll mer än en ren förlängning med kumulering av budgetmedel och inte innehöll några strängare tillämpningskriterier.

2) Fristen löper i varje fall först från den tidpunkt då anmälan är fullständig, vilket den i det föreliggande fallet inte var så länge kommissionen bad Tyskland om kompletterande upplysningar.

3) Anmälan gjordes otvivelaktigt efter ikraftträdandet av förordning (EG) nr 659/1999, vars förfaranderättsliga bestämmelser omedelbart - och därmed även i det föreliggande fallet - började gälla. Tyskland har inte åberopat bestämmelserna i artikel 4.6 i förordning (EG) nr 659/1999.

4) Kommissionen inledde förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget bland annat även därför att det rörde sig om en ny åtgärd. Tyskland har inte inom utsatt tid invänt mot detta.

5) Kommissionen underrättade genom en skrivelse av den 5 februari 2001 Tyskland om att kompletteringar, som anges i det anmälda stödprogrammet, inte kan godkännas i påskyndat förfarande. Inte heller mot detta har Tyskland haft något att invända.

(55) Tyskland anser att det anmälda stödprogrammet bör bedömas enligt gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag (se skäl 42). Kommissionen har en annan uppfattning. Förordning (EG) nr 70/2001 trädde i kraft den 2 februari 2001. Från denna dag måste kommissionen tillämpa förordningen, fastän granskningen av anmälan redan hade påbörjats. I skäl 4 i förordningen sägs vidare: "Riktlinjerna för statligt stöd till små och medelstora företag bör upphävas den dag då denna förordning träder i kraft." Några övergångsbestämmelser för stöd som anmälts innan förordningen trädde i kraft finns inte. följaktligen var och är kommissionen skyldig att bedöma de anmälda delprogrammen på grundval av förordning (EG) nr 70/2001 - och inte enligt gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag. För att bedöma driftsstöd till små och medelstora företag i stödområden har kommissionen även i nödvändig utsträckning tillämpat riktlinjerna för regionalt stöd, som varken fullständigt eller delvis upphävts genom utfärdandet av förordning (EG) nr 70/2001.

(56) Tysklands argument att gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag och inte förordning (EG) nr 70/2001 borde ha legat till grund för granskningen om kommissionen skulle ha fattat ett beslut inom 20 arbetsdagar efter det ursprungliga anmälningsförsöket (se skäl 42), är av skäl som redan framlagts irrelevant för den föreliggande bedömningen, eftersom det inte skiljer mellan procedurfrågor och sakfrågor. Kommissionen var och är helt oberoende av vilket skäl den beslutade att inleda förfarandet, efter det att förordning (EG) nr 70/2001 trätt i kraft, skyldig att tillämpa denna förordning. Den ursprunglig anmälan uppfyllde i vilket fall som helst inte villkoren för det påskyndade förfarandet och var för övrigt ofullständig. Tyskland har inte vid något tillfälle åberopat bestämmelserna i artikel 4.6 i förordning (EG) nr 659/1999.

5.4 Stödets förenlighet med den gemensamma marknaden

5.4.1 Delprogrammet "Rådgivning till företag"

(57) I delprogrammet "Rådgivning till företag" föreslås en typ av stöd som är reglerad i förordning (EG) nr 70/2001. Det står i överensstämmelse med förordningen och därigenom med artikel 87.3 c i EG-fördraget endast genom det sätt på vilket programmet föreslår stöd till rådgivningstjänster, som inte hänför sig till företagets ordinarie driftskostnader, och i den mån stödet enligt artikel 5 a i den nämnda förordningen inte överskrider 50 % av bruttokostnaderna.

(58) Detta villkor är inte uppfyllt, då delprogrammet föreslår ett stödtak på upp till 65 % för små företag i specifika problemområden i stödområden enligt artikel 87.3 a i EG-fördraget. Kommissionen konstaterar att denna del av åtgärden inte överensstämmer med förordning (EG) nr 70/2001.

(59) Med beaktande av skäl 4 till förordning (EG) nr 70/2001, enligt vilket anmälda stödprogram "kommer att bedömas av kommissionen särskilt utifrån kriterierna i denna förordning", bedömer kommissionen vidare om de extra stödbeloppen kan godkännas. För denna bedömning utnyttjar kommissionen återigen det stora utrymme för avvägningar som den har enligt artikel 87.3 c i EG-fördraget. Sådana åtgärder skall bedömas med hänsyn till en enhetlig beslutspraxis och lika behandling(16).

(60) Enligt kommissionens erfarenhet skulle en stödnivå på mer än 50 % för en åtgärd som den här, överskrida det belopp som behövs för att ge ett företag incitament att ta på sig kostnader av detta slag. Detta gäller i lika hög grad för små företag som för små och medelstora företag i stödområden. Högre stödnivåer skulle leda till en orimlig snedvridning av konkurrensen. Kommissionen anser att särskilt skyldigheten för ett företag att självt bära åtminstone hälften av kostnaderna bidrar till åtgärdens effektivitet och ekonomiska lönsamhet. följaktligen skulle enligt kommissionens uppfattning en högre stödnivå inom ramen för detta delprogram påverka handelsvillkoren negativt i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Denna del av åtgärden kan således enligt artikel 87.3 c i EG-fördraget inte anses vara förenlig med den gemensamma marknaden.

(61) Tyskland anser att en högre stödnivå bör vara möjlig för den stödtyp för små företag - i motsats till medelstora företag - som skall bedömas (se skäl 43). Tyskland hänvisar särskilt till skäl 11 i förordning (EG) nr 70/2001. Kommissionen har en annan uppfattning. I skäl 11 i förordning (EG) nr 70/2001 åsyftas den specifika situation då investeringsstöd beviljas utanför regionala stödområden. Skälet syftar inte på externt rådgivningsstöd. Kommissionen anser att en enhetlig nivå (på 50 %) är lämplig för externa rådgivningstjänster för alla små och medelstora företag, oberoende av om det gäller ett litet eller ett medelstort företag. Ett sådant stöd skulle i princip motsvara ett relativt anspråkslöst belopp i jämförelse med en ny investering, och skulle vara en engångskostnad (vanligt driftsstöd är uteslutet enligt artikel 5 i förordning (EG) nr 70/2001). Otvivelaktigt skulle man normalt inte förvänta sig att ett litet eller medelstort företag skulle finansiera sådana kostnader med medellånga lån. Små och medelstora företag dras emellertid, huvudsakligen på området för medellånga lån (för investeringsändamål), med en nackdel på grund av sina relativa storlekar. I detta avseende har små företag en större nackdel än medelstora. Av detta skäl anser kommissionen att då det gäller investeringsstöd kan en skillnad i fråga om stödnivå vara berättigad. För externt rådgivningsstöd, där denna relativa nackdel blir mindre akut, kan en sådan skillnad inte berättigas.

(62) Tyskland hävdar vidare att en högre stödnivå för denna typ av stöd bör anses vara förenlig med den gemensamma marknaden i stödområden enligt artikel 87.3 a och c i EG-fördraget och till förmån för små företag (se skäl 43). I detta sammanhang hänvisar Tyskland särskilt till skäl 14 i förordning (EG) nr 70/2001. Kommissionen har en annan uppfattning. I skälet till förordningen åsyftas den specifika situationen för investeringsstöd, inte främjande av stöd till extern rådgivning. Kommissionen anser att en enda enhetlig nivå (på högst 50 %) för externt rådgivningsstöd är lämplig för alla små och medelstora företag oberoende av om de är belägna i stödområden eller inte. Sådant stöd har i allmänhet varken en direkt eller långvarig inverkan, varken på den regionala utvecklingen eller på skapandet av arbetsplatser - åtminstone inte på samma sätt som investeringsstöd. Det är därför inte nödvändigt att tillåta högre stödnivåer i stödområden.

(63) Tyskland menar att frånvaron av en differentiering mellan små och medelstora företag vid utdelning av investeringsstöd i stödområden inte är logisk (se skäl 43). Kommissionen har en annan uppfattning. Detta konstaterande är irrelevant för det föreliggande fallet, eftersom det inte gäller investeringsstöd utan stöd till extern rådgivning. För investeringsstöd är den regionala utvecklingen en viktigare faktor än företagens relativa storlek. I vilket fall som helst överlåts det till medlemsstaterna att fastställa lägre stödnivåer än vad som anges i gemenskapsrätten. De kan följaktligen fastställa sådana lägre stödnivåer för medelstora företag.

(64) Tyskland har också argumenterat för ett positivt beslut med åberopande av vissa utsagor om omständigheterna kring tillkomsten av förordning (EG) nr 70/2001 (se skälen 46 och 47). Kommissionen konstaterar att målen för förordning (EG) nr 70/2001 anges i skälen till förordningen. Frånvaron av ändamålsenliga åtgärder betyder inte att ordalydelsen i förordningen skulle vara densamma som i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag (vilket inte är fallet), utan är uttryck för breda politiska och andra överväganden, som dock inte kan påverka den korrekta rättsliga tolkningen av de ifrågavarande texterna.

(65) Vad gäller riktlinjerna för regionalt stöd så har Tyskland varken gjort gällande att åtgärderna utgör driftsstöd i ett stödområde enligt artikel 87.3 a i EG-fördraget (artikel 5 i förordning (EG) nr 70/2001 kan i vilket fall som helst inte tillämpas på driftsstöd) eller visat att de ifrågavarande villkoren i de nämnda riktlinjerna (särskilt att sådant stöd skall vara begränsat i tiden, avtagande och stå i proportion till de nackdelar som skall kompenseras) är uppfyllda. Kommissionen har därför inget skäl att anta att stödet skulle kunna vara förenligt med den gemensamma marknaden på denna grundval.

5.4.2 Delprogrammet "Deltagande i mässor"

(66) I delprogrammet "Deltagande i mässor" föreslås en typ av stöd, som är reglerad i förordning (EG) nr 70/2001. Det föreslås att ett företag kan få stöd högst fem gånger per år, inbegripet upprepat deltagande (högst tre gånger) vid en och samma mässa. Enligt Tyskland kan ett företag inte bedöma nyttan av deltagande i en bestämd mässa efter ett enda deltagande. Därför måste kommissionen enligt skälen 11 och 14 i förordning (EG) nr 70/2001 ha möjlighet att tillåta generösare stödåtgärder och högre stödnivåer (se skäl 48). Kommissionen kan inte hålla med om detta. Kommissionens granskning har visat att delprogrammet inte överensstämmer med artikel 5 b i förordning (EG) nr 70/2001, enligt vilken undantag endast gäller ett företags första deltagande i en bestämd mässa eller utställning och bruttostödet inte får överstiga 50 % av merkostnaderna. Åtgärden är endast förenlig med den gemensamma marknaden till den del den gäller det första deltagandet. Stöd till ytterligare deltagandetillfällen är oförenligt med den gemensamma marknaden. Denna regel är nödvändig, eftersom det är enda sättet att säkerställa att åtgärden fungerar som ett incitament. Om ett litet eller medelstort företag en gång deltagit i en viss mässa, så kan med all rätt förväntas av detta företag, att det självt bekostar ett andra deltagande, då företaget övervägt nyttan av ett sådant.

(67) Dessutom anser kommissionen att ett fullständigt nytt utövande av dess behörighet att göra avvägningar inte skulle ändra denna slutsats. Av de skäl som givits ovan anser kommissionen att de medel, med vilka man säkerställer målet att främja små och medelstora företag med samtidigt bevarande av incitamenteffekten sådan den kännetecknar kommissionens normala stödpolitik, är tillräckliga och lämpliga. En marknadsnära åtgärd såsom deltagande i en mässa, för vilken stödtaket på 50 % överskrids i det ifrågavarande delprogrammet, påverkar handelsvillkoren negativt i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Kommissionen anser att skyldigheten för ett företag att självt bära åtminstone hälften av kostnaderna bidrar till att göra åtgärden effektiv och ekonomiskt lönsam. följaktligen anser kommissionen att högre stödnivåer enligt artikel 87.3. c i EG-fördraget inte kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden.

(68) Vad gäller riktlinjerna för regionalt stöd så har Tyskland varken gjort gällande att åtgärderna utgör driftsstöd i ett stödområde enligt artikel 87.3 a i EG-fördraget (artikel 5 i förordning (EG) nr 70/2001 kan i vilket fall som helst inte tillämpas på driftsstöd) eller visat att de ifrågavarande villkoren i de nämnda riktlinjerna (särskilt att sådant stöd skall vara begränsat i tiden, avtagande och stå i proportion till de nackdelar som skall kompenseras) är uppfyllda. Kommissionen har därför inget skäl att anta att stödet eventuellt på denna grundval skulle kunna vara förenligt med den gemensamma marknaden.

5.4.3 Delprogrammet "Samarbete"

(69) Delprogrammet "Samarbete" omfattar olika stödåtgärder. I programmet föreslås bland annat stöd till "inrättande av samarbetskontor i Tyskland" - för att täcka kostnader för hyra, material och löner till anställda - varigenom samarbetskontoren och/eller deltagande företag skall få tillgång till ekonomiska medel i okänd omfattning. Enligt kommissionens uppfattning rör det sig om driftsstöd, som skall granskas enligt riktlinjerna om regionalt stöd. Kommissionen hävdar att delprogrammet undantagslöst skall uppfylla villkoren i riktlinjerna om regionalt stöd. Enligt punkt 4.17 i dessa riktlinjer skall driftsstöd vara begränsat i tiden och avtagande och får inte användas för att främja export till andra medlemsstater. Dessutom skall den berörda medlemsstaten påvisa förefintliga nackdelar och uppskatta deras omfattning. Kommissionen konstaterar att dessa villkor inte är uppfyllda, eftersom stödprogrammet omfattar fem år, trots att stödområdeskartan för Tyskland blir ogiltig den 31 december 2003. Bortsett från detta är stödåtgärderna inte avtagande. Tyskland anser att det inte är nödvändigt på grund av de små stödbelopp det handlar om (se skälen 49 och 50). Kommissionen kan inte godta denna invändning. Den anser att åtgärden, till den del den innehåller driftsstöd, är oförenlig med den gemensamma marknaden. Dessutom har Tyskland inte visat hur åtgärden kan motiveras utgående från de nackdelar som skall kompenseras. Det är också ovisst om samarbetskontor endast skall inrättas i Sachsen. Tyskland kan visserligen införa åtgärden "Inrättande av samarbetskontor i Tyskland" som stöd av mindre betydelse enligt bestämmelserna i kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse(17).

(70) Andra stödåtgärder i delprogrammet "Samarbete" är inriktade på "grundande av försäljningskooperativ" inom och utanför gemenskapen (se skäl 51). Minst tre små och medelstora företag med varandra kompletterande produktutbud skall enligt denna åtgärd inrätta ett gemensamt kontor. Stödberättigade är själva försäljningskooperativets och/eller de deltagande företagens personal- och driftskostnader. gemenskapen skall hjälpa små och medelstora företag att kartlägga och öppna utländska marknader. Denna stödåtgärd kan enligt kommissionens uppfattning inte i tillräcklig grad skiljas från en handelsrepresentation och gäller följaktligen "uppbyggnad och drift av ett distributionsnät i utlandet" vilket enligt både artikel 1.2 b i förordning (EG) nr 70/2001 och riktlinjerna om regionalt stöd är uteslutet. Med beaktande av sin mångåriga praxis kommer kommissionen inte att godkänna något stöd som innebär stöd till export. Det ifrågavarande stödet kan till följd härav inte anses vara förenligt med den gemensamma marknaden enligt någon av de nämnda rättsliga grunderna. Och detta av de skäl som anges i dessa.

(71) Dessutom anser kommissionen att ett fullständigt nytt utövande av dess behörighet att göra avvägningar med avseende på de ovan nämnda åtgärderna inte skulle ändra denna slutsats. Av de skäl som givits anser kommissionen att dess brukliga stödpolitik är tillräcklig och lämplig. enligt kommissionens uppfattning skulle nämligen stödnivåer på upp till 80 % för att främja mycket marknadsnära åtgärder inom ramen för detta delprogram påverka handelsvillkoren negativt i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Denna del av åtgärden kan således enligt artikel 87.3 c i EG-fördraget inte anses vara förenlig med den gemensamma marknaden.

(72) Men till den del det i delprogrammet "Samarbete" föreslås stöd till anlitande av externa rådgivningstjänster och deltagande i mässor och seminarier i utlandet står det eventuellt i överensstämmelse med artikel 5 i förordning (EG) nr 70/2001, förutsatt att stödnivån inte överskrider 50 %. Enligt kommissionens uppfattning kan försäljningskooperativ i utlandet mycket väl ge råd åt små och medelstora företag beträffande utländska marknader, och små och medelstora företag som anlitar sådana rådgivningstjänster kan även kompenseras för detta. Förordning (EG) nr 70/2001 beaktar gemenskapens internationella förpliktelser: I skäl 16 i förordningen hänvisas till WTO-avtalet om subventioner och kompensatoriska åtgärder. Enligt detta utgör "bidrag till kostnaderna för deltagande i handelsmässor eller för undersökningar eller konsulttjänster som behövs för att lansera en ny produkt eller en befintlig produkt på en ny marknad [...] normalt inte exportstöd".

5.4.4 Delprogrammet "Stöd till formgivning"

(73) Delprogrammet "Stöd till formgivning" överensstämmer av likartade skäl inte med förordning (EG) nr 70/2001 och är följaktligen oförenligt med den gemensamma marknaden i den mån det stöder anlitande av rådgivningstjänster med mer än 50 % brutto.

5.4.5 Avslutande anmärkningar

(74) Kommissionen konstaterar att undantagsbestämmelserna i artikel 87.2 i EG-fördraget inte kan tillämpas på det stödprogram som här granskas, eftersom stödåtgärden inte syftar till något av de mål som anges i denna artikel och Tyskland heller inte lagt fram några argument för att så skulle vara fallet.

(75) Stöd som beviljas i enlighet med stödprogrammet tjänar varken till att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi och är inte heller avsett att främja kultur och bevara kulturarvet. Enligt kommissionens uppfattning kan delprogrammen därför inte undantas enligt artikel 87.3 b eller d i EG-fördraget från principen om statligt stöds oförenlighet med den gemensamma marknaden. Inte heller möjligheten till undantag enligt artikel 87.3 a kan tillämpas, eftersom åtgärderna syftar till att främja små och medelstora företag i Sachsen, vilket är ett övergripande mål.

6. SLUTSATS

(76) Delprogrammen "Rådgivning till företag", "Deltagande i mässor" och "Stöd till formgivning" samt "Samarbete" (till den del som det innehåller utnyttjande av rådgivningstjänster eller deltagande i mässor) är förenliga med den gemensamma marknaden under förutsättning att Tyskland sänker stödnivåerna så att de överensstämmer med förordning (EG) nr 70/2001 och begränsar deltagandet i mässor till ett enda tillfälle vid en bestämd mässa eller utställning.

(77) Till den del delprogrammet "Samarbete" innehåller driftsstöd som inte uppfyller villkoren enligt riktlinjerna för regionalt stöd, är det oförenligt med den gemensamma marknaden. Detsamma gäller stödåtgärder i samband med bildande av försäljningskooperativ i Europeiska unionen, i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och i länder som officiellt är kandidatländer för anslutning till Europeiska unionen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

De fyra delprogrammen "Rådgivning till företag", "Deltagande i mässor", "Samarbete" och "Stöd till formgivning" i Riktlinjerna för stöd till små och medelstora företag - Förbättring av företagens resultat (nedan kallade "delstaten Sachsens stödprogram") utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.

Artikel 2

Om de i artikel 1 nämnda fyra delprogrammen inte går utöver tillämpningsområdet för och stödnivåerna enligt förordning (EG) nr 70/2001, kan de enligt artikel 87.3 c i EG-fördraget anses vara förenliga med den gemensamma marknaden.

Om de fyra delprogrammen innehåller stöd som går utöver tillämpningsområdet för och stödnivåerna enligt förordning (EG) nr 70/2001, är de oförenliga med den gemensamma marknaden.

Artikel 3

Om det i artikel 1 nämnda delprogrammet "Samarbete" föreskriver driftsstöd är det oförenligt med den gemensamma marknaden.

Artikel 4

Tyskland får genomföra de i artikel 1 nämnda delprogrammen först då de står i överensstämmelse med detta beslut.

Artikel 5

Tyskland skall inom två månader från dagen för delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om de åtgärder som har vidtagits för att följa detta beslut.

Artikel 6

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Bryssel den 24 september 2002.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 34, 7.2.2002, s. 2.

(2) Stödärende N 567/98 - Tyskland (Riktlinjer för stöd till små och medelstora företag - Förstärkning av företagens resultat).

(3) Den nya versionen av riktlinjerna omfattar sammanlagt elva delprogram. Anmälan gällde endast sex av dessa, eftersom Tyskland ansåg att de övriga delprogrammen inte omfattas av artikel 87.1 i EG-fördraget.

(4) EGT L 10, 13.1.2001, s. 33.

(5) EGT L 83, 27.3.1999, s. 3.

(6) Se fotnot 1.

(7) EGT L 107, 30.4.1996, s. 4.

(8) Åtgärden "Försäljningskooperativ" var ursprungligen föremål för förfarandet CP 92/01 - Tyskland, men kopplades senare till huvudförfarandet i stödärendet C 89/01 - Tyskland, som Tyskland underrättades om genom skrivelse D/54756 av den 16 november 2001.

(9) EGT C 74, 10.3.1998, s. 9.

(10) EGT C 213, 23.7.1996, s. 4.

(11) Förordningen trädde i kraft den 2 februari 2001.

(12) "Med hänsyn till skillnaderna mellan små företag och medelstora företag bör olika stödtak fastställas för små företag respektive medelstora företag."

(13) "Genom denna förordning bör stöd till små och medelstora företag undantas från anmälningsskyldigheten oberoende av var företagen är belägna. Investeringar och skapande av arbetstillfällen kan bidra till den ekonomiska utvecklingen i gemenskapens mindre gynnade regioner. Små och medelstora företag i dessa regioner har strukturella nackdelar på grund av sin lokalisering och svårigheter på grund av sin begränsade storlek. De bör därför beviljas högre stödtak."

(14) "Denna förordning påverkar inte medlemsstaternas möjligheter att anmäla stöd till små och medelstora företag. Sådana anmälningar kommer att bedömas av kommissionen särskilt utifrån kriterierna i denna förordning."

(15) EGT C 213, 19.8.1992, s. 10.

(16) Se till exempel EG-domstolens dom av den 24 mars 1993 i mål C-313/90, Rec. 1993, s. I-1125, punkt 44, och rådets förordning (EG) nr 994/98, artikel 4.2 (EGT L 142, 14.5.1998, s. 1).

(17) EGT L 10, 13.1.2001, s. 30.