Rådets yttrande

av den 20 januari 2004

om Österrikes uppdaterade stabilitetsprogram, 2003-2007

(2004/C 29/02)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT DETTA YTTRANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken(1), särskilt artikel 5.3 i denna,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.

Den 20 januari 2004 granskade rådet Österrikes uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar tiden 2003-2007. Programmet överlämnades den 18 november 2003 och överensstämmer i stort med den reviderade "uppförandekoden om stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning". Mer kvantitativ information, såsom den som ingår i den kombinerade budgeten för åren 2003 och 2004 med detaljerade beräkningar för de enskilda finanspolitiska åtgärderna, skulle ha varit till nytta och borde ha ingått.

Den finanspolitiska strategin i det uppdaterade programmet är oförändrad och klart långsiktigt inriktad. Betydande strukturella besparingar i kombination med ansenliga skattesänkningar bör, även om de förorsakar en tillfällig ökning av det konjunkturrensade underskottet under 2005, leda till en stadig nedgång av utgifts- och inkomstkvoterna och skuldkvoten.

I huvudsak förefaller det makroekonomiska scenariot realistiskt. Ökningen av sysselsättningstillväxten till 0,6 % (enligt definitionen i ESA95) under 2004 kan dock te sig optimistisk med tanke på att det vanligtvis förekommer en viss eftersläpning i efterfrågan på arbetskraft efter en konjunkturell uppgång av den ekonomiska aktiviteten. Den reala BNP-tillväxten 2006 och 2007 skulle dessutom vara högre än den potentiella. Däremot förefaller det inte orimligt att produktionsgapet avlägsnas efter en tid av avmattad tillväxt på grund av de positiva effekterna av nyligen genomförda och pågående strukturreformer och av utvidgningen med hänsyn till att det inte förekommer några makroekonomiska obalanser i den österrikiska ekonomin.

I det uppdaterade programmet kvarstår de mål för de offentliga finanserna som uppställdes i det föregående programmet. Det konjunkturrensade underskottet torde, utifrån kommissionens beräkningar som bygger på den allmänt vedertagna metoden, försämras med 0,9 procentenheter till 1,0 % av BNP under 2003 och, efter en tillfällig förbättring, med 1,0 procentenheter till 1,4 % av BNP under 2005 på grund av skattesänkningar. Trots att det konjunkturrensade underskottet därefter minskar kommer det att minska till 0,5 % av BNP först 2007. Därmed kommer det att ligga nära balans endast under åren 2004 och 2007.

Enligt rimliga makroekonomiska och budgetmässiga antaganden kan det inträffa att stabilitets- och tillväxtpaktens medelfristiga mål på offentliga finanser som är nära balans eller visar överskott inte uppnås under den tid programmet omfattar. Även om exponeringen för makroekonomiska risker förefaller uppvägas av ett resultat som överträffar målet under 2003 och ger positiva följdverkningar under åren därefter, kan man inte bortse från riskerna när det gäller de förväntade besparingarna och överskotten på lägre nivåer av den offentliga förvaltningen. Om de tillkännagivna utgiftsminskningarna endast genomförs delvis eller inte kommer till stånd så som avsett kan dessutom den planerade tillfälliga avvikelsen från det medelfristiga målet bli bestående. Situationen för de offentliga finanserna i det uppdaterade programmet ger en tillräcklig säkerhetsmarginal mot att taket för underskottet, 3 % av BNP, överskrids under normala makroekonomiska fluktuationer.

Den offentliga bruttoskulden förväntas minska stadigt från 66,7 % av BNP under 2002 till strax under 60 % under 2007. En avgörande förutsättning för denna prognos är att antagandena om tillväxten av nominell BNP förverkligas och att intäkterna av de planerade privatiseringarna blir betydande. Om förväntningarna inte infrias i något av dessa avseenden, om än med liten marginal, kommer skuld/BNP-kvoten inte heller under 2007 att falla under referensvärdet 60 %.

Efter pensionsreformen 2003 förefaller Österrike befinna sig i en betydligt bättre position än tidigare för att klara av de kostnader för de offentliga finanserna som befolkningens åldrande medför. Denna bedömning måste dock bekräftas av den faktiska utvecklingen. För det första förutsätts i prognoserna att reformen leder till ett kraftigt ökat arbetskraftstal. För det andra gör det tioprocentiga taket för minskningen av förmånerna jämfört med oförändrade förhållanden de långsiktiga effekterna på de offentliga finanserna ganska osäkra. Dessutom fördröjs de utgiftsminskande verkningarna på grund av en lång övergångsperiod fram till 2017 innan förtidspensioneringen avskaffas.

Den ekonomiska politiken, så som den kommer till uttryck i det uppdaterade programmet, är endast delvis förenlig med rekommendationerna i de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, särskilt de med budgetkonsekvenser. Det gäller särskilt kravet på "ett konjunkturrensat saldo nära balans", som endast delvis har respekterats. Dessutom kan det hända att riktlinjen om att "undvika en procyklisk ekonomisk politik" inte följs under 2005. Även om den planerade minskningen av det höga skattetrycket i princip är en lämplig metod för att skapa tillväxtvänligare villkor på utbudssidan, bör inkomstminskningar i motsvarande grad åtföljas av återhållsamhet på utgiftssidan. Vad gäller Österrikes delstater och kommuner sägs inget i det uppdaterade programmet om de "strukturella besparingar, även på lägre nivåer i förvaltningen" som krävs för att man skall kunna uppnå bestående överskott, ett grundläggande krav i en nationell stabilitetspakt.

(1) EGT L 209, 2.8.1997, s. 1.