RÅDETS GEMENSAMMA ÅTGÄRD av den 14 oktober 1996 på grundval av artikel K 3 i Fördraget om Europeiska unionen om en gemensam referensram för Europeiska unionens medlemsstaters initiativ i fråga om sambandsmän (96/602/RIF)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD,

som beaktar artikel K 3.2 b i Fördraget om Europeiska unionen,

som beaktar Italienska republikens initiativ,

som erinrar om de rekommendationer som antogs av justitieministrarna och inrikesministrarna vid deras möte i Luxemburg den 13 juni 1991,

som erinrar om den roll som sambandsmännen är avsedda att spela i den globala planen för narkotikabekämpning som antogs av Europeiska rådet i Madrid den 15 16 december 1995,

som beaktar att sambandsmännen, som utstationeras av medlemsstaterna utifrån nationella strategiska behov, är synnerligen betydelsefulla i samarbetet för att hindra och bekämpa alla former av internationell brottslighet, däribland den organiserade brottsligheten, i enlighet med artikel K 1.9 i Fördraget om Europeiska unionen,

som beaktar resultaten av undersökningarna om nätverken av sambandsmän i medlemsstaterna,

som ser positivt på de nuvarande samarbetsmetoder som finns mellan medlemsstaterna vad gäller dessa sambandsmän,

som beaktar att det är särskilt lämpligt att utveckla samordnade initiativ på detta specifika område för att påskynda och effektivisera polisens samarbete i kampen mot den organiserade brottsligheten,

som beaktar nödvändigheten av att utveckla samarbetet mellan medlemsstaterna och de stater som har ingått associeringsavtal med gemenskapen och dess medlemsstater, framförallt de stater som deltar i den strukturerade dialogen samt andra tredje stater,

som beaktar åtagandena i fråga om sambandsmän gentemot länderna i den andinska pakten till följd av den gemensamma förklaringen av den 25 september 1995,

som beaktar att denna gemensamma åtgärd inte inverkar på de nuvarande samarbetsformerna mellan vissa medlemsstater och tredje stater,

som beaktar möjligheterna att finansiera initiativ av gemensamt intresse som anges i fördraget i fråga om sambandsmän genom Europeiska gemenskapernas budget,

som har konstaterat nödvändigheten av att fastställa en lämplig och effektiv referensram för att samordna initiativ som redan påbörjats och sådana som skall planeras,

HAR ANTAGIT DENNA GEMENSAMMA ÅTGÄRD.

Artikel 1

Samordning av sambandsmän

De medlemsstater som utnyttjar eller vill utnyttja sambandsmännen skall genom denna gemensamma åtgärd upprätta en referensram för att utveckla samordnade initiativ på området för att påskynda och effektivisera samarbetet mellan medlemsstaterna och med tredje stater i syfte att hindra och bekämpa alla former av internationell brottslighet, däribland organiserad brottslighet, enligt artikel K 1.9 i Fördraget om Europeiska unionen.

Artikel 2

Sambandsmännens arbetsuppgifter

1. Sambandsmännen skall främja och påskynda insamling och utbyte av information genom att upprätta direkta kontakter med polisen och andra behöriga myndigheter i mottagarlandet.

2. Sambandsmännen skall även bidra till insamling och utbyte av information, särskilt sådan information av strategisk art som skulle kunna användas till att på ett bättre sätt avpassa åtgärderna för att bekämpa de former av brottslighet som anges i artikel 1, bl.a. information som ger en bättre kännedom om vilka rättsliga verktyg och operationella åtgärder som kan användas i de berörda staterna.

3. Sambandsmännen skall utföra sina uppgifter inom ramen för sina befogenheter och med beaktande av bestämmelserna i nationell lagstiftning och i de eventuella avtal som har ingåtts med mottagarstaterna, bl.a. de bestämmelser som avser skydd för personuppgifter.

Artikel 3

Informationsutbyte

1. Medlemsstaterna skall inom rådets ram informera varandra om pågående initiativ i fråga om utsändande av sambandsmän, samt om de befogenheter som tilldelas dessa.

2. De skall därför varje år till rådets generalsekretariat översända information om sina respektive nätverk av sambandsmän, i enlighet med tidigare överenskomna kriterier, däribland information om programplanering.

Artikel 4

Utveckling av nätverken av sambandsmän i tredje stat

1. När medlemsstaterna fastställer de prioriteringar som bör styra utsändandet av sambandsmän till tredje stater, skall de beakta riktlinjerna i Berlinförklaringen av den 8 september 1994, de samarbetskrav som är förknippade med den strukturerade dialogen med de berörda staterna eller de krav som är speciella för vissa strategiska gränsområden i Europeiska unionen och andra regioner som har växande strategisk betydelse.

2. De områden som är mest utsatta, därför att de allvarligaste formerna av internationell brottslighet förekommer där i stor utsträckning, skall ägnas särskild uppmärksamhet.

3. När medlemsstaterna fastställer sina sambandsmäns behörigheter kan de beakta vilka arbetsuppgifter som de sambandsmän som har utsänts av andra medlemsstater redan utför inom samma geografiska områden.

4. Varje medlemsstat kan med utgångspunkt i specifika avtal fastställa möjligheten att till förmån för andra medlemsstater använda egna sambandsmän som har utsänts till tredje stater, särskilt inom de geografiska områden som inte täcks på ett ändamålsenligt sätt.

Artikel 5

Samarbete med hjälp av sambandsmän i tredje stater

1. Medlemsstaterna skall föreskriva att de sambandsmän som har utsänts till tredje stater i förekommande fall och med jämna mellanrum skall utbyta information som de har inhämtat i viktiga frågor av allmän karaktär eller av allmänt intresse och att de även tar gemensamma initiativ, om de aktuella medlemsstaterna anser detta vara nödvändigt.

2. Sambandsmän som har utsänts till samma tredje stat skall bistå varandra i utförandet av sina uppgifter, när de medlemsstater de kommer ifrån har träffat överenskommelse om detta.

3. Sambandsmän som har utsänts till tredje stater skall i enlighet med sina instruktioner ge sina nationella myndigheter information om brottsliga hot mot andra medlemsstater som inte är företrädda på platsen av egen personal. Beroende på hotets allvar skall de nationella myndigheterna bedöma om det är lämpligt att informera de berörda staterna.

4. I överensstämmelse med nationell lagstiftning och i samband med en särskild begäran som inte kan tillgodoses genom de befintliga internationella informationskanalerna, kan en medlemsstat som saknar sambandsmän i en tredje stat lämna i en begäran om information till en annan medlemsstat som har sänt en sambandsman till den tredje staten. Den anmodade staten skall självständigt granska begäran och, om den bifalls, överlämna den till sin sambandsman på platsen.

Artikel 6

Sambandsmännens verksamhet i medlemsstaterna när Europol har börjat fungera

För att till fullo utnyttja resurserna för sambandsmännen i Europeiska unionen, skall medlemsstaterna sträva efter att sin politik rörande sambandsmännens utsändande och arbetsuppgifter, i förekommande fall med beaktande av de uppgifter som utförs av Europeiska polisbyrån, i enlighet med Europolkonventionen.

Artikel 7

Gemensamma seminarier för sambandsmännen

1. För att förbättra sambandsmännens samarbete i vissa områden kan medlemsstaterna främja anordnande av gemensamma seminarier, särskilt med hänsyn till de särskilda kraven på kunskaper och åtgärder i de ifrågavarande områdena, som rör brottsmetoder och de effektivaste bekämpningssätten.

2. Deltagande i dessa seminarier får inte hindra sambandsmännen från att utföra de uppgifter som har tilldelats dem.

Artikel 8

Samarbete mellan sambandsmän från olika myndigheter inom en medlemsstat

1. De medlemsstater som använder sig av sambandsmän som tillhör olika myndigheter skall se till att det inrättas lämpliga former för samarbete mellan dessa sambandsmän, inom ramen för respektive myndighets ansvarsområde.

2. Om så är fallet skall medlemsstaterna uppmuntra

- förbindelser mellan de myndigheter som utsänder och administrerar dessa sambandsman,

- en lämplig samordning av information om deras utsändande,

- kontakter mellan dessa sambandsmän i de stater dit de sänds.

Artikel 9

Finansiering

1. Utgifter som har samband med utbildning och utsändande av sambandsmän samt med deras arbetsuppgifter skall belasta medlemsstaterna.

2. De operationella utgifterna för de initiativ som avses i artikel 7 får belasta Europeiska gemenskapernas budget i enlighet med bestämmelserna i artikel K 8 i fördraget.

Artikel 10

Slutbestämmelser

1. Denna gemensamma åtgärd träder i kraft samma dag som den antas.

2. Denna gemensamma åtgärd skall offentliggöras i officiella tidningen.

Utfärdad i Luxemburg den 14 oktober 1996.

För rådet

R. QUINN

Ordförande