KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 123/2000

av den 20 januari 2000

om införande av en provisorisk utjämningstull på import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Australien och Taiwan och om avslutande av antisubventionsförfarandet beträffande import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Republiken Korea och Konungariket Thailand

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2026/97 av den 6 oktober 1997 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen(1), särskilt artikel 12 i denna,

efter samråd med rådgivande kommittén, och

av följande skäl:

A. FÖRFARANDE

1. I april 1999 meddelade kommissionen genom ett tillkännagivande (nedan kallat tillkännagivande om inledande) som offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(2) att ett antisubventionsförfarande skulle inledas beträffande import till gemenskapen av polyesterstapelfibrer med ursprung i Australien, Indonesien, Republiken Korea (nedan kallad Sydkorea), Taiwan och Thailand, och en undersökning påbörjades.

2. Undersökningen inleddes till följd av en framställning (nedan kallad klagomål) som ingivits av International Rayon and Synthetic Fibres Committee för gemenskapstillverkare som står för en betydande del av gemenskapens tillverkning av polyesterstapelfibrer. Klagomålet innehöll bevisning för att den ovannämnda produkten subventionerades och för att detta vållade väsentlig skada, och bevisningen bedömdes som tillräcklig för att det skulle vara motiverat att inleda ett förfarande.

3. Innan undersökningen inleddes underrättade kommissionen i enlighet med artikel 10.9 i förordning (EG) nr 2026/97 (nedan kallad grundförordningen) de offentliga myndigheterna i Australien, Indonesien, Sydkorea, Taiwan och Thailand om att den tagit emot ett vederbörligen underbyggt klagomål i vilket det hävdades att subventionerad import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Australien, Indonesien, Sydkorea, Taiwan och Thailand vållar gemenskapsindustrin väsentlig skada. Dessa myndigheter inbjöds till samråd för att situationen när det gäller innehållet i klagomålet skulle kunna klargöras och en ömsesidigt tillfredsställande lösning uppnås. De offentliga myndigheterna i Australien, Indonesien, Sydkorea, Taiwan och Thailand godtog erbjudandena om samråd, och dessa hölls med kommissionen den 7 april, 29 mars, 7 april, 25 mars respektive 9 april 1999. De synpunkter som framfördes i fråga om klagomålets påståenden om den subventionerade importen och den väsentliga skada som gemenskapsindustrin vållades beaktades.

4. Kommissionen underrättade officiellt de gemenskapstillverkare, exporterande tillverkare, importörer och användare som man visste berördes, företrädarna för exportländerna samt den klagande om att ett förfarande inletts. Berörda parter gavs tillfälle att redogöra för sin ståndpunkt skriftligen och att begära att bli hörda.

De offentliga myndigheterna i Australien, Indonesien, Sydkorea, Taiwan och Thailand samt ett antal exporterande tillverkare, klagande gemenskapstillverkare, gemenskapsanvändare och importörer lämnade synpunkter skriftligen. Samtliga parter som inom de tidsfrister som angavs i tillkännagivandet om inledande begärde att bli hörda beviljades detta.

5. Kommissionen sände frågeformulär till samtliga parter man visste berördes och fick svar från de offentliga myndigheterna i Australien, Indonesien, Sydkorea, Taiwan och Thailand, från sju klagande gemenskapstillverkare och tre användare i gemenskapen samt från exporterande tillverkare i samtliga berörda länder.

6. Kommissionen inhämtade och kontrollerade samtliga uppgifter som bedömdes som nödvändiga för ett preliminärt fastställande av subventionering och skada och genomförde vid behov undersökningar på plats hos följande företag och myndigheter:

a) Gemenskapstillverkare

- Dupont De Nemours GmbH, Frankfurt, Tyskland

- Trevira GmbH & Co KG, Frankfurt, Tyskland

- Wellman International Ltd, Mullagh, Kells, Co. Meath, Irland

- Catalana de Polimers, Barcelona, Spanien

- Montefibre SpA, Milano, Italien

b) Australiens offentliga myndigheter

- Utrikes- och handelsministeriet

- Australiens skattemyndighet

- Ministeriet för industri, vetenskap och resurser

- Australiens handelskommission

- Ministeriet för delstatens utveckling (Victorias delstatsregering)

c) Exporterande tillverkare i Australien

- Leading Synthetics Pty Ltd, Melbourne, Victoria

d) Indonesiens offentliga myndigheter

- Industri- och handelsministeriet

- Finansministeriet

- Indonesiens antidumpningskommitté (KADI)

- Kansliet för samordningsministern för ekonomi, finans och industri

- Styrelsen för investeringssamordning (BKPM)

- Myndigheten för exporttjänster (BAPEKSTA)

- Sucofindo Masterlist - kontrollavdelningen

- Indonesiens centralbank

e) Exporterande tillverkare i Indonesien

- PT. Indorama Synthetics TbK, Jakarta

- PT. Panasia Indosyntec TbK, Bandung

- PT. Susila Indah Synthetic Fiber Industries, Jakarta

f) Sydkoreas offentliga myndigheter

- Ministeriet för handel, industri och energi

- Finans- och ekonomiministeriet

- Sydkoreas försörjningsmyndighet

- Sydkoreas textilindustrisammanslutning

- Sydkoreanska utvecklingsbanken

- Sydkoreanska industribanken

- Sydkoreas centralbank

g) Exporterande tillverkare i Sydkorea

- Daehan Synthetic Fiber Co. Ltd, Söul

- Dobest Co. Ltd, Söul

- Ein Textile Co. Ltd, Söul

- Sung Lim Co. Ltd, Söul

- Samyang Corporation, Söul

- SK Chemicals Co. Ltd, Söul

- SK Global Co. Ltd, Söul

- Saehan Industries Inc, Söul

- Estal Ind. Co., Yangsan City

h) Taiwans offentliga myndigheter

- Ekonomiministeriet

- Finansministeriet

- Executive Yuan's utvecklingsfonden

- Chiao Tung Bank

- Business Bank of Taiwan

i) Exporterande tillverkare i Taiwan

- Shinkong Synthetic Fibers Corporation, Taipei

- Tuntex Distinct Corp., Hsichih, Taipei County

- Far Eastern Textile Ltd, Taipei

- Nan Ya Plastics Corporation, Taipei

j) Thailands offentliga myndigheter

- Utrikeshandelsministeriet

- Investeringsstyrelsen

- Tullministeriet

- Ministeriet för offentliga inkomster

k) Exporterande tillverkare i Thailand

- Indo-Poly (Thailand) Ltd, Nakornpathom

- Teijin Polyester (Thailand) Ltd, Bangkok

- Tuntex (Thailand) Public Company Ltd, Bangkok

7. Undersökningen av subventionering omfattade perioden från och med den 1 april 1998 till och med den 31 mars 1999 (nedan kallad undersökningsperioden eller UP). Undersökningen av skada omfattade perioden från och med den 1 januari 1996 till och med den 31 mars 1999 (nedan kallad den undersökta perioden).

8. Om den förmån som ett företag mottog genom ett visst system understeg 0,01 % anses det i samband med denna undersökning och i enlighet med gällande politik och praxis på detta område att företaget inte beviljades någon förmån genom systemet i fråga. Den förmån som de exporterande företagen mottagit uttrycks i procent av den nämnare som gäller för subventionssystemet i fråga, i enlighet med artikel 7 i grundförordningen.

9. I april 1999 inledde kommissionen en antidumpningsundersökning beträffande import av samma produkt med ursprung i Australien, Indonesien och Thailand(3). Vad beträffar import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Sydkorea inleddes ett antidumpningsförfarande i oktober 1999(4). Slutgiltiga antidumpningsåtgärder är genom rådets förordning (EG) nr 1728/1999(5) för närvarande i kraft när det gäller import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Taiwan.

B. PRODUKT SOM ÄR FÖREMÅL FÖR UNDERSÖKNING OCH LIKADAN PRODUKT

1. Produkt som är föremål för undersökning

10. Den produkt som är föremål för undersökning är syntetstapelfibrer av polyester, inte kardade, kammade eller på annat sätt beredda för spinning, vilka för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 5503 20 00.

11. Denna produkt är ett basmaterial som används i olika faser av tillverkningsprocessen för textilprodukter, beroende på vad för slags textilier det gäller. Omkring 60 % av förbrukningen i gemenskapen av polyesterstapelfibrer används för spinning, dvs. framställning av filament för tillverkning av textilier, ibland efter inblandning av andra fibrer såsom bomull eller ull. Ungefär 25 % används som fyllnadsmaterial för stoppning eller vaddering av vissa textilvaror (t.ex. kuddar, bilsäten och jackor), medan resterande 15 % används för andra fiberduktillämpningar (non-woven-tillämpningar), särskilt tillverkning av mattor. Produkten säljs med olika specifikationer (t.ex. denier eller decitex, lyster, kiselbehandling). Den säljs också antingen som produkt av förstklassig kvalitet eller som produkt av lägre kvalitet. Även om de möjliga användningsområdena och kvaliteterna kan variera hos de olika typer av polyesterstapelfibrer som säljs, innebär detta inte att det finns några betydande skillnader i de grundläggande fysiska egenskaperna hos de olika typerna. De betraktas således inom ramen för denna förordning som en och samma produkt.

2. Likadan produkt

12. Kommissionen konstaterade att det inte fanns några skillnader i de grundläggande egenskaperna och användningsområdena mellan de polyesterstapelfibrer som importerades till gemenskapen från Australien, Indonesien, Sydkorea, Thailand och Taiwan och de polyesterstapelfibrer som tillverkades av gemenskapsindustrin och såldes på gemenskapens marknad. Det konstaterades också att det inte var någon skillnad mellan polyesterstapelfibrer som tillverkades i Australien, Indonesien, Sydkorea, Thailand och Taiwan och exporterades till Europeiska gemenskapen och de polyesterstapelfibrer som såldes på dessa länders inhemska marknader. Slutsatsen drogs därför att både de polyesterstapelfibrer som tillverkades och såldes av gemenskapsindustrin på gemenskapens marknad och de polyesterstapelfibrer som tillverkades och såldes på Australiens, Indonesiens, Sydkoreas, Thailands och Taiwans inhemska marknader var likadana produkter enligt artikel 1.5 i grundförordningen som de polyesterstapelfibrer som importerades till gemenskapen från de fem länder som är föremål för undersökning.

C. SUBVENTIONER

I. AUSTRALIEN

1. Inledning

13. På grundval av uppgifterna i klagomålet och svaren på kommissionens frågeformulär undersökte kommissionen följande fyra system som påstods innefatta subventionering:

- Bidragssystemet för exportmarknadsutveckling.

- Planen för textil-, beklädnads- och skoindustrin.

- Programmet för att främja internationell konkurrenskraft.

- Programmet för stöd till infrastruktur.

- Programmet för den inhemska industrins expansion.

- Programmet för kapitaliseringsbidrag.

- Programmet för anpassning av arbetskraften.

- Importkreditsystemet.

- Pogrammet för montering utomlands.

- Programmet för snabba åtgärder.

- Regionalt system (Victorias delstatsregering): programmet för att attrahera investeringar.

- Regionalt system (Victorias delstatsregering): programmet för stöd till industri och handel samt regionalstöd.

2. Bidragssystemet för exportmarknadsutveckling (EMDGS)

14. Den rättsliga grunden för detta system, såsom det fungerade under undersökningsperioden, är 1997 års lag om bidrag för exportmarknadsutveckling.

a) Rätt att komma i fråga

15. Enligt delarna 3 och 4 i 1997 års lag om bidrag för exportmarknadsutveckling har ett företag rätt att få bidrag under ett visst år om

- det är verksamt i Australien och har inkomster på högst 50 miljoner australiska dollar och exportintäkter på högst 25 miljoner australiska dollar,

- det har ådragit sig vissa bidragsberättigande kostnader för marknadsföring, t.ex. kostnader för att upprätthålla en representation utomlands, marknadsundersökningar, gratisprover och besök i marknadsföringssyfte,

- det säljer bidragsberättigande produkter, dvs. vissa tjänster, immateriella rättigheter, know-how och varor som till större delen är av australiskt ursprung (minst 50 % av innehållet i varor som tillverkats i Australien måste vara av australiskt ursprung), eller produkter som Australiens handelskommission (Austrade) är övertygad om kommer att tillföra Australien en avsevärd nettovinst vid export.

16. Ett företag kan beviljas högst åtta bidrag.

b) Praktiskt genomförande

17. För att kunna utnyttja systemet måste ett företag lämna in en ansökan till Austrade, som gör en bedömning av denna. Vid bedömningen görs ett test av om företaget är berättigat till bidrag. Enligt Austrades beslut 1/1997 kontrolleras genom detta test bl.a. att en förstagångssökande har planerat exportintäkter som inte är uppenbart omöjliga att uppnå. Om bidrag redan har beviljats under en period på tre år beräknas bidragsbeloppet för de följande åren med hänsyn till de faktiska exportintäkterna, enligt avsnitt 65 i 1997 års lag om bidrag för exportmarknadsutveckling.

c) Slutsats om huruvida subventionen är utjämningsbar

18. Detta system innefattar ett finansiellt bidrag från Australiens offentliga myndigheter, varigenom mottagaren beviljas en förmån. Denna subvention är en exportsubvention enligt artikel 3.4 a i grundförordningen, eftersom subventionen rent faktiskt är knuten till förväntade exportintäkter såtillvida att bidraget beviljas endast om företaget har planerade exportintäkter. När det gäller bidrag som beviljas under det fjärde året är subventionen dessutom rättsligt sett knuten till exportresultat, eftersom bidragsbeloppet beräknas med utgångspunkt i faktiska exportintäkter. Subventionen är slutligen beroende av att inhemska produkter används framför importerade enligt artikel 3.4 b i grundförordningen, eftersom den endast beviljas för varor som till större delen är av australiskt ursprung, såvida det inte slås fast att varorna kommer att tillföra Australien en avsevärd nettovinst vid export (vilket skulle göra subventionen selektiv eftersom den då rent faktiskt skulle vara knuten till förväntade exportintäkter enligt artikel 3.4 a i grundförordningen).

d) Beräkning av subventionens storlek

19. Subventionens storlek bör motsvara det bidragsbelopp som betalades ut under undersökningsperioden. Med hänsyn till arten av denna subvention, som är likvärdig med ett engångsbidrag, och för att det skall vara möjligt att fastställa hela förmånen för mottagaren av att inte behöva låna detta belopp på den öppna marknaden, måste subventionens nominella värde räknas om till det värde som gällde under undersökningsperioden genom tillämpning av marknadsräntan för jämförbara lån som företaget tog under undersökningsperioden.

20. Det sammanlagda subventionsbelopp som på så sätt fastställts för undersökningsperioden bör anges i förhållande till exportförsäljningen, eftersom subventionen endast gynnar exportförsäljning. Den exporterande tillverkaren utnyttjade detta system och erhöll en förmån motsvarande 0,03 %.

3. Planen för textil-, beklädnads- och skoindustrin (TCFP)

21. Planen för textil-, beklädnads- och skoindustrin är en strategisk åtgärd från de australiska myndigheternas sida och utgör grunden för ett antal program för stöd till textil-, beklädnads- och skoindustrin. För dessa program gäller att de antingen grundar sig på rättsakter eller administrativa bestämmelser eller utarbetas på ad hoc-basis.

22. Myndigheten för utveckling av textil-, beklädnads- och skoindustrin inrättades genom 1988 års lag om myndigheten för utveckling av textil-, beklädnads- och skoindustrin, vilken ligger till grund för planen för textil-, beklädnads- och skoindustrin. En av myndighetens uppgifter var att genomföra planen för textil-, beklädnads- och skoindustrin. Den upplöstes i februari 1996, och all kvarvarande verksamhet överfördes till ministeriet för industri, vetenskap och resurser.

23. Följande två enskilda system, som grundar sig på planen för textil-, beklädnads- och skoindustrin, utnyttjades av den exporterande tillverkaren och befanns vara utjämningsbara.

3.1 Programmet för att främja internationell konkurrenskraft (IICP)

24. Programmet grundar sig på avsnitt 7 d i och avsnitten 36-40 i lagen om myndigheten för utveckling av textil-, beklädnads- och skoindustrin.

a) Rätt att komma i fråga

25. Kriterierna för att kunna komma i fråga var bl.a. följande:

- Projektet måste inbegripa investerings- eller utvecklingskostnader.

- Projektet måste inbegripa ett specifikt finansiellt åtagande från företagets sida (normalt avseende minst 70 % av den sammanlagda projektkostnaden).

- Projektet måste leda till att företagets internationella konkurrenskraft förbättras.

26. Enligt de riktlinjer som utfärdats av myndigheten för utveckling av textil-, beklädnads- och skoindustrin innebär det sistnämnda kriteriet att företagen måste visa hur projektet skulle komma att leda till förbättrad konkurrenskraft genom ökad export och ersättning av importerade produkter med inhemska produkter, kvalitetsförbättringar, kostnadsminskningar eller liknande. Vidare prioriterade myndigheten för utveckling av textil-, beklädnads- och skoindustrin projekt för exportutveckling, råmaterialförädling, utveckling av grönområden och investeringar. Endast företag som tillverkar textilprodukter, kläder eller skor kunde komma i fråga för stöd. De offentliga myndigheterna beslutade skönsmässigt vilka mottagare som skulle beviljas stöd genom systemet.

b) Praktiskt genomförande

27. Företaget måste lämna in en ansökan på ett standardformulär till myndigheten för utveckling av textil-, beklädnads- och skoindustrin. På detta formulär skulle uppgifter lämnas om bl.a. målsättningarna när det gäller ökad export och ersättning av importerade produkter med inhemska.

c) Slutsats om huruvida subventionen är utjämningsbar

28. Bidraget utgör en subvention eftersom det inbegriper ett finansiellt bidrag från de offentliga myndigheterna, varigenom mottagaren beviljas en förmån. Australiens offentliga myndigheter uppgav vid kontrollbesöket att subventionen var selektivt riktad till textil-, beklädnads- och skoindustrin men inte knuten till exportresultat. Myndigheterna vägrade emellertid, med hänvisning till krav på konfidentiell behandling, att visa det kontrakt mellan myndigheterna och företaget som låg till grund för bidraget. Företaget nekades tillstånd att visa kontraktet för kommissionen för kontroll. Ett avgörande i frågan om huruvida denna subvention är knuten till exportresultat måste därför träffas på grundval av tillgängliga uppgifter enligt artikel 28 i grundförordningen. Det bekräftades att företaget måste lämna uppgifter om målsättningen för exportökningen. Dessutom slogs det fast att den myndighet som beviljade bidraget gav företräde åt exportutvecklingsprogram.

29. I avsaknad av bekräftade uppgifter om villkoren för det bidrag som ges till den exporterande tillverkaren anses det därför att åtminstone ett av kriterierna för utbetalning av bidraget var att vissa mål för exportintäkterna uppnåddes, och bidraget är därmed knutet till exportresultat. I detta avseende anges i artikel 3.4 a i grundförordningen att en subvention kan anses vara selektiv om beviljandet av subventionen är knutet till exportresultat. Det är därför frågan om en selektiv, utjämningsbar exportsubvention enligt artikel 3.4 a i grundförordningen och en utjämningsbar subvention som är selektivt riktad till vissa företag, nämligen företag i textil-, beklädnads- och skoindustrin, enligt artikel 3.2 a i grundförordningen.

d) Beräkning av subventionens storlek

30. Subventionen i fråga utgör en engångsföreteelse som kan knytas till förvärv av anläggningstillgångar. Det subventionsbelopp som ett bidrag ger upphov till måste därför, i enlighet med artikel 7.3 i grundförordningen, fördelas över den normala avskrivningstiden för tillgångar i industrin i fråga. Eftersom den exporterande tillverkaren är den enda tillverkaren av den berörda produkten i Australien ansågs den avskrivningstid som tillämpas i det företaget som en lämplig fördelningsperiod.

31. För att det skall vara möjligt att fastställa hela förmånen för mottagaren av att få en klumpsumma att förfoga över från och med början av fördelningsperioden, bör subventionens storlek ökas med den genomsnittliga ränta som mottagaren under hela fördelningsperioden skulle ha tvingats betala på det sammanlagda, icke avskrivna bidragsbeloppet om han varit tvungen att låna pengar på den öppna marknaden.

32. Det sammanlagda subventionsbelopp som på så sätt fastställts för undersökningsperioden bör anges i förhållande till exportförsäljningen, eftersom subventionen endast gynnar exportförsäljning. Den exporterande tillverkaren utnyttjade detta system och erhöll en förmån motsvarande 1,92 %.

3.2 Importkreditsystemet (ICS)

33. Systemet började tillämpas den 1 juli 1991. Dess rättsliga grund är en administrativ bestämmelse.

a) Rätt att komma i fråga

34. Företag som exporterar vissa stödberättigande produkter kan få en importkredit för vissa andra stödberättigande produkter. Polyesterstapelfibrer är inte en av de produkter för vilka stöd kan beviljas vid export, men däremot texturerat garn av polyestrar, vilket också tillverkas av den exporterande tillverkaren.

b) Praktiskt genomförande

35. Detta system administreras av Australiens tullförvaltning. Sedan en stödberättigande produkt exporterats och betalning ägt rum ansöker ett företag om en kreditnota hos tullförvaltningen. Kreditnotan innehåller en kod och importkreditbeloppet, som är beräknat på grundval av en fast procentandel av den exporterade produktens fob-värde. Dessa uppgifter vidarebefordras normalt till företagets tullagent. Vid import av en stödberättigande produkt använder tullagenten koden för att betala importtullen med kreditbeloppet. Företaget kan också instruera tullagenten att överföra importkrediten till ett annat företag i utbyte mot en kontantbetalning.

c) Slutsats om huruvida subventionen är utjämningsbar

36. Detta system utgör en subvention eftersom det innefattar ett finansiellt bidrag i form av uteblivna importtullar, varigenom mottagaren beviljas en förmån. Systemet utgör en selektiv exportsubvention enligt artikel 3.4 a i grundförordningen eftersom stödet beräknas på grundval av exportförsäljningen och därmed rättsligt sett är knutet till exportresultat. Australiens offentliga myndigheter och den exporterande tillverkaren hävdade att subventionen inte gynnade den berörda produkten eftersom inget stöd inom ramen för systemet kunde beviljas för polyesterstapelfibrer. Det slogs emellertid fast att företaget inte använde krediterna för att räkna av tullar på import av insatsvaror för dess egna produkter utan i stället sålde krediterna på den öppna marknaden. Subventionen gynnade i själva verket företagets all export eftersom förmånerna mottogs i kontanta medel, vars användning inte var kopplad till en viss produkt. Eftersom företaget genom systemet erhöll förmåner som även kom exporten av den berörda produkten till godo, anses det att dessa förmåner bör utjämnas.

d) Beräkning av subventionens storlek

37. Storleken på subventionerna, som måste anges i förhållande till exportförsäljningen, bör beräknas på grundval av de bidrag som erhölls under undersökningsperioden. För att det skall vara möjligt att fastställa hela förmånen för företaget har den årliga marknadsräntan lagts till det nominella värdet av bidragen. Eftersom företaget fick subventioner motsvarande en serie bidrag under undersökningsperioden anses det i detta fall lämpligt att anta att ett genomsnittligt bidrag erhållits efter halva undersökningsperioden, och räntan bör därför beräknas för en period av sex månader. Företaget erhöll en förmån motsvarande 3,48 %.

4. Regionalt system (Victorias delstatsregering): programmet för att attrahera investeringar (IAP)

38. Systemet grundar sig på avsnitt 13.3 i 1981 års delstatslag om ekonomisk utveckling. Det började tillämpas 1981 och avskaffades 1994 genom att lagen upphävdes. Riktlinjer utfärdades av Victorias offentliga myndigheter.

a) Rätt att komma i fråga

39. Beslut om att bevilja stöd inom ramen för detta program fattas från fall till fall. Programmet omfattar i första hand åtgärder till stöd för viktiga investeringsprogram och regionala huvudkontor och har som målsättning att Victoria skall kunna dra till sig ytterligare investeringar. Åtgärderna för att underlätta investeringar och stödet för investeringar inbegriper visuell identifiering, urval, rådgivning när det gäller relationer mellan arbetsgivare och arbetstagare och anställningsfrågor samt information om kostnader på olika platser. Om finansiellt stöd ges måste företagen visa att vissa investeringar i anläggningstillgångar gjorts.

40. Victorias offentliga myndigheter hävdade att programmet varken var knutet till exportresultat eller beroende av att inhemska produkter används framför importerade. Det förklarades att det inte fanns några uttryckliga kriterier för rätten att komma i fråga för finansiellt stöd, utan att Victorias myndigheter skönsmässigt fattade beslut om beviljande. Vid utövandet av dessa skönsmässiga befogenheter togs hänsyn till vissa faktorer, t.ex. en balanserad ekonomisk utveckling i delstaten och balans i fråga om investeringar i anläggningstillgångar, skapande av arbetstillfällen och utveckling av exportkapaciteten i hela delstaten. Det kunde inte kontrolleras vilka villkor som i praktiken gällde för detta system eftersom Victorias offentliga myndigheter, med hänvisning till krav på konfidentiell behandling, nekade tillgång till det kontrakt där villkoren för bidraget anges, de ansökningshandlingar som lämnats och erbjudandet från Victorias myndigheter.

b) Praktiskt genomförande

41. Victorias närings- och arbetsmarknadsministerium (från och med mars 1996 Victorias ministerium för delstatens utveckling) ansvarade för förvaltningen av detta system. Företag som avsåg ansöka om stöd lämnade uppgifter till de ansvariga tjänstemännen vid ministeriet, vilka rekommenderade kabinettskommittén ett stödpaket. Sedan denna kommitté givit sitt godkännande sändes ett erbjudande till företaget, och om detta erbjudande godtogs av företaget utgjorde det grunden för kontraktet mellan Victorias myndigheter och företaget. I kontraktet angavs villkoren för att erhålla stödet.

c) Slutsats om huruvida subventionen är utjämningsbar

42. Bidraget utgör en subvention eftersom det inbegriper ett finansiellt bidrag från de offentliga myndigheterna, varigenom mottagaren beviljas en förmån. Eftersom de villkor som i praktiken gällde för bidraget inte kunde kontrolleras måste i enlighet med artikel 28 i grundförordningen tillgängliga uppgifter användas vid avgörandet om huruvida bidraget var utjämningsbart. Enligt 1981 års lag om ekonomisk utveckling utgör utveckling av exportkapaciteten ett av målen för programmet. Det anses därför att bidraget, såsom den klagande gör gällande, antingen var knutet till exportresultat eller rent faktiskt var knutet till förväntad export eller förväntade exportintäkter enligt artikel 3.4 a i grundförordningen. I detta sammanhang hänvisar den klagande till rapporten från Victorias revisionsorgan om programmet för att attrahera investeringar, i vilken nämns den förväntade exportökningen i det företag som är föremål för undersökning.

43. Programmet för att attrahera investeringar anses under alla omständigheter vara selektivt enligt artikel 3.2 a i grundförordningen, eftersom det inte innefattar några objektiva kriterier för rätten att komma i fråga för finansiellt stöd utan ger Victorias offentliga myndigheter rätt att helt skönsmässigt fatta beslut om beviljande. Trots att detta begärdes av kommissionen lämnade myndigheterna inga uppgifter om hur dessa skönsmässiga befogenheter utövades, dvs. vilka sektorer som erhöll förmåner genom programmet.

d) Beräkning av subventionens storlek

44. Företaget mottog ett bidrag till stöd för uppförande av nya anläggningar och anskaffning av ny utrustning. Subventionens storlek beräknades på samma sätt som anges ovan för programmet för att främja internationell konkurrenskraft. Företaget erhöll en förmån motsvarande 0,64 %.

5. Subventionsprogram som inte utnyttjades av den exporterande tillverkaren

45. Det konstaterades att den exporterande tillverkaren inte fick några utjämningsbara förmåner genom följande program:

- Programmet för stöd till infrastruktur.

- Programmet för den inhemska industrins expansion.

- Programmet för snabba åtgärder.

- Programmet för kapitaliseringsbidrag.

- Programmet för anpassning av arbetskraften.

- Programmet för montering utomlands.

- Regionalt system (Victorias delstatsregering): programmet för stöd till industri och handel samt regionalstöd.

6. De utjämningsbara subventionernas storlek

46. De utjämningsbara exportsubventionernas storlek enligt bestämmelserna i grundförordningen, uttryckt som andel av varornas värde, för den exporterande tillverkare som är föremål för undersökning, och som är den enda exporterande tillverkaren i Australien, är följande:

>Plats för tabell>

II. TAIWAN

1. Inledning

47. På grundval av uppgifterna i klagomålet och svaren på kommissionens frågeformulär undersökte kommissionen följande system som påstods innefatta subventionering:

- Skatteavdrag och skattebefrielse.

- Lån till förmånliga räntor.

- Överavskrivning.

- Importtullbefrielse.

- Samfinansiering eller stödmedel.

- Fond för utveckling och förvaltning av industrizoner.

Nedan beskrivs dessa system närmare.

48. Samtliga system grundar sig på lagen om modernisering av industrin, som trädde i kraft den 1 januari 1991 och senast ändrades den 27 januari 1995. Programmen syftar till att främja en allmän modernisering av industrin genom att gynnsamma skattemässiga förhållanden skapas och lämpliga finansiella åtgärder vidtas. Genomförandet av dessa program regleras i tillämpningsföreskrifterna för lagen om modernisering av industrin, senast ändrade den 15 november 1995.

2. Skatteavdrag för automatiseringsutrustning och utrustning för kontroll av föroreningar

49. Bestämmelser om dessa skatteavdrag finns i artikel 6.1 i lagen om modernisering av industrin och i artikel 13.1 och artikel 14.1 i tillämpningsföreskrifterna för lagen om modernisering av industrin.

a) Rätt att komma i fråga

50. Företag kan beviljas skattebefrielse endast för vissa typer av investeringar, nämligen

- investeringar i utrustning för automatisering av tillverkning,

- investeringar i utrustning för kontroll av föroreningar, och

- investeringar i teknik för automatisering av tillverkning eller för kontroll av föroreningar.

51. Enligt lagen om modernisering av industrin bör investeringarna överstiga 600000 nya taiwanesiska dollar under ett och samma taxeringsår. Skatteavdragen för de olika typerna av investeringar kan läggas ihop.

b) Praktiskt genomförande

52. Ett stödberättigat företag som investerat i de ovannämnda typerna av utrustning eller teknik får dra 10-20 % av köpesumman från den bolagsinkomstskatt som skall betalas för året i fråga. Om den inkomstskatt som skall betalas understiger det avdragsgilla beloppet får avdraget överföras till de följande fyra åren.

53. Skatteavdragets storlek bestäms på följande sätt:

- För inköp av inhemskt tillverkad automatiseringsutrustning eller utrustning för kontroll av föroreningar är avdraget 20 %.

- För inköp av automatiseringsutrustning eller utrustning för kontroll av föroreningar som tillverkats utomlands är avdraget 10 %.

- För inköp av teknik för automatisering av tillverkning är det tillåtna avdraget 10 %.

54. För att erhålla skatteavdraget ansöker ett företag om utfärdande av ett intyg om skatteavdrag hos byrån för industriell utveckling vid ekonomiministeriet, inom sex månader efter den dag då utrustningen levereras eller projektet avslutas. När intyget utfärdats kan skatteavdraget göras i skattedeklarationen för det aktuella året.

c) Slutsats om huruvida subventionen är utjämningsbar

55. Skatteavdragen för automatiseringsutrustning och utrustning för kontroll av föroreningar utgör ett finansiellt bidrag från Taiwans offentliga myndigheter i form av uteblivna skatter, och mottagaren får en förmån som består i att en viss del av skatten inte behöver betalas.

56. Skatteavdrag för Taiwantillverkad automatiseringsutrustning och utrustning för kontroll av föroreningar utgör subventioner som rättsligt sett är beroende av att inhemska produkter används framför importerade, eftersom skatteavdraget är högre för inhemskt tillverkad utrustning än för importerad utrustning. Mot denna bakgrund anses de subventioner som erhålls genom detta system vara selektiva och därmed utjämningsbara enligt artikel 3.4 b i grundförordningen.

d) Beräkning av subventionens storlek

57. Subventionens storlek bör beräknas på grundval av det skattebelopp som uteblev under undersökningsperioden. Med hänsyn till arten av denna subvention, som är likvärdig med ett engångsbidrag, justerades detta belopp vid fastställandet av hela förmånen för mottagaren genom att den genomsnittliga marknadsräntan under undersökningsperioden, 9,03 %, lades till. Det sammanlagda subventionsbelopp som på så sätt fastställts för undersökningsperioden bör anges i förhållande till den sammanlagda försäljningen, eftersom subventionen gynnar både inhemsk försäljning och exportförsäljning.

58. Två företag utnyttjade detta system och erhöll en förmån motsvarande 0,42 % respektive 0,41 %.

3. Skatteavdrag för investeringar i betydelsefulla företag

59. Bestämmelser om detta skatteavdrag finns i artikel 8 i lagen om modernisering av industrin och i artiklarna 15, 16, 17 och 18 i tillämpningsföreskrifterna för lagen om modernisering av industrin.

a) Rätt att komma i fråga

60. Detta skatteavdrag är tillgängligt för investerare som köper registrerade aktier som antingen emitterats av ett "betydelsefullt teknikbaserat företag" eller ett "företag av betydelse i investeringshänseende" som utsetts av myndigheterna eller som emitterats av ett företag som investerar i riskkapital. Det finns ingen tydlig definition av "betydelsefullt teknikbaserat företag". Ett "företag av betydelse i investeringshänseende" kan vara vilket företag som helst med ett kapital på minst 2 miljarder nya taiwanesiska dollar som har utsetts till sådant företag av myndigheterna.

b) Praktiskt genomförande

61. Ett stödberättigat företag som investerat i ett företag enligt ovan får dra 20 % av det pris som betalats för förvärvet av aktierna från den bolagsinkomstskatt som skall betalas. Om den inkomstskatt som skall betalas understiger det avdragsgilla beloppet får förmånen överföras till de följande fyra åren.

62. För att skatteavdraget skall kunna beviljas måste det företag i vilket det investerats ansöka om utfärdande av ett intyg om skatteavdrag hos byrån för industriell utveckling. När intyget utfärdats till det företag i vilket det investerats får investeraren dra av beloppet i skattedeklarationen för det aktuella taxeringsåret.

c) Slutsats om huruvida subventionen är utjämningsbar

63. Detta system innefattar ett finansiellt bidrag från Taiwans offentliga myndigheter i form av uteblivna skatter, och mottagaren får en förmån som består i att en viss del av skatten inte behöver betalas.

64. Taiwans offentliga myndigheter har begränsat tillgången till subventionen till företag som investerar i ett teknikbaserat företag eller ett företag av betydelse i investeringshänseende. Myndigheterna har dessutom omfattande skönsmässiga befogenheter när det gäller att avgöra vilka investeringar som berättigar till stöd. Det finns inga objektiva kriterier för fastställandet av vad som utgör ett teknikbaserat företag eller ett företag av betydelse i investeringshänseende. På grund av hur dessa kriterier för rätten att beviljas skatteavdraget är utformade kan endast ett begränsat antal företag utnyttja det. Eftersom rätten att beviljas avdraget uttryckligen begränsas till vissa företag och inte grundar sig på neutrala kriterier enligt artikel 3.2 b i grundförordningen, anses systemet vara selektivt enligt artikel 3.2 a i grundförordningen.

d) Beräkning av subventionens storlek

65. Subventionens storlek bör beräknas på det sätt som beskrivs i skäl 57.

66. Ett företag utnyttjade detta system och erhöll en förmån motsvarande 0,71 %.

4. Skatteavdrag för forskning och utveckling samt personalutbildning

67. Bestämmelser om skatteavdragen för forskning och utveckling samt personalutbildning finns i artikel 6.1 i lagen om modernisering av industrin och i artikel 13.2 och artikel 14.2 i tillämpningsföreskrifterna. Genomförandet av systemet regleras av bestämmelserna om tilllämpning av skatteavdrag för företags investeringar i forskning och utveckling, personalutbildning och åtgärder för att marknadsföra varumärken utomlands (nedan kallade bestämmelserna), som utfärdats av "Executive Yuan", en nämnd bestående av statstjänstemän som inrättats av de taiwanesiska myndigheterna.

a) Rätt att komma i fråga och praktiskt genomförande

68. De ovannämnda skatteavdragen är tillgängliga för företag inom tillverkningsindustrin, jordbruket och tjänstesektorn.

69. Ett företag kan ansöka om ett skatteavdrag för forskning och utveckling på 15 % eller, om de sammanlagda utgifterna för forskning och utveckling överstiger en viss tröskel, 20 %, som får dras av från bolagsinkomstskatten.

70. Dessutom kan ett företag ansöka om ett skatteavdrag för utgifter för personalutbildning på 15 %.

b) Slutsats om huruvida subventionen är utjämningsbar

71. Dessa skatteavdrag utgör ett finansiellt bidrag från Taiwans offentliga myndigheter i form av uteblivna skatter, och mottagaren får en förmån som består i att en viss del av skatten inte behöver betalas.

72. Skatteavdragen är dock i princip tillgängliga för alla företag som investerar i forskning och utveckling och personalutbildning. Dessutom anges i artikel 2 (forskning och utveckling) och artikel 3 (personalutbildning) i bestämmelserna objektiva kriterier för rätten att beviljas avdraget, och därmed förhåller det sig så att alla som uppfyller kraven för subventionen också automatiskt får den, och de taiwanesiska myndigheterna kan inte skönsmässigt bestämma vilka företag som kan komma i fråga. Dessa skatteavdrag anses därför inte vara selektiva enligt artikel 3.2 a i grundförordningen, och följaktligen är de inte utjämningsbara.

5. Skatteavdrag för investeringar i områden med knappa naturresurser

73. Detta skatteavdrag regleras av artikel 7 i lagen om modernisering av industrin och artiklarna 2 och 3 i bestämmelserna om tillämpning av skatteavdrag för företags investeringar i områden med knappa naturresurser eller långsam utveckling (nedan kallade riktlinjerna).

a) Rätt att komma i fråga

74. Företag som investerar eller anställer en viss mängd personal i vissa industrier i särskilda områden med knappa naturresurser eller långsam utveckling har rätt till detta skatteavdrag.

b) Praktiskt genomförande

75. Ett stödberättigat företag får dra upp till 20 % av det totala investeringsbeloppet vid inköp av maskiner, utrustning och fabriksbyggnader från den bolagsinkomstskatt som skall betalas för det år då investeringen slutförs.

c) Slutsats om huruvida subventionen är utjämningsbar

76. Detta system utgör en subvention eftersom det innefattar ett finansiellt bidrag från Taiwans offentliga myndigheter i form av uteblivna skatter. Företag som utnyttjar detta skatteavdrag beviljas en förmån eftersom de inte behöver betala en viss del av skatten.

77. De taiwanesiska myndigheterna har begränsat rätten att utnyttja detta system till vissa företag som gör vissa investeringar i särskilda geografiska områden. Myndigheterna har dessutom stort utrymme att skönsmässigt avgöra vilka investeringar som berättigar till skatteavdraget.

78. De subventioner som erhålls genom detta system anses därför vara selektiva och utjämningsbara enligt artikel 3.2 a och artikel 3.3 i grundförordningen.

d) Beräkning av subventionens storlek

79. Subventionens storlek bör beräknas på det sätt som beskrivs i skäl 57.

80. Ett företag utnyttjade detta system och erhöll en förmån motsvarande 0,01 %.

6. Skatteavdrag för etablering av internationella varumärken

81. Den rättsliga grunden för detta program är artikel 6.1 i lagen om modernisering av industrin och artikel 13.2 och artikel 14.2 i tillämpningsföreskrifterna. Det konstaterades att en exporterande tillverkare utnyttjade detta system men inte erhöll någon förmån. Det anses därför inte nödvändigt att avgöra om systemet är utjämningsbart.

7. Lån till förmånliga räntor: åtgärder för att främja automatisering, begränsning av föroreningar och energihushållning

82. Dessa system grundar sig på artikel 21.1 i lagen om modernisering av industrin.

a) Rätt att komma i fråga

83. Följande mottagare kan beviljas lån genom detta program:

- För automatisering: alla offentliga eller privata företag som avser köpa automatiserade maskiner eller automatiserad utrustning.

- För begränsning av föroreningar: alla privata företag, miljöskyddsföretag och medicinska institut som av behöriga offentliga organ fått tillstånd att köpa utrustning för begränsning av föroreningar.

- För energihushållning: alla taiwanesiska företag som köper viss utrustning för energihushållning.

b) Praktiskt genomförande

84. Berörda företag måste lämna en ansökan till Chiao Tung Bank. Banken beslutar på grundval av den sökandes finansiella situation vilket belopp som skall lånas ut. Fonden finansieras till 25 % av utvecklingsfonden och till 75 % av affärsbanker.

c) Slutsats om huruvida subventionen är utjämningsbar

85. Det har konstaterats att programmet innefattar ett finansiellt bidrag från Taiwans offentliga myndigheter, eftersom lånen delvis finansieras genom den offentliga utvecklingsfonden, och utvecklingsfondens "Executive Yuan", ett offentligt organ, ansvarar för att fastställa vilka regler som gäller för programmet.

86. Dessutom beviljas mottagaren av lånet en förmån eftersom räntorna för dessa lån i allmänhet är lägre än för jämförbara kommersiella lån.

87. Lån till låga räntor är tillgängliga endast för företag som köper viss utrustning på vissa villkor som fastställs av utvecklingsfondens "Executive Yuan". Dessa kriterier anses inte vara objektiva, eftersom endast företag som investerar i viss utrustning kan utnyttja programmet. Eftersom rätten att beviljas lån uttryckligen begränsas till vissa företag och inte grundar sig på neutrala kriterier enligt artikel 3.2 b i grundförordningen, anses systemet vara selektivt enligt artikel 3.2 a i grundförordningen.

d) Beräkning av subventionens storlek

88. Subventionen utgörs av skillnaden mellan den ränta som betalades på lånet under undersökningsperioden och den ränta som normalt skulle betalas på ett jämförbart kommersiellt lån under samma period.

89. Det jämförbara lånet bör vara ett lån avseende samma belopp med samma amorteringstid, som mottagaren erhållit från en privat bank på den inhemska marknaden. Inga sådana jämförbara kommersiella lån hade när denna undersökning genomfördes beviljats företagen i fråga. Det ansågs därför att det var lämpligt att som utgångspunkt använda den genomsnittliga marknadsräntan under undersökningsperioden och låta den representera räntan på jämförbara lån till företag i en liknande finansiell situation. Skillnaden utgör den förmån som företaget erhållit genom lånet med förmånlig ränta, vilken bör utjämnas.

90. Med hänsyn till arten av denna subvention, som är likvärdig med ett engångsbidrag, lades vid fastställandet av hela förmånen för företaget till belopp som beräknats enligt ovan en ränta som motsvarar den genomsnittliga marknadsräntan enligt ovan. De sammanlagda subventionsbelopp som på så sätt fastställts bör anges i förhållande till företagets sammanlagda omsättning under undersökningsperioden.

91. Fyra företag utnyttjade detta system och erhöll förmåner motsvarande mellan 0,03 % och 0,36 %.

8. Importtullbefrielse: inköp av ny utrustning och utrustning för begränsning av föroreningar

92. Detta system regleras av bestämmelserna i Republiken Kinas importtulltaxa och klassificering av import- och exportvaror (nedan kallad tullkodexen).

a) Rätt att komma i fråga

93. Ett tillverkningsföretag befrias från betalning av importtullar vid import av utrustning och maskiner som endast är avsedda för forskning och utveckling eller för undersökning och analys i samband med utveckling av nya produkter, kvalitetsförbättring, produktionsökning, energihushållning, materialåtervinning eller förbättring av produktionsteknik, under förutsättning att sådan utrustning och sådana maskiner ännu inte tillverkas i landet.

b) Praktiskt genomförande

94. Ett företag som avser importera maskiner eller utrustning enligt ovan lämnar en ansökan till byrån för industriell utveckling innan importen äger rum. Om byrån för industriell utveckling konstaterar att den maskin som skall köpas in inte tillverkas i Taiwan och att den kommer att användas för ett eller flera av de syften som anges ovan utfärdar den ett intyg som sänds till den sökande och till tullförvaltningen. Detta intyg ger företaget rätt att importera maskinen i fråga utan att betala importtullarna.

c) Slutsats om huruvida subventionen är utjämningsbar

95. Systemet utgör en subvention eftersom det innefattar ett finansiellt bidrag från Taiwans offentliga myndigheter i form av uteblivna importtullar. Mottagaren beviljas alltså genom detta system en direkt förmån i form av befrielse från betalning av importtull.

96. Programmet kan på grund av sin beskaffenhet endast utnyttjas av företag inom begränsade sektorer av den taiwanesiska industrin som investerar i viss utrustning. Företag inom industrisektorer vars maskiner eller utrustning tillverkas i Taiwan kan inte utnyttja programmet. Rätten till importtullbefrielse vid köp av ny utrustning och utrustning för begränsning av föroreningar är följaktligen begränsad till företag som importerar vissa maskiner som inte finns att tillgå på den inhemska marknaden.

97. Tillgången till detta system anses vara begränsad till vissa företag, och programmet är därmed selektivt enligt artikel 3.2 a i grundförordningen. Denna subvention är följaktligen utjämningsbar.

d) Beräkning av subventionens storlek

98. Förmånen för företagen utgörs av de importtullar som normalt skulle betalas om inte befrielse beviljats. När det gäller köp av importerade maskiner bör detta belopp fördelas över den normala livslängden för maskiner i denna industri, dvs. åtta år. Vid fastställandet av hela förmånen för mottagaren justerades detta belopp genom att den genomsnittliga marknadsräntan under undersökningsperioden lades till. Det sammanlagda subventionsbelopp som på så sätt fastställts för undersökningsperioden bör anges i förhållande till den sammanlagda försäljningen, eftersom subventionen gynnar både inhemsk försäljning och exportförsäljning.

99. Fyra företag utnyttjade detta system och erhöll förmåner motsvarande mellan 0,12 % och 0,21 %.

9. Importtullbefrielse: import av råmaterial

100. Detta program regleras av artikel 6 i kapitel 29 i tullkodexen.

a) Rätt att komma i fråga

101. Enligt de ovannämnda bestämmelserna i tullkodexen är tillverkningsföretag som importerar vissa råmaterial, som beskrivs ingående i tullkodexen och som ännu inte produceras i landet eller finns tillgängliga i tillräcklig mängd på den inhemska marknaden, befriade från betalning av importtullar vid köp av dessa råmaterial.

b) Praktiskt genomförande

102. Ett företag som avser importera råmaterialet i fråga lämnar en ansökan till byrån för industriell utveckling innan importen äger rum. Om byrån för industriell utveckling konstaterar att det råmaterial som skall köpas in inte produceras eller inte finns tillgängligt i tillräcklig mängd i Taiwan utfärdar den ett intyg som sänds till den sökande och till tullförvaltningen. Detta intyg ger företaget rätt att importera råmaterialet i fråga utan att betala importtullarna.

c) Slutsats om huruvida subventionen är utjämningsbar

103. Systemet innefattar ett finansiellt bidrag från Taiwans offentliga myndigheter i form av uteblivna importtullar. Mottagaren beviljas alltså genom detta system en direkt förmån i form av befrielse från betalning av importtullar, och systemet utgör därmed en subvention. Programmet kan på grund av sin beskaffenhet endast utnyttjas av företag inom begränsade sektorer av den taiwanesiska industrin som importerar vissa råmaterial. Företag inom industrisektorer vars råmaterial produceras i Taiwan kan inte utnyttja programmet. Rätten till importtullbefrielse vid köp av råmaterial är följaktligen begränsad till företag som importerar vissa råmaterial som inte finns att tillgå på den inhemska marknaden.

104. Tillgången till detta system anses vara begränsad till vissa företag, och systemet är därmed selektivt enligt artikel 3.2 a i grundförordningen. Denna subvention är följaktligen utjämningsbar.

d) Beräkning av subventionens storlek

105. Förmånen för företagen utgörs av storleken på de importtullar som normalt skulle betalas om inte befrielse beviljats. Vid fastställandet av hela förmånen för mottagaren har detta belopp justerats genom att den genomsnittliga marknadsräntan under undersökningsperioden lagts till. Eftersom företaget fick subventioner motsvarande en serie bidrag under undersökningsperioden anses det i detta fall lämpligt att anta att ett genomsnittligt bidrag erhållits efter halva undersökningsperioden, och räntan bör därför beräknas för en period av sex månader. De sammanlagda subventionsbelopp som på så sätt fastställts för undersökningsperioden bör anges i förhållande till den sammanlagda försäljningen, eftersom subventionen gynnar både inhemsk försäljning och exportförsäljning.

106. Fyra företag utnyttjade detta system och erhöll förmåner motsvarande mellan 0,17 % och 0,53 %.

10. Samfinansiering och stödmedel

107. Detta system regleras av artikel 21.1 i lagen om modernisering av industrin.

a) Rätt att komma i fråga

108. Företag som bildats i enlighet med bolagsrätten och som har en sund finansiell situation, har en forsknings- och utvecklingsavdelning med tillräckligt många forsknings- och utvecklingsspecialister i Taiwan samt har gjort konkreta framsteg när det gäller forskning och utveckling kan beviljas stöd. Framstegen i fråga om forskning och utveckling bör avse utveckling av produkter inom någon av tio nya industrigrenar. Dessa industrigrenar väljs ut av byrån för industriell utveckling på grundval av särskilda kriterier. Byrån för industriell utveckling tillkännager regelbundet vilka industrigrenar som anses som "nya".

b) Praktiskt genomförande

109. Programmet omfattar stödmedel (bidrag) och samfinansiering (räntefria lån). Det sammanlagda belopp (stödmedel och samfinansiering) som kan beviljas för en produktutvecklingsplan är begränsat till 50 % av de sammanlagda budgeterade kostnaderna för forskning och utveckling.

110. Företagen måste göra en ansökan avseende utveckling av en produkt inom någon av de tio nya industrigrenarna. Denna ansökan gås först igenom av styrelsen för teknisk granskning och lämnas sedan till granskningskommittén för utveckling av nya produkter.

c) Slutsats om huruvida subventionen är utjämningsbar

111. De exporterande tillverkarna utnyttjade endast möjligheten till samfinansiering. Avgörandena gäller alltså denna del av systemet och inte stödmedlen. Det har konstaterats att systemet innefattar ett finansiellt bidrag från Taiwans offentliga myndigheter, eftersom de ovannämnda programmen förvaltas av ekonomiministeriet, och byrån för industriell utveckling, ett offentligt organ, svarar för genomförandet. Mottagaren beviljas genom detta system en direkt förmån i form av ett bidrag eller ett räntefritt lån, och systemet utgör därmed en subvention.

112. Programmet kan på grund av sin beskaffenhet endast utnyttjas av företag som har en forsknings- och utvecklingsavdelning med tillräckligt många forsknings- och utvecklingsspecialister i Taiwan och som har gjort konkreta forsknings- och utvecklingsframsteg när det gäller utveckling av produkter inom någon av de tio nya industrigrenarna. Det anses att Taiwans offentliga myndigheter har begränsat tillgången till detta program till vissa företag, och systemet är därför selektivt enligt artikel 3.2 a i grundförordningen. Denna subvention är följaktligen att anse som utjämningsbar.

d) Beräkning av subventionens storlek

113. Subventionens storlek beräknades på det sätt som beskrivs i skälen 88-90.

114. Två företag utnyttjade detta system. Det ena erhöll ingen förmån, och det andra erhöll en förmån motsvarande 0,01 %.

11. Subventionsprogram som inte utnyttjades av de exporterande tillverkarna

115. Det konstaterades att de exporterande tillverkarna inte erhöll några utjämningsbara förmåner genom följande program:

- Skatteavdrag: åtgärder för att stimulera till energihushållning.

- Skatteavdrag: åtgärder för att stimulera till materialåtervinning.

- Överavskrivning.

- Fond för utveckling och förvaltning av industrizoner.

12. De utjämningsbara subventionernas storlek

116. De utjämningsbara subventionernas storlek enligt bestämmelserna i grundförordningen, uttryckta som andel av varornas värde, för de exporterande tillverkare som är föremål för undersökning är följande.

>Plats för tabell>

117. Den vägda genomsnittliga landsomfattande subventionsmarginalen för samtliga exporterande tillverkare som är föremål för undersökning, och som står för all export till gemenskapen av den berörda produkten med ursprung i Taiwan, överstiger den tillämpliga tröskel på 1 % under vilken subventioneringen betraktas som försumbar.

III. INDONESIEN

118. På grundval av uppgifterna i klagomålet och svaren på frågeformulären undersökte kommissionen följande system som påstods innefatta subventionering:

119. BKPM-systemen: Genom dessa program fick exportörerna förmåner i form av importtullbefrielse för kapitalvaror och råmaterial. Eftersom subventionen är begränsad till vissa företag inom vissa sektorer och vissa geografiska områden anses den preliminärt vara selektiv och utjämningsbar.

120. BAPEKSTA-systemen: Företag beviljades subventioner i form av befrielse från eller restitution av importtullar. Detta system är inte ett restitutionssystem i egentlig mening enligt punkt i i bilaga I till grundförordningen, eftersom det konstaterats att det inte finns tillräcklig bevisning för förekomsten av ett effektivt kontrollsystem. Systemet anses därför preliminärt vara knutet till exportresultat och därmed utgöra en utjämningsbar exportsubvention.

121. Storleken på subventionerna för de olika exportörerna i stickprovet varierar mellan 0,2 % och 1 % och ligger därmed under den tröskel under vilken subventioneringen betraktas som försumbar när det gäller Indonesien, dvs. under 3 %. Det bör dock noteras att två företag som stod för en betydande del av exporten av den berörda produkten till gemenskapen inte samarbetade vid detta förfarande. I det slutgiltiga skedet av förfarandet kommer det att närmare undersökas hur dessa företag bör behandlas och hur detta påverkar fastställandet av den landsomfattande subventionsmarginalen, och ett avgörande kommer att träffas.

IV. SYDKOREA

1. Översikt över de subventionsprogram som utnyttjades av de exporterande tillverkarna

122. Det konstaterades att exportörerna i Sydkorea erhöll förmåner i form av skatteavdrag och skattereserver, varigenom det inkomstskattebelopp de var skyldiga att betala minskade. Dessa skatteincitament innefattar subventioner i form av uteblivna offentliga intäkter och är antingen knutna till exportresultat, beroende av att inhemska produkter används framför importerade eller på annat sätt selektivt riktade till vissa företag.

123. Exportörerna beviljades dessutom förmånliga lån som finansierades av Sydkoreas offentliga myndigheter. Dessa lån utgör utjämningsbara subventioner eftersom räntorna på lånen låg under marknadsräntorna och beviljandet antingen är knutet till exportresultat eller begränsat till vissa företag.

124. Genom restitutionssystemet med återbetalning av ett schablonbelopp återbetalades till vissa sydkoreanska exportörer importtullar som inte beräknats med utgångspunkt i de insatsvaror som faktiskt använts vid tillverkningen av den exporterade produkten. Detta system utgör därför inte ett restitutionssystem i egentlig mening enligt punkt i i bilaga I till grundförordningen, och det anses därmed utgöra en utjämningsbar exportsubvention. De flesta av de ovannämnda systemen har redan befunnits vara utjämningsbara i rådets förordningar (EG) nr 1599/1999 och (EG) nr 1601/1999(6).

125. Genom etableringsprogrammet för kapitalvaruindustrin erhöll exportörer subventioner i form av offentliga lån till förmånliga räntor och bidrag som konstaterats vara tillgängliga endast för företag inom vissa sektorer och därmed selektiva och utjämningsbara.

2. Subventionsprogram som inte utnyttjades av de exporterande tillverkarna

126. Det konstaterades att de exporterande tillverkarna inte erhöll några utjämningsbara förmåner genom följande program:

- Skatteincitament enligt artikel 18-2 i bolagsskattelagen (representationskostnader).

- Skatteincitament enligt artiklarna 10, 14, 15, 19, 20, 26 och 88 i lagen om skattebefrielse och skattereduktion.

- Bidrag till modernisering (lagen om industriell utveckling).

- Lån för företag inom exportindustrin.

- Offentliga köp av polyesterstapelfibrer.

3. De utjämningsbara subventionernas storlek

127. De utjämningsbara subventionernas storlek enligt bestämmelserna i grundförordningen, uttryckta som andel av varornas värde, för de exporterande tillverkare som är föremål för undersökning är följande.

>Plats för tabell>

128. Den vägda genomsnittliga landsomfattande subventionsmarginalen för samtliga exporterande tillverkare som är föremål för undersökning, och som står för all export till gemenskapen av den berörda produkten med ursprung i Sydkorea är försumbar, dvs. under 1 %. Subventionsmarginalen för Sydkorea måste därför anses som negligerbar.

V. THAILAND

1. Översikt över de subventionsprogram som utnyttjades av de exporterande tillverkarna

129. Det konstaterades att exportörerna genom avsnitt 28 i lagen om främjande av investeringar beviljades befrielse från eller sänkning av importtullar på maskiner, en förmån som endast beviljas företag i vissa geografiska områden eller inom vissa industrisektorer. Detta system befanns utgöra en utjämningsbar subvention eftersom det innefattar ett finansiellt bidrag från de offentliga myndigheterna i form av uteblivna importtullar, vilket är selektivt enligt artikel 3.2 a i grundförordningen såtillvida att det endast avser vissa företag.

2. Subventionsprogram som inte utnyttjades av de exporterande tillverkarna

130. Det konstaterades att de exporterande tillverkarna inte erhöll några utjämningsbara förmåner genom följande program:

- Inkomstskattebefrielser enligt avsnitt 31 i lagen om främjande av investeringar.

- Incitament enligt avsnitt 35.3 och 35.4 i lagen om främjande av investeringar.

- Importtullbefrielser enligt avsnitt 36.1 i lagen om främjande av investeringar.

3. De utjämningsbara subventionernas storlek

131. De utjämningsbara subventionernas storlek enligt bestämmelserna i grundförordningen, uttryckta som andel av varornas värde, för de exporterande tillverkare som är föremål för undersökning är följande.

>Plats för tabell>

132. Den vägda genomsnittliga landsomfattande subventionsmarginalen för samtliga exporterande tillverkare som är föremål för undersökning, och som står för all export till gemenskapen av den berörda produkten med ursprung i Thailand är försumbar, dvs. under 2 %. Subventionsmarginalen för Thailand måste därför anses som negligerbar.

D. SKADA

1. Definition av gemenskapsindustrin

133. Det finns fjorton kända tillverkare av polyesterstapelfibrer i gemenskapen. Nio av dessa är klagande i detta ärende, men endast åtta besvarade i ett första skede frågeformuläret. En av dessa åtta tillverkare besvarade inte kommissionens skrivelse angående komplettering av svaren på frågeformulären. Följaktligen ansågs två klagande gemenskapstillverkare inte vara samarbetsvilliga vid undersökningen. Mot denna bakgrund framgick det av undersökningen att de sju samarbetsvilliga klagande gemenskapstillverkarnas andel av den sammanlagda tillverkningen av polyesterstapelfibrer i gemenskapen under undersökningsperioden uppgick till omkring 85 %.

Dessa sju tillverkare utgör således gemenskapsindustrin enligt artikel 9 i grundförordningen. Nedan kallas de samarbetsvilliga gemenskapstillverkarna gemenskapsindustrin.

2. Förbrukning i gemenskapen

134. Eftersom inga uppgifter om försäljningsvolym kunde erhållas från de icke-klagande gemenskapstillverkarna baserades förbrukningen i gemenskapen enligt nedanstående tabell på gemenskapsindustrins försäljningsvolym, importvolymen från de länder som berörs av denna undersökning, uppgifter från Eurostat om import från andra tredje länder och uppskattningar av de icke-samarbetsvilliga gemenskapstillverkarnas försäljningsvolym.

>Plats för tabell>

3. Import av polyesterstapelfibrer till gemenskapen från de berörda länderna

a) Sammanslagen bedömning av importen

135. Kommissionen undersökte huruvida importen av polyesterstapelfibrer med ursprung i de berörda länderna borde slås samman vid bedömningen i enlighet med artikel 8.4 i grundförordningen. Av denna undersökning framgick följande:

a) Såsom nämns ovan låg subventionsmarginalerna för Indonesien, Sydkorea och Thailand under den nivå under vilken subventioneringen anses som försumbar, medan subventionsmarginalerna för Australien och Taiwan låg över denna nivå.

b) Importvolymen från varje land var inte negligerbar i förhållande till förbrukningen i gemenskapen.

c) Analysen av konkurrensförhållandena mellan importerade polyesterstapelfibrer och polyesterstapelfibrer tillverkade i gemenskapen och mellan olika importerade polyesterstapelfibrer visade att

- importerade polyesterstapelfibrer från alla exportländer såsom anges i skäl 11 var likadana produkter som polyesterstapelfibrer tillverkade i gemenskapen,

- importerade polyesterstapelfibrer från alla exportländer såldes via liknande försäljningskanaler till samma kunder,

- importerade polyesterstapelfibrer från alla exportländer såldes till liknande priser.

d) Av undersökningen framgick att de berörda exportländerna sålde polyesterstapelfibrer direkt till icke-närstående kunder, t.ex. tillverkare av textilprodukter, kuddar och sängtäcken, och grossister som handlar med polyesterstapelfibrer. Det framgick också att gemenskapsindustrin sålde den likadana produkten via samma försäljningskanaler och till samma kundkategorier, även om större delen av dess försäljning gick till slutanvändare.

Med hänsyn till detta drog kommissionen slutsatsen att det fanns tillräckliga skäl för att slå samman importen från Australien och Taiwan och undanta importen från Indonesien, Sydkorea och Thailand.

b) Importvolym

136. Mellan 1996 och undersökningsperioden utvecklades importen med ursprung i de berörda länderna på följande sätt.

>Plats för tabell>

Källa:

Comext 2.

c) Den berörda importens marknadsandel

137. Marknadsandelen, uttryckt i volym, för importen från Australien och Taiwan ökade enligt följande:

>Plats för tabell>

Den utveckling som beskrivs i tabellerna ovan bekräftar att importen från de berörda länderna till gemenskapsmarknaden ökade, både i absoluta tal och uttryckt som marknadsandel.

d) Genomsnittligt importpris

138. Mellan 1996 och undersökningsperioden sjönk försäljningspriserna på gemenskapsmarknaden för polyesterstapelfibrer som importerades från Australien och Taiwan kontinuerligt, vilket visas i följande tabell.

>Plats för tabell>

e) Prisunderskridande

139. För att fastställa prisunderskridandet analyserade kommissionen uppgifter avseende undersökningsperioden. Prisunderskridandet fastställdes på grundval av en jämförelse mellan exportpriserna och de priser som tagits ut av gemenskapsindustrin.

Vid analysen beaktades gemenskapsindustrins försäljningspriser till oberoende kunder, vid behov justerade till nivån fritt fabrik, dvs. med avdrag för transportkostnader. Eftersom gemenskapsindustrin i huvudsak sålde till slutanvändare medan de exporterande tillverkarna sålde både till slutanvändare och distributörer/grossister, justerades de exporterande tillverkarnas försäljningspriser (cif gemenskapens gräns) med hänsyn till dessa skillnader i handelsled och till tullar, även eventuella antidumpningstullar, som betalats. Vid prisjämförelsen inbegreps inga rabatter eller avdrag.

De vägda genomsnittliga priserna jämfördes för liknade typer av polyesterstapelfibrer, så som de definierats i kommissionens frågeformulär. De vägda genomsnittliga prisunderskridandemarginalerna, uttryckta i procent av gemenskapsindustrins genomsnittliga försäljningspriser, uppgick till 21 % för Australien och 6,1 % för Taiwan.

4. Gemenskapsindustrins ekonomiska situation

a) Inledande anmärkning

140. Undersökningen av skada omfattade perioden från och med 1996 fram till och med utgången av undersökningsperioden. Det bör noteras att antidumpningsåtgärder under denna tid var i kraft mot import från Sydkorea, Taiwan och Vitryssland, vilket inverkade på gemenskapsindustrins situation.

b) Tillverkning, kapacitet och kapacitetsutnyttjande

141.

>Plats för tabell>

Såsom framgår av ovanstående tabell låg gemenskapsindustrins tillverkning i stort sett på en stabil nivå.

142. När det gäller kapaciteten bör det noteras att tillverkningsanläggningarna för polyesterstapelfibrer också används för tillverkning av andra produkter som inte berörs av detta förfarande, t.ex. fiberkabel och tops. Därför fastställdes produktionskapaciteten för polyesterstapelfibrer på grundval av den faktiska tillverkningen av olika produkter inklusive polyesterstapelfibrer. Kapaciteten, beräknad på detta sätt, minskade med 7 %.

Minskningen av produktionskapaciteten kan tillskrivas det faktum att gemenskapsindustrin, i syfte att förbättra kapacitetsutnyttjandet, lade ner vissa produktionslinjer och fabriker eller ställde om dem för tillverkning av andra produkter som inte omfattas av denna undersökning.

143. Såsom framgår av ovanstående tabell ökade kapacitetsutnyttjandet med 8 % under den undersökta perioden. Denna ökning är dock, ett direkt resultat av att produktionskapaciteten minskade.

c) Gemenskapsindustrins, försäljningsvolym

144. Gemenskapsindustrins försäljning, i volym, av polyesterstapelfibrer på gemenskapsmarknaden minskade med 6 % under den undersökta perioden, såsom framgår av nedanstående tabell.

>Plats för tabell>

Detta innebär att gemenskapsindustrins försäljningsutveckling inte följde utvecklingen av förbrukningen, som enligt skäl 134 ökade med 27 % under samma period. Det var endast mellan 1996 och 1997 som försäljningsvolymen i stort sett följde förbrukningens utveckling, då den ökade med 3 % medan förbrukningen ökade med 14 %. Mellan 1997 och undersökningsperioden minskade försäljningsvolymen kontinuerligt.

d) Genomsnittligt försäljningspris och prisutveckling

145. Gemenskapsindustrins vägda genomsnittliga priser för den berörda produkten på gemenskapsmarknaden sjönk betydligt under den undersökta perioden. Nedanstående tabell visar att det genomsnittliga priset sjönk med 11 % under perioden i fråga.

>Plats för tabell>

Undersökningen har visat att priserna för polyesterstapelfibrer också påverkas av utvecklingen av priserna för grundläggande råmaterial, t.ex. ren tereftalsyra, dimetyltereftalat och glykol, vilka svarar för mellan 60 % och 70 % av kostnaden för att tillverka färdiga polyesterstapelfibrer.

e) Marknadsandel

146. Gemenskapsindustrins försäljningsutveckling i förhållande till utvecklingen av förbrukningen i gemenskapen visar att gemenskapsindustrins marknadsandel minskade betydligt under den undersökta perioden. Denna utveckling visas i nedanstående tabell.

>Plats för tabell>

Tabellen visar att marknadsandelen sjönk kontinuerligt under perioden i fråga. Förlusten var relativt begränsad mellan 1996 och 1997, då industrin förlorade 6,4 procentenheter. Mellan 1997 och undersökningsperioden var nedgången däremot kraftigare, då den uppgick till 11,3 procentenheter.

f) Lager

147.

>Plats för tabell>

Ovanstående tabell visar att lagernivåerna ökade avsevärt, med 22 %, mellan 1996 och undersökningsperioden.

g) Lönsamhet

148. Under 1996 noterade gemenskapsindustrin en vägd genomsnittlig förlust på 4 % av nettoförsäljningen.

>Plats för tabell>

Tabellen ovan visar att gemenskapsindustrins ekonomiska situation förbättrades efter 1996, särskilt under 1998 (vinst på 6,34 %). Denna förbättring var en följd av den omstrukturering som gemenskapsindustrin genomförde i syfte att effektivisera tillverkningsprocessen och använda vissa produktionslinjer för mera specialiserade produkter med högre vinstmarginal.

Vinsten under undersökningsperioden berodde också huvudsakligen på resultatet för specialiserade produkter (18,85 %). Inom sektorn för bondade standardfibrer och bondade ihåliga fibrer uppgick vinsten endast till 0,86 % respektive 1,37 %.

Av undersökningen framgick också att gemenskapsindustrins omstrukturering medförde att försäljnings- och administrationskostnaderna och de andra allmänna kostnaderna minskade med 15,3 % mellan 1996 och undersökningsperioden. Det bör även noteras att priserna på råmaterial sjönk betydligt: enligt uppgifter som tillhandahölls vid kontrollbesöken minskade priserna på tereftalsyra med 35,6 % och priserna på glykol med 14,3 % under den undersökta perioden. Den sammanlagda verkan av prissänkningarna på dessa råmaterial uppskattas ha lett till att kostnaden för att tillverka polyesterstapelfibrer sjönk med 31 %.

De bägge ovannämnda faktorerna, dvs. sjunkande försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt sjunkande råmaterialpriser, tyder på att tillverkningskostnaderna sjönk snabbare än försäljningspriserna, vilket gjorde att gemenskapsindustrin började gå med vinst igen från och med 1998. Den nuvarande vinstnivån anses i själva verket vara den högsta nivå som kan uppnås med hänsyn till det pristryck som utövas av importen. Industrins höjda effektivitet kan på kort sikt inte förbättras ytterligare.

h) Investeringar

149.

>Plats för tabell>

Gemenskapsindustrins årliga investeringar var betydande under den undersökta perioden, vilket framgår av ovanstående tabell. Det bör noteras att dessa avsevärda investeringar till större delen avser utbyte av maskiner som ett led i ett övergripande omstruktureringsprogram.

i) Sysselsättning

150. Antalet anställda inom sektorn för den berörda produkten minskade såsom framgår av nedanstående tabell med 20 % till följd av en viss minskning av produktionskapaciteten och av omstruktureringen.

>Plats för tabell>

j) Slutsats om gemenskapsindustrins situation

151. Ovanstående analys visar att vissa ekonomiska indikatorer, t.ex. kapacitet (- 7 %), försäljningsvolym (- 6 %), försäljningspriser (- 11 %), marknadsandel (- 26 %), lager (+ 22 %), investeringar (- 9 %) och sysselsättning (- 20 %), utvecklades negativt under den undersökta perioden, i synnerhet mellan 1997 och undersökningsperioden.

152. Samtidigt ökade tillverkningen marginellt med 1 %. Till följd av en nedgång i produktionskapaciteten ökade kapacitetsutnyttjandet med 8 %. Lönsamheten, som var negativ 1996 och 1997, blev positiv 1998 och under undersökningsperioden, utan att nå en tillfredsställande nivå.

153. Undersökningen har också visat att gemenskapsindustrin utsatts för ett kraftigt pristryck. Det har fastslagits att priserna för importen med ursprung i de berörda länderna avsevärt underskridit gemenskapsindustrins priser (i genomsnitt med 10,1 %).

154. Mot bakgrund av detta, särskilt den stora förlusten av marknadsandel och försäljningsprisernas nedgång, drar kommissionen slutsatsen att gemenskapsindustrin har lidit skada som kan betraktas som väsentlig.

E. ORSAKSSAMBAND

1. Inledning

155. Kommissionen undersökte om den väsentliga skada som gemenskapsindustrin lidit hade orsakats av den subventionerade importen från Australien och Taiwan. Kommissionen granskade också andra faktorer för att försäkra sig om att den skada som orsakats av dessa faktorer inte felaktigt tillskrevs den subventionerade import som är föremål för undersökning.

2. Allmänt

156. Under den senaste tiden har gemenskapens institutioner konstaterat att gemenskapsindustrin har lidit skada och att denna skada har orsakats av dumpad import från ett flertal länder, däribland Taiwan och Vitryssland. Gemenskapsindustrin var således i en svår situation redan vid inledningen av den undersökta perioden och konstaterades vara sårbar under hela denna period.

3. Den subventionerade importens verkan

157. Denna undersökning har visat att importen från de berörda länderna till gemenskapsmarknaden mer än fördubblades under den undersökta perioden. Under 1996 importerades 20275 ton polyesterstapelfibrer från länderna i fråga, medan 46677 ton importerades under undersökningsperioden. Som en följd av detta ökade dessa länders marknadsandel från 4,46 % 1996 till 8,07 % under undersökningsperioden. Under samma period sjönk de genomsnittliga försäljningspriserna för denna import med 21 %. Dessa priser underskred gemenskapsindustrins priser med 10,1 %.

158. Denna utveckling ägde rum vid en tidpunkt när gemenskapsindustrin var särskilt sårbar eftersom den försökte återhämta sig efter en lång period av dumpad import från andra tredje länder.

159. Detta ledde till att gemenskapsindustrin, i stället för att dra nytta av att rättvisa handelsvillkor återupprättats till följd av att antidumpningsåtgärder införts beträffande import från andra tredje länder, drabbades av ytterligare försämringar. Undersökningen av skada enligt ovan ledde fram till slutsatsen att gemenskapsindustrins situation allmänt sett hade försämrats, med betydande nedgångar i marknadsandel (- 26 %), försäljningsvolym (- 6 %) och försäljningspriser (- 11 %).

160. Det bör även nämnas att de största förlusterna för gemenskapsindustrin ägde rum för de typer av polyesterstapelfibrer som står för huvuddelen av importen från länderna i fråga. Bondade standardtyper står för omkring 18,5 % och bondade ihåliga typer för 29 % av all import av polyesterstapelfibrer från de berörda länderna. För dessa två produkttyper noterade gemenskapsindustrin en vinst på 0,86 % respektive 1,37 %, medan den genomsnittliga vinsten för mera specialiserade produkter, vilka importeras i mindre utsträckning, uppgick till cirka 18,85 %.

161. Det ovannämnda är särskilt relevant med tanke på att importerade polyesterstapelfibrer och polyesterstapelfibrer som tillverkas i gemenskapen är likadana produkter som erbjuds via liknande försäljningskanaler på gemenskapsmarknaden. De stora och ökande volymerna av subventionerade polyesterstapelfibrer som importeras från de berörda länderna har därför haft en betydande övergripande inverkan på marknaden. Det är dessutom frågan om en öppen marknad, och de låga priserna för polyesterstapelfibrer från de berörda länderna är därför välkända för alla potentiella kunder på gemenskapsmarknaden och har haft en betydande inverkan på gemenskapsindustrins prisnivå.

162. Följaktligen dras slutsatsen att den subventionerade lågprisimporten har haft en betydande negativ inverkan på gemenskapsindustrins situation.

4. Verkan av andra faktorer

a) Förbrukningens utveckling

163. Såsom nämns i skäl 134 ökade förbrukningen i gemenskapen med 27 % mellan 1996 och undersökningsperioden, vilket tyder på att marknaden för polyesterstapelfibrer växte snabbt. Förbrukningen kan således inte vara en orsak till den skada som gemenskapsindustrin lidit.

b) Import av polyesterstapelfibrer från andra tredje länder

164. Den sammanlagda importen till gemenskapen av polyesterstapelfibrer från andra länder än Taiwan(7) och Australien utvecklades på följande sätt.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

Det bör understrykas att de två största exportländerna, Indonesien och Thailand, är föremål för en antidumpningsundersökning som inleddes parallellt med denna undersökning.

165. En analys av hur de ungefärliga priserna för importen från Indonesien, Thailand och Sydkorea utvecklats visar att denna import också bidragit till det pristryck som rått i gemenskapen. Enligt tillgängliga uppgifter fluktuerade de genomsnittliga priserna för importen från dessa länder mellan de priser som togs ut för importen från de länder som berörs av detta förfarande och gemenskapsindustrins priser.

Den begränsade volymen av importen från övriga tredje länder samt priserna för denna import, vilka låg på samma nivå som gemenskapsindustrins priser, tyder på att denna import inte bidrog till den prissänkning som noterats på marknaden.

Mot denna bakgrund kan det inte uteslutas att importen från Indonesien, Thailand och Sydkorea till gemenskapen inverkade på gemenskapsindustrins ekonomiska situation. Nivån på och priserna för denna import gör dock att den inte kan upphäva orsakssambandet mellan importen från de berörda länderna och den skada som gemenskapsindustrin lidit.

c) Gemenskapsindustrins export och andra verksamheter

166. Exporten till tredje land har alltid varit av mindre betydelse för gemenskapsindustrin. Exporten utgjorde omkring 9 % av den sammanlagda försäljningen under 1996 och minskade till 5 % under undersökningsperioden. I nedanstående tabell visas exportvolymerna.

>Plats för tabell>

Gemenskapsindustrins exportförsäljning nästan halverades under den undersökta perioden. Denna försäljning är dock begränsad i förhållande till gemenskapsindustrins sammanlagda tillverkning. Den skada i form av minskad tillverkning som kan ha uppstått till följd av minskade exportvolymer är följaktligen mycket begränsad.

167. Det har gjorts gällande att importen ökade vid en tidpunkt när gemenskapsindustrin minskat sin produktionskapacitet med 7 %, vilket motsvarar en avsevärd del av importvolymen, och att en importökning således var nödvändig för att tillfredsställa efterfrågan. Det bör i detta avseende noteras att gemenskapsindustrin fortfarande har ledig kapacitet. Kapacitetsnedgången motsvarar dessutom endast ungefär hälften av ökningen av importen från länderna i fråga.

I samband med undersökningen har det också visats att kapacitetsminskningen berodde på att vissa tillverkningsanläggningar stängts eller ställts om för tillverkning av andra produkter eftersom de på grund av lågprisimporten inte var lönsamma. Ytterligare tillverkningsanläggningar kan komma att stängas om inga åtgärder vidtas i detta ärende. Om rättvisa handelsvillkor däremot återupprättas skulle gemenskapsindustrin i framtiden kunna försörja en större del av gemenskapsmarknaden, med hänsyn till dess tidigare resultat och till att vissa produktionslinjer återigen kan ställas om för tillverkning av polyesterstapelfibrer.

5. Slutsats om orsakssamband

168. Det kan inte uteslutas att andra faktorer än den subventionerade importen från de berörda länderna, i synnerhet importen från de övriga tredje länder som omfattas av ett parallellt antidumpningsförfarande, har bidragit till gemenskapsindustrins svåra situation. Den avsevärda ökningen av importvolymen från de berörda länderna, de betydande prissänkningarna och det avsevärda prisunderskridandet har dock haft en väsentlig negativ inverkan på gemenskapsindustrins situation. Därför dras slutsatsen att denna import, beaktad separat, har vållat gemenskapsindustrin väsentlig skada.

F. GEMENSKAPENS INTRESSE

1. Inledning

169. För att kunna träffa ett slutligt avgörande undersökte kommissionen om det, trots slutsatserna om subventionering och skada, fanns tvingande skäl för att dra slutsatsen att det inte skulle ligga i gemenskapens intresse att vidta åtgärder i detta ärende. I detta syfte granskade kommissionen i enlighet med artikel 31 i grundförordningen eventuella åtgärders verkningar för alla parter som berördes av förfarandet.

2. Gemenskapsindustrins intresse

170. Gemenskapsindustrin har i nästan ett årtionde lidit av import av polyesterstapelfibrer till låga priser. Syftet med ett eventuellt införande av antisubventionsåtgärder är att återupprätta rättvis konkurrens på gemenskapsmarknaden mellan gemenskapstillverkarna och exporterande tillverkare i tredje land.

Gemenskapsindustrin har under de senaste åren gjort betydande ansträngningar för att förbättra sin produktivitet i syfte att sänka sina tillverkningskostnader och öka sin konkurrenskraft på denna priskänsliga marknad. Under den undersökta perioden gjordes stora rationaliseringsinsatser. En gemenskapstillverkare lade exempelvis ned två av sina tillverkningsanläggningar för att minska kostnaderna och höja produktiviteten.

Med tanke på arten av den skada som gemenskapsindustrin lidit, särskilt det faktum att den hindrades från att återhämta sig från den skada som vållats av annan dumpad import, anser kommissionen att en ytterligare försämring av situationen är mycket sannolik om inga antisubventionsåtgärder införs. Detta skulle kunna medföra ytterligare personalminskningar och skulle slutligen kunna leda till att antalet tillverkare i gemenskapen minskar.

Gemenskapsindustrins pågående omstruktureringsinsatser visar att den inte vill överge detta marknadssegment, i synnerhet eftersom marknaden växer snabbt. Det ligger således i gemenskapsindustrins intresse att antisubventionsåtgärder införs.

3. Verkan för användarna

171. Kommissionen sände frågeformulär till elva kända importörer som inte var närstående de exporterande tillverkarna i de berörda länderna och till fjorton användare av polyesterstapelfibrer i gemenskapen. Ingen av importörerna besvarade det frågeformulär som kommissionen sänt i samband med denna undersökning, men det besvarades av tre användare. Dessutom lämnade två intresseorganisationer för användare uppgifter rörande detta förfarande.

172. Analysen av de uppgifter som lämnats av de tre användarföretagen visade att två av dessa importerade polyesterstapelfibrer från de länder som berörs av detta förfarande. Det huvudsakliga argument som lades fram av dessa användare var att ett eventuellt antagande av åtgärder skulle påverka deras lönsamhet negativt och äventyra deras överlevnad på marknaden. Det bör dock noteras att en användare fram till slutet av 1997 nästan uteslutande försörjdes av gemenskapsindustrin och under 1998 övergick helt till import från de berörda länderna, endast på grund av de lägre priserna. Denna användares verksamhet med anknytning till polyesterstapelfibrer stod för omkring 12 % av omsättningen. Vad beträffar den andra användaren täckte dess import från de berörda länderna traditionellt sett omkring 30 % av dess behov, och kostnaderna för polyesterstapelfibrer utgjorde omkring 24 % av dess tillverkningskostnad. Den färdiga produkt som innehåller polyesterstapelfibrer stod för 46 % av dess sammanlagda omsättning.

En granskning av den situation som beskrivs ovan visar att de ovannämnda användarna kan köpa från alternativa försörjningskällor och att ett antagande av antisubventionsåtgärder därmed skulle ha begränsad inverkan på deras sammanlagda lönsamhet och deras överlevnad på marknaden.

173. En intresseorganisation för användare i gemenskapen begärde att vissa typer av polyesterstapelfibrer som enligt organisationen inte tillverkades av gemenskapsindustrin skulle uteslutas. Denna begäran styrktes dock inte med tillräcklig teknisk information. Kommissionen kunde således inte dra någon slutsats rörande denna begärans giltighet.

174. Mot denna bakgrund kan slutsatsen dras att ett införande av antisubventionsåtgärder mot import av polyesterstapelfibrer från de berörda länderna inte skulle innebära någon betydande försämring, om någon alls, för användarna.

4. Slutsats

175. På grundval av särskilt ovanstående omständigheter och överväganden och efter granskning av de argument som lagts fram av gemenskapsindustrin och av användare i gemenskapen av produkten i fråga dras slutsatsen att det inte finns några tvingande skäl för att inte införa åtgärder mot import från Australien och Taiwan i syfte att åstadkomma konkurrensförhållanden som kännetecknas av rättvisa priser och undanröja fortsatt skada för gemenskapsindustrin.

G. AVSLUTNING

176. Eftersom det konstaterats att de vägda genomsnittliga landsomfattande subventionsmarginalerna för import med ursprung i Sydkorea respektive Thailand är försumbara bör förfarandet avseende import från Sydkorea och Thailand avslutas enligt artikel 14.3 i grundförordningen.

H. PROVISORISK TULL

177. Mot bakgrund av slutsatserna om subventionering, skada, orsakssamband och gemenskapens intresse anser kommissionen att det är nödvändigt att anta provisoriska utjämningsåtgärder.

178. Vid fastställandet av nivån för dessa åtgärder tog kommissionen hänsyn till de subventionsmarginaler som konstaterats och till den tull som var nödvändig för att undanröja den skada som gemenskapsindustrin vållas.

179. Kommissionen ansåg därför att priserna för den subventionerade importen borde höjas till en icke-skadlig nivå. Den nödvändiga prishöjningen bestämdes på grundval av en jämförelse mellan det vägda genomsnittliga importpris som använts för att fastställa prisunderskridandet enligt skäl 139 och följande och det pris för olika typer eller modeller som innebär att gemenskapsindustrin inte vållas någon skada. För att erhålla det icke-skadliga priset utgick kommissionen från gemenskapsindustrins försäljningspris och lade till detta dess faktiska genomsnittliga förlust samt en vinstmarginal på 10 %. Denna vinstmarginal motsvarar det minimum som i tidigare ärenden konstaterats som nödvändigt för denna typ av industri. Den eventuella skillnad som konstaterades vid denna jämförelse uttrycktes sedan i procent av importens sammanlagda cif-värde.

180. Enligt artikel 12.1 i grundförordningen bör tullsatsen motsvara subventionens storlek, såvida inte skademarginalen är lägre. Följande tullsatser gäller därför för de samarbetsvilliga tillverkarna:

>Plats för tabell>

181. För att inte bristande samarbete skulle premieras ansågs det lämpligt att fastställa tullsatsen för de icke-samarbetsvilliga företagen till den högsta nivå som fastställts för en samarbetsvillig exporterande tillverkare, dvs. 6 % för australiska tillverkare och 1,5 % för taiwanesiska tillverkare.

182. De företagsspecifika individuella utjämningstullar som anges i denna förordning har fastställts på grundval av de avgöranden som träffats i samband med den aktuella undersökningen. De återspeglar därmed den situation som vid undersökningen konstaterats i fråga om dessa företag. Dessa tullsatser (i motsats till den landsomfattande tull som gäller alla övriga företag) är alltså tillämpliga endast på import av produkter med ursprung i det berörda landet som tillverkas av de företag, dvs. de specifika rättssubjekt, som nämns. Importerade produkter som tillverkas av ett annat företag som inte uttryckligen nämns med namn och adress i den föreskrivande delen av denna förordning, även enheter som är närstående de som uttryckligen nämns, omfattas inte av dessa tullsatser utan av den tullsats som gäller för alla övriga företag.

183. Ansökningar om tillämpning av dessa individuella företagsspecifika utjämningstullsatser (t.ex. till följd av att enheten bytt namn eller att nya tillverknings- eller försäljningsenheter bildats) bör snarast lämnas till kommissionen(8) tillsammans med alla relevanta uppgifter, särskilt rörande eventuella förändringar av företagets verksamhet när det gäller tillverkning samt inhemsk försäljning och exportförsäljning som har anknytning till namnbytet eller förändringen av tillverknings- eller försäljningsenheterna. Kommissionen kommer om det är lämpligt att efter samråd med rådgivande kommittén ändra förordningen genom att uppdatera förteckningen över företag som omfattas av individuella tullsatser.

I. SLUTBESTÄMMELSE

184. Enligt god förvaltningspraxis bör en period fastställas inom vilken de berörda parter som gav sig till känna inom den tid som angavs i tillkännagivandet om inledande skriftligen kan lämna sina synpunkter och begära att bli hörda. Vidare bör det anges att alla avgöranden rörande införande av tullar i denna förordning är preliminära och kan behöva övervägas på nytt om en slutgiltig tull skulle bli aktuell.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. En provisorisk utjämningstull skall införas på import av syntetstapelfibrer av polyestrar, inte kardade, kammade eller på annat sätt beredda för spinning, enligt KN-nummer 5503 20 00 med ursprung i Australien och Taiwan.

2. Följande tullsatser skall tillämpas på nettopriset fritt gemenskapens gräns, före tull:

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

3. Om inte annat anges skall gällande bestämmelser om tullar tillämpas.

4. För övergång till fri omsättning i gemenskapen för den produkt som avses i punkt 1 skall en säkerhet som motsvarar den preliminära tullens belopp krävas.

Artikel 2

Berörda parter får, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 30 i förordning (EG) nr 2026/97, redogöra för sin ståndpunkt skriftligen och ansöka om att bli hörda muntligen av kommissionen inom 15 dagar efter det att denna förordning har trätt i kraft.

Berörda parter får enligt artikel 31.4 i förordning (EG) nr 2026/97 lämna synpunkter på tillämpningen av denna förordning inom en månad efter det att den har trätt i kraft.

Artikel 3

Antisubventionsförfarandet beträffande import av polyesterstapelfibrer med ursprung i Sydkorea och Thailand skall avslutas.

Artikel 4

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 1 i denna förordning skall tillämpas under en period av fyra månader.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 20 januari 2000.

På kommissionens vägnar

Pascal LAMY

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 288, 21.10.1997, s. 1.

(2) EGT C 111, 22.4.1999, s. 3.

(3) EGT C 111, 22.4.1999, s. 7.

(4) EGT C 285, 7.10.1999, s. 3.

(5) EGT L 204, 4.8.1999, s. 3.

(6) EGT L 189, 22.7.1999, s. 1 och s. 26.

(7) Polyesterstapelfibrer som importeras från Taiwan omfattas sedan september 1993 av en slutgiltig antidumpningstull på 13,0 %.

(8) Europeiska kommissionen

Generaldirektoratet för handel

Direktorat E

DM 24-5/77

Rue de la Loi/Wetstraat 200 B - 1049 Bryssel.