Initiativ från Republiken Portugal inför antagandet av rådets rambeslut om brottsoffrets ställning i det straffrättsliga förfarandet

(2000/C 243/02)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA RAMBESLUT

med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 31 e och artikel 34.2 b i detta,

med beaktande av Republiken Portugals initiativ(1),

med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2), och

av följande skäl:

(1) I enlighet med rådets och kommissionens handlingsplan för att på bästa sätt genomföra bestämmelserna i Amsterdamfördraget om upprättande av ett område med frihet, säkerhet och rättvisa(3), särskilt punkt 51 c i handlingsplanen där det föreskrivs att inom fem år efter det att fördraget trätt i kraft skall frågan om stöd till brottsoffer behandlas genom en jämförande studie av systemen för brottsofferersättning och en bedömning av om det är möjligt att vidta åtgärder inom unionen.

(2) Den 14 juli 1999 överlämnade kommissionen ett meddelande till rådet, Europaparlamentet och Ekonomiska och sociala kommittén med titeln "Brottsoffer i Europeiska unionen: reflexioner över normer och åtgärder".

(3) Den 15 juni 2000 godkände Europaparlamentet en resolution om kommissionens meddelande.

(4) I slutsatserna från Europeiska rådet i Tammerfors av den 15-16 oktober 1999, i synnerhet slutsats 32, anges det att miniminormer för skydd av brottsoffer bör utarbetas, särskilt för offrens tillgång till rättvisa och rätt till skadestånd, inbegripet juridiska kostnader; det bör dessutom inrättas nationella program för att finansiera såväl statliga som icke-statliga åtgärder för bistånd till och skydd av offren.

(5) Den 24 februari 1997 antog rådet gemensam åtgärd 97/154/RIF(4) om åtgärder mot människohandel och sexuellt utnyttjande av barn.

(6) Den 23 november 1995 godkände rådet en resolution(5) om skydd av vittnen inom ramen för kampen mot den organiserade internationella brottsligheten.

(7) På detta område finns redan ett antal instrument från internationella organ:

- Europarådets rekommendation R (85) 11 om brottsoffrets ställning i förhållandet till strafflagen och till lagen om rättegång i brottmål.

- Europeiska konventionen om ersättning åt offer för våldsbrott, undertecknad i Strasbourg den 24 november 1983.

- Rekommendationen R (99) 19 från Europarådets ministerkommitté till medlemsstaterna om medling vid brott.

- Förenta nationernas förklaring om grundläggande juridiska rättigheter för brottsoffer och offer för maktmissbruk.

- Arbetet i The European Forum for Victims' services, särskilt förklaringen om brottsoffrets rättigheter i det straffrättsliga förfarandet.

(8) Medlemsstaterna bör tillnärma sina lagar och förordningar om straffrättsliga förfaranden, däribland skydd av brottsoffer och med särskild hänsyn tagen till följande principer.

(9) Det är viktigt att brottsoffrets behov betraktas och behandlas på ett integrerat, allomfattande och strukturerat sätt samt att man undviker partiella eller osammanhängande lösningar som kan leda till sekundär traumatisering.

(10) Begreppet rättsligt förfarande bör därför omfatta brottsoffrets kontakter med myndigheter, offentliga inrättningar och organisationer för stöd till brottsoffer, vilkas insatser inte bestäms av det straffrättsliga systmet men är grundläggande för att tillgodose brottsoffrets intressen såväl före som under och efter det straffrättsliga förfarandet i egentlig mening.

(11) Bestämmelserna i detta rambeslut har endast till syfte att tillgodose brottsoffrens intressen inom ramen för det straffrättsliga förfarandet.

(12) Detta rambesluts bestämmelser om ersättning och medling gäller därför det straffrättsliga förfarandet, oberoende av hur frågan om ersättning till brottsoffer kommer att behandlas inom unionen, men däremot inte de särskilda lösningar som används i civilmål.

(13) Det är nödvändigt att de straffrättsliga förfarandena tillnärmas i fråga om brottsoffrets ställning och grundläggande rättigheter, särskilt när det gäller rätten till en värdig behandling, rätten att informera och få information, rätten att förstå och bli förstådd, rätten till skydd i olika stadier av förfarandet, rätten till beaktande av att det är en nackdel att befinna sig i en annan stat än den där brottet begicks, etc.

(14) Det är viktigt att ge brottsoffret bästa möjliga rättsliga skydd och tillvarata hans eller hennes relevanta intressen, oberoende av i vilken medlemsstat han eller hon befinner sig.

(15) De insatser som görs av organisationer för stöd till brottsoffer före, under och efter det straffsrättliga förfarandet är betydelsefulla.

(16) Det är nödvändigt att de personer som kommer i kontakt med brottsoffret får tillräcklig och avpassad utbildning, vilket är av grundläggande vikt för brottsoffret samt för att nå målen med det straffrättsliga förfarandet.

(17) När det gäller att tillvarata ett brottsoffers intressen under det rättsliga förfarandet är det fördelaktigt att utnyttja befintliga kontaktpunkter i medlemsstaterna, såväl inom det rättsliga nätverket eller inom nätverk för organisationer för stöd till brottsoffer.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Definitioner

I detta rambeslut används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

a) brottsoffer: varje fysisk person som varit utsatt för någon typ av brott, på något av medlemsstaternas territorium. Om brottsoffret avlider kan även dennes familjemedlemmar eller personer som är i jämförbar ställning betraktas som brottsoffer med i båda fallen beaktande av vad som föreskrivs i den nationella lagstiftningen i den medlemsstat i vilken det rättsliga förfarandet äger rum.

b) organisation för stöd till brottsoffer: en icke-statlig organisation vars syfte att ge stöd till brottsoffer och agera på lämpligt sätt, kostnadsfritt och förtroligt, erkänns av medlemsstaten som ett komplement till dess egna åtgärder på området i fråga.

c) rättsligt förfarande: utöver det förfarande som anges i lag, alla de kontakter i samband med det rättsliga förfarandet som brottsoffret har med en myndighet, offentlig inrättning eller organisation för stöd till brottsoffer, före eller efter det straffrättsliga förfarandet.

Artikel 2

Respekt och erkännande

1. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att garantera att brottsoffren behandlas med respekt för sin mänskliga värdighet och erkänna brottsoffrens legitima rättigheter och intressen i varje skede av rättegången.

2. Brottsoffer som på grund av ålder, kön eller annan omständighet är särskilt utsatta, skall omfattas av lämpliga åtgärder.

Artikel 3

Rätten att tillhandahålla information

Medlemsstaterna skall garantera brottsoffrets rätt att höras under det rättsliga förfarandet och hans eller hennes rätt att lägga fram bevis enligt de villkor som anses nödvändiga för ett korrekt rättsligt förfarande.

Artikel 4

Rätten att få information

1. Medlemsstaterna skall garantera att brottsoffret på lämpligt sätt får tillgång till relevant information för att kunna bevaka sina intressen redan i början av det rättsliga förfarandet, i synnerhet vid den första kontakten med polisen; informationen skall minst ange följande:

a) Den myndighet eller organisation dit brottsoffret kan vända sig för att få stöd.

b) Den typ av stöd som brottsoffret kan få.

c) Var och hur brottsoffret kan anmäla ett brott.

d) De förfaranden som följer på en sådan anmälan och brottsoffrets roll i dessa förfaranden.

e) Hur och på vilka villkor brottsoffret kan få skydd, om det skulle vara nödvändigt.

f) Hur och på vilka villkor brottsoffret kan få ha rätt till juridisk rådgivning eller rättsligt stöd.

g) Rekvisiten eller förutsättningarna för brottsoffrets rätt till ersättning.

h) Om brottsoffret är bosatt i en annan medlemsstat de särskilda mekanismer som han eller hon kan åberopa för att tillvarata sina intressen.

2. Brottsoffrets rätt till information skall bestå under hela det rättsliga förfarandet, särskilt efter det att dom meddelats enligt de villkor som gäller för ett korrekt rättsligt förfarande, men med möjlighet för brottsoffret att avstå från att motta sådan information.

Artikel 5

Garantier för att information meddelas

Medlemsstaterna skall, på samma sätt som gäller för en tilltalad, vidta nödvändiga åtgärder för att undvika att språkproblem eller bristande möjlighet att uttrycka sig eller förstå hindrar brottsoffret från att direkt eller indirekt förstå viktiga delar i det rättsliga förfarandet eller den medverkan i dessa som han eller hon kan ha, särskilt genom att använda lämpliga former för tolkning och kommunikation.

Artikel 6

Rätt till deltagande i det straffrättsliga förfrandet och juridiskt stöd

1. Oberoende av om brottsoffret kan delta i det straffrättsliga förfarandet som vittne eller som part skall medlemsstaterna se till att brottsoffret kan medverka i denna egenskap i enlighet med bestämmelserna i detta rambeslut.

2. Medlemsstaterna skall se till att alla brottsoffer oberoende av sina ekonomiska resurser har tillgång till juridisk rådgivning, vid behov utan avgift.

3. Medlemsstaterna skall säkerställa avgiftsfritt rättsligt stöd när det är berättigat.

Artikel 7

Rättegångskostnader

Medlemsstaterna skall befria brottsoffren från rättegångskostnader eller se till att de kan återbetalas.

Artikel 8

Rätt till skydd

1. Medlemsstaterna skall säkerställa ett adekvat skydd för brottsoffret och deras familjer eller personer i jämförbar ställning, särskilt när det gäller deras säkerhet och skyddet för privatlivet, om det föreligger en allvarlig risk för hämndaktioner eller om det finns starka indikationer på att deras privatliv kommer att utsättas för avsiktliga störningar.

2. Medlemsstaterna skall även säkerställa möjligheten att genom ett domstolsbeslut, som domstolen fattar på eget initiativ eller på begäran av brottsoffret, skydda privatliv och identitet när det gäller brottsoffren och deras familjer eller personer i jämförbarställning, om detta är oundgängligt för att förebygga sekundär traumatisering av brottet, särskilt när det gäller sårbara brottsoffrer.

3. Medlemsstaterna skäll även, i syfte att skydda brottsoffren, säkerställa att domstolsbyggnader är försedda med särskilda väntrum för brottsoffren.

4. När det på grund av brottsoffrets ålder, brottets beskaffenhet eller av andra skäl är nödvändigt att skydda brottsoffren för följderna av deras vittnesmål vid en offentlig förhandling, skall medlemsstaten säkerställa brottsoffrets rätt att lämna vittnesmål inom stängda dörrar eller via videokonferens, videoupptagning eller annat lämpligt medium, utan att bestämmelserna i artikel 6 i den europeiska konventionen om mänskliga rättigheter åsidosätts.

Artikel 9

Rätt till ersättning vid brottmål

1. Medlemsstaterna skall säkerställa brottsoffrets rätt att begära ersättning vid brottmål.

2. Medlemsstaterna skall inom ramen för straffrätten fastställa sätt att använda skadebestånd och gottgörelse som påföljd eller straffåtgärd, och särskilt inrikta sig på att medvetandegöra den dömde om de konkreta följderna av brottet för brottsoffrets liv.

3. Medlemsstaterna skall som en del av sina straffrättsliga system upprätta de mekanismer som behövs för att ge ersättning åt brottsoffret. De bötesbelopp som erhållits från hjälpmedel eller vinning av brott skall i första hand användas för att ge ersättning till brottsoffret.

4. De föremål som kan återställas till brottsoffret och som tagits i beslag under det straffrättsliga förfarandet skall återlämnas till brottsoffret så snart som möjligt.

Artikel 10

Tvistlösning genom medling

1. När det är lämpligt skall medlemsstaterna se till att medling utgör en del av de åtgärder som kan användas inom det straffrättsliga systemet.

2. Medlemsstaterna skall när det anses lämpligt säkerställa att utomrättsliga avtal som ingåtts genom medling mellan brottsoffret och den åtalade med brottsoffrets samtycke beaktas i samband med det straffrättsliga förfarandet, under förutsättning att de villkor som fastställts i detta syfte uppfylls.

Artikel 11

Brottsoffer som är bosatta i en annan medlemsstat

1. Medlemsstaterna skall säkerställa att ett brottsoffer som är bosatt i en annan medlemsstat får lämplig möjlighet att deltaga i det straffrättsliga förfarandet och att de nackdelar som sammanhänger med detta i största möjliga mån minimeras, särskilt genom att

- ge möjlighet att lämna vittnesmål när det straffrättsliga förfarandet inleds,

- använda enhetliga formulär när detta är möjligt under det rättsliga förfarandets alla skeden,

- använda moderna medier för att vittna, t.ex. videokonferens, telefonkonferens och videoupptagning.

2. Medlemsstaterna skall säkerställa de åtgärder som behövs för att brottsoffret skall kunna stanna i den medlemsstat där det straffrättsliga förfarandet äger rum om detta är nödvändigt för att det skall kunna genomföras korrekt.

3. Medlemsstaterna skall säkerställa att det faktum att brottsoffret är bosatt i en annan medlemsstat och måste återvända dit i så liten grad som möjligt påverkar det straffrättsliga förfarandets normala utveckling. Medlemsstaterna skall därför säkerställa att man i de internationella samarbetsmekanismerna ägnar särskild uppmärksamhet åt situationen för de brottsoffer som är bosatta i en annan medlemsstat.

4. Medlemsstaterna skall säkerställa att brottsoffer i den medlemsstat där de är bosatta kan anmäla brott som de utsatts för i en annan medlemsstat, så att ett relevant förfarande kan inledas där.

Artikel 12

Nätverk till stöd för brottsoffer vid det straffrättsliga förfarandet

1. Medlemsstaterna skall stödja, utveckla och förbättra nätverken för samarbete mellan medlemsstaterna för att underlätta ett effektivare försvar av offrets intressen under det straffrättsliga förfarandet, vare sig det rör nätverk inom rättssystemet eller sådana som bygger på stödorganisationerna för brottsoffer.

2. Medlemsstaterna skall i det syfte som anges i punkt 1 inrätta ett europeiskt gratisnummer till stöd för brottsoffer för att främst uppfylla målen i artikel 4.

Artikel 13

Specialtjänster och organisationer till stöd för brottsoffer

1. Medlemsstaterna skall främja att de system som har ansvaret för att inledningsvis ta emot brottsoffren och för att stödja och bistå dem kan delta i det straffrättsliga förfarandet, antingen genom enheter där det finns personer som är särskilt utbildade för uppgiften eller genom att man erkänner och finansierar stödorganisationer för brottsoffer.

2. Medlemsstaterna skall främja att offentliga inrättningar eller organisationer till stöd för brottsoffer deltar under det straffrättsliga förfarandet, särskilt när det gäller att

a) förse brottsoffren med upplysningar,

b) stödja brottsoffren beroende på deras omedelbara behov,

c) medfölja brottsoffren när detta är nödvändigt under det straffrättsliga förfarandets förlopp,

d) biträda brottsoffren efter det att dom meddelats, särskilt om domen innebär villkorlig frigivning.

Artikel 14

Särskild utbildning för de personer som medverkar i det straffrättsliga förfarandet eller som kommer i kontakt med brottsoffret

1. Medlemsstaterna skall inom offentliga inrättningar eller genom att finansiera de organisationer som stöder brottsoffer främja åtgärder som gör det möjligt för personer som medverkar i det straffrättsliga förfarandet eller som helt enkelt kommer i kontakt med brottsoffren att erhålla särskild utbildning.

2. Bestämmelserna i punkt 1 är särskilt motiverad när det gäller personal inom polisen och personer som arbetar inom ramen för rättsväsendet.

Artikel 15

Praktiska förhållanden när det gäller brottsoffrets situation under det straffrättsliga förfarandet

1. Medlemsstaterna skall skapa de förhållanden som krävs under det straffrättsliga förfarandet för att förebygga sekundär traumatisering av brottet och onödiga påtryckningar på brottsoffret. Detta gäller i synnerhet beträffande ett lämpligt mottagande, främst inledningsvis, och förhållandena i lokalen som måste vara anpassade till deras situation.

2. När det gäller genomförandet av punkt 1 skall medlemsstaterna särskilt beakta domstolar, polisstationer, sjukhus, offentliga inrättningar och organisationer till stöd för brottsoffer som kan komma att delta i behandlingen av situationen.

Artikel 16

Genomförande

1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta rambeslut senast den ...

2. Medlemsstaterna skall senast ...(6) till rådets generalsekretariat och till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som innehåller de åtaganden som föreskrivs genom detta rambeslut. Rådet skall senast den ... utvärdera de åtgärder som medlemsstaterna har vidtagit för att följa detta rambeslut genom en rapport från rådets generalsekretariat på grundval av uppgifter från medlemsstaterna och en skriftlig rapport från kommissionen.

Artikel 17

Ikraftträdande

Detta rambeslut träder i kraft samma dag som det offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Utfärdat i ...

På rådets vägnar

...

Ordförande

(1) EGT C ...

(2) EGT C ...

(3) EGT C 19, 23.1.1999, s. 1.

(4) EGT L 63, 4.3.1997, s. 2.

(5) EGT C 327, 7.12.1995, s. 5.

(6) Den dag som anges i artikel 16.1.