KOMMISSIONENS BESLUT av den 14 mars 1995 om stöd som beviljats av Italien (Sardinien) på jordbruksområdet (Endast den italienska texten är giltig) (95/366/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93.2 första stycket i detta,

med beaktande av förordning (EEG) nr 804/68 om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter (1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 3290/94 (2), särskilt artikel 24 i denna,

efter att ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig i enlighet med artikel 93.2 i fördraget (3), och

med beaktande av följande:

I

I skrivelse av den 1 september 1992, som registrerades den 7 september 1992, har Italiens ständiga representation vid Europeiska gemenskaperna underrättat kommissionen om regionallag (Sardinien) nr 17/92 i enlighet med artikel 93.3 i fördraget.

Regionallagen i fråga har trätt i kraft, och de stödåtgärder som fastställs i den har genomförts innan kommissionen kunnat yttra sig om dem. Vissa av bestämmelserna i regionallag nr 17/92 innebär dessutom en tillämpning av redan tidigare utfärdade bestämmelser som inte anmälts i enlighet med artikel 93.3 i fördraget. Kommissionens granskning har, där så varit nödvändigt, omfattat också dessa bestämmelser.

Följande stödåtgärder omfattas av detta beslut:

Artikel 1 i lag nr 17/92

Den regionala administrationen ger subventioner i form av en nedsättning av räntan på lån som upptagits av medlemmar av kooperativa företag som förädlar och säljer jordbruksprodukter eller av sammanslutningar av dessa i syfte att gå in med andelskapital i dessa organisationer. Tillämpningen av stödet är begränsad till 1992; budget: 3 miljarder lire.

Eftersom det inte satts någon gräns för hur de kooperativa företagen eller ovan nämnda sammanslutningar får använda medelstillskotten (representerade av ökningen av egenkapitalet) skulle stödet kunna användas inte bara för att finansiera framtida investeringar eller för att sanera företagen på ett sätt som är förenligt med de kriterier som fastställts av kommissionen när det gäller stöd till företag i kris (kriterierna återges i den skrivelse i vilken kommissionen har underrättat den italienska regeringen om sitt beslut att inleda det förfarande som avses i artikel 93.2 i fördraget (4)), utan också för att finansiera driftskostnaderna.

Artikel 3 i regionallag nr 17/92, artikel 6 i regionallag nr 17/92, artikel 40 i regionallag nr 14/81 och artikel 57 i regionallag nr 44/86

Genom ovan nämnda artiklar införs ett offentligt interventionssystem för omstrukturering av skuldsidan i jordbrukskooperativa företag (åtgärderna a - e) och ett individuellt fall av sanering (åtgärd f).

a) Genom artikel 40 i lag nr 14/81 inrättas en "regional fond för omstrukturering av skuldsidan i jordbrukskooperativa företag"; enligt stadgarna skall denna fond ge tioåriga lån till nedsatt ränta till de aktuella kooperativen för att täcka upp deras skuldsida.

b) Enligt artikel 57 i lag nr 44/86 skall regionalt finansiellt stöd kunna ges till kooperativa företag som inkorporerar andra kooperativa företag. Stödet har till ändamål att absorbera skulderna i de införlivade kooperativen. Enligt samma artikel skall detta finansiella stöd kunna utgå också till kooperativa företag som beslutar att upphöra med sin verksamhet på grund av otillräckliga bidrag från medlemmarnas sida.

c) Enligt artikel 3.3 i lag nr 17/92 skall tillgångarna i ovan nämnda fond kunna utnyttjas för att täcka inkomstbortfall till följd av att det allmänna avstår från sina fordringar på kooperativa företag på vilka artikel 40 i lag nr 14/81 och artikel 57 i lag nr 44/86 tillämpas (dvs. som satts i likvidation eller har inkorporerats).

d) Tillgångarna i samma fond får enligt artikel 3.4 i lag nr 17/92 användas för att finansiera ett program för "rekapitalisering" av kooperativa företag som, enligt den regionala lagtexten, "tillfälligt befinner sig i en situation av finansiell obalans men som har dokumenterade möjligheter till ekonomisk återhämtning".

Detta program har verkställts genom beslut den 27 oktober 1992 av Giunta Regionale (det regionala verkställande organet) som har fördelat det statliga finansieringsstödet (10 miljarder lire) på följande sätt:

>Plats för tabell>

e) Ett program motsvarande det som anges under d fastställs genom artikel 3.5 i lag nr 17/92 för saneringen av två producentföreningar som kommit i finansiell obalans till följd av insolvens hos avnämarna av de produkter som föreningarna säljer. De två föreningarna är

>Plats för tabell>

f) Enligt artikel 6 i lag nr 17/92 skall ett extraordinärt stöd utgå till CON.SAR.CO.RI. (ett konsortium mellan kooperativa företag som säljer produkter till och från jordbruket) i form av en subvention med ett "engångsbelopp" på 2 200 milj. lire. Stödet syftar till att rätta till den finansiella obalans som konsortiet hamnat i till följd av att vissa av de ingående kooperativen har gått i konkurs och andra är insolventa.

Samtliga dessa stöd faller inom tillämpningsområdet för de kriterier som kommissionen använder sig av vid sin granskning av stöd till företag som hamnat i en svår situation. Även om tillvägagångssättet skiljer sig har de till effekt att absorbera skulderna i de stödmottagande kooperativa företagen.

Inga villkor har föreskrivits av de regionala myndigheterna i fråga om hur dessa skulder har uppstått: det är därför inte möjligt att på grundval av de upplysningar som de italienska myndigheterna lämnat bedöma om ovan nämnda kriterier har uppfyllts. Den finansiella obalans som är en "förutsättning" för det aktuella stödet skulle alltså helt enkelt ha kunnat förorsakats av den löpande driften av företaget; om så är fallet har det statliga stödet samma snedvridande effekt som varje form av driftsstöd.

Det förhållandet att stödmottagaren i vissa fall är ett företag som har upphört med sin verksamhet innebär inte att den snedvridande effekten bortfaller.

Den ekonomiska fördelen av stödet övergår i dessa fall i praktiken till medlemmarna av de kooperativa företagen eller till dem som har finansierat dessa; generellt sett får förekomsten av sådana bestämmelser som artikel 57 i regionallag nr 44/86 (som alltid är tillämplig när ett kooperativt företag upphör med sin verksamhet) till följd att det finansiella ansvar som är inbyggt i företagsriskerna för företagare som organiserar sig i kooperativ form a priori bortfaller.

Artikel 4 i lag nr 17/92 och artikel 11 i lag nr 6/92

Enligt artikel 4 i lag nr 17/92 utsträcks det stöd som enligt artikel 11 i regionallag nr 6/92 kan utgå till fårsektorn till att omfatta också getsektorn; det är fråga om ett stöd som skall utgå undantagsvis till följd av den kris som sektorerna befinner sig i och avse partiell kostnadstäckning för de som producerar och förädlar får- och getmjölk.

Stödet har utgått endast med avseende på produktionen under regleringsåret 1990/91. Stödbeloppet fastställdes till 170 lire per liter mjölk.

Total utgift: 29 miljarder lire.

Dessa stöd är driftsstöd som inte kan ha några varaktiga effekter på de berörda sektorerna eftersom effekten (inkomsttillägg) försvinner samtidigt med stöden. De utgör dessutom en överträdelse av bestämmelserna i förordning (EEG) nr 804/68, särskilt artikel 24 i denna som förbjuder allt stöd som beloppsmässigt är knutet till priser och kvantiteter för mjölk och mjölkprodukter.

Artikel 7 i lag nr 17/92 och artikel 8 i lag nr 17/92

a) Artikel 7 i lag nr 17/92

Den regionala administrationen avsätter 900 milj. lire för att täcka utgifter för verksamheten i producentföreningar åren 1990 och 1991 (artikel 7 i lag nr 17/92). Bestämmelsen är inte utformad så att det går att utröna hur stödet skall tillämpas.

b) Artikel 8 i lag nr 17/92

Enligt denna artikel skall det inrättas en bidragsfond på 500 milj. lire som ställs till förfogande för COLVAS (Consorzio latte vaccino sardo - ett konsortium inriktat på komjölk) för utgifter i samband med dess stadgeenliga verksamhet.

Kommissionen har bedömt att även dessa stödformer utgör driftsstöd som inte kan ha några varaktiga effekter för de berörda sektorerna eftersom medlen i bidragsfonden kan utnyttjas inte bara för att finansiera investeringar utan också ". . . för varje krav som driften ställer . . .".

II

1. I skrivelsen SG(94)D/3934 av den 22 mars 1994 till den italienska regeringen har kommissionen anmält att den beslutat inleda ett förfarande enligt artikel 93.2 i fördraget riktat mod de stöd som fastställs i artiklarna 1, 3, 4, 6, 7 och 8 i regionen Sardiniens regionallag nr 17/92 liksom mot de stödåtgärder som fastställs i artikel 40 i regionallag nr 14/81, artikel 57 i regionallag nr 44/86 och artikel 11 i regionallag nr 6/92.

2. I skrivelsen har kommissionen underrättat de italienska myndigheterna om sin bedömning att dessa stöd utgör driftsstöd i strid med kommissionens gängse praxis vid tillämpningen av artikel 92-94 i fördraget.

De kan sålunda snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna och uppfyller kriterierna i artikel 92.1 i fördraget utan att kunna åberopa något av undantagen enligt punkterna 2 och 3 i samma artikel.

Det stöd som fastställs i artikel 4 i lag nr 17/92 och artikel 11 i lag nr 6/92 utgör dessutom en överträdelse av förordning (EEG) nr 804/68 om den gemensamma marknadsorganisationen för mjölk och mjölkprodukter, särskilt artikel 24 i denna som förbjuder varje stöd vars belopp är knutet till priser eller kvantiteter för mjölk och mjölkprodukter.

3. Kommissionen har i anslutning till detta förfarande gett den italienska regeringen tillfälle att yttra sig.

Kommissionen har också gett övriga medlemsstater och andra berörda parter tillfälle att yttra sig.

III

1. Per telex av den 5 och 31 januari 1995 och per telefax av den 11 januari 1995 har den italienska regeringen yttrat sig över de stöd som beskrivits i det föregående.

i) Vad gäller artikel 1 i regionallag nr 17/92 upplyser de italienska myndigheterna kommissionen om att stödåtgärderna enligt denna inte har tillämpats och att de är beredda att ändra den aktuella lagtexten. Vidare hävdas att den allmänna utformningen av denna artikel (liksom för övrigt av artikel 8) inte i sig utgör en överträdelse av gemenskapens regler om statsstöd; överträdelse skulle endast uppstå om stödet konkret skulle användas för att finansiera de stödmottagande företagens driftskostnader.

ii) Vad beträffar artikel 40 i regionallag nr 14/81 och artikel 57 i regionallag nr 44/86 upprepar de italienska myndigheterna de synpunkter som angetts ovan under i) vad avser bestämmelsens allmänna karaktär och sin beredvillighet att ändra lagstiftningen. De anger vidare

- att medlen i den fond som inrättas genom artikel 40 i regionallag nr 14/81 numera används också för att finansiera stöd enligt artikel 57 i regionallag nr 44/86,

- att det som en följd av de anmärkningar som framfördes av kommissionen i samband med att förfarandet inleddes har, genom beslut av det regionala verkställandet organet (delibera della Guinta) nr 18/15 av den 21 juni 1994, införts en begränsning av utnyttjandet av ifrågavarande fond till att avse skuldabsorption i kooperativa företag som frivilligt beslutar att upphöra med sin verksamhet samt beviljande av lån till reducerad ränta till jordbrukskooperativa företag i syfte att "med respekterande av de gränser för stödintensitet som godkänts av EG refinansiera kostnader som dessa - vilka inte skall ha beviljats statligt stöd - har för att utföra arbeten och anläggningar och/eller inköpa maskiner och verktyg" eller för att "komma till rätta med en ekonomisk/finansiell obalans som har uppstått på grund av naturkatastrofer eller exceptionella väderleksförhålladen".

iii) Vad gäller artikel 57 i regionallag nr 44/86 meddelar de italienska myndigheterna kommissionen att, efter de påpekanden som denna gjort, det inte längre går att vid fusioner som sker genom att inkorporera kooperativa företag få saneringsstöd för de kooperativ som inkorporerats; de är villiga att avskaffa bestämmelsen.

iv) Vad beträffar artiklarna 3 och 6 i regionallag nr 17/92 anger de italienska myndigheterna att åtgärderna beslutats som en följd av krissituationer som uppstått på grund av långvarig torka eller också på grund av insolvens hos kunderna i vissa kooperativa företag.

v) I fråga om artikel 4 i regionallag nr 17/92 och artikel 11 i regionallag nr 6/92 meddelar den italienska regeringen kommissionen att stöd inte längre beviljas som en följd av att kommissionen inlett förfarandet enligt artikel 93.2 i fördraget. Den italienska regeringen understryker vidare att åtgärden i fråga beslutades med sikte på att mildra den krissituation som uppstått inom får- och getsektorn på grund av långvarig torka.

vi) Angående det stöd som fastställs i artikel 7 i regionallag nr 17/92 (stöd till producentföreningar) anför den italienska regeringen att dessa stöd, även om det inte framgår av artikelns ordalydelse, beviljas med tillämpning av regionallag nr 15/83 som verkställer förordning (EEG) nr 1360/78 och utbetalas med stöd av förordningarna (EEG) nr 2083/80 och 2084/80.

2. Synpunkter framförda av CONFINDUSTRIA - Associazione dell'Industria della Sardegna (i det följande kallad "CONFINDUSTRIA")

3. CONFINDUSTRIAs synpunkter syftar till att klarlägga följande:

- Stödåtgärderna enligt regionallag nr 17/92 är ett uttryck för regionen Sardiniens konstanta politik till förmån för de jordbrukskooperativa företagen; det är som om denna politik genomförs utom all ekonomisk logik eftersom den gör det finansiellt möjligt för konkursdrabbade företag att hålla sig kvar på marknaden. Förfarandet har negativa effekter å ena sidan på den kooperativa sektorn själv, eftersom denna ständigt "dopas" med regelbundna injektioner från statskassan, och å andra sidan på de företagare som inte gått samman i kooperativ form och som måste konkurrera på villkor som snedvrids genom de statliga stödåtgärderna.

- De aktuella stöden har till enda syfte att täcka de kooperativa företagens underskott för att hålla dem vid liv: det statliga stödet är inte knutet till genomförandet av investeringar eller andra villkor för beviljandet.

IV

1. Vad gäller stöden enligt artikel 7 i regionallag nr 17/92 (refinansiering av det stöd till producentföreningar som fastställs i regionallag nr 15/83 med tillämpning av förordning (EEG) nr 1360/78) saknar det förfarande som inletts av kommissionen mot finansieringsstödet (artikel 7 i regionallag nr 17/92) i kraft av artikel 93.2 i fördraget objekt, eftersom stöden enligt lag nr 15/83 inte kan göras till föremål för granskning enligt artiklarna 92-94 i fördraget.

2. Vad gäller övriga bestämmelser som omfattas av kommissionens beslut att inleda förfarandet enligt artikel 93.2 i fördraget, dvs. artiklarna 1, 3, 4, 6 och 8 i regionallag nr 17/92, artikel 40 i regionallag nr 14/81, artikel 57 i regionallag nr 44/86 och artikel 11 i regionallag nr 6/92, kan följande anföras.

Den italienska regeringen har inte iakttagit sin skyldighet enligt artikel 93.3 i fördraget, för det första genom att inte anmäla de aktuella stödåtgärderna i form av förslag och för det andra genom att genomföra dem utan att kommissionen kunnat yttra sig över dem.

Denna försummelse ger upphov till en synnerligen allvarlig situation eftersom, vilket kommissionen kunnat konstatera i samband med sin granskning, vissa bestämmelser i lag nr 17/92 endast utgör en tillämpning av andra bestämmelser som antagits i det föregående och som aldrig anmälts i enlighet med artikel 93.3 i fördraget.

Stöden enligt de aktuella bestämmelserna är dessutom, i sak och av de skäl som utvecklas i det följande, oförenliga med den gemensamma marknaden enligt artikel 92 i fördraget.

3. I fråga om de argument som framförts av den italienska regeringen vill kommissionen anföra följande:

i) Vad gäller den italienska regeringens argument att den mycket allmänna utformningen av en nationell regel om stöd skulle innebära att det inte går att betrakta dessa stöd som oförenliga med fördragets bestämmelser om statsstöd förrän åtgärderna genomförs kan det här räcka att erinra om att det kontrollsystem avseende nationella stöd som införts genom Romfördraget grundar sig på en skyldighet för medlemsstaterna att underrätta kommissionen i så god tid att den kan yttra sig om alla planer på att införa eller ändra stöd. Som kommissionen har erinrat om i sin skrivelse till medlemsstaterna SG(89) D/5521 av den 27 april 1989" [ . . . ] Kommissionen anser att medlemsstaterna inte respekterar sin underrättelseskyldighet när genomförandet av stödet har inletts. Med genomförande avser kommissionen inte beslutet att bevilja stöd till vissa stödmottagare utan i stället den föregående händelsen att införa eller ikraftsätta stödet på det rättsliga planet enligt de konstitutionella reglerna i den berörda medlemsstaten. Ett stöd skall sålunda betraktas som genomfört i och med att det regelverk har införts som medger att stödet utan ytterligare formell grund kan beviljas. [ . . . ]".

ii) Begränsningen i tillämpningen av saneringsstöd enligt artikel 57 i regionallag nr 44/86 (som finansieras av den fond som inrättas genom artikel 40 i regionallag nr 14/81) till att omfatta de fall som anges i Giunta regionales beslut nr 18/15 av den 21 juni 1994 medför ingen ändring av bedömningen att de aktuella stöden är oförenliga.

Följande kan anföras:

- La Giuntas beslut fattades inte förrän den 21 juni 1994; från tidssynpunkt kan alltså den begränsning som beslutet innebär inte i sig medföra någon ändring av bedömningen av de aktuella stöden under perioden mellan det att de ifrågasatta bestämmelserna trädde i kraft och beslutet fattades;

- i alla händelser, om man ser till själva sakfrågan, torde den ändring/begränsning som införts inte vara sådan att de sålunda modifierade stödåtgärderna blir förenliga med den gemensamma marknaden eftersom ingen ändring beslutades när det gäller stöd till kooperativa företag som frivilligt beslutar att upphöra med sin verksamhet; villkoren för att bevilja stödet (som alltså fortsätter att tillämpas) i övriga fall har blivit mera restriktiva; fortfarande motsvarar de ändå inte de villkor som kommissionen ställer i samband med sin granskning av statsstöd av detta slag (villkoren återges i den skrivelse i vilken kommissionen underrättar den italienska regeringen om sitt beslut att inleda förfarandet enligt artikel 93.2 i fördraget (5)).

iii) De italienska myndigheterna har redan i anslutning till den skriftväxling som förekommit mellan dessa och kommissionens avdelningar före beslutet att inleda förfarandet hävdat att vissa stödåtgärder skulle kunna anses som berättigade därför att de har karaktär av stöd till följd av en naturkatastrof.

Med hänsyn härtill har de nämnda avdelningarna dels erinrat de italienska myndigheterna om de kriterier som tillämpas av kommissionen vid bedömningen av stöd av detta slag, dels hemställt om närmare uppgifter om de aktuella stöden så att det går att fastställa om kriterierna är uppfyllda (telex från kommissionen den 27 maj 1993) och om det följaktligen är möjligt att i kraft av undantaget enligt artikel 92.2 b i fördraget betrakta stöden som förenliga med den gemensamma marknaden därför att de utgör kompensation för förluster på grund av skador som drabbat uppfödarna till följd av exceptionella väderleksförhållanden.

Kommissionen vill erinra om att, enligt gängse praxis, exceptionella väderleksförhållanden som t.ex. torka inte kan jämställas med naturkatastrofer enligt artikel 92.2 b i fördraget annat än på vissa villkor som syftar till att säkerställa särskilt att endast de jordbrukare som drabbats av skador i större utsträckning än vad de regelmässigt bör acceptera som normal risk i jordbruksföretagandet skall komma i åtnjutande av stödet/ersättningen. Därför krävs att de förluster som den enskilde företagaren drabbats av skall ligga över en viss miniminivå (30 % av den normala bruttoproduktionen - 20 % i mindre gynnade områden).

Den italienska regeringen har inte lagt fram något bevis för att dessa villkor uppfyllts i det aktuella fallet (och kommissionen har inte heller kunnat finna något).

Med hänsyn till det ovan anförda kan kommissionen inte godkänna den förklaring som avgetts av den italienska regeringen.

Vad gäller de italienska myndigheternas beredvillighet att ändra den aktuella regionala lagstiftningen noterar kommissionen denna och understryker att den är beredd att ge det bistånd som kan behövas för genomförandet av artikel 2 i detta beslut.

V

De aktuella stöden har, såsom driftsstöd till jordbruksföretagen, till effekt att sänka de stödmottagande jordbruksföretagens försäljningspriser och att sålunda gynna avsättningen av de varor som produceras eller försäljs av dessa.

De förbättrar därigenom de stödmottagande företagens ekonomiska ställning i förhållande till de konkurrenter som inte får detta stöd.

Enligt artikel 92.1 i fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna.

Eftersom de aktuella stödåtgärderna är "horisontella" i den bemärkelsen att de inte riktar sig till någon bestämd sektor inom jordbruksproduktionen kan alla jordbruksprodukter komma att beröras av de aktuella stöden.

Stöden kan därför påverka handeln med jordbruksvaror mellan medlemsstaterna (som för Italien värdemässigt uppgick till ca 13 800 milj. ecu i import och ca 6 800 milj. ecu i export år 1993 (6)), och denna påverkan på handeln sker när stödåtgärderna gynnar den nationella produktionen på bekostnad av importen från de andra medlemsstaterna.

Med hänsyn till det ovan anförda är de aktuella stöden att betrakta som statsstöd som uppfyller kriterierna enligt artikel 92.1 i fördraget.

VI

Enligt artikel 92.1 i fördraget är stöd som uppfyller kriterierna i artikeln i princip oförenliga med den gemensamma marknaden.

De undantag från regeln om oförenlighet som anges i punkt 2 i artikel 92 är uppenbart inte tillämpliga på de aktuella stöden.

För undantagen enligt punkt 3 i samma artikel anges att de eftersträvade målen skall vara av gemensamt europeiskt intresse och inte bara främja intressena inom speciella sektorer av den nationella ekonomin.

Dessa undantag (som skall tolkas strikt) kan bara beviljas i de fall kommissionen kan slå fast att stöden är nödvändiga för att förverkliga något av de mål som anges i bestämmelserna. Att låta stödåtgärder som inte har denna kompenserande verkan omfattas av undantagen skulle innebära att handeln mellan medlemsstaterna kan påverkas och konkurrensen snedvridas på ett sätt som inte är berättigat med hänsyn till det gemensamma intresset och, i samband härmed, till oberättigade fördelar för företagarna i vissa medlemsstater.

Villkoren för att bevilja de aktuella stöden har inte utformats på ett sätt som gör det möjligt att slå fast att en sådan kompenserande verkan föreligger. Den italienska regeringen har inte presenterat, och kommissionen har inte kunnat finna, något underlag för att kunna fastställa att de aktuella stöden uppfyller villkoren för en tillämpning av något av undantagen enligt artikel 92.3 i fördraget.

Det är inte frågan om stöd för att främja genomförandet av ett viktigt projekt av gemensamt europeiskt intresse i enlighet med artikel 92.3 b, allra helst som dessa stöd går emot det gemensamma intresset genom den påverkan de kan ha på handeln.

Det är inte heller frågan om stöd för att avhjälpa en allvarlig störning i den aktuella medlemsstatens ekonomi i enlighet med samma punkt.

Vad beträffar undantag enligt artikel 92.3 a och c om stöd för att främja eller underlätta den ekonomiska utvecklingen i vissa regioner eller vissa näringsverksamheter finns anledning att påpeka ifrågavarande stöd, som har karaktär av driftsstöd, inte på ett varaktigt sätt kan förbättra den situation i vilken de stödmottagande företagen befinner sig. Dessa stöd har med andra ord ingen strukturpåverkande effekt när det gäller stödmottagarnas situation eftersom effekterna upphör i och med att stöden försvinner.

Dessa stöd kan således inte omfattas av något av undantagen enligt artikel 92.3 i fördraget.

Vad gäller stödet till producenter av får- och getmjölk (artikel 4 i regionallag nr 17/92 och artikel 11 i regionallag nr 6/92) måste dessutom beaktas att detta stöd avser en produkt som omfattas av en gemensam organisation av marknaden och att det finns gränser för medlemsstaternas möjligheter att ingripa i denna organisations funktionssätt; den innefattar särskilt ett gemensamt prissystem, som numera faller inom unionens exklusiva kompetens, och ett uttryckligt förbud mot varje stöd som är knutet till producerade kvantiteter.

Den gemensamma organisationen av marknader skall betraktas som fullständiga och uttömmande system som utesluter varje möjlighet för medlemsstaterna att vidta åtgärder som kan innebära avvikelser från eller skada för dessa.

Det aktuella stödet skall följaktligen betraktas som en överträdelse av gemenskapens rättsregler. Inget av undantagen enligt artikel 92.3 skulle kunna åberopas.

De aktuella stöden är sålunda oförenliga med den gemensamma marknaden.

VII

De regionala stöd som angetts i avsnitt I i det föregående (med undantag för stöden enligt artikel 7 i regionallag nr 17/92) borde ha anmälts till kommissionen i enlighet med artikel 93.3 i fördraget. Eftersom den italienska regeringen har underlåtit att göra detta har kommissionen inte kunna yttra sig om stöden innan de genomförts. Dessa stöd är alltså olagliga enligt gemenskapsrätten alltifrån det att de beviljas eftersom bestämmelserna i artikel 93.3 i fördraget inte har iakttagits.

Det kan i detta sammanhang erinras om att det aktuella stödets olaglighet inte kan avhjälpas i efterhand med hänsyn till den tvingande karaktären hos de förfarande regler som anges i artikel 93.3 i fördraget, vars direkta verkan har slagits fast av EG-domstolen i (bland annat) dess avgöranden av den 19 juni 1973 i mål 77/72 (7) och av den 21 november 1991 i mål 354/90 (8).

Om ett stöd är oförenligt med den gemensamma marknaden kan kommissionen vidare använda sig av den möjlighet som den har fått genom domstolens avgörande av den 12 juli 1973 i målet 70/72 (9), bekräftat genom dess avgöranden den 24 februari 1987 i mål C-310/85 (10) och av den 20 september 1990 i mål C-5/89 (11), att ålägga medlemsstaten att hos den som mottagit stöd återvinna det stödbelopp som har beviljats i strid med lagstiftningen.

VIII

Som framhållits i avsnitt VII kan kommissionen kräva att medlemsstaterna ålägger den som mottagit ett lagstridigt stöd att återbetala detta.

Med beaktande av det som anförts i det föregående bör återbetalning ske av de stöd som regionen Sardinien beviljat med tillämpning av de bestämmelser som angetts i avsnitt I ovan (med undantag av stöden enligt artikel 7 i regionallag nr 17/92).

Återbetalningen skall ske i enlighet med de förfaranden och bestämmelser som gäller enligt den italienska lagstiftningen, särskilt vad avser dröjsmålsränta på statens fordringar; härvid gäller att räntan skall räknas från och med den dag då det aktuella lagstridiga stödet beviljades (skrivelse från kommissionen till medlemsstaterna SG(91) D/4571).

Denna återbetalning är nödvändig för att återställa det läge som tidigare gällde genom att undanröja alla de finansiella fördelar som de företag som beviljats lagstridiga stöd kommit i åtnjutande av alltsedan den dag då stödet utbetalades.

Detta beslut påverkar inte de slutsatser som kommissionen i förekommande fall kan komma att dra vad gäller finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken genom Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (FEOGA).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

De stöd som fastställs i artiklarna 1, 3, 4, 6 och 8 i regionen Sardiniens regionallag nr 17/92 samt i artikel 40 i regionallag nr 14/81, i artikel 57 i regionallag nr 44/86 och i artikel 11 i regionallag nr 6/92 är olagliga eftersom de införts i strid med förfarandereglerna i artikel 93.3 i fördraget. De är dessutom oförenliga med den gemensamma marknaden i den mening som avses i artikel 92.1 genom att de inte uppfyller de villkor för undantag som anges i artikel 92.2 och 92.3.

Artikel 2

Italien åläggs att, inom två månader räknat från dagen för anmälan av detta beslut, upphäva de bestämmelser som anges i artikel 1 eller att ändra dem så att de blir förenliga med den gemensamma marknaden.

Artikel 3

1. Inom två månader räknat från dagen för anmälan av detta beslut skall Italien kräva återbetalning, genom återvinning, av följande stöd:

- stöd utbetalade med tillämpning av artikel 3.4 i regionallag (Sardinien) nr 17/92 till: APOAC - S. Sperate, Cantina sociale di Mogoro, Cantina sociale di Santadi, Cantina sociale di Villacidro, Consorzio caseario del Gerrei, Consorzio sardo caseario - S. Gavino, Cooperativa allevatori fonnesi (Nuoro), Cooperativa "L'asparago" - Sanluri, Cooperativa partori S. Giovanni, Latteria sociale cooperativa - Meana sardo, Latteria sociale Santadi, Oleificio cooperativo - Sassari, Organizzazione ortofrutticola oristanese,

- stöd utbetalade med tillämpning av artikel 3.5 i regionallag (Sardinien) nr 17/92 till: "Associazione produttori ovi-caprini" och till "Associazione nuorese produttori",

- stöd utbetalade med tillämpning av artikel 6 i regionallag (Sardinien) nr 17/92 till CON.SAR.CO.RI,

- stöd utbetalade med tillämpning av artikel 8 i regionallag (Sardinien) nr 17/92 till COLVAS,

- stöd utbetalade med tillämpning av artikel 40 i regionallag nr 14/81, artikel 57 i regionallag nr 44/86, artikel 11 i regionallag nr 6/92 samt artikel 4 i regionallag nr 17/92.

2. Med hänsyn till att stöden enligt artikel 3.3 i regionallag nr 17/92 beviljats i form av att det allmänna avstått från sina fordringar skall återvinningen ske genom inkassering av dessa.

3. Återvinningen skall ske i enlighet med de förfaranden och bestämmelser som gäller enligt den italienska lagstiftningen, särskilt vad avser den dröjsmålsränta som skall betalas på statens fordringar. På de belopp som skall återvinnas skall ränta utgå räknat från den dag då det lagstrida stödet beviljas och, vad gäller stöd enligt artikel 3.3 i regionallag nr 17/92, från den dag då det allmännas fordringar förföll till betalning.

Artikel 4

Italien skall inom två månader räknat från dagen för anmälan av detta beslut underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits för att följa detta.

Artikel 5

Detta beslut riktar sig till Italienska republiken.

Utfärdat i Bryssel den 14 mars 1995.

På kommissionens vägnar

Franz FISCHLER

Ledamot av kommissionen

(1) EGT nr L 148, 28.6.1968, s. 13.

(2) EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 105.

(3) EGT nr C 159, 10.6.1994, s. 9.

(4) EGT nr C 159, 10.6.1994.

(5) EGT nr C 159, 10.6.1994.

(6) Källa: Eurostat.

(7) REG 1973, s. 611.

(8) REG 1991, s. 5505.

(9) REG 1973, s. 813.

(10) REG 1987, s. 901.

(11) REG 1990, I, s. 3437.