RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1733/94 av den 11 juli 1994 om förbud mot att fullgöra krav avseende avtal och transaktioner som omfattas av Förenta nationernas säkerhetsråds resolution 757 (1992) och därtill knutna resolutioner

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 228a i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av rådets beslut 94/366/GUSP av den 13 juni 1994 om den gemensamma ståndpunkt som bestämts av rådet på grundval av artikel J.2 i Fördraget om europeiska unionen angående förbud om att fullgöra de krav som anges i paragraf 9 i Förenta nationernas säkerhetsråds resolution nr 757 (1992)(1), och

med beaktande av följande:

Enligt förordning (EEG) nr 1432/92(2), (EEG) nr 2656/92(3) och (EEG) nr 990/93(4), har gemenskapen vidtagit åtgärder för att hindra handel mellan gemenskapen och Federala republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro).

Som en följd av embargot mot Federala republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro) utsätts marknadsaktörerna i gemenskapen och tredje land för risken att krav framförs av Federala Republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro).

Förenta nationernas säkerhetsråd har antagit resolution 757 (1992) av den 30 maj 1992 som i paragraf 9 behandlar krav från Federala republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro) i fråga om avtal och transaktioner som omfattas av de åtgärder som införts av säkerhetsrådet i enlighet med resolution 757 (1992) och därtill knutna resolutioner.

Det är nödvändigt att permanent skydda aktörerna mot sådana krav och hindra Federala republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro) från att få kompensation för embargots negativa följder.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

I denna förordning avses med

1. avtal eller transaktion: varje transaktion oavsett form och oavsett tillämplig lagstiftning, omfattande ett eller flera avtal eller liknande förpliktelser som ingåtts mellan samma eller olika parter; uttrycket avtal: varje finansiell garanti och varje finansiell motgaranti och varje kredit, antingen den är juridiskt bindande eller inte, samt varje därtill knuten bestämmelse som härrör från en sådan transaktion eller som är knuten till denna,

2. krav: varje krav som är föremål för tvist eller inte, som framställts före eller efter dagen för denna förordnings ikraftträdande och som är knutet till genomförandet av ett avtal eller en transaktion, särskilt

a) ett krav om uppfyllande av en förpliktelse som härrör från ett avtal eller en transaktion, eller är knutet till ett avtal eller en transaktion,

b) ett krav på förlängning eller infriande av en finansiell garanti eller motgaranti oavsett form,

c) ett krav på ersättning vad avser ett avtal eller en transaktion,

d) ett motkrav,

e) ett krav som tar sikte på att också vid tvångsverkställande uppnå erkännande eller verkställande av en dom, en skiljedom eller motsvarande beslut, oavsett var den har meddelats,

3. åtgärder som beslutats enligt Förenta nationernas säkerhetsråds resolution 757 (1992) och därtill knutna resolutioner: Förenta nationernas säkerhetsråds åtgärder eller åtgärder som införts av Europeiska gemenskaperna eller en stat, ett land eller en internationell organisation i överensstämmelse med, eller i samband med verkställandet av relevanta beslut av Förenta nationernas säkerhetsråd eller vid tillämpning av dessa beslut eller varje åtgärd, inbegripet militär åtgärd, som bemyndigats av Förenta nationernas säkerhetsråd vad avser embargot mot Federala republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro)

4. fysisk eller juridisk person i Federala republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro):

a) staten Federala republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro) eller varje myndighet i denna stat,

b) en fysisk person som befinner sig i eller är bosatt i Federala republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro),

c) en juridisk person som har sin firma registrerad i eller har sitt säte i Federala republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro),

d) en juridisk person som kontrolleras, direkt eller indirekt, av en eller flera av de ovan angivna fysiska eller juridiska personerna,

Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 2 skall uppfyllande av ett avtal eller en transaktion anses omfattas av de åtgärder som beslutats enligt Förenta nationernas säkerhetsråds resolution 757 (1992) och därtill knutna resolutioner, när förekomsten eller innehållet i kravet är en direkt eller indirekt följd av dessa åtgärder.

Artikel 2

1. Det skall vara förbjudet att uppfylla eller vidta åtgärder för att uppfylla ett krav som framställts genom

a) en fysisk eller juridisk person i Federala republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro) eller som agerar genom en fysisk eller juridisk person i Federala republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro),

b) en fysisk eller juridisk person som direkt eller indirekt agerar på en eller flera fysiska eller juridiska personers vägnar i Federala republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro)eller till förmån för dessa,

c) en fysisk eller juridisk person som gör gällande att rättigheter överförts eller på annat sätt ställer krav genom en eller flera fysiska eller juridiska personer i Federala republiken Jugoslavien (Serbien och Montenegro),

d) annan fysisk eller juridisk person som anges i paragraf 9 i Förenta nationernas säkerhetsråd resolution 757 (1992),

e) en fysisk eller juridisk person som framställer krav som härrör från eller i samband med infriandet av en säkerhet eller finansiell garanti eller motgaranti till en eller flera av de ovan angivna fysiska eller juridiska personerna,

till följd av uppfyllandet av ett avtal eller en transaktion som direkt eller indirekt omfattas helt eller delvis av de åtgärder som beslutats i enlighet med Förenta nationernas säkerhetsråds resolution 757 (1992) och därtill knutna resolutioner.

2. Det förbud som anges i punkt 1 skall gälla inom gemenskapen och för alla medborgare i en medlemsstat och för de juridiska personer som registrerats eller bildats enligt en medlemsstats lagstiftning.

Artikel 3

Utan att det påverkar tillämpningen av de åtgärder som beslutats enligt Förenta nationernas säkerhetsråds resolution 757 (1992) och därtill knutna resolutioner, artikel 2 skall inte gälla

a) för krav som avser avtal eller transaktioner, med undantag av finansiella garantier eller motgarantier, för vilka de fysiska eller juridiska personer som anges i artikel 2 inför domstol i en medlemsstat kan visa att kravet godkändes av parterna före antagandet av de åtgärder som beslutats enligt Förenta nationernas säkerhetsråds resolution 757 (1992) och därtill knutna resolutioner, och att dessa åtgärder inte har haft någon inverkan på förekomsten eller innehållet i kravet,

b) för krav på betalning enligt ett försäkringsavtal vad avser en händelse som inträffat före antagandet av de åtgärder som anges i artikel 2 eller enligt ett försäkringsavtal, när ett sådant avtal är tvingande enligt en medlemsstats lagstiftning,

c) för krav på betalning av de belopp som betalats in till ett konto och som spärrats i enlighet med de åtgärder som anges i artikel 2, förutsatt att denna betalning inte berör de belopp som betalats som garanti för de i samma artikel angivna avtalen,

d) för krav som avser anställningsavtal som faller under en medlemsstats lagstiftning,

e) för krav på betalning för varor som de fysiska eller juridiska personer som anges i artikel 2 inför domstol kan visa att de exporterades före antagandet av de åtgärder som beslöts i enligt med Förenta nationernas säkerhetsråds resolution 757 (1992) och därtill knutna resolutioner och att dessa åtgärder inte hade någon inverkan på förekomsten eller innehållet i kravet,

f) för krav på belopp som de fysiska eller juridiska personer som anges i artikel 2 inför domstol i en medlemsstat kan visa att dessa beror på lån som tagits före antagandet av de åtgärder som beslutats i enlighet med Förenta nationernas säkerhetsråds resolution 757 (1992) och därtill knutna resolutioner, och att dessa åtgärder inte har haft någon inverkan på förekomsten av eller innehållet i kravet,

förutsatt att kraven inte innefattar något belopp som avser ränta, ersättning eller annat för att kompensera för att uppfyllandet som en följd av dessa åtgärder inte verkställts i enlighet med de gällande avtals- eller transaktionsvillkoren.

Artikel 4

I förfaranden för att hävda ett krav skall bevisbördan för att ett fullgörande av kravet inte är förbjudet enligt artikel 2 liggapå den person som söker hävda det kravet.

Artikel 5

Varje medlemsstat skall besluta de sanktioner som skall tillämpas när bestämmelserna i denna förordning överträds.

Artikel 6

Denna förordning träder i kraft samma dag som den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater,

Utfärdad i Bryssel den 11 juli 1994.

På rådets vägnar

Th. WAIGEL

Ordförande

(1) EGT nr L 165, 1.7.1994, s. 1.

(2) EGT nr L 151, 3.6.1992, s. 1. Förordningen upphävd genom förordning (EEG) nr 990/93 (EGT nr L 102, 28.4.1993, s. 14).

(3) EGT nr L 266, 12.9.1992, s. 27. Förordningen upphävd genom förordning (EEG) nr 990/93 (EGT nr L 102, 28.4.1993, s. 14).

(4) EGT nr L 102, 28.4.1993, s. 14.