RÅDETS FÖRORDNING (EG) Nr 950/97 av den 20 maj 1997 om förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artiklarna 42 och 43 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag (1),

med beaktande av Europaparlamentets yttrande (2),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (3), och

med beaktande av följande:

1. Rådets förordning (EEG) nr 2328/91 av den 15 juli 1991 om förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet (4) har ändrats på ett omfattande sätt vid ett flertal tillfällen. I samband med nya ändringar i den här förordningen bör de ifrågavarande bestämmelserna av klarhets- och rationalitetsskäl omarbetas. Det är därutöver lämpligt av förenklingsskäl och för att uppnå bättre överensstämmelse med denna text införliva rådets direktiv 75/268/EEG av den 28 april 1975 om jordbruk i bergsområden och i vissa mindre gynnade områden (5).

2. Enligt artikel 1 i rådets förordning (EEG) nr 2052/88 av den 24 juli 1988 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och om samordning av deras verksamheter dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbanken och andra befintliga finansiella instrument (6), har den politik som gemenskapen för genom strukturfonderna i synnerhet till uppgift att främja förverkligandet av de allmänna målen i artiklarna 130a och 130c i fördraget genom att bidra till att de fem prioriterade målen uppnås. Utvecklingssektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) har till uppgift att främja landsbygdens utveckling genom att påskynda anpassningen av jordbruksstrukturen inom ramen för reformeringen av den gemensamma jordbrukspolitiken.

3. EUGFJ:s ingripanden för att uppnå mål 5 a regleras av rådets förordning (EEG) nr 4253/88 av den 19 december 1988 som fastställande av tillämpningsföreskrifter till förordning (EEG) nr 2052/88 vad gäller samordning av de olika strukturfondernas verksamheter, dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbanken och andra befintliga finansiella instrument (7), och av rådets förordning (EEG) nr 4256/88 av den 19 december 1988 om tillämpningsföreskrifter till förordning (EEG) nr 2052/88 vad gäller utvecklingssektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (8).

4. Den gemensamma åtgärd varom stadgas i den här förordningen måste å ena sidan harmoniera med andra övergripande åtgärder som vidtagits i syfte att uppnå mål 5 a. Å andra sidan återspeglar den vissa gemenskapspolitiska principer för jordbruksstrukturen om kan tillämpas generellt på alla de ingripanden som fonderna gör.

5. Det är inte möjligt att uppnå de mål för den gemensamma jordbrukspolitiken som anges i artikel 39.1 a och 39.1 b i fördraget, om man inte ger stöd till förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet, framförallt i de regioner som har särskilt allvarliga problem.

6. Denna förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet är en nödvändig beståndsdel i utvecklingen av den gemensamma jordbrukspolitiken. Följaktligen bör den baseras på gemenskapens begrepp och kriterier.

7. På grund av deras olikartade orsaker och deras olika art och svårighetsgrad kan jordbrukets strukturella problem kräva lösningar som varierar från region till region och som kan anpassas över tiden. Det är nödvändigt att bidra till den allmänna ekonomiska och sociala utvecklingen i varje berörd region.

8. Situationen på jordbruksmarknaderna har förändrats, och kommer att ytterligare förändras, på grund av den nya inriktningen av den gemensamma jordbrukspolitiken som orsakats av behovet att säkerställa en gradvis minskning av produktionen i de sektorer där det finns ett produktionsöverskott.

9. I detta sammanhang måste strukturpolitiken användas för att hjälpa jordbrukarna att anpassa sig till den nya situationen och mildra de effekter som den nya marknads- och prispolitiken sannolikt kommer att få i synnerhet på jordbrukets inkomster.

10. Om det europeiska jordbruket skall kunna hävda sig på världsmarknaden i framtiden, måste den gemensamma jordbrukspolitiken även i fortsättningen syfta till att öka jordbruksföretagens effektivitet och konkurrenskraft. Medan huvuddelen av de anpassningar som krävs för att bevara den långsiktiga konkurrenskraften hos gemenskapens jordbruk måste ske genom marknadspolitiken, måste även strukturpolitiken bidra genom att stärka produktions- och marknadsstrukturerna så långt möjligt, men utan att på något sätt öka obalansen mellan de produktionsresurser som tilldelats jordbruket och de förutsebara avsättningsmöjligheterna.

11. Inom ramen för den gemensamma åtgärd varom i denna förordning stadgas för att uppnå målet om förbättring av jordbruksstrukturens effektivitet bör medlemsstaterna med beaktande av jordbrukarnas situation få välja att meddela föreskrifter eller att avstå härifrån och att, i förekommande fall, anpassa dessa efter förhållandena samtidigt som skyldigheten att iaktta sektoriella förbud eller begränsningar bibehålls liksom reglerna för statsstöd.

12. Gemenskapens jordbruksstruktur kännetecknas av att det finns ett stort antal jordbruksföretag som saknar de strukturella förutsättningar som kan säkerställa en rimlig inkomst och skäliga levnadsvillkor.

13. I framtiden kommer endast företag där jordbrukaren har lämplig yrkesskicklighet och där lönsamheten kan kontrolleras genom bokföring och en fysisk förbättringsplan, att kunna anpassa sig till den ekonomiska utvecklingen.

14. Målet för gemenskapens investeringsstöd är att modernisera jordbruksföretagen och därigenom förbättra deras livskraft inom ramen för en rationell utveckling av jordbruksproduktionen. Denna aspekt av strukturpolitiken måste anpassas så att behovet av modernisering och diversifiering av jordbruket tillgodoses, utan att detta strider mot de åtgärder som vidtas för att begränsa överskottsproduktion.

15. För att bli berättigad till gemenskapens investeringsstöd måste en jordbrukare normalt utöva jordbruk som sin huvudsysselsättning, vilket innebär att han måste använda minst hälften av sin arbetstid inom jordbruksföretaget och få minst hälften av sin inkomst därifrån. Investeringsstöd får dock även ges till personer som inte utövar jordbruk som sin huvudsysselsättning, förutsatt att de inom sitt företag bedriver skogsbruk, verksamhet med turister eller hantverk eller verksamheter för att skydda miljön och bevara landskapet.

16. Investeringsstöd bör koncentreras till de företag där behovet av stöd är störst.

17. Anpassningen av jordbruksföretagens struktur genom en produktivitetsförbättring som leder till en produktionsökning stöter på oöverstigliga hinder på grund av marknadssituationen för många jordbruksprodukter. Investeringsstöd syftar inte nödvändigtvis till att öka produktionskapaciteten utan även till att förbättra produktionsvillkoren. Det framstår som nödvändigt att koncentrera sådant stöd till de investeringar som möjliggör lägre produktionskostnader och förbättrade levnads- och arbetsvillkor eller som syftar till en omställning av produktionen. Ett sådant stöd får också beviljas för de investeringar som syftar till att finna nya inkomstkällor, till exempel turism eller hantverk eller tillverkning och direktförsäljning av gårdsprodukter samt för investeringar som syftar till att förbättra husdjurens hygieniska förhållanden och djurskyddet samt att skydda och förbättra den yttre miljön.

18. Dessutom kräver målet om marknadsjämvikt inom gemenskapen att särskilda villkor knyts till beviljande av investeringsstöd till griskött-, mjölk- och nötköttproduktionen liksom till ägg- och fågelköttsektorerna.

19. Särskilda förmåner till unga jordbrukare kan underlätta inte bara deras etablering utan även strukturanpassningen av deras företag efter det att de etablerat sig.

20. Bokföring är ett oumbärligt hjälpmedel för en riktig bedömning av företagens finansiella och ekonomiska situation, i synnerhet för de företag som håller på att moderniseras. Ett finansiellt incitament kan främja att bokföring sker.

21. Intresset för en rationell produktion och en förbättring av levnadsvillkoren motiverar att stimulans ges till bildande av grupper som har till syfte att främja samarbete mellan företagen bland annat om användning av ny teknik och driftsmetoder för skydd och förbättring av miljön och bevarande av landskapet samt till bildande av grupper som avser att införa alternativa jordbruksmetoder eller ett mer rationellt gemensamt utnyttjande av jordbrukets produktionsmedel eller gemensam jordbruksdrift.

22. I detta sammanhang är det också nödvändigt att uppmuntra bildande av organisationer inom jordbruket vilkas mål är att erbjuda avbytar- eller företagsledningstjänster.

23. Rådet beslutar om gemenskapens förteckningar över mindre gynnade jordbruksområden inom vilka på gemenskapsnivå särskilda till situationen i varje område anpassade åtgärder skall vidtas, i synnerhet för att beakta de naturliga produktionsförutsättningarna och säkerställa rimliga inkomster för jordbrukarna i dessa regioner.

24. Om de mål som knutits till jordbruket i mindre gynnade områden skall uppnås, kan det bli nödvändigt att de jordbrukare som bedriver varaktigt jordbruk i dessa områden beviljas årliga bidrag i syfte att kompensera för de bestående naturbetingade nackdelarna. Det bör överlåtas till medlemsstaterna att fastställa storleken på dessa bidrag med hänsyn till hur allvarliga nackdelarna är och till den ekonomiska situationen och jordbrukarnas inkomster. Det skall ske inom de gränser och villkor som fastställts för de olika områdestyperna, både vad gäller de belopp som får betalas och den produktion som får omfattas av bidraget.

25. För att minska olägenheterna vad gäller jämvikten på marknaden och inverkan på miljön bör bidraget beviljas för högst 1,4 djurenheter (DE) per hektar av företagets totala foderareal. Vad gäller taket för det gemenskapsstöd som kan lämnas per företag, bör de administrativa svårigheterna övervinnas genom att gemenskapens resurser koncentreras till de företag som har störst behov av stöd, vilket innebär att gemenskapens bidrag bör begränsas till högst motsvarande 120 enheter.

26. Rationaliseringen av företag och behovet att bevara landskapet nödvändiggör att stöd beviljas till gemensamma investeringar i mindre gynnade områden, i synnerhet för foderproduktion och för markförbättringar och kapitalutrustning på betesmarker och beten i bergsområden.

27. Utvecklingen och specialiseringen av jordbruket kräver en allmän, teknisk och ekonomisk utbildningssnivå hos den aktiva jordbruksbefolkningen, särskilt vad gäller nya metoder inom företagsledning, produktion och saluföring samt hos yngre personer som avser att etablera sig eller som nyligen etablerat sig i ett jordbruksföretag.

28. Bristen på tillgängliga medel för yrkesutbildning och vidareutbildning och, i synnerhet för utbildning av chefer och driftsledare för kooperativ och jordbrukssammanslutningar, hindrar den strukturella anpassningen av jordbruket i många regioner.

29. Enligt principerna för reformeringen av strukturfonderna, särskilt artiklarna 5 och 11 i förordning (EEG) nr 2052/88, skall Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ) medfinansiera utgifter som medlemsstaterna ådragit sig. Den andel som gemenskapen skall finansiera får differentieras på grundval av de kriterier och de gränser som fastställs i artikel 13 i den förordningen. Andelarna skall fastställas av kommissionen.

30. Vad gäller förvaltningen bör medlemsstaterna bemyndigas att fastställa ytterligare villkor för genomförandet av åtgärderna i denna förordning.

31. För att underlätta strukturförbättringar i jordbruket i vissa områden, måste det föreskrivas vissa tillfälliga anpassningar av reglerna för att påskynda strukturomvandlingen i samband med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken.

32. Av klarhetsskäl och för att underlätta regelbunden uppdatering är det lämpligt att ange stödbeloppen i en bilaga.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

AVDELNING I Ramar för gemensamma åtgärder

Artikel 1

I syfte att underlätta anpassningen av jordbruksstrukturen i gemenskapen enligt det mål 5 a som definieras i artikel 1 i förordning (EEG) nr 2052/88, inrättas härmed enligt artikel 2.1 i förordning (EEG) nr 4256/88 en gemensam åtgärd som skall genomföras av medlemsstaterna och som skall ha följande mål:

a) Att återskapa balansen mellan produktion och marknadens efterfrågan.

b) Att förbättra jordbruksföretagens effektivitet genom förstärkning och omställning av deras struktur och genom främjande av kompletterande verksamhet.

c) Att bibehålla en livskraftig jordbrukssektor för att bidra till att utveckla samhällsstrukturen i landsbygdsområden genom att garantera en skälig levnadsstandard för jordbrukarna, inklusive genom att kompensera effekterna av de naturbetingade nackdelarna i mindre gynnade jordbruksområden.

d) Att bidra till att skydda miljön och bevara landskapet, inklusive det långsiktiga skyddet av jordbrukets naturtillgångar.

Artikel 2

Utvecklingssektionen vid EUGFJ, nedan kallad fonden, medfinansierar inom ramen för de gemensamma stödordningarna nationella stödprogram avseende:

a) Åtgärder avseende investeringar i jordbruksföretagen, särskilt i syfte att minska produktionskostnaderna, att förbättra jordbrukarnas levnads- och arbetsvillkor, att främja diversifiering av deras verksamhet, inklusive direktförsäljning av gårdsprodukter, och att bevara och förbättra miljön.

b) Åtgärder som syftar till att uppmuntra unga jordbrukare att börja bedriva jordbruk.

c) Åtgärder för att stödja jordbruksföretag, avseende införande av bokföring, upprättande av sammanslutningar samt införande av tjänster och andra åtgärder som omfattar flera företag.

d) Åtgärder som syftar till att upprätthålla jordbrukets inkomster och bevara en livskraftig jordbrukssektor i mindre gynnade jordbruksområden genom ett jordbruksstöd som kompenserar för naturbetingade nackdelar.

e) Yrkesutbildningsåtgärder som hänger samman med åtgärder som avses i a, b och c.

Artikel 3

Gemenskapens bidrag till stöd enligt denna förordning skall begränsas till de finansiella resurser som är resultatet av den tilldelning som avses i artikel 12.4 i förordning (EEG) nr 2052/88, utan att det påverkar artikel 32.2 i den här förordningen.

I detta syfte får medlemsstaterna begränsa de sökandes rätt att motta sådant stöd beroende på tillgängliga finansiella resurser.

AVDELNING II Stödordning för investeringar i jordbruksföretag

Artikel 4

För att bidra till en förbättring av jordbrukets inkomster och av levnads-, arbets- och produktionsvillkoren vid jordbruksföretagen får medlemsstaterna, i enlighet med den gemensamma åtgärden, införa ett system med investeringsstöd till jordbruksföretag.

Artikel 5

1. Stödordningen är begränsad till jordbruksföretag där jordbrukaren:

a) Har jordbruk som huvudsysselsättning.

Medlemsstaterna får emellertid tillämpa denna stödordning för deltidsjordbrukare som får minst 50 % av sin totala inkomst från jordbruk, skogsbruk, turism, hantverk eller verksamhet som syftar till att bevara landskapet med stöd från det allmänna och som utförs inom företaget, under förutsättning att den del av inkomsten som härrör direkt från jordbruk inom företaget inte utgör mindre än 25 % av jordbrukarens totala inkomst och att verksamheter som utförs utanför företaget inte utgör mer än hälften av jordbrukarens totala arbetstid.

b) Har tillräcklig yrkesskicklighet.

c) Lämnar en fysisk förbättringsplan för jordbruksföretaget. Planen skall visa att investeringarna är berättigade med hänsyn till företagets situation och ekonomi och att planens genomförande kommer att leda till en varaktig förbättring av situationen.

d) Åtar sig att förar en förenklad bokföring som åtminstone omfattar

- bokföring av inkomster och utgifter, med tillhörande verifikationer,

- utarbetande av en årlig balansräkning för företagets tillgångar och skulder.

2. Stödordningen begränsas till jordbruksföretag där arbetsinkomsten per arbetskraftsenhet (AE) är lägre än 1,2 gånger den referensinkomst som avses i punkt 3. Medlemsstaterna får dessutom begränsa denna stödordning till jordbruk som är familjeföretag.

3. Medlemsstaterna fastställer referensinkomsten till en nivå som inte överstiger den genomsnittliga bruttolönen för arbetare utanför jordbruket i regionen.

4. Den fysiska förbättringsplanen skall åtminstone innehålla följande:

a) En beskrivning av utgångssituationen.

b) En beskrivning av situationen när planen fullföljts, utarbetad på grundval av en uppskattad budget.

c) En översikt över planerade åtgärder och i synnerhet planerade investeringar.

5. Medlemsstaterna skall definiera begreppet "jordbrukare med jordbruk som huvudsysselsättning".

Denna definition skall vad gäller en fysisk person åtminstone inkludera villkoret att den andel av inkomsten som härrör från jordbruksföretaget skall uppgå till minst 50 % av jordbrukarens totala inkomst och att den arbetstid som ägnas åt sådant arbete som inte har någon anknytning till företaget skall uppgå till mindre än hälften av jordbrukarens totala arbetstid.

Vad gäller andra än fysiska personer skall medlemsstaterna definiera nämnda begrepp, på grundval av de kriterier som anges i andra stycket.

6. Medlemsstaterna skall fastställa kriterierna för bedömning av jordbrukarens yrkesskicklighet, med hänsyn till hans utbildningsnivå inom jordbruket och/eller en viss minsta yrkeserfarenhet.

Artikel 6

1. Stödordningen får tillämpas på investeringar som avser:

a) Kvalitativ förbättring och omställning av produktionen enligt marknadens behov och, i förekommande fall, i syfte att anpassa denna till gemenskapens kvalitetskrav.

b) Diversifiering av verksamheterna inom företaget, i synnerhet genom turistverksamhet och hantverk eller tillverkning och direktförsäljning av gårdsprodukter.

c) Anpassning av företaget i syfte att minska produktionskostnaderna och spara energi.

d) Förbättring av levnads- och arbetsvillkoren.

e) Förbättring av hygienförhållandena i husdjursskötseln och efterlevnaden av gemenskapens djurskyddskrav eller, om sådana saknas, nationella krav tills gemenskapskrav har antagits.

f) Skydd och förbättring av miljön.

2. Investeringsstöd får nekas eller begränsas om de berörda investeringarna leder till en ökning av företagets produktion av produkter för vilka det inte finns några normala avsättningsmöjligheter på marknaden.

Rådet skall med kvalificerad majoritet och på förslag av kommissionen anta nödvändiga föreskrifter och definiera vilka produkter som avses i förra stycket.

3. Investeringsstödet skall inte beviljas för sådana investeringar i mjölkproduktion som leder till överskridande av den referenskvantitet som fastställs enligt reglerna om tilläggsavgift för mjölk och mjölkprodukter, såvida inte en ytterligare referenskvantitet har beviljats på förhand eller erhållits genom överlåtelse enligt de förut nämnda reglerna.

I sådana fall skall beviljandet av stöd omfattas av villkoret att investeringen inte leder till att antalet mjölkkor ökar till fler än 50 per AE och fler än 80 per företag eller, när företaget förfogar över mer än 1,6 AE, inte leder till att antalet mjölkkor ökar med mer än 15 %.

4. Stöd får inte beviljas för investeringar som ledar till att antalet svinplatser ökar.

Det utrymme som krävs för en avelssugga skall motsvara 6,5 platser för slaktsvin.

När en förbättringsplan omfattar en investering inom svinproduktionen skall stödet för denna investering beviljas på villkor att minst motsvarande 35 % av den kvantitet foder som konsumeras av svinen kan produceras inom företaget efter planens genomförande.

Kommissionen får enligt förfarandet i artikel 30 bemyndiga en medlemsstat att frångå det villkoret i undantagsfall och endast för investeringar avsedda att minska utsläpp från djurspillning och bortskaffandet av slam i befintliga företag, förutsatt att en sådan investering leder till ett bättre resultat för miljöskyddet än det som uppnås genom det villkor från vilket undantaget görs och att det inte under några omständigheter leder till en ökning av produktionskapaciteten.

5. Stöd som beviljas för investeringar inom nötköttsproduktionen, annat än stöd för miljöskydd, förbättring av hygienförhållandena inom jordbruksföretag med djurhållning samt djurskydd - om ingen ökning av kapaciteten inträffar - skall begränsas till jordbruksföretag med djurhållning om nötkreaturstätheten under planens sista år inte överstiger följande antal djurenheter (DE) per hektar foderareal som används för att utfodra boskapen: 3, 2,5 och 2 DE per hektar för planer som upphör år 1994, 1995 respektive 1996 eller senare. Gränserna 2,5 och 2 DE per hektar skall tillämpas endast på ansökningar som lämnas från och med den 1 januari 1994.

När det antal djur inom ett företag som räknas med vid bestämningen av djurtätheten i enlighet med artikel 4 g.1) i rådets förordning (EEG) nr 805/68 av den 27 juni 1968 om den gemensamma organisationen av marknaden för nötkött (9) inte överstiger 15 DE skall den maximala satsen 3 DE per hektar tillämpas.

Omräkningstabellen för DE ges i bilaga II.

6. Investeringsstöd får inte beviljas inom ägg- och fjäderfäproduktionen, med undantag för stöd till miljöskydd, förbättring av hygienförhållandena inom jordbruksföretag med djurhållning samt djurskydd, förutsatt att kapaciteten inte ökar.

Artikel 7

1. Ordningen för investeringsstöd skall omfatta stöd i form av kapitalbidrag eller motsvarande räntesubvention eller uppskov med amortering, eller en kombination av dessa alternativ, vad gäller de investeringar som krävs för att genomföra förbättringsplanen men med undantag av utgifter i samband med inköp av

a) mark,

b) svin, fjäderfä och slaktkalv.

Vad gäller inköp av djur är det bara det första inköp som anges i förbättringsplanen, som får omfattas.

Stödordningen får även omfatta borgen för lån och räntor på dessa, i de fall där låntagaren inte kan ställa tillräcklig reell eller personlig säkerhet.

2. Den totala omfattningen av stödet uttryckt i procent av investeringsbeloppet är begränsad till följande:

a) I mindre gynnade områden

- 45 % för investeringar i fasta anläggningar,

- 30 % för andra typer av investeringar.

b) I andra områden

- 35 % för investeringar i fasta anläggningar,

- 20 % för andra typer av investeringar.

3. Kapitalbidraget kan omfatta investeringar upp till den nivå som anges i bilaga I. Medlemsstaterna får sätta gränser som är lägre än dessa belopp.

Om stödet inte beviljas i form av ett kapitalbidrag skall medlemsstaterna varje år utarbeta en översikt som anger stödets storlek, uttryckt i procent av investeringsbeloppet, med hänsyn tagen till den årliga genomsnittliga räntesatsen på osubventionerade lån, räntesubventionens värde, lånens löptid, räntesubventioner och amorteringar som skjutits upp och varje annan faktor som används för att uttrycka stödet i subventionsekvivalenter.

I enlighet med förfarandet i artikel 30 får en medlemsstat bemyndigas att under en angiven period bevilja stöd som överstiger den nivå som anges i punkt 2 i den här artikeln, om detta motiveras av situationen på kapitalmarknaden i den medlemsstaten.

Artikel 8

Antalet förbättringsplaner som omfattar materiell förbättring per stödmottagare som successivt kan godkännas under en sexårsperiod begränsas till tre. Den totala investering som kan medräknas för medfinansiering begränsas till de belopp som anges i bilaga I.

Artikel 9

1. En förbättringsplan som omfattar materiell förbättring får avse ett enskilt företag eller flera samverkande företag som syftar till sammanslagning av alla eller vissa av dessa företag.

2. Vad gäller samverkande företag skall förbättringsplanen omfattande materiell förbättring avse det samverkande företaget och i förekommande fall de delar av företag som medlemmarna i det samverkande företaget fortsätter att driva.

3. Medlemsstaterna får bevilja investeringsstöd till samverkande företag om minst två tredjedelar av det samverkande företagets medlemmar uppfyller de villkor som föreskrivs i artikel 5.1.

4. Med undantag för vattenbruk får taken för djurantal eller belopp som avses i artiklarna 6.3, 7.3 och 8 multipliceras med antalet jordbruksföretag som ingår i det samverkande företaget.

Följande tak får dock inte överskridas:

- 200 kor,

- de belopp som anges i bilaga I,

per samverkande företag, i förekommande fall inbegripet alla delar av jordbruksföretag som medlemmarna i det samverkande företaget fortsätter att driva enskilt.

5. I enlighet med förfarandet i artikel 30 får kommissionen bemyndiga en medlemsstat att bevilja investeringsstöd på de villkor som föreskrivs för samverkande företag, jordbrukskooperativ och liknande sammanslutningar, vilkas enda syfte är att driva ett jordbruksföretag. Samtidigt skall kommissionen föreskriva särskilda villkor för beviljande av stöd till dessa kooperativ och sammanslutningar liksom villkor och inom vilka gränser den investeringsvolym som föreskrivs för samverkande företag får överskridas.

6. Medlemsstaterna skall fastställa de villkor som skall uppfyllas av samverkansföretag, i synnerhet

a) deras juridiska form,

b) deras minsta varaktighet som skall vara minst sex år,

c) kapitaluppbyggnaden i företaget,

d) medlemmarnas deltagande i företagets drift.

AVDELNING III Särskilda åtgärder till förmån för unga lantbrukare

Artikel 10

1. Medlemsstaterna får bevilja startstöd till unga jordbrukare under 40 år till deras första etablering på följande villkor:

a) Den unga jordbrukaren etablerar sig som ledare av företaget, vilket innebär att han åtar sig civilrättsligt och skattemässigt ansvar eller medansvar för driften av företaget och får den rättsliga ställning som gäller för egna företagare i den berörda medlemsstaten.

b) Den unga jordbrukaren etablerar sig som jordbrukare med jordbruk som huvudsysselsättning eller börjar utöva jordbruk som huvudsysselsättning, efter att ha varit deltidsjordbrukare. Medlemsstaterna får dock bevilja detta stöd till unga jordbrukare som är deltidsjordbrukare och får minst 50 % av sin totala inkomst från jordbruk, skogsbruk, turism, hantverk eller från offentligt stödd verksamhet med syfte att bevara landskapet och som utförs på jordbruksföretaget, förutsatt att den andel av inkomsten som härrör direkt från jordbruk på jordbruksföretaget inte understiger 25 % av jordbrukarens totala inkomst och att verksamheter utanför företaget inte utgör mer än hälften av jordbrukarens totala arbetstid.

c) Den unga jordbrukaren har tillräckliga yrkeskvalifikationer när han etablerar sig eller senast två år efter etableringen.

d) Företaget kräver en arbetsvolym motsvarande minst en AE, vilken skall uppnås senast två år efter etableringen.

2. Startstödet får omfatta följande:

a) Ett engångsbidrag på högst det belopp som anges i bilaga I. Bidraget får fördelas över en period på högst 5 år. Medlemsstaterna får ersätta bidraget med en motsvarande räntesubvention.

b) En räntesubvention på lån som tagits i syfte att täcka kostnaderna för etableringen.

Räntesubventionens varaktighet får inte överskrida 15 år. Räntebidragets kapitaliserade värde får inte överskrida värdet på det fastställda engångsbidraget.

Medlemsstaterna får, i bidragsform, betala ett belopp motsvarande den räntesubvention som stödmottagaren är berättigad till med hänsyn till lånens storlek och löptid.

3. Medlemsstaterna skall fastställa följande:

a) Villkoren för etablering.

b) Särskilda villkor för fall när en ung jordbrukare inte etablerar sig som ensam ledare av företaget, i synnerhet när han etablerar sig inom ramen för sammanslutningar eller kooperativ som har till huvudsyfte att driva ett jordbruksföretag varvid dessa villkor måste motsvara dem som gäller när jordbrukaren etablerar sig som ensam ledare av företaget.

c) De yrkeskunskaper inom jordbruksområdet som krävs vid tidpunkten för etablering, eller som måste ha uppnåtts inom två år efter etableringen.

d) De villkor som skall vara uppfyllda för att en arbetsvolym motsvarande minst en AE skall anses vara uppnådd inom en längsta tid av två år efter etableringen.

Artikel 11

Medlemsstaterna får bevilja unga jordbrukare som är yngre än 40 år ett tilläggsstöd för investeringar enligt en förbättringsplan avseende fysiska förhållanden på högst 25 % av det stöd som beviljas enligt artikel 7.2, under förutsättning att den unga jordbrukaren lägger fram förbättringsplanen inom fem år efter etableringen och att han har de yrkeskvalifikationer som avses i artikel 10.1.

AVDELNING IV Statsstöd för investeringar i jordbruksföretag

Artikel 12

1. Statsstöd för investeringar i jordbruksföretag som beviljas utanför den stödordning som avses i avdelning II skall gälla enligt de villkor som anges i denna artikel.

Denna artikel skall tillämpas även om medlemsstaterna inte inrättar den stödordning för investeringar som föreskrivs i avdelning II.

2. (Stöd som i allmänhet beviljas) Medlemsstaterna får lämna stöd till investeringar som avser följande:

a) Inköp av mark.

b) Subventionerade driftskrediter vilkas löptid inte överstiger ett regleringsår.

c) Inköp av handjur för avel.

d) Säkerheter för upptagna lån, inbegripet ränta för dessa.

e) Skydd och förbättring av miljön under förutsättning att sådana investeringar inte leder till en ökning av produktionskapaciteten.

f) Att förbättra de hygieniska förhållandena inom företag med djurhållning eller fullfölja gemenskapens djurskyddskrav eller nationella krav, om dessa är strängare än gemenskapens, under förutsättning att investeringarna inte leder till en ökning av produktionskapaciteten.

g) Andra verksamheter än växtodling eller djurhållning inom jordbruksföretag.

Artiklarna 92-94 i fördraget är tillämpliga på dessa slag av stöd.

3. (Stöd till bidragsberättigade företag) Vad gäller enskilda eller samverkande företag som uppfyller villkoren i artiklarna 5 och 9, är investeringsstöd som överstiger de värden och belopp som anges i artiklarna 7.2, 7.3 och 11, förbjudna.

Detta förbud skall inte tillämpas på stöd för

a) uppförande av jordbruksbyggnader,

b) flyttning av jordbruksbyggnader i det allmännas intresse,

c) markförbättring,

d) investeringar för att skydda och förbättra miljön.

Artiklarna 92, 93 och 94 i fördraget samt de sektoriella förbud och inskränkningar som avses i artikel 6 i denna förordning skall tillämpas på de belopp som läggs till de värden och belopp som anges i artiklarna 7.2, 7.3 och 11.

4. (Stöd till företag som inte är bidragsberättigade) För jordbruksföretag som inte uppfyller villkoren för berättigande till bidrag i artikel 5 kan medlemsstaterna bevilja investeringsstöd. Dessa stöd

a) kan uppgå till de värden och belopp som anges i avdelning II när de är avsedda för

- energibesparing,

- markförbättring,

- skydd och förbättring av miljön, under förutsättning att dessa investeringar inte leder till en ökning av produktionskapaciteten,

- att förbättra de hygieniska förhållandena inom företag med djurhållning eller iakttagande av gemenskapens djurskyddskrav eller nationella krav, om dessa är strängare än gemenskapens, under förutsättning att investeringarna inte leder till en ökning av produktionskapaciteten.

b) kan beviljas upp till det investeringsbelopp som anges i bilaga I, som övergångsstöd för investeringar i små jordbruksföretag. Dessa stöd får inte beviljas med mer förmånliga villkor än de som föreskrivs i artiklarna 7 och 11.

c) skall i alla andra fall

- vara lägre, med minst en fjärdedel, än de stöd som beviljas i enlighet med avdelning II,

- avse investeringar som under en tid av sex år inte totalt sett överskrider de volymer som anges i bilaga I,

d) skall uppfylla de villkor som avses i artiklarna 6 och 7, utom om de är avsedda för

- sektorn för produktion av simfotade fåglar avsedda för framställning av gåslever,

- inköp av djur som kan främjas i enlighet med artikel 7.1, även om det inte gäller det första inköpet,

- inom sektorn för mjölkproduktion, under förutsättning att investeringen inte medför att antalet mjölkkor överstiger 50 per AE och företag och att övriga villkor i artikel 6.3 uppfylls.

Med undantag av artikel 92.2 i fördraget, skall artiklarna 92, 93 och 94 i fördraget inte tillämpas på dessa stöd.

AVDELNING V Stöd för införande av bokföring

Artikel 13

1. Medlemsstaterna får införa en ordning för att främja införande av bokföring i jordbruksföretag.

Denna ordning skall innefatta ett stöd som fördelas över minst de fyra första år som driftsbokföring bedrivs i företaget, till jordbrukare som har jordbruk som huvudsysselsättning. Driftsbokföringen måste bedrivas under minst fyra år.

Medlemsstaterna skall fastställa stödbeloppet inom ett intervall som anges i bilaga I.

2. Bokföringen skall:

a) omfatta

- upprättande av årligt ingående och utgående inventarium,

- en systematisk och regelbunden registrering under bokföringsåret av de olika rörelser i likvida medel och i varor som rör företaget.

b) avslutas med en årlig redovisning av

- en beskrivning av företagets allmänna ställning, och i synnerhet av använda produktionsfaktorer,

- en utförlig balansräkning (tillgångar och skulder) och resultaträkning (kostnader och intäkter),

- de nödvändiga upplysningar som krävs för att värdera effektiviteten i ledningen av hela företaget, i synnerhet arbetsinkomst per AE och jordbrukarens inkomst, samt lönsamheten i företagets viktigaste verksamhetsgrenar.

3. Om ett företag väljs ut av organ, som är utsedda av medlemsstaterna, för att samla in bokföringsdata i informationssyfte och för vetenskapliga undersökningar, i synnerhet inom ramen för gemenskapens informationssystem för bokföring, skall den företagare som mottager stödet åta sig att anonymt ställa bokföringsdata som rör hans företag till dessa organs förfogande.

AVDELNING VI Startstöd till sammanslutningar av jordbrukare

Artikel 14

Medlemsstaterna får bevilja startbidrag till godkända sammanslutningar av jordbrukare som har följande mål:

a) Samarbete mellan företag, inklusive samarbete i fråga om ny teknologi och nya tillämpningar för att skydda och förbättra miljön och bevara landskapet.

b) Införande av alternativa jordbruksmetoder.

c) Mer rationellt gemensamt utnyttjande av jordbrukets produktionsmedel.

d) Gemensam drift.

Stödet skall utgöra ett bidrag till sammanslutningarnas driftskostnader under högst de fem första åren efter bildandet.

Medlemsstaterna skall fastställa stödbeloppet med hänsyn till antalet medlemmar och den aktivitet som utförs gemensamt med ett högsta belopp per sammanslutning som anges i bilaga I.

Medlemsstaterna skall fastställa sammanslutningarnas juridiska form och villkoren för samarbetet mellan deras medlemmar.

AVDELNING VII Startstöd till etablering av avbytartjänster

Artikel 15

1. Medlemsstaterna får bevilja startstöd till organisationer inom jordbruket som har till syfte att etablera avbytartjänster för jordbruksföretagen. Detta stöd skall bidra till att täcka föreningarnas driftskostnader.

2. Avbytarverksamheten måste vara godkänd av medlemsstaten och sysselsätta minst en heltidsanställd som är fullt kvalificerad för det arbete som skall utföras.

3. Medlemsstaterna skall fastställa villkoren för godkännande av avbytarverksamhet och i synnerhet:

a) Dess juridiska form.

b) Villkor vad gäller drift och ekonomisk redovisning.

c) Vilken sorts avbytartjänster som får ersätta jordbrukaren, dennes maka eller make eller någon annan vuxen medhjälpare.

d) Minsta varaktighet, som inte får understiga tio år.

e) Minsta antal anslutna jordbrukare.

4. Medlemsstaterna skall fastställa startstödet, som inte får överstiga det belopp per heltidsanställd avbytare som anges i bilaga I. Detta belopp skall fördelas över de fem första åren av varje avbytares anställning och det får fördelas i gradvis minskande belopp under denna period.

AVDELNING VIII Stöd till företagsledningstjänster

Artikel 16

1. Medlemsstaterna får bevilja stöd till organisationer inom jordbruket i syfte att etablera och förstärka verksamhet som är inriktad på företagsrådgivning till jordbruksföretag och detta stöd skall bidra till att täcka rådgivningsverksamhetens driftskostnader.

2. Rådgivningsverksamheten skall vara godkänd av medlemsstaten och sysselsätta minst en kvalificerad heltidsanställd.

3. Stöd beviljas för personal som arbetar med individuell rådgivning till jordbrukare i fråga om teknisk, ekonomisk, finansiell och administrativ företagsledning.

4. Medlemsstaterna skall fastställa villkoren för att godkänna denna verksamhet och i synnerhet följande:

a) Den juridiska formen.

b) Villkor vad gäller drift och ekonomisk redovisning.

c) Minsta varaktighet, som inte får understiga tio år.

d) Minsta antal anslutna jordbrukare.

5. Medlemsstaterna skall fastställa stödbeloppet per heltidsanställd rådgivare. Detta belopp skall fördelas över de första fem åren av varje rådgivares anställning. Det får fördelas i fallande skala under denna period. Högsta möjliga stödbelopp per anställd anges i bilaga I.

6. Medlemsstaterna får ersätta det stödsystem som avses i punkt 5 med ett system för införande av företagsledningstjänster med ett stöd till företagare som har jordbruk som huvudsysselsättning och som anlitar tjänster för att förbättra ledningen av jordbruksföretaget.

I sådant fall skall medlemsstaterna fastställa ett stöd per jordbruksföretag på högst det belopp som anges i bilaga I, som skall fördelas på åtminstone två år.

AVDELNING IX Stöd till mindre gynnade jordbruksområden

Underavdelning I Kompensationsbidrag

Artikel 17

1. I avsikt att säkerställa fortsatt jordbruksverksamhet och därmed bibehålla ett befolkningsminimum eller bevara landskapet i vissa mindre gynnade områden, över vilka en förteckning fastställs enligt förfarandet i artikel 21, kan medlemsstaterna införa en stödordning i syfte att främja jordbruket och att höja jordbrukarnas inkomster i dessa områden.

Vid tillämpningen av bestämmelserna i denna ordning skall hänsyn tas till varje regions speciella situation och utvecklingsmål.

2. I dessa områden kan medlemsstaterna bevilja ett årligt kompensationsbidrag för stöd till jordbruksverksamhet, som skall fastställas med hänsyn till de bestående naturbetingade nackdelarna.

Artikel 18

1. Medlemsstaterna får ge kompensationsbidrag till jordbrukare som brukar minst tre hektar brukbar jordbruksmark (BJM), som åtar sig att utöva jordbruksverksamhet i enlighet med målen i artikel 17 under minst fem år från och med den första utbetalningen av kompensationsbidraget. Om en jordbrukare upphör med jordbruksverksamhet och det berörda området även i fortsättningen brukas, får han befrias från åtagandet. Han skall även befrias från åtagandet i händelse av force majeure, exempelvis om hans egendom exproprieras eller köps upp i det allmännas intresse. Dessutom skall jordbrukare som har ålderspension eller förtidspension befrias från ett sådant åtagande.

I den italienska regionen Mezzogiorno, inklusive öarna, i de franska utomeuropeiska departementen och i de grekiska, portugisiska och spanska regionerna, skall dock BJM per företag vara minst två hektar.

2. Medlemsstaterna får föreskriva kompletterande eller inskränkande villkor för beviljande av kompensationsbidrag, inklusive villkor som uppmuntrar till användning av metoder som är förenliga med kraven att skydda miljön och bevara landskapet.

Artikel 19

1. Medlemsstaterna skall fastställa kompensationsbidragets storlek med hänsyn till hur allvarliga de varaktiga naturbetingade nackdelar är som påverkar jordbruksverksamheten och med beaktande av de gränser som anges nedan, dock utan att bidraget får vara mindre än de belopp som anges i bilaga I per DE eller i förekommande fall per hektar.

a) (Bidrag för djur) Vad gäller produktion av nötkreatur, får, getter eller hästdjur skall bidraget beräknas med hänsyn till besättningarnas storlek. Bidraget får inte överstiga det belopp per DE som anges i bilaga I. Det totala beviljade bidragsbeloppet får inte överstiga det belopp per hektar total foderareal inom företaget som anges i bilaga I. En tabell för omräkning av nötkreatur, hästdjur, får och getter till DE anges i bilaga II.

I de mindre gynnade jordbruksområden där de bestående naturbetingade nackdelarna är tillräckligt allvarliga för att motivera det, får dock det totala bidragsbeloppet ökas till det belopp per DE och per hektar som anges i bilaga I.

Bidraget skall beviljas för högst 1,4 DE per hektar total foderareal inom företaget.

Kor vilkas mjölk är avsedd att saluföras får endast tas med i beräkningen av kompensationsbidraget

- i bergsområden,

- i andra mindre gynnade områden, där mjölkproduktion utgör en viktig del av jordbruksföretagens produktion, med begränsningen högst 20 mjölkkor per jordbrukare.

b) (Bidrag för annan produktion) Vad gäller annan produktion än produktion av nötkreatur, hästdjur, får och getter, skall bidraget beräknas med hänsyn till brukad areal, minskad med den areal som används till fodergrödor och

- i alla mindre gynnade områden, minskad med den areal som används till veteodling, med undantag för arealer som används för odling av vanligt vete i områden som har en genomsnittlig avkastning på högst 2,5 ton per hektar som används för denna produktion,

- i alla mindre gynnade jordbruksområden, minskad med de arealer som helt planterats med äppel-, päron- eller persikoträd och som överstiger 0,5 hektar per företag,

- i mindre gynnade områden utom bergsområden, minskad med den areal som används för vinproduktion, utom vinodlingar med en avkastning som inte överstiger 20 hektoliter per hektar, eller för produktion av sockerbetor eller intensiva grödor.

Bidraget får inte överstiga det belopp per hektar som anges i bilaga I. I de mindre gynnade områden i vilka särskilt allvarliga bestående naturbetingade nackdelar motiverar ett högre belopp, kan dock det totalt beviljade beloppet höjas till det belopp per hektar som anges för i bilaga I.

c) (Anpassning av bidraget) Medlemsstaterna får anpassa kompensationsbidraget på grundval av företagets ekonomiska situation och jordbrukarens inkomster. Bidraget får också anpassas med hänsyn till användning av jordbruksmetoder som är förenliga med kraven att skydda miljön och bevara landskapet. Eventuella ökningar av bidraget får dock inte läggas till det stöd som avses i rådets förordning (EEG) nr 2078/92 (10).

2. Det högsta belopp som kan finansieras av fonden skall vara motsvarande 120 enheter per företag, oavsett om det rör sig om djurenheter (DE) eller arealenheter (ha). Utöver motsvarande de 60 första enheterna skall det högsta belopp som kan finansieras minskas med hälften.

3. Utgifter för kompensationsbidrag skall inte berättiga till medfinansiering från fonden om jordbrukaren har ålderspension eller förtidspension.

Det är förbjudet att bevilja kompensationsbidrag som överstiger de gränser eller avviker från de villkor som anges i denna avdelning.

4. Vid tillämpningen av denna artikel skall alla mindre gynnade områden i Finland betraktas som bergsområden.

Underavdelning II Stöd till saminvesteringar

Artikel 20

1. I mindre gynnade områden får medlemsstaterna ge stöd till saminvesteringar för foderproduktion, inklusive lagring och fördelning av foder, och till förbättring och utrustning av betesmark som drivs gemensamt och, i bergsområden, till gemensamma eller enskilda investeringar i vattenreservoarer, i ägovägar för direkt tillträde till betesmark, inklusive betesmark i bergsområden, och i vindskydd för djuren.

I de fall där boskapsuppfödning utgör en obetydlig verksamhet i dessa områden, skall stödet utvidgas till att omfatta annan jordbruksverksamhet än boskapsskötsel.

2. Om det är ekonomiskt motiverat får de åtgärder som avses i punkt 1 även omfatta sådana småskaliga vattenförsörjningsåtgärder för jordbruk som är förenliga med miljöskyddet, inklusive småskaliga bevattningssystem, och byggande eller reparation av vindskydd som är nödvändiga vid säsongsbestämd växling av betesområden.

3. Det stöd som kan medfinansieras av fonden får inte överstiga de belopp som anges i bilaga I per saminvestering, per hektar förbättrad eller utrustad betesmark eller betesmark i bergsområden eller per bevattnat hektar.

Underavdelning III Avgränsning av mindre gynnade områden

Artikel 21

1. Medlemsstaterna skall meddela kommissionen gränserna för de områden, inom vilka de planerar att tillämpa den särskilda stödordning som avses i denna avdelning, och som på grund av de särdrag som anges i artiklarna 22-25 är berättigade att tas med i förteckningen över mindre gynnade områden. Medlemsstaterna skall samtidigt lämna all relevant information om dessa områdens särdrag och om de åtgärder som de avser att tillämpa enligt stödordningen.

2. Rådet skall enligt förfarandet i artikel 43 i fördraget fastställa en förteckning över mindre gynnade områden.

3. På en medlemsstats begäran, framförd i enlighet med punkt 1, får ändringar av områdenas gränser göras enligt samma förfarande som anges i artikel 30. Dessa ändringar får inte innebära att den brukbara jordbruksarealen i samtliga områden i den berörda medlemsstaten ökar med mer än 1,5 % av medlemsstatens hela BJM.

Artikel 22

1. De mindre gynnade områdena skall omfatta bergsområden, där jordbruk är nödvändigt för att bevara landskapet, i synnerhet som skydd mot erosion eller för att tillgodose fritidsbehov. De skall också omfatta andra områden där bibehållandet av ett befolkningsminimum eller bevarandet av landskapet inte är säkrat.

2. De områden som avses i punkt 1 skall ha en tillräckligt utbyggd infrastruktur, särskilt vad gäller tillfartsvägar till företagen, elektricitet och dricksvatten samt, i turist- och fritidsområden, avloppsreningsverk. Om sådana anläggningar saknas, bör det ingå i de offentliga utbyggnadsprogrammen att inom en snar framtid tillhandahålla dem.

Artikel 23

1. Bergsområden skall bestå av kommuner eller delar av kommuner som kännetecknas av en betydande begränsning av möjligheterna att använda marken och en märkbar ökning av arbetskostnaderna till följd av

a) att det på grund av höjden över havet råder mycket svåra klimatförhållanden, vilket gör vegetationsperioden avsevärt kortare,

b) att det på en lägre höjd över havet i större delen av området finns sluttningar som är alltför branta för användning av maskinell utrustning eller som kräver användning av mycket kostsam specialutrustning,

c) en kombination av dessa båda faktorer, där den nackdel som var och en av dem ger upphov till är mindre betydelsefull, men där kombinationen leder till en lika allvarlig nackdel som den som orsakas av de förhållanden som anges i punkterna a och b.

2. Områden norr om den 62:a breddgraden och vissa närliggande områden skall likställas med bergsområden i den mån de påverkas av mycket svåra klimatförhållanden som visar sig i en märkbart förkortad vegetationsperiod.

Artikel 24

Mindre gynnade områden som riskerar att avfolkas och där det är nödvändigt att bevara landskapet, skall bestå av jordbruksområden som är homogena såvitt avser naturbetingade produktionsförhållanden och skall samtidigt uppvisa följande särdrag:

a) Förekomst av lågproduktiva jordar, som är föga lämpliga för odling eller intensiv drift, och vilkas begränsade möjligheter inte kan förbättras utan mycket höga kostnader, och vilka huvudsakligen kan utnyttjas för extensiv boskapsskötsel.

b) På grund av denna låga naturgivna produktivitet uppnås resultat som är avsevärt mycket lägre än genomsnittet, med avseende på de viktigaste faktorerna som utmärker jordbrukets ekonomiska situation.

c) En låg eller minskande befolkningstäthet i en befolkning som till största delen är beroende av jordbruket, och där en ytterligare nedgång i invånarantalet skulle leda till att det berörda områdets livskraft och upprätthållandet av befolkningen där skulle äventyras.

Artikel 25

Mindre gynnade områden kan omfatta små områden som är utsatta för speciella nackdelar och där det är nödvändigt att fortsätta att driva jordbruk med hänsyn till vissa villkor för att skydda miljön, bevara landskapet och möjligheterna till turistverksamhet i området eller för att skydda kusterna. Dessa områdens totala yta får inte i någon medlemsstat överstiga 4 % av medlemsstatens yta.

AVDELNING X Anpassning av yrkesutbildningen till det moderna jordbrukets behov

Artikel 26

I den utsträckning som finansiering inte medges enligt förordning (EEG) nr 4255/88 (11), får medlemsstaterna, i de regioner där det visar sig nödvändigt och i syfte att friktionsfritt genomföra de tillämpliga åtgärderna, införa en stödordning som syftar till att förbättra yrkeskunskapen inom jordbruket för dem som får del av de åtgärder som avses i artikel 5-16 och för unga jordbrukare under 40 år.

Artikel 27

Stödordningen får omfatta följande:

a) Grundläggande och fördjupad yrkesutbildning och yrkespraktik för jordbrukare, medhjälpande familjemedlemmar och lantbruksarbetare som har passerat skolpliktig ålder samt vidareutbildning och kompletterande praktik för dessa, i syfte att förbereda dem för en kvalitativ omställning av produktionen och en användning av produktionsmetoder som är förenliga med naturskyddskraven samt att ge dem en sådan utbildningsnivå som krävs för att bruka skogsmarken.

b) Utbildning och praktik för driftsledare och chefer för producentgrupper och kooperativ, om detta är nödvändigt för att förbättra producenternas ekonomiska organisation och bearbetningen och saluföringen av jordbruksprodukter från den berörda regionen.

c) Vidareutbildningskurser som krävs för att uppnå den yrkesmässiga kompetens som avses i artikel 10 punkt 1 och som måste ha en minsta längd av 150 timmar.

Artikel 28

1. Stödordningen skall omfatta stöd till

a) deltagande i kurser eller praktik,

b) organisering och tillhandahållande av kurser och praktik.

2. De utgifter som medlemsstaterna har för beviljandet av stöd till yrkesutbildning får finansieras av fonden upp till ett högsta belopp som anges i bilaga I per person som har fullföljt en kurs eller praktik. Av detta belopp skall ett belopp som anges i bilaga I användas för vidareutbildning för omställning av produktionen, för tillämpning av produktionsmetoder som är förenliga med naturskyddskraven och för skogsbruket.

De åtgärder som omfattas av denna artikel skall inte omfatta utbildning eller praktik som utgör en del av normala program och system för lantbruksutbildning på gymnasie- eller högskolenivå.

AVDELNING XI Allmänna och finansiella bestämmelser

Artikel 29

1. Medlemsstaterna skall meddela kommissionen följande:

a) Förslag till alla lagar och andra författningar som de avser att anta enligt denna förordning, inklusive dem som avser artikel 12.

b) Texterna till befintliga bestämmelser som gör det möjligt att tillämpa denna förordning.

2. Vid inlämnande av de förslag till lagar och andra författningar samt texter till gällande bestämmelser, som avses i punkt 1, skall medlemsstaterna också lämna en redogörelse för förhållandet på regional nivå mellan åtgärden i fråga och jordbrukets ekonomiska situation och strukturella särdrag.

3. Kommissionen skall undersöka om de förslag som lämnats enligt punkt 1.a, med beaktande av målen i denna förordning och behovet av en lämplig sammansättning av de olika åtgärderna, stämmer överens med denna förordning och följaktligen uppfyller villkoren för finansiellt bidrag från gemenskapen till den åtgärd som avses i artikel 1.

4. Medlemsstaterna skall efter antagande av varje sådan lag eller annan författning som avses i punkt 3, överlämna texterna till kommissionen.

Artikel 30

Vad gäller texterna till de bestämmelser som lämnats enligt artikel 29.1.b eller artikel 29.4, skall kommissionen inom två månader efter överlämnandet, enligt förfarandet i artikel 29.1, andra till femte styckena i förordning (EEG) nr 4253/88 och med beaktande av målen i denna förordning och behovet av en lämplig sammansättning av de olika åtgärderna, stämmer överens med denna förordning och följaktligen uppfyller villkoren för finansiellt bidrag från gemenskapen till den åtgärd som avses i artikel 1.

Artikel 31

1. På grundval av de uppgifter som avses i artikel 29.2 i den här förordningen och för att säkerställa samstämmigheten i fördelningen av anslag mellan medlemsstaterna i enlighet med artikel 12.4 i förordning (EEG) nr 2052/88 skall medlemsstaterna för åren 1994-1999 utarbeta årliga utgiftsprognoser.

Österrike, Finland och Sverige skall utarbeta sådana prognoser för perioden 1995-1999.

Dessa prognoser skall omfatta alla utgifter som finansieras av utvecklingssektionen vid EUGFJ i enlighet med

a) denna förordning,

b) rådets direktiv 72/159/EEG av den 17 april 1972 om modernisering av jordbruksföretag (12),

c) rådets direktiv 72/160/EEG av den 17 april 1972 om främjande av upphörande med jordbruksverksamhet och om användning av den brukade marken för att förbättra jordbruksstrukturen (13),

d) rådets förordning (EG) nr 952/97 av den 20 maj 1997 om producentgrupper och sammanslutningar av dessa (14),

e) rådets förordning (EEG) nr 389/82 av den 15 februari 1992 om producentgrupper och sammanslutningar av dessa inom bomullssektorn (15),

f) rådets förordning (EEG) nr 1696/71 av den 26 juli 1971 om den gemensamma organisationen av marknaden för humle (16),

g) rådets förordning (EEG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker (17).

2. Medlemsstaterna skall tillsammans med de årliga utgiftsprognoserna överlämna en ansökan om ekonomiskt bidrag som ges in i enlighet med artikel 14.1 i förordning (EEG) nr 4253/88.

Ansökan skall innehålla de uppgifter som krävs för att kommissionen skall kunna göra en bedömning, särskilt en beskrivning av de föreslagna åtgärderna, deras räckvidd, inbegripet geografisk omfattning, de särskilda målen för åtgärderna, en angivelse av de organ som ansvarar för genomförandet av åtgärderna samt stödmottagarna.

I den utsträckning som de förordningar som anges i punkt 1 i denna artikel och de nationella genomförandebestämmelser som meddelats kommissionen innehåller en beskrivning av åtgärderna och de särskilda målen för åtgärderna är det inte nödvändigt att dessa uppgifter anges i ansökan.

I alla händelser skall stödansökan innehålla en redovisning av fördelningen av de förutsedda utgifterna enligt de förordningar som anges i punkt 1 och, i fråga om den här förordningen, mellan de olika avdelningarna i den förordningen för hela perioden, samt en redovisning per år av samtliga utgifter.

3. I fråga om de regioner som omfattas av mål 1 och 6 enligt definitionen i artikel 1 i förordning (EEG) nr 2052/88 skall de utgiftsprognoser som avses i punkt 1 i den här artikeln tas med i dokumentationen för de program som avses i artikel 8.7 i förordning (EEG) nr 2052/88 och i artikel 5.2 i förordning (EEG) nr 4253/88.

4. I fråga om de regioner som inte omfattas av mål 1 och 6 skall medlemsstaterna översända de utgiftsprognoser som avses i punkt 1 senast den 30 april 1994 och ange uppgifterna för mål 5 b-områden separat från uppgifterna för övriga delar av landet.

Republiken Österrike, Republiken Finland och Konungariket Sverige skall lämna dessa uppgifter inom 3 månader efter anslutningen.

I tillämpliga fall skall medlemsstaterna senast den 30 april uppdatera utgiftsprognoserna och de uppgifter som getts in tillsammans med stödansökan.

5. Kommissionen skall anta tillämpningsföreskrifter för denna artikel i enlighet med förfarandet i artikel 30.

Artikel 32

1. Utgifter som medlemsstaterna ådrar sig inom ramen för de åtgärder som avses i artiklarna 5-11 och 13-28 skall berättiga till delfinansiering från fonden.

2. I fråga om de regioner som inte omfattas av mål 1 och 6 enligt definitionen i artikel 1 i förordning (EEG) nr 2052/88 skall kommissionen, i enlighet med förfarandet i artikel 30, besluta om villkoren för ekonomiskt bidrag från gemenskapen, inbegripet andelen av gemenskapens delfinansiering, i enlighet med de kriterier och begränsningar som föreskrivs i artikel 13 i förordning (EEG) nr 2052/88, för att säkerställa fördelningen av anslag mellan medlemsstaterna i enlighet med artikel 12.4 andra stycket i sistnämnda förordning.

För att säkerställa att de tillgängliga resurserna överensstämmer med samtliga de åtgärder som avses i artikel 2 i förordning (EEG) nr 4256/88 får de villkor som avses i första stycket revideras i enlighet med samma förfarande.

3. I tillämpliga fall skall kommissionen anta tillämpningsföreskrifter för denna artikel i enlighet med förfarandet i artikel 30.

Artikel 33

1. Bidraget skall utbetalas i enlighet med artikel 21 i förordning (EEG) nr 4253/88. Utöver de villkor som anges i punkt 4 i ovan nämnda artikel skall dock utbetalning av restbelopp eller hela stödbelopp baseras på

a) en deklaration av de utbetalningar som har genomförts av medlemsstaterna under ett kalenderår, och

b) en rapport om tillämpningen av åtgärderna under det berörda kalenderåret, upprättad i enlighet med artikel 25.4 i den förordningen,

vilka båda skall ges in till kommissionen före den 1 juli följande år.

2. Kommissionen skall anta tillämpningsföreskrifter för denna artikel i enlighet med förfarandet i artikel 30.

Artikel 34

Medlemsstaterna får fastställa ytterligare villkor vad gäller tillämpningen av stödåtgärderna i denna förordning.

Artikel 35

Kommissionen skall i enlighet med förfarandet i artikel 30, anta tillämpningsföreskrifter som möjliggör övervakning och utvärdering särskilt för att säkerställa att de gemensamma åtgärder som avses i artikel 2 i förordning (EEG) nr 4256/88 genomförs på ett sätt som överensstämmer med fördelningen av anslag mellan medlemsstaterna i enlighet med artikel 12.4 i förordning (EEG) nr 2052/88.

Artikel 36

I enlighet med förfarandet i artikel 30 får kommissionen på eget initiativ eller på begäran av en medlemsstat ändra de belopp som fastställs i denna förordning med hänsyn till inflationsutvecklingen.

Artikel 37

1. Denna förordning skall inte påverka medlemsstaternas rätt att anta ytterligare stödåtgärder på de områden som omfattas av denna förordning, med undantag av de områden som omfattas av artiklarna 5-9, 11 och 12.4 samt 17, på villkor som skiljer sig från de villkor som föreskrivs i denna förordning, eller i belopp som överskrider de tak som föreskrivs i nämnda artiklar, förutsatt att detta inte strider mot artiklarna 92, 93 och 94 i fördraget.

2. Artiklarna 92, 93 och 94 i fördraget, med undantag av artikel 92.2, skall inte tillämpas på de stödåtgärder som regleras av artiklarna 5-9, 11 och 12.4 samt 17 i denna förordning.

Artikel 38

Kontroller skall genomföras i enlighet med artikel 23 i förordning (EEG) nr 4253/88.

Artikel 39

Med avseende på de portugisiska fastlandet får kompensationsbidrag enligt artikel 17 till och med 31 december 1997 beviljas sådana jordbrukare som brukar åtminstone en hektar brukbar jordbruksmark.

Artikel 40

1. Följande särskilda bestämmelser skall tillämpas på de nya tyska länderna till och med den 31 december 1996:

a) Vid etablering av familjejordbruk gäller följande:

- Villkoret i artikel 5.2 första stycket skall inte tillämpas.

- Förbundsrepubliken Tyskland får ge det stöd som avses i artiklarna 10 och 11 till jordbrukare som är yngre än 55 år. Stöd som ges jordbrukare som är äldre än 40 år skall dock inte finansieras av fonden.

b) Villkoren i artikel 6.3 andra stycket och artikel 9.4 andra stycket första strecksatsen skall inte tillämpas på stöd som ges i samband med etablering av nya familjejordbruk eller ombildning av kooperativa företag, om antalet mjölkkor inom nya eller ombildade företag inte överstiger antalet mjölkkor som tidigare hållits inom de gamla företagen.

De villkor som föreskrivs för svinproduktionen i artikel 6.4, avseende antalet svinplatser, och i artikel 9.4 andra stycket andra strecksatsen skall inte tillämpas på stöd som beviljats i samband med etablering av nya familjeföretag eller återuppbyggnaden av kooperativa jordbruksföretag om antalet svinplatser i alla nya eller ombildade jordbruksföretag inte överskrider det antal svin som tidigare hölls i de gamla företagen.

c) Investeringsvolym som avses i artikel 7.3 första stycket anges i bilaga I.

Det tak som bestäms i artikel 9.4 andra stycket andra strecksatsen skall ökas till tre gånger investeringsvolymen per företag.

d) I samband med ombildning av kooperativa företag skall artikel 9.5 också tillämpas på sammanslutningar som inte antar kooperativets juridiska form.

Artikel 41

1. Förordning (EEG) nr 2328/91 och direktiv 75/268/EEG upphävs.

2. Hänvisningar till den förordning och det direktiv som upphävs skall gälla som hänvisningar till denna förordning och skall läsas enligt jämförelsetabellen i bilaga III.

Artikel 42

Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 20 maj 1997.

På rådets vägnar

Ordförande

J. VAN AARTSEN

(1) EGT nr C 115, 19.4.1996, s. 34.

(2) Yttrandet avgivet den 13 maj 1997 (ännu ej offentliggjort i EGT).

(3) EGT nr C 204, 15.7.1996, s. 38.

(4) EGT nr L 218, 6.8.1991, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 409/97 (EGT nr L 62, 4.3.1997, s. 4).

(5) EGT nr L 128, 19.5.1975, s. 1. Direktivet senast ändrat genom 1994 års anslutningsakt.

(6) EGT nr L 185, 15.7.1988, s. 9. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 3193/94 (EGT nr L 337, 24.12.1994, s. 11).

(7) EGT nr L 185, 15.7.1988, s. 9. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 3193/94 (EGT nr L 337, 24.12.1994, s. 11).

(8) EGT nr L 374, 31.12.1988, s. 25. Förordningen ändrad genom förordning (EEG) nr 2085/93 (EGT nr L 193, 31.7.1993, s. 44).

(9) EGT nr L 148, 28.6.1968, s. 25. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 894/96 (EGT nr L 125, 23.5.1996, s. 1).

(10) Rådets förordning (EEG) nr 2078/92 av den 30 juni 1992 om produktionsmetoder inom jordbruket som är förenliga med miljöskydds- och naturvårdskraven (EGT nr L 215, 13.7.1992, s. 85). Förordningen senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 2772/95 (EGT nr L 288, 1.12.1995, s. 35).

(11) Rådets förordning (EEG) nr 4255/88 av den 19 december 1988 med tillämpningsföreskrifter till förordning (EEG) nr 2052/88 såvitt avser Europeiska socialfonden (EGT nr L 374, 31.12.1988, s. 21). Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 2084/93 (EGT nr L 193, 31.7.1993, s. 39).

(12) EGT nr L 96, 23.4.1972, s. 1. Direktivet senast ändrat genom förordning (EEG) nr 3768/85 (EGT) nr L 362, 31.12.1985, s. 8).

(13) EGT nr L 96, 23.4.1972, s. 9. Direktivet senast ändrat genom förordning (EEG) nr 797/85 (EGT nr L 93, 30.3.1985, s. 1).

(14) Se sidan 30 i detta nummer av EGT.

(15) EGT nr L 51, 23.2.1982, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3808/89 (EGT nr L 371, 20.12.1989, s. 1).

(16) EGT nr L 175, 4.8.1971, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 3290/94 (EGT nr L 349, 31.12.1994, s. 105).

(17) EGT nr L 297, 21.11.1996, s. 1.

BILAGA I

>Plats för tabell>

BILAGA II

>Plats för tabell>

BILAGA III

>Plats för tabell>