Kommissionens beslut

av den 11 juli 2001

om den stödordning som Spanien har genomfört till förmån för vissa nystartade företag i den autonoma regionen Navarra (Spanien)

[delgivet med nr K(2001) 1762]

(Endast den spanska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2002/893/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a första stycket i detta,

efter att i enlighet med nämnda artiklar(1) ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

I. FÖRFARANDE

(1) Kommissionen har, särskilt genom den information som samlats in med anledning av de förfaranden som inletts till följd av anmälningarna mot de statliga stöden till företagen Daewo Electronics Manufacturing España SA(2), Ramondín SA och Ramondín Cápsulas SA(3), fått kännedom om ett icke anmält skattemässigt investeringsstöd i Spanien i provinsen Álava, i form av skattestöd bestående av en minskning av beskattningsunderlaget för vissa nystartade företag. Dessutom har kommissionen fått inofficiella uppgifter om att det skall finnas liknande åtgärder i Navarra, eftersom denna provins åtnjuter samma skattemässiga självständighet som provinsen Álava.

(2) Genom en skrivelse av den 17 augusti 1999, (SG (99)D/6865), underrättade kommissionen Spanien om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i fördraget avseende detta stöd.

(3) Genom en skrivelse från sin ständiga representation av den 26 augusti 1999, registrerad den 30 augusti 1999, ansökte de spanska myndigheterna om förlängning av tidsfristen för att kunna inkomma med synpunkter. Genom en skrivelse från sin ständiga representation av den 24 januari 2000, registrerad den 31 januari 2000, lade de spanska myndigheterna fram sina synpunkter inom ramen för nämnda förfarande.

(4) Kommissionens beslut om att inleda förfarandet offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(4). Kommissionen uppmanade berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga inom en månad från tidigare nämnda publiceringsdatum.

(5) Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda parter.

(6) Genom Ley Foral(5) 8/2001 av den 10 april upphävdes, från och med det räkenskapsår som inleds 1 januari 2001, del av kapitel II i Ley Foral(6) 24/1996 av den 30 december, som utgjorde den rättsliga grunden för de skattemässiga stöden i fråga.

II. DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDET

(7) Enligt de upplysningar som kommissionen har tillgång till, infördes de skattemässiga stöden i fråga genom artiklarna 52 till 56 i del 1ª i kapitel II av Ley Foral 24/1996 av den 30 december om bolagsbeskattning(7). Texten i de nämnda artiklarna lyder som följer(8):

"Del 1ª.

Stimulans till nystartade enheter

Artikel 52 - Avdrag på skattebeloppet

Företag som inleder sin näringsverksamhet efter att denna regionala lag (Ley Foral) har trätt i kraft skall har rätt till ett avdrag på 50 % av skatten som motsvarar räntan på de på varandra följande beskattningsperioder som avslutas inom sju år från det att verksamheten påbörjats, med en maximigräns på fyra perioder, räknade från det första år som beskattningsunderlaget är positivt inom nämnda tid.

[...]

Artikel 53 - Villkor

1. För att kunna komma i fråga för detta avdrag skall den skattskyldige uppfylla följande krav:

[...]

f) Företaget skall under de första två åren av sin verksamhet investera minst 100 miljoner pesetas i nya enheter materiella anläggningstillgångar, som skall utnyttjas i rörelsen [...].

[...]

g) Minst 10 arbetstillfällen skall skapas inom sex månader från det att affärsverksamheten inletts, och det genomsnittliga antalet anställda skall därefter upprätthållas på denna nivå fram till och med det räkenskapsår under vilket rätten till avdrag löper ut.

[...]

Artikel 54 - Oförenlighet

De skattskyldiga som utnyttjar det avdrag som regleras i denna del har inte rätt till de skattemässiga förmåner eller stimulansåtgärder som fastställs i denna regionala lag (Ley Foral) för investeringar eller tillskapande av arbetstillfällen, under den tidsperiod som löper från det räkenskapsår som verksamheten startar och det sista räkenskapsår då de kan utnyttja detta avdrag.

Artikel 55 - Negativt beskattningsunderlag

[...]

Artikel 56 - Ansökan och underlåtenhet

[...].

"

(8) Kommissionen konstaterar att de skattemässiga stöden avser beloppet för bolagsbeskattningen, som är resultatet av den ekonomiska verksamheten i vissa bolag. De som i detta fall är berättigade till stöd är bolag som har startat sin kommersiella verksamhet efter den 1 januari 1997, då nämnda Ley Foral trädde i kraft, och som har investerat minst 100 miljoner spanska pesetas (601012 euro) i nya enheter av materiella anläggningstillgångar samt skapat minst tio arbetstillfällen. Stödet i form av nämnda avdrag kan utnyttjas under sju år efter att verksamheten inletts.

(9) Kommissionen konstaterar att det skattemässiga stödet i fråga inte är riktat till företag som bedriver en viss näringsverksamhet eller hör till en viss sektor, eftersom alla verksamheter och sektorer har rätt till stödet. Det är inte heller riktat till vissa kategorier av företag, exempelvis små och medelstora företag, eftersom alla företag som uppfyller de tidigare nämnda villkoren har rätt till det.

(10) När det gäller kumulering med andra stöd specificeras att det skattemässiga stödet i fråga inte får kumuleras med andra skatteförmåner som beviljas genom minimiinvestering eller minimiantal skapade arbetstillfällen. En kumulering av det nämnda skattemässiga stödet med andra stöd som inte är skattestöd till samma investeringar, till exempel subventioner, förmånliga lån, garantier, delförvärv osv. utesluts dock inte. Inte heller utesluts en möjlig kumulering med andra skattemässiga stöd vars ursprung, det vill säga omständigheten för uppkomsten av var och en av de beviljade förmånerna, är annorlunda. Det skulle exempelvis kunna vara fallet vid skattemässiga stöd i form av skattelättnader.

(11) Kommissionen påminde i sitt beslut om att inleda förfarandet om att åtgärdernas skattemässiga karaktär är utan betydelse för tillämpningen av gemenskapsreglerna för statligt stöd, eftersom artikel 87 tillämpas på stödåtgärder "av vilket slag det än är". Kommissionen påpekade dock att åtgärderna i fråga måste uppfylla samtliga de fyra kriterier som anges i artikel 87 och som utvecklas nedan för att betecknas som stöd.

(12) För det första har kommissionen påpekat att avdraget på 50 % av skattebeloppet innebär en förmån för stödmottagaren som minskar de kostnader som normalt belastar dennes budget, i form av en nedsättning av det normala skattebeloppet.

(13) För det andra anser kommissionen att det nämnda avdraget innebär en förlust av skatteintäkter och därmed är likvärdigt med förbrukning av statliga medel i form av skatteutgifter.

(14) För det tredje anser kommissionen att nämnda avdrag på 50 % av skattebeloppet påverkar konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna. Med tanke på att stödmottagarna utövar en ekonomisk verksamhet inom vilken handel kan ske mellan medlemsstaterna ger stödet mottagarföretagen en förstärkt position gentemot konkurrerande företag i handeln inom gemenskapen. Härigenom påverkas denna handel. Dessutom förbättras stödföretagens lönsamhet på grund av deras ökade nettoresultat (vinsten efter skatt). På detta sätt kan de konkurrera med företag som inte får del av dessa stöd.

(15) Kommissionen anser också att avdraget på skattebeloppet i fråga är specifikt eller selektivt genom att det gynnar vissa företag, eftersom villkoren för beviljandet av stödet utesluter företag som grundats före den 1 januari 1997, det datum då nämnda Ley Foral trädde i kraft, företag vars investeringar understiger tröskeln på 100 miljoner pesetas (601012 euro) och företag som skapat färre än tio arbetstillfällen. Kommissionen har gjort en preliminär bedömning av att detta skattemässiga stöd inte är motiverat genom systemets art eller funktion.

(16) Kommissionen anser också att förmånens selektiva karaktär beror på skatteförvaltningens skönsmässiga befogenheter. Beviljandet av stödet i fråga sker inte automatiskt, eftersom stödansökan granskas av Navarras provinsstyrelse, som efter att ha granskat den i förekommande fall kan bevilja stödet i fråga.

(17) Slutligen anser kommissionen, i detta skede, att nämnda avdrag på skattebeloppet utgör ett statligt stöd i enlighet med artikel 87.1 i EG-fördraget och artikel 61.1 i EES-avtalet, då det kumulativt uppfyller villkoren att utgöra en förmån, att ha beviljats av staten med statliga medel och att påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida konkurrensen till fördel för vissa företag.

(18) Med hänsyn till att det nämnda skattemässiga stödet inte har en övre gräns på 100000 euro för en period av tre år, anser kommissionen att det inte kan anses vara ett stöd enligt bestämmelserna om stöd av mindre betydelse(9).

(19) Kommissionen påpekar att det för statliga stöd som inte följer bestämmelserna om stöd av mindre betydelse föreligger skyldighet om anmälan som fastställs i artikel 88.3 i EG-fördraget och i artikel 62.3 i EES-avtalet. De spanska myndigheterna har dock inte respekterat denna skyldighet, varför kommissionen preliminärt anser att detta stöd kan anses vara olagligt.

(20) Kommissionen har konstaterat att skatteordningen i fråga inte garanterar att gemenskapsbestämmelserna för statligt stöd för regionala ändamål respekteras, även om beviljandet av stödet i fråga inte sker förrän en minimiinvestering har gjorts och ett minimiantal nya arbetstillfällen har skapats. Det är av den anledningen som kommissionen anser att detta stöd inte har karaktären av investeringsstöd eller stöd för tillskapande av arbetstillfällen.

(21) Däremot anser kommissionen att det skattemässiga stödet har karaktär av driftstöd. I själva verket är syftet att befria ett företag från kostnader som företaget normalt sett skulle ha haft i sin löpande drift eller normala verksamhet.

(22) Kommissionen erinrar om att driftstöd i princip är förbjudna. Sådana stöd kan beviljas i undantagsfall, nämligen i regioner som åtnjuter regionala undantag och som uppfyller vissa villkor. Det gäller dock inte de stöd som behandlas här. Därför anser kommissionen preliminärt att de skattemässiga stödens förenlighet med den gemensamma marknaden är tveksam mot bakgrund av bestämmelserna om statliga stöd för regionala ändamål.

(23) Avdraget på skatten i fråga som inte begränsas till vissa sektorer kan beviljas företag som lyder under sektoriella gemenskapsbestämmelser. Under sådana omständigheter ifrågasätter kommissionen om stödet är förenligt med den gemensamma marknaden när stödföretagen tillhör en sektor som lyder under särskilda gemenskapsbestämmelser.

(24) Slutligen ifrågasätter kommissionen om det skattemässiga stödet är förenligt med den gemensamma marknaden enligt undantagen i artikel 87.2 och 87.3 i fördraget. Stödet kan i själva verket inte betraktas som stöd av social karaktär enligt vad som fastställs i artikel 87.2 a, då det inte är inriktat på att avhjälpa skador efter naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser i enlighet med 87.2 b, och inte heller följer det som fastställs i artikel 87.2 c angående vissa områden i Tyskland. Vad gäller undantagen i artikel 87.3, andra än de redan nämnda 87.3 a och 87.3 c, anser kommissionen att stödet inte avser att främja ett projekt som är av gemensamt europeiskt intresse, eller att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi enligt vad som fastställs i 87.3.b. Stödet ingår inte i tillämpningsområdet för artikel 87.3 c avseende "stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter..." eftersom det inte finns specifika anvisningar gällande stödföretagens verksamhet. Det är avslutningsvis inte ett stöd för att främja kultur och bevara kulturarvet enligt artikel 87.3 d.

(25) Förutom att de spanska myndigheterna gavs tillfälle att lägga fram sina yttranden inom ramen för förfarandet i enlighet med artikel 88.2 i fördraget, har kommissionen också bett dem att lämna alla relevanta upplysningar för att kunna göra en bedömning av det skattemässiga stödet i form av ett avdrag från skattebeloppet för vissa nystartade företag i Navarra. Den begärda relevanta informationen är i detta fall följande: kopior av alla beslut om beviljande av avdrag från skattebeloppet, uppgifter om de investeringar varje stödmottagare har gjort, antalet skapade arbetstillfällen, driftskapital, storleken på det avdrag varje företag har gjort samt vad som återstår att betala ut.

III. SYNPUNKTER FRÅN DE SPANSKA MYNDIGHETERNA

(26) Genom en skrivelse av den 24 januari 2000 från sin ständiga representation lade de spanska myndigheterna fram sina synpunkter. De spanska myndigheterna anser väsentligen att avdraget från skattebeloppet i fråga inte utgör ett statligt stöd i enlighet med artikel 87 i fördraget, utan är en allmän åtgärd som inte lyder under bestämmelserna för statligt stöd. De framhåller särskilt att åtgärden i fråga inte nödvändigtvis bör påverka stödföretagens ekonomiska verksamhet, eftersom den är tidsbegränsad. Det finns också andra instrument som staten kan tillgå, som lagstiftning om socialförsäkring, som har större påverkan än de skattemässiga åtgärderna på företagens konkurrenskraft inom ramen för handel mellan medlemsstaterna. Angående skatteinstrumenten påpekar de spanska myndigheterna att deras påverkan på företagen varierar, eftersom det alltid finns företag som får fler förmåner än andra. Detta innebär dock inte att man kan dra slutsatsen att dessa företag därigenom förbättrar sin konkurrenskraft. Dessutom betraktas skattemässiga stöd till förmån för miljöskydd, forskning eller utbildning inte som statliga stöd, och anses därför inte snedvrida konkurrensen, trots att vissa företag får dessa stöd.

(27) De spanska myndigheterna påpekar också att avdraget i fråga inte kan kumuleras med andra skattemässiga stöd som infördes med Ley Foral 24/1996. De preciserar att det bland de fyra stödföretagen finns ett företag vars investeringar påbörjades 1998 som fick ett avdrag på 17,45 miljoner pesetas, ett andra företag vars investeringar påbörjades 1996 som fick ett avdrag på 0,45 miljoner pesetas och två andra företag vars investeringar inleddes 1997 som ännu inte fått något avdrag. Dessa fyra företag har sammantaget investerat 2362 miljoner pesetas i nya materiella anläggningstillgångar, skapat 142 arbetstillfällen och betalat in ett driftskapital på 465 miljoner pesetas. Om dessa företag däremot hade fått alla de övriga skattestöd som infördes genom lagen i fråga, skulle skattestöden uppgå till 528 miljoner pesetas (investeringsavdrag 236 miljoner pesetas, stöd för tillskapande av arbetstillfällen 99 miljoner pesetas och ersättning för negativa beskattningsunderlag på 193 miljoner pesetas). Enligt kommissionens kriterier skulle dessa stöd, som uppgår till 528 miljoner pesetas, inte snedvrida konkurrensen. Kommissionen anser dock att avdraget vars belopp uppgår till 17,9 miljoner pesetas snedvrider konkurrensen och påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Om kommissionen anser att avdragen i fråga påverkar handeln mellan medlemsstaterna eftersom stödföretagen utövar verksamhet som innebär handel, skulle samma argument innebära att alla de andra skatteförmånerna i lagen i fråga också skulle påverka handeln.

(28) Enligt de spanska myndigheterna är avdraget i fråga tillgängligt för alla företag, eftersom det inte är riktat till företag som utövar en viss verksamhet eller som tillhör vissa sektorer eller kategorier (som små och medelstora företag). Följaktligen är avdraget en allmän åtgärd liksom de övriga skatteförmånerna i den nämnda lagen.

(29) De spanska myndigheterna ifrågasätter också att åtgärden skulle vara av skönsmässig karaktär, då stödet beviljas automatiskt när de objektiva villkoren väl är uppfyllda. Navarras provinsstyrelses befogenheter är alltså begränsade till att pröva om alla villkor är uppfyllda, och styrelsen kan inte ändra stödet eller lägga till villkor för dess beviljande.

(30) Med hänsyn till ovanstående argument anser de spanska myndigheterna att skatteåtgärderna i fråga inte kan betraktas som ett statligt stöd enligt de fyra kriterierna i artikel 87 i fördraget.

IV. BEDÖMNING AV STÖDET

V. STÖDETS KARAKTÄR AV STATLIGT STÖD

(31) Kommissionen erinrar om att de ifrågavarande åtgärdernas skattemässiga karaktär är utan betydelse för tillämpningen av gemenskapsbestämmelserna för statligt stöd, eftersom artikel 87 i fördraget tillämpas på åtgärder "av vilket slag de än är". Kommissionen påpekar emellertid att åtgärderna i fråga måste uppfylla samtliga de fyra kriterier som anges i artikel 87 och som utvecklas nedan för att betecknas som stöd.

(32) För det första skall åtgärden ge mottagaren en fördel som minskar de kostnader som normalt belastar dennes budget. En sådan fördel kan ges genom olika former av skattelättnader för företaget, bland annat genom hel eller delvis nedsättning av skattebeloppet. Det nämnda skatteavdraget på 50 % uppfyller detta kriterium eftersom stödföretagen beviljas en nedsättning av skatten. Utan nedsättningen av skattebeloppet skulle stödföretaget betala skatt utifrån 100 % av beskattningsunderlaget. Avdraget på skattebeloppet innebär därför ett undantag från det gemensamma skattesystem som tillämpas.

(33) För det andra anser kommissionen att det nämnda skatteavdraget innebär en förlust av skatteintäkter och därmed är likvärdigt med förbrukning av statliga medel i form av skatteutgifter. Detta kriterium tillämpas också på stöd som beviljas av regionala och lokala myndigheter i medlemsstaterna(10). Statens intervention kan vidare ske såväl genom skatteregler i lagar eller andra författningar som genom skatteförvaltningens praxis. I detta fall är Navarras provinsstyrelse ansvarig för statens intervention genom en lagbestämmelse.

(34) Åtgärden skall för det tredje snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna. Det bör angående detta framhållas att den regionala ekonomin enligt kapitel 2.4 i Navarras DOCUP(11) i hög grad är integrerad i de internationella marknaderna, och att industriexporten utgjorde 36 % av bruttoproduktionen 1995. Handeln skedde främst med medlemsstater i Europeiska unionen, som importerade 84 % av Navarras 1997 totala export. Detta procenttal har stigit med 20 procentenheter sedan Spanien blev medlem i Europeiska unionen. Importen sker också i högre grad från Europeiska gemenskapens medlemsstater än exporten till Europeiska gemenskapens medlemsstater. Den regionala handelsbalansen har visat ett klart överskott under perioden 1994-1998. Navarras ekonomi är kort sagt mycket öppen mot omvärlden. Karaktärsdragen i den regionala ekonomin visar att stödföretagen bedriver en ekonomisk verksamhet som kan vara föremål för handel mellan medlemsstaterna. Stödet stärker alltså mottagarföretagens position i förhållande till andra konkurrerande företag i gemenskapshandeln. Handeln påverkas därigenom. Dessutom förbättras stödföretagens lönsamhet på grund av deras ökade nettoresultat (vinsten efter skatt). På detta sätt kan de konkurrera med företag som inte får del av det skattemässiga stödet.

(35) De spanska myndigheterna framhåller att det skattestöd som utbetalas enligt avdraget i fråga är litet, och att det därför har en mycket liten, om alls någon, påverkan på handeln mellan medlemsstaterna. Kommissionen framhåller att de spanska myndigheterna har dragit dessa slutsatser utifrån ofullständiga uppgifter. Uppgifterna omfattar inte den totala tidsperioden på fyra år (från det första år avdraget görs under verksamhetens sju första år) som företagen kan göra avdraget. Stödets totala belopp kan därför inte fastställas förrän i slutet av den nämnda tidsperioden på fyra år under vilken stödföretagen kan göra avdraget. Dessutom finns möjligheten att Navarras myndigheter kan ha beviljat andra avdrag innan de spanska myndigheterna samlade in information. Mot bakgrund av detta går det inte att ställa upp en hypotes som grundar sig på att beloppet på det avdrag stödföretagen kunnat göra har varit litet. Kommissionen erinrar också om att den relativt lilla storleken på stöden inte på förhand utesluter att handeln mellan medlemsstaterna kan påverkas. Kommissionen erinrar om EG-domstolens samlade rättspraxis(12) på området.

(36) De spanska myndigheterna framhåller också att det kan vara inkonsekvent att tillämpa reglerna om statligt stöd på avdraget i fråga, medan de inte tillämpas på andra skattestöd som kvantitativt är mer betydande och som har större påverkan på konkurrensen. Kommissionen måste avvisa detta argument, eftersom avdraget i fråga bör bedömas utifrån sina egna karaktärsdrag. Kommissionen erinrar om att varken principen om likabehandling eller principen om skydd för berättigade förväntningar enligt EG-domstolens rättspraxis(13) kan åberopas som skäl för en upprepad feltolkning av en rättsakt.

(37) Med hänsyn till att de behandlade skattebestämmelserna i detta fall har en allmän och teoretisk karaktär påpekar kommissionen att analysen av tilldelningen bara kan ske på denna allmänna och teoretiska nivå, och att det inte går att konkretisera den enskilda tilldelningen på en marknad, i en sektor eller till en konkret produkt. Denna ståndpunkt har ratificerats av fast rättspraxis(14) i EG-domstolen.

(38) När det gäller den specifika karaktär som de statliga stöden måste ha, anser kommissionen att avdraget på skattebeloppet är specifikt eller selektivt då det gynnar vissa företag. Villkoren för beviljande av stödet utestänger nämligen vissa företag: företag som startades innan nämnda Ley Foral trädde i kraft, de vars investeringar understiger tröskeln på 100 miljoner pesetas (601012 euro) och de som skapar färre än tio arbetstillfällen. Kommissionen påpekar att antalet företag i Europeiska gemenskapen med under tio anställda eller inga anställda 1995 uppgick till 16767000, vilket utgör 92,89 %(15) av alla företag, enligt den femte rapporten om företag i Europa(16). När det gäller Spanien är detta procenttal ännu högre, runt 95 %(17). Det är troligt att dessa procenttal är ännu högre när det gäller nystartade företag, eftersom ett företag vanligtvis börjar med en mindre personalstyrka som växer allteftersom företaget konsolideras och når sin fulla potential. Så var fallet i Spanien 1995, där procenttalet var ännu högre, omkring 98 %(18). Allt tyder följaktligen på det viktiga faktum att ett av de villkor som krävs för att kunna få stödet i sig är tillräckligt för att hindra de flesta företag från att kunna få det. För övrigt förhindrar inte tröskelns objektiva karaktär, så som vissa yttranden från berörda parter vill göra gällande, att den skulle vara selektiv och utesluta företag som inte uppfyller villkoren i fråga.

(39) När det gäller skatteförvaltningens skönsmässiga befogenheter konstaterar kommissionen att beviljandet av stödet i fråga inte är automatiskt. Ansökan från stödmottagaren behandlas först av Navarras provinsstyrelse, som efter behandling kan bevilja det sökta stödet i tillämpliga fall. Enligt de spanska myndigheterna skulle det bara handla om att kontrollera att alla villkor uppfylls. De förklarar dock inte varför denna kontroll måste ske på förhand och inte i efterhand, så som är brukligt vid förvaltning av skatteintäkter.

(40) Angående om avdraget på skattebeloppet kan vara motiverat av skattesystemets art eller funktion, framhåller kommissionen att frågan gäller huruvida skatteåtgärderna svarar mot de inneboende målen för själva skattesystemet eller om det tvärtom har andra syften, som förvisso kan vara legitima, men som ligger utanför skattesystemet. Det är dock den berörda medlemsstatens uppgift att fastställa var i skattesystemet åtgärderna i fråga kan inordnas(19). I detta fall har dock inte Spanien inkommit med några uppgifter om detta. Det bör också erinras om att det i ingressen till nämnda Ley Foral 24/1996 nämns att målsättningen med vissa av skatteåtgärderna i lagen är att införa ekonomiska stimulansåtgärder för att utveckla produktionen och ekonomin. Dessa åtgärder är alltså inriktade på att främja ekonomin, vilket inte svarar mot huvudsyftet med varje skattesystem, nämligen att uppbära intäkter avsedda att finansiera de offentliga utgifterna, och inte heller mot principerna om jämlikhet och progressivitet i det spanska skattesystemet(20). Kommissionen anser för det första att skatteavdraget i fråga inte kan anses vara befogat av systemets art eller funktion, eftersom de spanska myndigheterna inte kan påvisa överensstämmelsen mellan logiken i åtgärderna i fråga och den interna logiken i skattesystemet. För det andra konstaterar kommissionen att avdraget motsvarar syften som ligger utanför skattesystemet.

(41) Kommissionen anser avslutningsvis att det nämnda skatteavdraget är ett statligt stöd i enlighet med artikel 87.1 i fördraget och i artikel 61.1 i EES-avtalet, eftersom det är ett stöd som beviljas av staten, med statliga medel, som gynnar vissa företag, snedvrider konkurrensen och påverkar handelsutbytet mellan medlemsstaterna.

VI. SKATTEAVDRAGETS OLAGLIGA KARAKTÄR

(42) Eftersom stödordningen i fråga inte omfattar de spanska myndigheternas åtagande att bevilja stöd i enlighet med de villkor som gäller för stöd av mindre betydelse(21), anser kommissionen att detta stöd inte kan betraktas som sådant enligt bestämmelserna i fråga. Här måste vi framhålla att de spanska myndigheterna aldrig, inom ramen för förfarandet, har anfört att stöden i fråga helt eller delvis har karaktären av stöd av mindre betydelse. Dessutom skulle inte dessa stöd kunna följa bestämmelserna för stöd av mindre betydelse, i synnerhet som det inte finns några garantier för att de inte överstiger gränsen 100000 euro. Stödet har inte heller karaktären av befintligt stöd eftersom det inte uppfyller villkoren i artikel 1.b) i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningen av artikel 93 i fördraget(22).

(43) Kommissionen påpekar att det för statliga stöd som inte omfattas av bestämmelserna för stöd av mindre betydelse och som inte utgör befintliga stöd, föreligger skyldighet om förhandsanmälan i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget och artikel 62.3 i EES-avtalet. De spanska myndigheterna har dock inte respekterat denna skyldighet, varför kommissionen anser att dessa stöd är att betrakta som olagliga. Kommissionen beklagar de spanska myndigheternas underlåtenhet att fullgöra skyldigheten att förhandsanmäla ifrågavarande stöd.

(44) Kommissionen påpekar vidare att den inte har kunnat bedöma skatteavdragets förenlighet med den gemensamma marknaden, eftersom det inte har anmälts i enlighet med artikel 88.3 i fördraget. Eftersom kommissionen inte har kunnat göra en säker bedömning kan varken de spanska myndigheterna eller berörda parter ha berättigade förväntningar på de ifrågavarande stödens laglighet eller förenlighet. Stödmottagarna kan alltså inte räkna med berättigade förväntningar eller rättssäkerhet i fråga om statligt stöd när det gäller skatteavdraget. I detta sammanhang måste vi erinra om att det av fast rättspraxis följer att rätten att göra anspråk på skydd för berättigade förväntningar tillkommer varje enskild person som befinner sig i en situation av vilken det framgår att gemenskapsadministrationen har väckt grundade förhoppningar (...). Ingen kan åberopa en kränkning av principen om skydd för berättigade förväntningar, om myndigheten i fråga inte utfärdat några konkreta garantier(23).

VII. BEDÖMNING AV FÖRENLIGHETEN MED DEN GEMENSAMMA MARKNADEN

(45) Eftersom stödordningen i fråga bara gäller i NUTE(24) II i Navarra, måste det undersökas om stöden i detta område kan omfattas av de regionala undantagen i artikel 87.3 a eller c i fördraget. Vad gäller den autonoma regionen Navarras möjlighet att få stöd, erinrar kommissionen om att denna autonoma region aldrig har kunnat utnyttja undantaget i artikel 87.3 a, eftersom BNP per invånare(25) alltid har varit högre än 75 % av genomsnittet i gemenskapen. Enligt de regionala bestämmelserna(26) uppfylls bara villkoren för tillåtna undantag enligt artikel 87.3 a i fördraget när NUTE II-regionen har en BNP per capita som inte överstiger 75 % av gemenskapens genomsnitt.

(46) När det gäller möjligheten till undantag enligt artikel 87.3 c i fördraget, erinrar kommissionen om att den i sitt beslut(27) av den 26 juli 1995 om förändring av den spanska kartan över regionalstödsområden i Spanien, i enlighet med förfarandet i artikel 88.1 i fördraget föreslog de spanska myndigheterna att en del av Navarra fortsättningsvis skulle vara en region där stöd för att främja regional utveckling skulle vara förenliga med gemensamma marknaden enligt undantaget i artikel 87.3 c, under förutsättning att de inte överstiger maximigränsen på 15 % nettobidragsekvivalenten för stora företag. Däremot skulle investeringsstöden i övriga Navarra inte anses vara förenliga med den gemensamma marknaden enligt det regionala undantaget i artikel 87.3 c i fördraget. Genom en skrivelse av den 26 september 1995 från sin ständiga representation accepterade de spanska myndigheterna det nämnda förslaget. Den nya kartan trädde på så sätt i kraft på nämnda datum. Vad gäller perioden efter detta, påminner kommissionen om att kommissionen i sitt beslut av den 11 april 2000 godkände den spanska kartan över regionalstödsområden för perioden 2000-2006. Enligt denna karta betraktas vissa delar av Navarra som en region där stöden till den regionala utvecklingen kan betraktas som förenliga med den gemensamma marknaden i enlighet med undantaget i 87.3 c i fördraget, under förutsättning av stöden inte överstiger maximigränsen på 20 % nettobidragsekvivalenten. Däremot kan investeringsstöden i övriga Navarra inte anses vara förenliga med den gemensamma marknaden enligt det regionala undantaget i artikel 87.3 c i fördraget.

(47) De statliga stöden i form av skatteavdrag har effekten att främja skapandet av nya företag i den autonoma regionen Navarra, med de speciella kännetecknen att den inledande investeringssumman och antalet skapade arbetstillfällen skall överstiga vissa gränser. Men trots denna minimiinvestering och detta minimiantal skapade arbetstillfällen, har inte skattestöden i fråga karaktär av investerings- eller sysselsättningsstöd. Skattestöden har inte investeringssumman, antalet arbetstillfällen eller motsvarande lönekostnader som grund, utan beskattningsunderlaget. Stödbeloppet beräknas inte heller upp till en summa uttryckt i procent av investeringssumman, antal arbetstillfällen eller respektive lönekostnader, utan till en gräns uttryckt i procent av beskattningsunderlaget. Kommissionen erinrar härvidlag om att skattestöd enligt bilaga I i riktlinjer om regionala stöd (98/C 74/06) kan "betraktas som stöd knutna till investeringar när de har dessa som beräkningsunderlag. Dessutom får alla skattestöd tas med i denna kategori om de har beviljats upp till ett tak uttryckt i procent av investeringen". Således kan inte de skattestöd som inte uppfyller dessa kriterier, vilket är fallet här, ha karaktären av investeringsstöd.

(48) Däremot har stöden, då stödföretagens vinstskatt delvis minskas, karaktär av driftstöd. Bolagsskatten är en skattebörda som de skattskydliga företagen måste betala regelbundet inom ramen för sin löpande drift. Det är därför lämpligt att granska de nämnda skattemässiga stöden i ljuset av de undantag som eventuellt är tillämpliga på driftstöden i fråga.

(49) Kommissionen erinrar här om att regionala stöd som har karaktären av driftstöd i princip är förbjudna enligt de nämnda riktlinjerna 98/C 74/06. De kan emellertid beviljas i undantagsfall, i de regioner som omfattas av undantaget i artikel 87.3 a om de uppfyller vissa villkor fastställda i punkterna 4.15 till 4.17 i de nämnda riktlinjerna för regionalstöd, och i gemenskapens yttersta randområden samt regioner med låg befolkningstäthet när de avser att kompensera för extra transportkostnader. NUTE II i Navarra kan dock inte få del av undantaget i artikel 87.3 a i fördraget, och beviljandet av de nämnda driftstöden uppfyller inte heller de uppräknade villkoren. Dessutom har inte NUTE II i Navarra karaktären av yttersta randområde(28) eller av region med låg befolkningstäthet(29). Detta är skälet till att inslagen av driftstöd som förekommer i skatteavdraget är förbjudna, då de inte beviljas i en region som utnyttjar undantaget i artikel 87.3 a i fördraget, i ett yttersta randområde eller i en region med låg befolkningstäthet. Stödet är alltså i detta fall oförenligt med den gemensamma marknaden.

(50) Kommissionen anser också att stödordningen i fråga inte kan anses förenlig med den gemensamma marknaden i enlighet med de regionala undantagen i artikel 87 a och 87 c i fördraget, eftersom bestämmelserna om statligt stöd för regionala ändamål inte följs.

(51) Förutom att tillämpningen av undantaget för utveckling av viss näringsverksamhet i artikel 87.3 c i fördraget undersöks i de tidigare fallen, måste också den eventuella användningen av detta undantag för andra syften undersökas. Kommissionen konstaterar att skatteavdraget i fråga inte har som syfte att främja ekonomisk verksamhet enligt artikel 87.3 c, särskilt utveckling av åtgärder för små och medelstora företag, forskning och utveckling, miljöskydd, sysselsättningsskapande eller utbildning i överensstämmelse med respektive gemenskapsbestämmelser. Följaktligen skulle det skattemässiga stödet inte kunna omfattas av undantaget för utveckling av viss näringsverksamhet i artikel 87.3 c för de nämnda syftena.

(52) Då det inte finns några sektoriella begränsningar kan skatteavdraget i fråga beviljas utan begränsning till företag i känsliga sektorer som lyder under specifika gemenskapsbestämmelser som de som är tillämpliga på produktion, bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter i bilaga I i fördraget, samt på fiske, kolindustri, stålindustri, transporter, varvsindustri, syntetfibertillverkning och bilindustri(30). Under dessa omständigheter anser kommissionen att de skattemässiga åtgärderna i form av skatteavdrag eventuellt inte följer dessa sektoriella bestämmelser. I detta konkreta fall uppfyller inte skatteavdraget villkoret om att inte främja ny produktionskapacitet för att inte förvärra överkapacitetsproblemen som dessa sektorer traditionellt lider av. Om stödmottagaren alltså hör till de tidigare nämnda sektorerna, anser kommissionen att eftersom stödet inte följer de nämnda sektoriella bestämmelserna är det oförenligt med den gemensamma marknaden enligt undantaget i artikel 87.3 c i fördraget om främjandet av vissa näringsverksamheter.

(53) Stödet i fråga, som inte kan utnyttja undantagen i artikel 87.3 a eller c, kan inte heller utnyttja de andra undantagen i artikel 87.2 och 87.3. Det kan inte betraktas som ett stöd av social karaktär enligt artikel 87.2 a, och det är inte avsett att avhjälpa skador som orsakats av naturkatastrofer eller andra exceptionella händelser enligt artikel 87.2 b. Det är inte heller avsett att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller att avhjälpa en allvarlig störning i en medlemsstats ekonomi enligt artikel 87.3 b. Slutligen kan det inte utnyttja undantaget i artikel 87.3 d eftersom det inte syftar till att främja kulturen och bevara kulturarvet. Stödet är därför oförenligt med den gemensamma marknaden.

(54) Eftersom skatteavdraget täcker flera räkenskapsår, kan delar av skattestödet fortfarande återstå att betala ut. Stödet är emellertid olagligt och oförenligt med den gemensamma marknaden. De spanska myndigheterna bör därför stoppa utbetalningen av den eventuella återsing;terstod av skatteavdraget som vissa stödmottagare har innestående.

(55) Vad beträffar det stöd som är oförenligt med den gemensamma marknaden och som redan har utbetalats, bör det erinras om att mottagarna enligt de argument som tidigare framlagts inte kan utnyttja gemenskapsrättens allmänna principer, som till exempel principerna om berättigade förväntningar eller rättssäkerhet. Följaktligen finns det inga invändningar mot tillämpningen av artikel 14.1 i ovannämnda förordning (EG) nr 659/1999, som innehåller följande formulering: "Vid negativa beslut i fall av olagligt stöd skall kommissionen besluta att den berörda medlemsstaten skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att återkräva stödet från mottagaren". De spanska myndigheterna skall därför vidta alla de åtgärder som är nödvändiga för att återkräva det stöd som redan utbetalats i syfte att återställa den ekonomiska situation som mottagarföretagen skulle ha befunnit sig i om de inte hade beviljats det olagliga stödet. Återkrav av stödet skall ske i enlighet med de förfaranden och bestämmelser som fastställs i den spanska lagstiftningen, och omfatta den totala summan av de räntor som förfallit till betalning från och med datumet för beviljandet till och med det faktiska datumet för återbetalning, beräknat utifrån den referensränta som användes detta datum vid beräkningen av nettobidragsekvivalenten inom ramen för regionalstöd i Spanien(31).

(56) Föreliggande beslut berör stödordningen och skall omedelbart verkställas, vilket innefattar återkrav av det totala individuella stöd som beviljats inom ramen för nämnda stödordning. Kommissionen påminner också om att detta beslut inte utesluter att enskilda stöd helt eller delvis kan anses vara förenliga med den gemensamma marknaden på grund av sin inneboende natur, antingen inom ramen för ett senare beslut av kommissionen, eller genom tillämpning av undantagsbestämmelser.

(57) Med beaktande av det föregående konstaterar kommissionen följande:

- Spanien har i den autonoma regionen Navarra olagligen genomfört ett skatteavdrag i strid med artikel 88.3 i fördraget.

- Skatteavdraget i fråga är oförenligt med den gemensamma marknaden.

- De spanska myndigheterna bör inställa utbetalningen av eventuella tillgodohavanden som vissa stödmottagare kan ha. När det gäller de oförenliga stöd som redan har utbetalats, skall Spanien vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att återkräva stöden från de stödmottagande företagen.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det statliga stöd i form av ett skatteavdrag som Spanien olagligen har genomfört i Navarra genom artiklarna 52 till 56 i Ley Foral 24/1996 av den 30 december, i strid med artikel 88.3 i fördraget, är oförenligt med den gemensamma marknaden.

Artikel 2

Spanien skall upphäva den stödordning som avses i Artikel 1 samt den inverkan den fortfarande kan ha.

Artikel 3

1. Spanien skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att från stödmottagarna återkräva det stöd som avses i artikel 1 och som olagligen redan utbetalats till stödmottagarna.

När det gäller stöd som återstår att betala skall Spanien inställa alla utbetalningar.

2. Återkravet skall ske utan dröjsmål och i enlighet med förfarandena i nationell lagstiftning, förutsatt att dessa förfaranden gör det möjligt att omedelbart och effektivt verkställa detta beslut. Det stöd som skall återkrävas skall innefatta ränta som löper från den dag stödet stod till stödmottagarnas förfogande till den dag det har återbetalats. Räntan skall beräknas på grundval av den referensränta som används vid beräkningen av bidragsekvivalenten inom ramen för regionalstöd.

Artikel 4

Spanien skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet.

Artikel 5

Detta beslut riktar sig till Konungariket Spanien.

Utfärdat i Bryssel den 11 juli 2001.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 340, 27.11.1999, s. 52.

(2) Kommissionens beslut 1999/718/EG (EGT L 292, 13.11.1999, s. 1).

(3) Kommissionens beslut 2000/795/EG (EGT L 318, 16.12.2000, s. 36).

(4) Se fotnot 1.

(5) Publicerat i Boletín Ofícíal de Navarra nr 51, 25.4.2001.

(6) "Ley Foral 24/1996" publicerad i Boletín Oficial de Navarra nr 159, 31.12.1996.

(7) Boletín Oficial de Navarra nr 159, 31.12.1996.

(8) Här redovisas endast den del av texten som är tillämplig för att bedöma stödet.

(9) Se punkt 3.2 i gemenskapens riktlinjer om stöd till små och medelstora företag (EGT C 213, 19.8.1992) samt kommissionens meddelande om stöd av mindre betydelse (EGT C 213, 19.8.1992) samt Kommissionens meddelande om stöd av mindre betydelse (EGT C 68, 6.3.1996).

(10) EG-domstolens dom av den 14 oktober 1987 i målet 248/84, Tyskland mot kommissionen, Rec. 1984, s. I-4013.

(11) "Documento único de programación del objetivo n° 2 de Navarra, 2000-2006" (Dokument om mål 2-program i Navarra, 2000-2006).

(12) Se punkt 32 i EG-domstolens dom i målet C-156/98, Tyskland mot kommissionen: "Vad gäller den omtvistade regelns påverkan på handeln mellan medlemsstaterna skall det framhållas att enligt fast rättspraxis utesluter inte stödets relativt obetydliga belopp eller det mottagande företagets relativt ringa storlek a priori möjligheten att handeln mellan medlemsstaterna kan påverkas." Se även dom av den 21 mars 1990 i mål C-142/87, Belgien mot kommissionen, kallat målet "Tubemeuse", Rec. 1990, s. I-959, punkt 43 (svensk specialutgåva, volym 10, s. 369); och av den 14 september 1994 i de förenade målen C-278/92, C-279/92 och C-280/92, Spanien mot kommissionen, Rec. 1994, s. I-4103, punkterna 40-42.

(13) Se punkt 45 i EG-domstolens dom av den 24 mars 1993, i målet C-313/90, Comité international de la rayonne et des fibres synthetiques m.fl. mot kommissionen.

(14) Se punkterna 48 och 51 i domstolens dom av den 17 juni 1999 i mål C-75/97 ("Maribel"), Belgien mot kommissionen; punkterna 80 och 82 i förstainstansrättens dom av den 15 juni 2000 i mål T-298/97, Alzetta, Mauro och andra mot kommissionen; punkterna 54 och 55 i generaladvokaten Ruíz-Jarabos slutsatser av den 17 maj 2001 i mål C-310/99, Italien mot kommissionen, samt punkt 31 i generaladvokaten Saggios slutsatser av den 27 januari 2000 i mål C-156/98, Tyskland mot kommissionen: "Så till vida är det för fastställandet av hur ett generellt stödsystem kan inverka på handeln, tillräckligt att det vid en bedömning på förhand skäligen kan anses att denna inverkan kan inträda." Om ett företags ställning (eller som i vårt fall ett obestämt antal företag) stärks genom en stödordning, kan denna förmånliga behandling i princip påverka handeln mellan medlemsstaterna.

(15) Utarbetad utifrån uppgifterna i tabellen på s. 31 i nämnda rapport.

(16) Företag i Europa, 5:e rapporten, Eurostat.

(17) Utarbetad utifrån uppgifterna i tabellen på s. 224 i nämnda rapport.

(18) Utarbetad utifrån uppgifterna i tabellen på s. 73 i nämnda rapport.

(19) Se punkt 27 i generaladvokat Ruíz-Jarabos slutsatser i mål C-6/97.

(20) Artikel 31 i den spanska konstitutionen.

(21) Resultatet av beräkningen av ifrågavarande stöd blir detsamma antingen det baseras på kommissionens meddelande om stöd av mindre betydelse (EGT C 68, 6.3.1996) eller på kommissionens förordning (EG) nr 69/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på stöd av mindre betydelse (EGT L 10, 13.1.2001, s. 30).

(22) EGT L 83, 27.3.1999, s. 1.

(23) Punkt 300 i förstainstansrättens dom av den 15 december 1999 i de förenade målen T-132/96 och T-143/96, Freistaat Sachsen m.fl. mot kommissionen. REG 1999, s. II-3663.

(24) Nomenklatur för statistiska territoriella enheter.

(25) Bruttonationalprodukt (BNP) per capita uttryckt i köpkraftsstandard.

(26) Referenserna till regionala bestämmelser begränsas i det följande till riktlinjerna för stöd för regionala ändamål (98/C 74/06). Resultatet av bedömningen av stödet i fråga skulle dock vara detsamma om bedömningen baserades på de tidigare bestämmelserna. Se punkt 3.5 i riktlinjerna för stöd till regionala ändamål (98/C 74/06).

(27) EGT C 25, 31.1.1996, s. 3.

(28) Provinsen förekommer inte på listan över gemenskapens yttersta randområden i artikel 299 i fördraget.

(29) Enligt punkt 3.14 i riktlinjerna för stöd till regionala ändamål (98/C 74/06).

(30) För gällande sektoriella bestämmelser se, förutom Europeiska gemenskapernas officiella tidning, även hemsidan för Generaldirektoratet för konkurrens på adressen http://europa.eu.int/comm/ competition/state_aid/legislation/

(31) Skrivelse från kommissionen till medlemsstaterna SG(91) D/4577 av den 4 mars 1991. Se även domstolens dom av den 21 mars 1990 i mål 142/87, Belgien mot Europeiska kommissionen, Rec. 1990, s. I-950.