Kommissionens beslut

av den 11 december 2002

om det statliga stöd som Spanien har beviljat Sniace SA

[delgivet med nr K(2002) 4824]

(Endast den spanska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2003/284/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget(1), särskilt artikel 14 i detta,

efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig(2) och med beaktande av deras synpunkter, och

av följande skäl:

I. FÖRFARANDE

(1) Genom en skrivelse av den 2 mars 1998 mottog kommissionen ett klagomål enligt vilket Sniace SA (nedan kallat Sniace) hade mottagit ett olagligt stöd i form av ett efterställt lån på 12020242 euro (2000 miljoner spanska pesetas) som beviljats på andra villkor än marknadsvillkoren. Kommissionen uppmanade Spanien att lämna upplysningar om stödet och med anledning av att de upplysningar som lämnats var otillräckliga registrerades ärendet som oanmält stöd den 11 december 1998.

(2) Genom en skrivelse av den 11 april 2000 underrättade kommissionen Spanien om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget. Spanien översände sina synpunkter genom en skrivelse av den 5 juni 2000.

(3) Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(3). I beslutet uppmanade kommissionen berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stödet i fråga. Kommissionen har mottagit synpunkter från Sniace. Den 10 augusti 2000 översände kommissionen dessa synpunkter till de spanska myndigheterna som gavs tillfälle att bemöta dem, vilket de beslutade sig för att inte göra.

(4) Genom en skrivelse av den 2 oktober 2001 begärde kommissionen ytterligare uppgifter från Spanien. Spanien svarade genom en skrivelse av den 17 december 2001. Genom en skrivelse av den 19 december 2001 lämnade Sniace ytterligare synpunkter och föreslog att ett möte skulle hållas för att reda ut situationen. Detta möte ägde rum i april 2002. Genom en skrivelse av den 31 maj 2002 lämnade de spanska myndigheterna kompletterande uppgifter till kommissionen.

II. DETALJERAD BESKRIVNING AV STÖDET

(5) Sniace är ett företag med säte i Torrelavega i Kantabrien. Sniace har en hög grad av vertikal integration och är verksamt inom sektorerna för skogsförvaltning och tillverkning av papper, syntetfibrer och kemiska derivatprodukter. År 2000 hade företaget ungefär 600 anställda. Under perioden 1992-1996 var Sniace belagt med betalningsinställelse, som hävdes efter det att företaget den 26 september 1996 undertecknat ett avtal med sina största privata borgenärer. År 1996 gav Kantabriens regering det privata konsultföretaget Coypsa i uppdrag att utarbeta en lönsamhetsplan för Sniace. Planen godkändes av de berörda parterna den 29 september 1996. Inom ramen för denna plan omförhandlade företaget 1997 sina skulder med de övriga borgenärerna, inbegripet socialförsäkringsmyndigheten. I oktober 1998 fattade kommissionen ett första, negativt beslut med avseende på villkoren för detta skuldomläggningsavtal, på grund av nivån på de avtalade räntesatserna. Med hänsyn till en dom i EG-domstolen i ett liknande ärende avseende det spanska företaget Tubacex(4) beslutade kommissionen dock i september 2000 att upphäva sitt första beslut och fattade ett positivt beslut i vilket den fastslog att det inte rörde sig om ett statligt stöd(5).

(6) I januari 1998 beslutade Caja de Cantabria att bevilja ett lån på 12020242 euro (2000 miljoner pesetas) till Sniace. Lånet har en löptid på åtta år, från det datum då avtalet undertecknades (den 4 februari 1998) till den 2 januari 2006. Det rör sig om ett efterställt vinstandelslån. Eftersom det är ett efterställt lån skall det inte återbetalas förrän på förfallodagen och om företaget går i konkurs skall det återbetalas efter det att vanliga fordringar har betalats, men innan aktieägarnas fordringar betalas. I egenskap av vinstandelslån är räntan beroende av den vinst som företaget får. Räntesatsen består av två delar: en fast del på 2 % och en rörlig del som är beroende av företagets vinst. Den rörliga delen skall bara betalas om företaget går med vinst och har fastställts till 5 % vid en vinst på upp till 3 miljoner euro (500 miljoner pesetas), 8 % vid en vinst på 3-6 miljoner euro (500-1000 miljoner pesetas) och 10 % vid en vinst som överstiger 6 miljoner euro (1000 miljoner pesetas). Den rörliga räntesatsen kan dock inte överstiga Mibor-räntesatsen + 2 % av det kapitalbelopp som ännu inte återbetalats. För 1998 fastställdes räntan till 6,75 %. Lånet kan omvandlas till aktier eller vinstandelsobligationer, om parterna så beslutar.

(7) Caja de Cantabria är ett kreditorgan som juridiskt har formen av privat stiftelse. Det rör sig om en icke vinstdrivande institution, vars resultat används för att finansiera social och kulturell verksamhet. En majoritetsandel (63 %) av rösträtten i dess olika beslutande organ innehas av politiska företrädare för regionen. I artikel 7 i den autonoma regionen Kantabriens lag 1/1990 av den 12 mars 1990 om sparbankers beslutande organ fastställs följande representation i bolagsstämman, vilken upprepas i andra beslutande organ: kommunala myndigheter: 38 %; provinsmyndigheter: 25 %; insättare hos banken: 22 %; sociala och kulturella institutioner: 10 %; anställda vid banken: 5 %. Med tillämpning av artikel 10.2 i denna lag tilldelas ombudskapet för provinsmyndigheterna direkt till varje region. De offentliga myndigheterna deltar dessutom i utnämningen av företrädarna för de sociala och kulturella institutionerna. När det inte är möjligt att räkna med företrädare för grundande ledamöter och organ ökas antalet företrädare för de offentliga myndigheterna(6). Slutligen bidrar den fragmentariska karaktären hos kundernas ombudskap till ett ökat inflytande för de ledamöter som utnämns offentligt.

(8) Med hänsyn till denna situation anser kommissionen, i enlighet med vad som anges i beslutet om att inleda förfarandet, att Caja de Cantabrias beslut att finansiera vissa företag kan vara styrt av motiv som har med offentliga intressen att göra i stället för av principen om en "privat investerare i en marknadsekonomi". Kommissionen beslutade att den måste bedöma huruvida det lån som beviljats Sniace faktiskt överensstämmer med de normala marknadsvillkoren.

III. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

(9) Sniace var den enda parten som inkom med synpunkter. Dessa kan sammanfattas enligt följande:

a) Den preliminära fasen av undersökningen pågick under en mycket lång tid, och under denna fas samarbetade såväl företaget som de spanska myndigheterna med kommissionen. Företaget hade följaktligen berättigade förväntningar på att lånet inte skulle anses utgöra statligt stöd.

b) Caja de Cantabria är en privat institution och de offentliga företrädare som deltar i dess beslutande organ handlar med fullständigt oberoende. Dess medel är av privat ursprung, vilket innebär att dess lån inte kan utgöra statligt stöd.

c) Under alla omständigheter beviljades lånet i enlighet med den nationella lagstiftningen och på normala marknadsvillkor. Sniace har nyligen genomgått en period av svårigheter, men uppnår för närvarande goda resultat. Företaget gick med vinst år 2000 och förväntas göra det även under 2001. Samtidigt har företaget tillgångar som värderas till ungefär 150 miljoner euro (25000 miljoner pesetas). Det finns följaktligen ingen risk för att lånet inte skall återbetalas.

d) Andra privata banker har meddelat att de skulle ha beviljat ett lån till Sniace på liknande villkor. Skillnaderna jämfört med lånet från Caja de Cantabria är mycket små och om lånet i fråga skulle utgöra ett statligt stöd skulle det hamna under taket för stöd av mindre betydelse. Kommissionen bör alltså godkänna lånet på dess nuvarande villkor.

e) Om kommissionen trots detta skulle besluta att lånet utgör ett statligt stöd uppmanar Sniace kommissionen att godkänna detta stöd i enlighet med de undantag som föreskrivs i artiklarna 87.3 a eller 87.3 c i EG-fördraget.

IV. SYNPUNKTER FRÅN DE SPANSKA MYNDIGHETERNA

(10) I sin skrivelse av den 5 juni 2000 förklarar de spanska myndigheterna att de förstår företagets förvåning inför beslutet om att inleda förfarandet efter den mycket omfattande preliminära undersökning som kommissionen genomfört.

(11) De upprepar dessutom att Caja de Cantabria är ett privat kreditorgan och att de offentliga företrädarna i dess beslutande organ är i lag förpliktade att utöva sina funktioner med fullständigt oberoende, att de är personligt ansvariga för sina handlingar, precis som alla andra ledamöter i alla andra privata finansinstituts beslutande organ. De spanska myndigheterna anser följaktligen att lånet i fråga är ett avtal mellan ett privat kreditinstitut och ett privat företag som inte inbegriper något stöd.

(12) I sina skrivelser av den 17 december 2001 och den 31 maj 2002, med anledning av kommissionens begäran om uppgifter av den 2 oktober 2001, upprepar de spanska myndigheterna att det efterställda lånet inte utgör statligt stöd. Tillsammans med sin skrivelse av den 31 maj 2002 översände de spanska myndigheterna den lönsamhetsplan som tillämpats av Sniace under 1996. Den spanska regeringen hävdar dock att denna lönsamhetsplan inte bör beaktas vid bedömningen av det efterställda lånet, eftersom detta inte nämns i planen och Caja de Cantabria inte beviljade lånet förrän i februari 1998.

V. BEDÖMNING AV STÖDET

1. Rättslig grund

(13) Enligt artikel 87.1 i EG-fördraget är stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med den gemensamma marknaden i den utsträckning det påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Enligt artikel 87.3 kan ett stöd betraktas som förenligt med den gemensamma marknaden under vissa omständigheter.

(14) Kommissionen har offentliggjort de kriterier som den följer för att undersöka om statliga stöd för regionala ändamål är förenliga med den gemensamma marknaden i enlighet med artikel 87 i sina riktlinjer för statligt stöd för regionala ändamål(7). När det gäller stöd som beviljas till företag inom sektorn för syntetfibrer har kommissionen dessutom offentliggjort specifika bedömningskriterier, som anges i gemenskapsreglerna om stöd till syntetfiberindustrin(8). När stödet beviljas för att omstrukturera företag i svårigheter tillämpas de kriterier som fastställs i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter(9).

(15) Kommissionen har dessutom offentliggjort de kriterier som den tillämpar när den bedömer förekomsten av stöd i statliga lån till företag i sitt meddelande till medlemsstaterna om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i fördraget(10).

(16) I enlighet med detta meddelande och fast praxis skall kommissionen, för att fastställa om ett lån inbegriper statligt stöd och eventuellt fastställa dess storlek, rätta sig efter principen om en privat investerare som agerar enligt normala marknadsvillkor. Alla lån som beviljas av en långivare till en kund i enlighet med de normala marknadsvillkoren medför en risk. Den inneboende risken vid alla lån avspeglas vanligen i två olika parametrar: den tillämpade räntesatsen, och den garanti som krävs för att täcka lånet.

(17) Det eventuella inslaget av stöd i ett lån som beviljas av en offentlig långivare består av skillnaden mellan den räntesats som en privat långivare skulle kräva av företaget för att täcka den risk som lånet medför och den ränta som verkligen betalats. Kommissionen har dessutom i ett meddelande(11) underrättat medlemsstaterna om att de referensräntor som kommissionen offentliggör fastställs enligt en metod som avspeglar genomsnittet på de räntesatser som i de olika medlemsstaterna tillämpas på lån med medellång och lång löptid (5-10 år) som täcks av en normal garanti. De nuvarande referensräntorna motsvarar alltså de femåriga interbankräntesatserna plus ett räntepåslag, som i Spaniens fall är 75 räntepunkter.

(18) I samma meddelande anger kommissionen dessutom att den referensränta som fastställs på detta sätt är en minimiränta som kan höjas i situationer där det finns en särskild risk, till exempel när det rör sig om ett företag i svårigheter eller när man inte förfogar över de garantier som bankerna vanligen kräver. I dessa fall kan referensräntan stiga till 400 eller fler räntepunkter om ingen privat bank är beredd att bevilja lånet enligt normala marknadsvillkor.

2. Stöd som ges av en medlemsstat eller med hjälp av statliga medel

(19) Caja de Cantabria är ett kreditorgan som juridiskt har formen av privat stiftelse och som utöver ett kreditorgans sedvanliga verksamhet verkar för att uppfylla mål av social och ekonomisk karaktär på regional nivå. Företrädarna för regionens offentliga myndigheter har en majoritetsandel (63 %) av rösträtten i dess beslutande organ. Enligt de bestämmelser som reglerar organet och den definition som anges i artikel 2.2 c i kommissionens direktiv 80/723/EEG av den 25 juni 1980 om insyn i de finansiella förbindelserna mellan medlemsstater och offentliga företag(12), senast ändrad genom direktiv 2000/52/EG(13), kan Caja de Cantabria betraktas som ett offentligt företag. Enligt detta direktiv avses med offentliga företag varje företag över vilket de offentliga myndigheterna direkt eller indirekt kan utöva ett dominerande inflytande. Ett dominerande inflytande anses föreligga när de offentliga myndigheterna direkt eller indirekt har rätt att utse fler än hälften av medlemmarna i företagets administrativa eller verkställande ledning eller i dess styrelse.

(20) Kommissionen kan inte bifalla de synpunkter som läggs fram av Spanien och Sniace, vilka menar att lånet var ett avtal mellan en privat institution och ett privat företag, vilket automatiskt skulle innebära att det inte rör sig om ett statligt stöd. På samma sätt utesluter det faktum att det enligt en nationell lag(14) är möjligt att bevilja efterställda vinstandelslån inte automatiskt en förekomst av statligt stöd. Lånet måste bedömas i enlighet med de kriterier som används för att analysera denna typ av åtgärd.

(21) Det faktum att de offentliga myndigheterna kan utöva ett dominerande inflytande över Caja de Cantabria innebär inte automatiskt att staten verkligen har utövat sina kontrollbefogenheter i ett konkret fall. Även om staten kan utöva ett dominerande inflytande över ett företags transaktioner skall det nämligen inte automatiskt antas att denna kontroll faktiskt utövas i ett konkret fall(15). Kommissionen måste därför undersöka om de offentliga myndigheterna på ett eller annat har varit delaktiga sätt i vidtagandet av dessa konkreta åtgärder.

(22) I detta fall har kommissionen undersökt de faktorer som bestämde omständigheterna i fallet och det sammanhang inom vilket det efterställda lånet beviljades, varvid dess slutsats är att åtgärden kan hänföras till staten av de skäl som anges i det följande.

(23) För det första spelade de offentliga myndigheterna en mycket aktiv roll i nylanseringen av Sniace och dess återgång till normal verksamhet efter perioden av betalningsinställelse. Sniaces ekonomiska situation diskuterades vid ett flertal tillfällen i Kantabriens regionförsamling. Vid sammanträdet den 4 juni 1996 röstade regionförsamlingen enhälligt ja till en motion i vars punkt 4 den regionala regeringen uppmanades att

"använda hela fullmäktiges politiska och administrativa kraft för att genomdriva att Banesto och Banco de Santander försvarar sin vision avseende Sniaces framtid liksom sina åtaganden avseende denna framtid"

(16).

(24) I linje med detta gav Kantabriens regering konsultföretaget Coypsa i uppdrag att upprätta en lönsamhetsplan i vilken grunden för Sniaces återgång till normal verksamhet lades(17). Denna plan undertecknades senare av företaget och av fackföreningarna.

(25) Efter undertecknandet av lönsamhetsplanen i september 1996 tog de lokala myndigheterna på sig en aktiv roll även i dess genomförande. Man bildade en arbetsgrupp i vilken företrädare för den kantabriska regeringen, Torrelavega kommun, Sniaces ledning, fackföreningarna, konsultföretaget Coypsa och, vid ett antal sammanträden, den privata banken Banesto deltog. Arbetsgruppen sammanträdde regelbundet för att diskutera lönsamhetsplanens genomförande, inbegripet de aspekter som hade med dess finansiering att göra.

(26) Kantabriens regionförsamling engagerade sig också i lönsamhetsplanens genomförande. Företrädare för den privata banken Banesto, en av Sniaces största borgenärer, framträdde inför Kantabriens regionförsamling den 5 juli 1996 och den 22 januari 1997.

(27) För det andra inbegrep de lokala myndigheternas delaktighet i planens genomförande ett aktivt deltagande i de aspekter som hade med dess finansiering att göra. Den 22 januari 1997 framträdde Robles, företrädare för Banesto, vid ett av Kantabriens regionförsamlings sammanträden. Under sammanträdet bekräftade Robles att banken var beredd att ge Sniace ett lån på upp till 10,2 miljoner euro (1700 miljoner pesetas) och en kreditlimit på omkring 18 miljoner euro (3000 miljoner pesetas), på det villkoret att Sniace var i behov av det och att en verklig garanti ställdes(18). Som svar på specifika frågor om Banestos inställning angav Robles att kravet på en garanti utgjorde det största problemet i de pågående förhandlingarna med Sniace(19).

(28) Kommissionen tar hänsyn till följande faktorer, vilka redovisades i pressen(20): sommaren 1997 bekräftade Caja de Cantabria att den var beredd att stå för hälften av lånet på 12 miljoner euro, förutsatt att Banesto stod för den andra hälften. Till skillnad från Banesto deltog Caja de Cantabria vid den tidpunkten bara i begränsad utsträckning i finansieringen av Sniace.

(29) Förhandlingarna om lånet slutfördes inom ramen för arbetsgruppen om Sniace. Tidningen El Diario Montañés(21) informerade om en förklaring av Sniaces styrelseordförande, Blas Mezquita, vid slutet av ett av arbetsgruppens sammanträden, som ägde rum den 24 november 1997 i den kantabriska regeringens industriråds lokaler. Enligt uppgifterna i denna tidning hade Blas Mezquita hävdat att det viktigaste beslutet som fattats av arbetsgruppen varit att Kantabriens regering skulle vara direkt delaktig som mellanhand för att garantera lånet på 12 miljoner euro till Sniace.

(30) I slutet av januari 1998 beslutade Caja de Cantabria att bevilja hela det efterställda lånet på 12 miljoner euro till Sniace, med anledning av att Banesto sagt nej till att bevilja det. Enligt uppgifterna i pressen röstade en av företrädarna för bankens klienter och företrädaren för Kantabriens företagarorganisation nej till att bevilja lånet vid det sammanträde där beslutet om beviljandet fattades(22). Enligt företagarorganisationen CEOE-Cepyme gav det efterställda lånet inte alla de garantier som var nödvändiga för Caja de Cantabria(23).

(31) För det tredje finns det andra omständigheter som ger anledning att tro att det efterställda lånet kan hänföras till staten. Valet av finansiellt instrument, ett efterställt lån, är ovanligt när det rör sig om kreditorgan som agerar i enlighet med rent kommersiella kriterier. Efterställda lån återbetalas inte förrän på förfallodagen och om företaget går i konkurs skall det återbetalas efter det att övriga fordringshavares fordringar har betalats, men innan aktieägarnas fordringar betalas. Det normala hade varit att en bank utan pågående låneavtal med en framtida gäldenär, vilket var fallet för Caja de Cantabria, hade krävt större och bättre garantier innan den beslutade sig för att bevilja några nya krediter.

(32) Det efterställda lånet var dessutom mycket viktigt för att säkerställa Sniaces finansiella bärkraft. I slutet av 1997 uppgick Sniaces skulder till 10,4 miljoner euro. I slutet av 1998 hade företaget tillgångar på 6,4 miljoner euro, tack vare det efterställda lån som är föremål för denna granskning, en kapitalökning och en omförhandling av de gamla skulderna med dess borgenärer. Lånet utgjorde dessutom en mycket stor del av Sniaces skulder. Det stod 1998 för 73 % av företagets långfristiga skulder till kreditorgan och 26 % av dess sammanlagda skulder till kreditorgan. Slutligen motsvarade lånet ungefär en femtedel av företagets omsättning under 1998.

(33) Vid den tidpunkt då lånet beviljades var Sniace en mycket viktig faktor för den lokala ekonomin. Med en personalstyrka på 600 personer stod företaget för ett betydande antal arbetstillfällen i regionen Kantabrien, vars arbetslöshetstal 1997 låg på 20,9 % för den aktiva befolkningen.(24) Sniaces betydelse för den kantabriska ekonomin bekräftas av det faktum att företagets återgång till lönsamhet nämns som en märkbar framgång för regeringens industripolitik i den debatt om den kantabriska regeringens politiska inriktning som ägde rum den 15 juni 1998.(25).

(34) Kommissionen har av ovannämnda skäl kommit till slutsatsen att det i det här granskade fallet är föga troligt att de offentliga myndigheterna inte var delaktiga i godkännandet av det efterställda lånet från Caja de Cantabria till Sniace. Omständigheterna kring lånets beviljande tyder på att de offentliga myndigheterna deltog i beviljandet av lånet. Man kan därför anse att det efterställda lånet kan hänföras till staten.

(35) I följande avsnitt analyseras frågan om huruvida lånevillkoren motsvarar de villkor som en privat långivare som agerar enligt normala marknadsvillkor skulle ha erbjudit under samma omständigheter.

3. Stödet gynnar ett visst företag

(36) Det lån som beviljats av Caja de Cantabria är ett lån med en löptid på åtta år, det är inte underkastat några garantier och den årliga rörliga räntan kan uppgå till 2 % om företaget inte får någon vinst och till Mibor-räntesatsen + 4 % om det får en hög vinst. För att identifiera förekomsten av statligt stöd och för att fastställa dess storlek är det nödvändigt att jämföra lånevillkoren med de villkor som skulle ha varit acceptabla för ett kreditorgan under normala marknadsvillkor. I detta syfte måste Sniaces särskilda situation beaktas.

(37) Sniace gick under flera år igenom ekonomiska svårigheter som ledde till att företaget tvingades begära betalningsinställelse under perioden 1992-1996. Betalningsinställelsen hävdes tack vare en lönsamhetsplan och det avtal som Sniace undertecknade med sina privata borgenärer. Dessa gick i kraft av detta avtal med på att lägga om och sänka sina fordringar, vilket gav företaget en möjlighet att minska sina skulder. Sniace genomförde senare en separat omförhandling med sina offentliga borgenärer och uppnådde då en omläggning av sin skuld till socialförsäkringsmyndigheten. I lönsamhetsplanen fastställdes en företagsstrategi för företaget med nyinvesteringar, bland annat i en kraftstation som skulle samfinansieras av det privata företaget Abengoa, vilket skulle göra det möjligt för Sniace att sänka sina produktionskostnader. Dessutom genomfördes andra investeringar för att modernisera produktionsmedlen och möjliggöra ett optimalt och fullständigt utnyttjande av företagets anläggningar.

(38) Sniace är ett viktigt företag inom pappersindustrin, där de rörliga produktionskostnaderna är mycket stora, och denna aspekt stod i centrum för lönsamhetsplanen. I planen identifierades företagets fördelar och nackdelar och åtgärder för att minska kostnaderna fastställdes. I lönsamhetsplanen förutsågs en återvunnen bärkraft för företaget och att det skulle gå med vinst. Faktum är att företaget uppnådde ett mycket positivt resultat under 2000, och förväntades göra det även under 2001. Företagets borgenärer hade alla gått med på att bidra till planens genomförande genom att underteckna borgenärsavtalet eller 1997 omförhandla villkoren för återbetalningen av skulderna. Samma år, 1997, ökades företagets aktiekapital genom en nyemission i syfte att minska dess skuldsättning. Från en industriell synpunkt hade företaget redan 1997 börjat återvinna sin normala produktionsverksamhet och det var förberett för att genomföra en rad viktiga investeringar som ansågs nödvändiga, till exempel byggandet av en egen kraftstation.

(39) Med hänsyn till dessa omständigheter bedömer kommissionen att en kreditinstitution som verkar på normala marknadsvillkor hade kunnat bevilja det lån som Caja de Cantabria gav Sniace. Då är frågan huruvida den hade gjort detta på samma villkor som Caja de Cantabria.

(40) Kommissionen kan inte godta Sniaces förslag enligt vilket man, om förekomst av statligt stöd konstateras, skall beräkna detta i enlighet med de villkor som anges i ett antal skrivelser som har sänts av privata banker i samband med lån som är identiska med det som detta beslut gäller och som dessa banker kunde ha övervägt att bevilja Sniace. Skrivelserna är inte något erbjudande om lån gjort i januari 1998, utan en förklaring gjord 1999 om vad bankerna kunde ha gjort i det förflutna. De bevisar följaktligen inte att bankerna var beredda att, vid just den tidpunkten och på de specifika villkor enligt vilka det efterställda lånet beviljades, erbjuda villkor som motsvarade de som Caja de Cantabria erbjöd. Kommissionen påpekar dessutom att de spanska myndigheterna inte har lämnat några uppgifter om förhandlingarna med Banesto, trots att det tydligt framgått att denna bank förhandlade med Sniace om villkoren för ett efterställt lån, även om den till slut beslutade att inte bevilja det. Av dessa skäl måste beräkningen av det stöd som ingår i det efterställda lånet göras enligt de kriterier som utarbetats och offentliggjorts av kommissionen i olika meddelanden, i enlighet med vad som sägs ovan.

(41) Sniace ställde ingen garanti för att täcka lånet. Det faktum att Sniace har tillgångar som värderas till ungefär 150 miljoner euro kan inte betraktas som en tillräcklig säkerhet, eftersom Caja de Cantabria inte hade någon specifik rättighet avseende dessa tillgångar. Dess rättigheter kunde i händelse av konkurs tvärtom gottgöras först efter det att de andra borgenärernas fordringar hade betalats. Inte heller möjligheten att omvandla lånet till aktier eller obligationer - vilket gör det möjligt att amortera lånet innan det förfaller till betalning - utgör ett verkligt alternativ till den garanti som normalt krävs. För att bevilja ett lån av detta slag skulle varje privat långivare som agerade enligt normala marknadsvillkor ha krävt tillgångar av första kvalitet för att garantera lånet, eller höjt räntan för att täcka den ökade risk som förelåg.

(42) Med hänsyn till lånets särskilda karaktär och Sniaces historia, liksom det faktum att företaget 1998 sakta men säkert började ta sig ur de svårigheter som hade riskerat dess överlevnad, anser kommissionen att den normala räntesatsen för att täcka den inneboende risken vid lånet skulle ha varit 12,2 %. Detta procenttal bygger på en sammanslagning av den interbankräntesats som kommissionen använder för beräkningen av den marknadsreferensränta på 75 räntepunkter som tillämpas på lån i Spanien och ytterligare 600 räntepunkter för avsaknaden av garantier. Detta överensstämmer med kommissionens meddelande om fastställande av referensräntan, i vilket den fastställer att referensräntan kan höjas med 400 eller fler räntepunkter i situationer där särskild risk föreligger. Den normala marknadsräntan förutsätter en årlig ränta på 1466701 euro under ett typår (1999-2005).(26) Den sammanlagda räntan skulle under de åtta år som lånet löpte ha uppgått till 9454365 euro med 1998 års priser.

(43) För att beräkna den ränta som Sniace betalat under lånets löptid måste man ta hänsyn till att den verkliga ränta som betalats beror på två faktorer - Sniaces lönsamhet och Mibor-räntesatsen under perioden 1998-2006 - som parterna inte kunde känna till när lånet beviljades. Enligt sämsta tänkbara scenario, det vill säga om Sniace inte skulle få någon vinst under något år under perioden i fråga, skulle den betalda räntan uppgå till 240000 euro per typår (1999-2005).(27) Vid slutet av lånetidens åtta år skulle den totala ränta som betalats uppgå till 2066108 euro med 1998 års priser.

(44) På grundval av de uppgifter som parterna hade tillgång till när lånet beviljades är det inte möjligt att tänka sig en mer gynnsam hypotetisk ram. Kommissionen anser dock att den kan göra en användbar uppskattning genom att beräkna den ränta som Sniace skulle ha betalat om företaget uppnådde målen när det gäller den vinst som fastställs i lönsamhetsplanen(28). Kommissionen har beräknat att den sammanlagda betalda räntan enligt detta antagande skulle uppgå till 4340602 euro med 1998 års priser.

(45) Kommissionen har följaktligen kommit till slutsatsen att den fördel som Sniace beviljats enligt sämsta tänkbara scenario skulle uppgå till 7388258 euro och enligt bästa tänkbara scenario till 5113763 euro. Den fördel som Sniace beviljats överstiger under alla omständigheter taket på 100000 euro för stöd av mindre betydelse.

4. Stödet påverkar handeln mellan medlemsstaterna

(46) Med hänsyn till att det finns en intensiv handel mellan medlemsstaterna inom sektorerna för tillverkning av papper, syntetfibrer och kemiska derivatprodukter kan den fördel som beviljats Sniace snedvrida konkurrensen inom gemenskapen eftersom Sniace har givits en fördel jämfört med andra konkurrenter som inte mottar stöd. På grund detta utgör åtgärden statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget.

VI. STÖDETS FÖRENLIGHET

(47) Kommissionen är inte överens med de synpunkter som lagts fram av de spanska myndigheterna och av Sniace, enligt vilka företaget hade berättigade förväntningar på att ett positivt beslut skulle fattas på grund av den långa tid som den inledande fasen av granskningen varade. Domstolen har tvärtom vid upprepade tillfällen ansett att företag inte kan åberopa berättigade förväntningar om stödet beviljas utan fullständigt iakttagande av bestämmelserna. I detta fall anmäldes inte stödet och en inledande granskning kan inte påverka det slutliga beslutet i ärendet.

(48) Kommissionen måste fastställa om detta stöd kan anses förenligt med den gemensamma marknaden i enlighet med något av de undantag som fastställs i EG-fördraget. I sitt svar på beslutet att inleda förfarandet anger Sniace att lånet, på grund av dess karaktär av kvasikapital, hade använts för att finansiera företagets nuvarande löpande behov och att det inte var avsett för något konkret ändamål.

(49) Kommissionen bedömer att stödet inte kan betraktas som ett investeringsstöd utan att det skall anses vara ett driftsstöd. Även om företaget är beläget i ett område som kan vara berättigat till regionalstöd i enlighet med det undantag som fastställs i artikel 87.3 a kan denna typ av stöd för särskilda ändamål inte förstås som ett regionalstöd i egentlig mening. Stödet uppfyller inte kraven för att betraktas som igångsättningsstöd. Det uppfyller inte heller kraven för att betraktas som stöd för skapande av sysselsättning i enlighet med kraven i kommissionens riktlinjer för statligt stöd för regionala ändamål. Stödet uppfyller dessutom inte de villkor som i dessa riktlinjer fastställs för att godkänna driftsstöd i 87.3 a-regioner(29). Stödet kan följaktligen inte anses förenligt enligt denna rättsliga ram.

(50) Eftersom Sniace tillverkar syntetfibrer kan det beviljade stödet omfattas gemenskapsreglerna om stöd till syntetfiberindustrin. I dessa gemenskapsregler fastställs dock bara särskilda villkor för stöd till investeringar i de anläggningstillgångar som anges i reglerna, varför varje annan typ av stöd måste bedömas i enlighet med de branschövergripande bestämmelserna. Eftersom stödet inte är avsett för direkt stöd till de industriella processerna för extrudering, texturering eller polymering eller för stöd till någon biprocess som är förbunden med samtidig installation av extruderings-/textureringskapacitet enligt beskrivningen i gemenskapsreglerna, kan det inte anses uppfylla villkoren för tillämpning av dessa regler (se skälen 54 och 55 i detta beslut).

(51) Fortfarande återstår möjligheten att bedöma stödet i enlighet med riktlinjerna för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter, enligt vilka driftsstöd på särskilda villkor kan anses förenligt. Det måste för det första visas att Sniace är ett företag i svårigheter som inte kan återhämta sig med egna finansiella medel. Bedömningen av stödet måste för det andra genomföras på grundval av en omstruktureringsplan som syftar till att återställa företagets lönsamhet på lång sikt.

(52) När det gäller de svårigheter som Sniace drabbades av ledde höjda produktionskostnader, en minskande marknadsandel och en marknad på tillbakagång till att företaget ansökte om betalningsinställelse 1992. En sådan förklarades i mars 1993 och hävdes i oktober 1996, när de privata borgenärerna ingick ett avtal om att omvandla 40 % av företagets skuld till aktier. Borgenärerna i den offentliga sektorn beslutade att hålla sig i utkanten av detta avtal. Det är alltså klart att Sniace 1996, när lönsamhetsplanen utarbetades, var ett företag i svårigheter. I tabell 1 sammanfattas företagets finansiella situation under åren 1991-1996.

TABELL 1

>Plats för tabell>

(53) I juni 1996 gav Kantabriens regering det privata konsultföretaget Coypsa i uppdrag att utarbeta en lönsamhetsplan för Sniace. I planen analyseras Sniaces situation efter betalningsinställelsen och de åtgärder som under de kommande åren måste vidtas inom den industriella och finansiella planen för att garantera en lönsamhet på lång sikt för företaget.

(54) Sniace godkände lönsamhetsplanen i september 1996 och började tillämpa den under åren 1997 och 1998, i enlighet med vad som anges i punkt 3.2 i årsrapporten för 1998. I samma punkt i årsrapporten finns en uttrycklig hänvisning till det efterställda lånet (beskrivet i punkt 11.1 i rapporten) som en del i genomförandet av lönsamhetsplanen. Av detta skäl kan de spanska myndigheternas argument att lönsamhetsplanen inte skall beaktas vid bedömningen av det efterställda lånet inte godtas.

(55) Den viktigaste delen i lönsamhetsplanen består av en rad åtgärder i syfte att minska produktionskostnaderna och särskilt energikostnaderna. Särskilt viktigt i detta avseende är projektet att bygga en anläggning för värmekraftgenerering i samarbete med det spanska företaget Abengoa SA. Anläggningen för värmekraftgenerering skulle ge en betydande minskning av energikostnadernas del av produktionskostnaderna. Detta skulle göra företagets produkter mer konkurrenskraftiga, framför allt de produkter vars bearbetning kräver en intensiv energianvändning, till exempel papper och syntetfibrer.

(56) Andra åtgärder i lönsamhetsplanen syftar till att minska de kostnader som kan hänföras till produktionen av flytande avfall (nya behandlingsmetoder för avfall och nya anläggningar för behandling av vatten), samt driftskostnaderna (minskning av de allmänna kostnaderna, rationalisering av avdelningarna för administration och försäljning, stängning av överflödiga lokaler i Barcelona och Madrid).

(57) I planen förutsågs inga permanenta kapacitetsminskningar i de befintliga produktionslinjerna. Detta gäller även investeringar för att höja den installerade kapaciteten, med undantag för en kapacitetsökning av energiproduktionen till följd av byggnationen av den nya anläggningen för värmekraftgenerering.

(58) De nödvändiga finansiella medlen för att genomföra planen uppskattades till: en kreditlimit på 3 miljoner euro för att återuppta produktionen inom de linjer som lades ner på grund av betalningsinställelsen, en kreditlimit på 18 miljoner euro för att finansiera rörelsekapitalet och 9,2 miljoner euro för att finansiera de investeringar som förutses i planen. I planen fastställdes dessutom de nödvändiga villkoren för att bibehålla den tidigare skulden på en lämplig nivå, framför allt genom en omvandling av skulden till en långfristig sådan.

(59) Följaktligen måste man fastställa om Sniace, på grundval av dess lönsamhetsplan, uppfyller kriterierna för att vara berättigat till ett omstruktureringsstöd. För detta ändamål är det nödvändigt att visa att lönsamhetsplanen uppfyller följande villkor, som fastställs i punkt 3.2.2 i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter:

a) Planen skall göra det möjligt att återställa Sniaces långfristiga lönsamhet på grundval av realistiska antaganden.

b) Stödet skall förhindra otillbörlig snedvridning av konkurrensen.

c) Stödet skall vara proportionerligt i förhållande till omstruktureringens kostnader och vinster.

d) Företaget skall genomföra planen i dess helhet och iaktta dess villkor.

(60) När det gäller återställandet av Sniaces lönsamhet på lång sikt måste detta uppnås inom en rimlig tid och på grundval av realistiska antaganden om de framtida villkoren för verksamheten. Förbättringen av lönsamheten skall i första hand uppnås genom interna åtgärder, i syfte att ge företaget möjligheter att fungera med framgång när omstruktureringen väl är genomförd.

(61) I detta fall täcker lönsamhetsplanen perioden 1997-2001. På grundval av de uppgifter som lämnas i själva planen kan man dra slutsatsen att denna lade grunden för att garantera Sniaces lönsamhet på lång sikt. Grundidén i lönsamhetsplanen är minskningen av produktionskostnaderna, särskilt på de områden som gjorde att Sniaces produkter inte var konkurrenskraftiga på marknaden, till exempel energi- och miljökostnaderna. Ett annat viktigt inslag i planen har sin grund i ett optimerat kapacitetsutnyttjande för att uppfylla villkoren för efterfrågan och undvika kostsamma energiinköp på medellång sikt. Enligt planen skulle företaget uppnå en begränsad lönsamhet redan 1997 och en tillfredsställande lönsamhet från och med 1999 (se tabell 2).

TABELL 2

>Plats för tabell>

(62) Att de antaganden på vilka lönsamhetsplanen grundades är realistiska visas av hur Sniaces resultat utvecklas över tid, enligt tabell 3. Även om en återhämtning av Sniaces omsättning och en återställd lönsamhet har krävt mer tid än vad som förutses i planen, har rörelseresultatet och omsättningen under 2000 och 2001 legat på nivåer som i stor utsträckning motsvarar de som förutses i planen.

TABELL 3

>Plats för tabell>

(63) På dessa grunder anser kommissionen att lönsamhetskriteriet uppfylls.

(64) När det gäller stödets inverkan på Sniaces konkurrenter krävs i riktlinjerna för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter att åtgärder vidtas för att förhindra otillbörlig snedvridning av konkurrensen. Detta innebär att om det råder en strukturell överkapacitet inom sektorn skall omstruktureringsplanen, i proportion till stödets storlek och dess påverkan på den berörda marknaden, bidra till en sanering genom att oåterkalleligt minska eller undanröja produktionskapaciteten.

(65) Enligt riktlinjerna motiverar det faktum att ett företag är beläget i ett stödområde inte i sig en mer tolerant inställning till beviljandet av omstruktureringsstöd. Kravet på att det skall förhindra otillbörlig snedvridning av konkurrensen kan dock ges en mindre strikt tillämpning i fråga om stödområden, särskilt i de regioner som anses vara mindre gynnade i enlighet med artikel 87.3 a i EG-fördraget, en kategori som sedan 1995 omfattar Torrelavega i Kantabrien.

(66) Även om det står helt klart att det inom Europeiska unionen finns konkurrens inom de sektorer där Sniace är verksamt, är det viktigt att påpeka att lönsamhetsplanen inte förutsåg någon som helst ökning av den installerade kapaciteten i dessa sektorer. Särskilt byggnationen av en kraftstation skulle inte innebära att den befintliga flaskhalsen i produktionen försvann och alltså inte någon mer intensiv användning av den nu befintliga kapaciteten. Byggnationen av en kraftstation skulle tvärtom göra det möjligt att minska energikostnadernas inverkan på de totala kostnaderna eftersom det skulle bli möjligt att ersätta den energi som tidigare köpts på nätet med internt producerad energi. Ett bättre utnyttjande av den befintliga kapaciteten när omstruktureringen och rationaliseringsåtgärderna genomförts var nödvändigt för att Sniace åter skulle kunna gå med vinst 2000. Det stöd som det rör sig om var nödvändigt för att återställa lönsamheten för ett företag som är beläget i ett stödområde. Detta tillåter dock inte att Sniace ökar sin kapacitet på bekostnad av sina konkurrenter under planens tillämpningsperiod. En ökning av kapaciteten för energiproduktion är verkligen oundgänglig för att minska företagets driftskostnader och uppnå en lönsamhet på medellång sikt.

(67) När det gäller stödet proportionalitet i förhållande till omstruktureringskostnaderna kan man uppskatta att ett återställande av Sniaces lönsamhet inte bara beror på det mottagna stödet. Detta skulle gälla även med hänsyn till det sämsta tänkbara scenariot för Sniace, det vill säga om man inte uppnådde någon vinst under något år under perioden 1999-2005 (en situation som i verkligheten inte uppstod) och alltså räknade med ett stödinslag på 7388258 euro. I så fall skulle stödnivån bara uppgå till 24,5 % av de sammanlagda kostnader på 30,2 miljoner euro som förutses i lönsamhetsplanen. Denna andel skulle bli ännu mindre under förutsättning att Sniace betalade en högre ränta till Caja de Cantabria (vilket skedde 2000 och 2001).

(68) Kommissionens slutsats är att det stöd som mottagits av Sniace är begränsat till vad som är absolut nödvändigt och det ger inte ett överskott av likvida medel som skulle kunna användas för verksamheter som kan snedvrida konkurrensen och som inte har anknytning till omstruktureringsprocessen. Stödet i fråga är samtidigt knutet till åtgärder som är nödvändiga för att tillämpa lönsamhetsplanen och det innebär ingen oskälig minskning av företagets finansiella kostnader.

(69) Av ovannämnda skäl anser kommissionen att det granskade omstruktureringsstödet är förenligt med den gemensamma marknaden.

VII. SLUTSATSER

(70) Kommissionen anser att det lån som beviljats av Caja de Cantabria till Sniace inbegriper statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget. Spanien har följaktligen olagligt beviljat stödet i fråga och därmed överträtt bestämmelserna i artikel 88.3 i fördraget. Det har dock visat sig att stödet uppfyller villkoren för att omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 87.3 c och att det följaktligen är förenligt med fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det statliga stöd som Spanien har beviljat Sniace och som uppgår till ett maximalt belopp på 7388258 euro är förenligt med den gemensamma marknaden i den mening som avses i artikel 87.3 c i fördraget.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till Konungariket Spanien.

Utfärdat i Bryssel den 11 december 2002.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 83, 27.3.1999, s. 1.

(2) EGT C 162, 1.6.2000, s. 15.

(3) Se fotnot 2.

(4) Dom av den 29 april 1999 i mål C-342/96, Spanien mot kommissionen, REG 1999, s. I-2459.

(5) EGT L 11, 16.1.2001, s. 46.

(6) Detta är fallet när det gäller Caja de Cantabria. Bolagsstämman den 31 december 2001 hade till exempel följande sammansättning: kommunala myndigheter: 40 %; provinsmyndigheter: 27 %; insättare i Caja de Cantabria: 23 %; sociala och kulturella institutioner: 5 %; anställda i Caja de Cantabria: 5 %. Samtidigt utnämndes 10 av styrelsens 15 ledamöter (inbegripet ordföranden, de två vice ordföranden och sekreteraren) av de offentliga myndigheterna.

(7) EGT C 74, 10.3.1998, s. 9.

(8) EGT C 94, 30.3.1996, s. 11.

(9) EGT C 368, 23.12.1994, s. 12. Dessa riktlinjer ändrades 1999, EGT C 288, 9.10.1999, s. 2. Den version av riktlinjerna som offentliggjordes 1999 tillämpas inte eftersom det granskade stödet beviljades innan 1999 års riktlinjer offentliggjordes (se avdelning 7 i versionen från 1999).

(10) EGT C 307, 13.11.1993, s. 3.

(11) Meddelande från kommissionen beträffande metoden för fastställande av referensräntan och diskonteringsräntan (EGT C 273, 9.9.1997, s. 3).

(12) EGT L 195, 29.7.1980, s. 35.

(13) EGT L 193, 29.7.2000, s. 75.

(14) Lag 27/1984 av den 26 juli 1984 om omstrukturering och omindustrialisering.

(15) Dom av den 13 maj 2002 i mål C-482/99, Frankrike mot kommissionen, REG s. I-4397.

(16) Protokoll från Kantabriens regionförsamling Diario de Sesiones de la Asamblea Regional de Cantabria nr 34, av den 4 juni 1996, s. 1230.

(17) Denna uppgift bekräftas av bland annat den förklaring som Alvarez Redondo, företrädare för Kantabriens regering, gjorde inför Kantabriens parlament den 17 juli 1996: "Vi får inte glömma att genomförandet av lönsamhetsplanen var ett initiativ från fullmäktige" ["No podemos olvidar que la realización del Plan de Viabilidad ha sido una initiativa del Consejo de Gobierno"], protokoll från Kantabriens regionförsamling Diario de Sesiones de la Asamblea Regional de Cantabria, nr 98, av den 17 juli 1996, s. 1885.

(18) Protokoll från Kantabriens regionförsamling Diario de Sesiones de la Asamblea Regional de Cantabria nr 150, av den 22 januari 1997, s. 2812.

(19) Protokoll från Kantabriens regionförsamling Diario de Sesiones de la Asamblea Regional de Cantabria nr 150, av den 22 januari 1997, s. 2817.

(20) El Diario Montañés, utgåvorna av den 17 augusti 1997, s. 1-16; den 20 augusti 1997, s. 17; den 23 augusti 1997, s. 18; den 3 september 1997, s. 16; den 28 oktober 1997, s. 16.

(21) Utgåvan av den 25 november 1997, s. 16.

(22) Alerta, utgåvan av den 30 januari 1998, s. 29.

(23) Alerta, utgåvan av den 29 januari 1998, s. 33.

(24) Källa: Eurostats databas Newcronos, regionalstatistik.

(25) Protokoll från Kantabriens regionförsamling Diario de Sesiones de la Asamblea Regional de Cantabria nr 119.1, av den 15 juni 1998, s. 3849.

(26) Under 1998 hade räntekostnaderna varit något lägre än 1325849 euro eftersom lånet beviljades den 4 februari 1998 och räntan följaktligen ökade under mindre än ett kalenderår.

(27) När det gäller 1998 fastställde parterna räntekostnaderna till 733564 euro.

(28) Och genom att göra ytterligare två antaganden: för det första att vinsten förblev konstant under åren 2002-2005, på samma nivå som förutses i planen för åren 1999-2001, och för det andra att den betalda räntan hela tiden var lägre än taket för Mibor-räntesatsen + 2.

(29) EGT C 74, 10.3.1998, s. 9. Se särskilt punkt 2, fotnoten på sidan 10 och punkt 4.17.