Kommissionens beslut

av den 5 december 2001

om ett förfarande enligt artikel 81 i EG-fördraget

Ärende IV/37.614/F3 PO/Interbrew och Alken-Maes

[delgivet med nr K(2001) 3915]

(Endast de franska och nederländska texterna är giltiga)

(2003/569/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT,

med beaktande av Fördraget om upprättandet av den Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962(1) Första förordningen om tillämpning av artiklarna 81 och 82 i fördraget, senast ändrad genom förordning (EG) nr 1/2003(2), särskilt artikel 15.2 i denna,

med beaktande av kommissionens beslut av den 29 september 2000 om att inleda ett förfarande i detta ärende,

efter att ha gett de berörda företagen tillfälle att yttra sig om de sakfrågor som kommissionen har invändningar mot i enlighet med artikel 19.1 i rådets förordning nr 17 och artikel 2 i kommissionens förordning (EG) nr 2842/98(3),

efter samråd med Rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor,

med beaktande av förhörsombudets slutrapport i ärendet och(4),

av följande skäl:

1. INLEDNING

(1) Ärendet avser långvariga och komplicerade kartellavtal på den belgiska ölmarknaden (både hotell- och restaurangbranschen och detaljhandeln). Interbrew NV och Alken-Maes NV, störst och näst störst på den belgiska ölmarknaden, har framför allt överlagt bilateralt och slutit avtal om en allmän nonaggressionspakt, priser och kampanjer i detaljhandeln, en uppdelning av kunderna på hotell- och restaurangmarknaden (såväl den "klassiska" hotell- och restaurangbranschen som de nationella kunderna), begränsningar av investeringar och reklam på hotell- och restaurangmarknaden och en ny prissättningsstruktur för hotell- och restaurangbranschen och detaljhandeln. Vidare har de utbytt information sinsemellan om försäljningen i hotell- och restaurangbranschen och detaljhandeln. Interbrew NV och Alken-Maes NV har samtidigt försökt vidareutveckla en del av de initiativ tagits av dem inom belgiska bryggeriförbundet (Confederatie der Brouwerijen van België - nedan kallat "CBB").

(2) Separat samordning förekom mellan Interbrew NV, Alken-Maes NV och bryggerierna NV Brouwerij Haacht och Martens NV om legotillverkat öl, särskilt vad gällde kunder och priser samt informationsutbyte mellan dessa parter på området legotillverkat öl.

2. DEN BELGISKA BRYGGERISEKTORN

2.1 Marknaden för öl i Belgien

2.1.1 Utbud

(3) I Belgien sjönk antalet bryggeriföretag något under perioden. År 1991 hade CBB ännu 76 bryggerimedlemmar. I början av 2000 var de bara 68(5). Ett antal av dessa bryggeriföretag äger för övrigt flera bryggerier.

(4) Fastän ett relativt stort antal bryggerier är verksamma i Belgien är ölproduktionen starkt koncentrerad till ett begränsat antal aktörer. De fem största belgiska bryggerierna stod 1998 för mer än 80 % av den totala produktionen. De två största bryggerierna i Belgien, Interbrew NV och Alken-Maes NV, producerade under samma period sammanlagt nästan 70 % av den i Belgien försålda mängden öl(6).

(5) Förutom pilsner utbjuds i Belgien en stor varietet av specialölsorter som t.ex. kloster- och trappistöl, geuze (spontanjäst öl) och kriek (körsbärsöl), veteöl, amberöl, saison-öl och flera lokala ölsorter(7).

2.1.2 Efterfrågan

(6) Den totala ölkonsumtionen i Belgien har sjunkit något och uppgick år 1998 till något mer än 10 miljoner hektoliter, en minskning med i genomsnitt 1,6 % per år i förhållande till 1993(8). Av detta var drygt två tredjedelar pilsner. Amberöl, klosteröl och veteöl är de viktigaste specialölsorterna med var och en en andel på omkring 5-6 % av den totala ölkonsumtionen(9). Ölproduktionen i Belgien sjönk under perioden 1993-1998 med i genomsnitt 0,4 % per år(10).

(7) Omkring 60 % av den totala ölkonsumtionen sker i cirka 50000 hotell, restauranger och kaféer. Distributionen av öl till hotell- och restaurangföretagen sker huvudsakligen via ölhandlare (grossister som inriktar sig på hotell- och restaurangbranschen). Fastän antalet ölhandlare i Belgien under de senaste åren sjunkit genom fusioner, övertagande och företagsnedläggningar är fortfarande ett relativt stort antal verksamma. Uppskattningarna pendlar mellan 1200(11) och 1800(12). Därjämte sköts en del av distributionen till hotell- och restaurangbranschen av bryggarna själva (direktdistribution).

(8) Övriga cirka 40 % försäljs i detaljhandeln. Förutom bryggarnas egna märken ökar legotillverkningsmärkena (private labels) i betydelse, framför allt inom pilsnersegmentet. År 1998 utgjorde andelen legotillverkat öl 5,5 % (550000 hektoliter) av den totala belgiska konsumtionen(13).

(9) Den viktigaste utvecklingen i Belgien består i en lätt nedgång i efterfrågan, ett något sjunkande antal bryggeriföretag, grossister och försäljningsställen, att detaljhandeln ökar i betydelse i förhållande till hotell- och restaurangbranschen och, inom detaljhandeln, en ökande tonvikt på legotillverkat öl.

2.1.3. Prisreglering

(10) Fram till den 1 maj 1993 gällde i Belgien ett ministeriellt beslut som innebar att ölsektorn var skyldig att anmäla prishöjningar (nedan kallat "prisregleringen"). På grundval av detta beslut var bryggarna tvungna att antingen var för sig eller kollektivt via sin branschorganisation hos vederbörligt ministerium begära om tillstånd för prishöjningar på öl(14). Prishöjningsanmälningarna inlämnades i realiteten av CBB å bryggarnas vägnar. Anmälan måste bl.a. innehålla en i siffror uttryckt detaljerad redogörelse för skälet till prishöjningen och en detaljerad sammanställning över gällande priser, inklusive en sammanställning av vissa rabatter. Vidare måste anmälan innehålla de berörda företagens balansräkningar. Den 23 december 1992 lämnade CBB senast in en anmälan om prishöjning. Denna prishöjning godkändes av den ansvarige ministern den 6 februari 1993, på villkor att rabattsystemet skulle förbli oförändrat och att inga ytterligare prisanpassningar skulle genomföras 1993.

2.2 Bryggerierna

(11) I bilaga II återfinns de berörda fyra belgiska bryggarnas marknadsandelar för perioden 1992-1998 (på basis av volym, avrundat till heltal). Härvid anges marknadsandelarna för marknaden som helhet och för pilsnersegmentet. Samtidigt görs en uppdelning per distributionskanal: hotell- och restaurangbranschen samt detaljhandeln (livsmedel).

2.2.1 Interbrew

(12) Interbrew NV (nedan kallat "Interbrew") är den överlägset största belgiska bryggaren. Företagets största märken i Belgien är Jupiler och Stella Artois (pilsner), Hoegaarden (veteöl) och Leffe (klosteröl). Alla fyra märken tillhör de tio mest sålda märkena på den belgiska marknaden. Förutom i Belgien har Interbrew filialer i ett stort antal andra länder i Europeiska unionen, framför allt i Nederländerna, Förenade kungariket och Frankrike. Utanför Europeiska unionen är Interbrew bl.a. verksamt i Kanada, där företaget 1995 övertog det kanadensiska bryggeriet Labatt och dessutom i Östeuropa och Asien. Interbrew hör till de tio största bryggeriföretagen i världen. Sedan den 1 december 2000 är Interbrew börsnoterat. Interbrews omsättning i hela världen uppgick år 2000 till 8605 miljoner euro. Omsättningen för öl i Belgien uppgick samma år till totalt [ >500 miljoner](15) euro, varav vinsten för legotillverkningsmärken uppgick till [< 5 miljoner] euro.

2.2.2 Danone och dess dotterföretag Alken-Maes

(13) Brouwerijen Alken-Maes NV (nedan kallat "Alken-Maes") är näst störst på den belgiska marknaden och för bl.a. märkena Maes och Cristal (pilsner), Grimbergen (klosteröl), Ciney (ett regionalt öl) och Brugs Tarwebier (veteöl). Alken-Maes omsättning i hela världen år 2000 uppgick till 120,78 miljoner euro. Alken-Maes omsättning i Belgien för alla ölsorter uppgick år 2000 till [ >100 miljoner] euro. För legotillverkningsmärkena uppgick vinsten samma år i Belgien till [< 5 miljoner] euro.

(14) Alken-Maes uppstod 1988 genom en fusion av bryggerierna Alken-Kronenbourg (då en del av franska BSN) och Maes. 1992 förvärvade BSN, varefter namnet 1994 ändrades till Groupe Danone SA (nedan kallat "Danone"), en majoritetsandel i Alken-Maes och ersatte ledningen för Alken-Maes. Även det i Frankrike verksamma bryggeriet Kronenbourg utgör en del av Danone. År 2000 sålde Danone sin ölverksamhet till brittiska Scottish and Newcastle. Danones omsättning i hela världen uppgick år 2000 till 14287 miljoner euro. Danones omsättning för alla ölsorter i Belgien år 1999(16) uppgick till [ >100 miljoner] euro.

2.2.3 Martens

(15) Martens NV (nedan kallat "Martens") legotillverkar framför allt pilsner för stora detaljhandelskedjor som Aldi. Martens brygger även ett eget öl under namnet Sezoens. Därjämte importerar Martens lågprisölet Karlsberg från Tyskland (ej att förväxla med danska Carlsberg). Martens omsättning i hela världen uppgick år 2000 till 33598507 euro. Härav utgör [< 50 miljoner] euro försäljning av öl i Belgien. Martens omsättning för legotillverkningsmärken uppgick år 2000 i Belgien till [ >5 miljoner] euro.

2.2.4 Haacht

(16) NV Brouwerij Haacht (nedan kallat "Haacht") producerar huvudsakligen pilsner. Haachts största märke är Primus. Haachts omsättning i hela världen uppgick år 2000 till 69416371 euro, varav [< 50 miljoner] euro avser öl i Belgien. Haachts omsättning för legotillverkningsmärken uppgick år 2000 i Belgien till [ >5 miljoner] euro.

2.2.5 Ölbranschorganisationen - Confederatie der Brouwerijen van België (CBB)

(17) Alla ovan nämnda bryggeriföretag är medlemmar i branschorganisationen CBB. CBB tillvaratar medlemmarnas intressen. CBB leds av en direktör. Verksamheten i CBB är fördelad på arbetsgrupper och/eller kommittéer där representanter för medlemmarna sitter.

2.3 Handeln mellan medlemsstaterna

(18) Vid en bedömning av det disponibla siffermaterialet måste följande omständigheter tas i betraktande. Enligt marknadsundersökningsbyrån Canadean är det vanskligt att sammanställa det faktiska internationella handelsmönstret på grundval av officiell statistik såsom den publiceras av belgiska centralbanken. Exempelvis övertog Interbrew i början av 1995 det nederländska Oranjeboom-bryggeriet. Sedan dess har Interbrew för att maximera sin produktionseffektivitet exporterat vissa mängder öl som bulkvara från Belgien till Nederländerna för att därefter åter importera ölet sedan det förpackats till Belgien för konsumtion. I brist på alternativ använder Canadean detta till trots ändå statistiken från belgiska centralbanken(17). Även CBB hänvisar på förfrågan till statistiken från belgiska centralbanken som även publiceras i CBB:s tidskrift Het Brouwersblad(18). Den nedan använda statistiken skall alltså inte ses som en exakt måttstock (något som inte finns tillgängligt) utan mer som en indikation.

(19) Enligt marknadsundersökningsbyrån Canadean steg importen av öl i Belgien mellan 1993 och 1998 från 454000 hektoliter till 916000 hektoliter per år (alltså cirka 9 % av den totala konsumtionen). Av detta kom år 1998 drygt 80 % från andra medlemsstater varav de viktigaste bland dessa var Nederländerna, Danmark, Förenade kungariket, Tyskland och Frankrike(19). Enligt Interbrew ökade under perioden 1993-1998 importen till Belgien från 337453 hektoliter till 731202 hektoliter. I den rapport som Arthur D. Little (konsultbyrå) 1994 utarbetade på uppdrag av CBB uppskattas exporten från Frankrike till Belgien till 60000 hektoliter. Av utformningen av uppdraget framgår att CBB även kände oro över parallellimporten(20). Parallellimport sker exempelvis när en belgisk grossist köper pilsner av märket Jupiler (från Interbrew) från Interbrews franska filial och därefter för in det till den belgiska marknaden. Enligt Arthur D. Littles rapport förefaller också bryggeripriserna i Belgien (år 1994) vara avsevärt högre än i Frankrike(21).

(20) Ett antal dokument från 1993 beskriver effekterna av parallellimporten på Interbrew och det direkta sambandet mellan prisskillnader i Belgien och Frankrike och denna import. Som en (möjlig) följd nämns en "destabilisering av hela den belgiska ölmarknaden". Samtidigt uppmärksammas: "prissättningen, rabattpolicyn (...) är inte någon nationell fråga utan bör mer och mer diskuteras internationellt"(22).

(21) Belgien är en storexportör av öl. Mellan 1993 och 1998 ökade den totala exporten från 3,6 miljoner hektoliter till drygt 4,8 miljoner hektoliter per år. Drygt 90 % exporterades till andra medlemsstater. De viktigaste länder som exporten går till är Frankrike, Nederländerna, Tyskland, Italien och Förenade kungariket(23).

3. FÖRFARANDE

(22) Den 26 och 27 oktober 1999 utfördes i enlighet med artikel 14.3 i förordning nr 17, kontroller i kontorslokaler tillhöriga Alken-Maes i Waarloos och CBB i Bryssel.

(23) Den 11 november 1999 sändes i enlighet med artikel 11 i förordning nr 17 en begäran om upplysningar till Interbrew, Alken-Maes och CBB. Kommissionen hade redan tagit kopior på dokument under ett annat förfarande vid ett besök som gjordes i Interbrews kontor i Leuven den 13 och 14 juli 1999 och Interbrew ombads nu specifikt att överlämna vissa dokument till kommissionen igen, i enlighet med EG-domstolens fasta rättspraxis(24). Dessa dokument var den direkta orsaken till kontrollbesöken i oktober 1999.

(24) Den 10, 23 och 24 december 1999 inkom svaren från Alken-Maes, Interbrew och CBB.

(25) Alken-Maes inlämnade den 27 december 1999 en förklaring där man åberopar kommissionens meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden(25).

(26) Den 10 januari 2000 sändes en begäran om upplysningar till det belgiska ekonomiministeriet. Svar inkom i en skrivelse av den 4 februari 2000.

(27) Den 12 januari 2000 sändes, i enlighet med artikel 11 i förordning nr 17 en kompletterande begäran om upplysningar till CBB. CBB inkom med de begärda upplysningarna i en skrivelse av den 1 februari 2000.

(28) Interbrew lämnade i skrivelser av den 14 och 19 januari 2000 information som kompletterar de upplysningar som lämnades i en skrivelse av den 23 december 1999. Med anledning av dessa kompletterande upplysningar sände kommissionen den 21 januari per fax en informell begäran om kompletterande upplysningar till Interbrew. I en skrivelse av den 2 februari 2000 besvarade Interbrew denna begäran. Den 8 och 28 februari 2000 sände Interbrew ännu en gång in kompletterande upplysningar.

(29) Den 29 februari inlämnade Interbrew uppgifter om den belgiska marknaden. Liksom Alken-Maes sände Interbrew uppgifterna till kommissionen under åberopande av kommissionens meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden(26).

(30) I en skrivelse av den 7 mars 2000 kompletterade och förklarade Alken-Maes närmare de uppgifter som insändes den 27 december.

(31) Den 22 mars 2000 sände kommissionen i enlighet med artikel 11 i förordning nr 17 en begäran om upplysningar till bryggerierna Alken-Maes, Haacht och Martens. Alken-Maes och Haacht insände sina svar den 5 april 2000 och Martens den 6 april 2000.

(32) I enlighet med artikel 14.2 i förordning nr 17 gjorde kommissionen den 3 april 2000 kontrollbesök i Interbrews kontor i Leuven.

(33) Den 14 april 2000 sände kommissionen i enlighet med artikel 11 i förordning nr 17, en begäran om upplysningar till Danone, Alken-Maes moderföretag, samt till Heineken NV, ett bryggeriföretag som är etablerat i Nederländerna. I skrivelser av den 10 och 11 maj 2000 översände Danone och Heineken de begärda upplysningarna.

(34) Förutom ovan nämnda kontrollbesök och korrespondens har även ett antal möten ägt rum under undersökningen mellan medarbetare från kommissionens generaldirektorat för konkurrens och Interbrew, Alken-Maes och CBB.

(35) Den 29 september 2000 inledde kommissionen ett förfarande i ärendet och godkände ett meddelande om invändningar gällande de företag som föreliggande beslut riktar sig till. Alla parter har ingett skriftliga synpunkter på kommissionens invändningar. Eftersom ingen av parterna begärt att få höras muntligen har någon sådan utfrågning inte ägt rum.

(36) Den 21 december 2000 sände Interbrew ytterligare två dokument rörande två möten med Alken-Maes inom ramen för de bilaterala avtal som finns mellan dem. Alken-Maes och Danone har fått tillfälle att kommentera detta brev med bilagor från Interbrew.

4. BESKRIVNING AV ÖVERTRÄDELSEN

4.1 Inledande anmärkning: det skriftliga bevismaterialet

(37) Framställningen nedan bygger på det bevismaterial som dels samlats in under ovannämnda kontrollbesök, dels på de svar som inkommit efter en begäran om upplysningar samt genom information som parterna lämnat in på eget initiativ.

(38) Det bevismaterial som kommissionen förfogar över innehåller mycket ofta namnen på (tidigare) medarbetare i de företag som berörs av detta förfarande. I föreliggande beslut har dessa namn ersatts med de befattningar som personen ifråga innehade vid denna tid. Om till följd härav en hänvisning till bevismaterialet avviker från samma hänvisning i meddelandet om invändningar anges ifrågavarande punkt i meddelandet om invändningar för dem som detta beslut riktar sig.

4.2 Inledning och sammanfattning

(39) Nedan följer en faktabeskrivning av långvariga och komplicerade kartellavtal avseende den belgiska ölmarknaden (både hotell- och restaurangbranschen och detaljhandeln). Interbrew och Alken-Maes, det största och näst största företaget på den belgiska ölmarknaden, har främst bilateralt kommit överens om och slutit avtal om priser och marknadsföring i detaljhandeln, uppdelningen av kunderna på hotell- och restaurangmarknaden, begränsningar av investeringar och reklam i hotell- och restaurangmarknaden, strukturen på de priser som de tillämpat (punkt 4.3) och de har även sinsemellan utbytt information om sina försäljningssiffror (punkt 4.4). Interbrew och Alken-Maes har samtidigt försökt vidareutveckla en del av sina initiativ inom ramen för CBB (punkt 4.5). Separat samordning och informationsutbyte ägde rum mellan Interbrew och Alken-Maes samt bryggerierna Haacht och Martens om produktionen av legotillverkat öl (punkt 4.6).

4.3 De bilaterala mötena mellan Interbrew och Alken-Maes om marknadsuppdelning, priser och andra kontraktsvillkor

4.3.1 Preliminära överväganden

(40) Åtminstone från slutet av 1992 och i varje fall till i början av 1998 ägde ett stort antal möten och andra kontakter rum mellan representanter för Interbrew och Danone samt Alken-Maes, ett i Belgien verksamt dotterföretag till Danone. Större delen av mötena mellan Interbrew och representanterna för Danone har inte någon betydelse för föreliggande beslut eftersom de framför allt avsåg eventuella fusioner och övertaganden samt ett eventuellt samarbete mellan dessa företag på andra marknader än den belgiska.

(41) De nedan beskrivna mötena och kontakterna ger heller ingen total bild av alla kontakter som ägt rum mellan representanter för de berörda företagen. Beskrivningen avser endast de för det föreliggande beslutet relevanta kontakter som finns dokumenterade. Till övriga kontakter hänvisas endast om detta anses nödvändigt för att ge en rättvisande beskrivning av de sammanhang där de för detta beslut relevanta och dokumenterade kontakterna ägt rum.

4.3.2 Sakförhållanden - kronologi

4.3.2.1 Perioden från slutet av 1992 till 1993

(42) Sammanfattning

Under perioden från slutet av 1992 till och med 1993 ägde regelbundna kontakter rum och avtal slöts om priserna i detaljhandeln. Vidare diskuterades minskningen av de kommersiella investeringarna. Som kodnamn använde Interbrew "Université de Lille"(27). Vidare sades Danone vilja utöka det befintliga samarbetet mellan Interbrew och Alken-Maes. Inom Interbrew var man också på grund av konkurrensreglerna till en början återhållsam vad gällde ett utökat samarbete. Framför allt trodde Interbrew att man som marknadsledande kunde fatta vissa beslut ensam.

(43) Den 17 november 1992 äger en sammankomst rum mellan representanter för Alken-Maes, Interbrew och Kronenbourg/Danone. Under denna sammankomst presenterades Alken-Maes nye verkställande direktör för Interbrew(28).

(44) Den 28 januari 1993 lämnade Interbrews livsmedelsdirektör för Belgien följande rapport till Interbrews verkställande direktör för Belgien om "mötet med ölhandlarna"(29):

"Efter mycket 'prat' nådde vi fram till följande uppgörelse:

- ITW och Maes försöker snarast möjligt pressa upp de permanenta extrapriserna (GIB:s tillvägagångssätt), från den nuvarande prissättningen till 285 belgiska franc i en första etapp och till 295 i en andra etapp. (...) [Det handlar här sannolikt om priset på en back pilsner].

- Löfte om att kommande tre månader inte betala några kampanjer och/eller reklambroschyrbidrag för pilsnerbackar ifall minimipriset inte respekteras. Förlängning av detta efter möte om tre månader."

Danone har i sitt svar på invändningarna angivit att det här handlade om ett sammanträde mellan bryggarna och ölhandlarförbundet den 28 januari 1993.

(45) Den 12 mars 1993 informerades Interbrews interimistiske VD om de tidigare kontakterna som en förberedelse inför en middag den 16 mars med en företrädare för Danone (dåförtiden hette företaget BSN) i ett PM från Interbrews Executive Vice-President Core Market Beers Europe(30) (vice VD för den europeiska ölmarknaden):

"Ett antal möten har ägt rum mellan [Danones styrelseordförande och verkställande direktör] och [Interbrews tidigare VD]. Resultaten av detta är att möjligheten till närmare samarbete skall undersökas (...). Personligen träffar jag herr [Kronenbourgs styrelseordförande och verkställande direktör, tillika Danones verkställande direktör] ett antal gånger per år inom ramen för Amsterdamgruppen. Ämnet 'samarbete' dyker av och till upp trots att ett antal farliga restriktioner är förknippade med detta. Jag har diskuterat Ert möte den 16 mars med såväl den chef som ansvarar för Frankrike, (...) som den chef som ansvarar för Belgien (...). (...)

3) Strategiskt område:

(...)

Belgien:

Detta är den farligaste delen av Er diskussion. De skulle förmodligen utöka 'samarbetet' i Belgien. [Interbrews tidigare VD] tvingade oss att delta i samtal 'eftersom vi hade behov av en del pengar', men vi är mycket tveksamma om att göra detta eftersom vi vill undvika problem som har att göra med artiklarna 85 och 86 (...). Dessutom har de mer att vinna än vi.

Jag bifogar ett PM där det framgår vad vi hittills har pratat om, men hittills har ingenting konkret gjorts. Vi är mycket tveksamma om att fortsätta dessa diskussioner. Jag tror att vi måste ta ledningen i Belgien och fatta de besluten, de andra följer efter om de är smarta"

(31).

(46) Det PM som omnämns är det interna PM:et från den 12 mars 1993, daterat den 18 februari 1993(32), och har som ämne "minskningen av kommersiella investeringar i syfte att på kort, medellång och lång sikt förbättra vår lönsamhet". Det kodnamn som användes av Interbrew för detta var "Université de Lille".(33) Den 10 december 1992 och 19 januari 1993 skedde två interna möten hos Interbrew under samma namn(34).

(47) PM:et innehåller bland annat följande slutsatser och rekommendationer:

"- Förskjutningen av en del av kostnaderna för att tillhandahålla material för återförsäljningsställen [P.O.S. - Points Of Sale] till återförsäljarna enligt principen 50/50 åtföljd av en prishöjning på glasen (...).

- Reklamkostnaderna skall 1993 helst inte överstiga 300 miljoner belgiska franc om man utgår ifrån att den viktigaste konkurrenten inte lägger ut mer än 140 miljoner belgiska franc. Dessa utgifter avser endast pilsner, NA [No Alcohol] och lättöl. (...)

- Andra parametrar som skall studeras: kostnader för installation/underhåll av kranar, prispolicy i detaljhandeln, ny prissättning (...)"

(35)

(48) I slutet av april 1993 mötte Interbrews verkställande direktör för Belgien och Alken-Maes verkställande direktör varandra i restaurangen Duc d'Arenberg i Bryssel(36).

(49) Den 19 augusti 1993 skrev Interbrews nye VD (innan dess Interbrews vice VD för den europeiska ölmarknaden) i ett internt memorandum om "Budgeten 93/94"(37): "När det gäller prishöjningen så är 4 % en utmaning. (...) Naturligtvis vill vi att Ni förverkligar de 4 procenten. Säg bara till ifall Ni behöver hjälp för att övertyga Maes"(38).

(50) Interbrews VD konsulterar den 2 november grossistdistributören [...] ([...]). En rapport om mötet lämnades internt i ett PM den 3 november 1993(39). I PM:et heter det att:

"[...] skulle uppskatta ett initiativ från Interbrew att ta kontakt med [...] och [...] [dvs. de tre största belgiska stormarknadskedjorna] för att åstadkomma en gradvis prishöjning på öl och läskedrycker till den nivå som önskas av ITW [dvs. Interbrew]. (...) När en konsensus börjar uppstå, bör man överväga ett sammanträde med alla tre. (...) Jag tycker inte det verkar vara någon dålig idé att bjuda in mig också till [...] toppmöte. Först när de inledande kontakterna har tagits och ett avtal är inom sikte skulle jag blanda in [Alken-Maes]. Maes initiativ i fjol verkade inte genomförbart: a) förtroendet saknades, men också - helt klart - b) var Maes för litet. Det är bara ITW som kan göra det här."

4.3.2.2 Perioden 1994

(51) Sammanfattning

År 1994 utökades kontakterna mellan Interbrew och Danone/Alken-Maes. Danone satte press på Interbrew under ett möte den 11 maj 1994. Om parterna inte kunde enas om den belgiska marknaden skulle Interbrew få svårigheter på den franska marknaden. Fastän Danone inte fick gehör för sitt krav på att 500000 hektoliter öl skulle överlåtas till Alken-Maes ville Interbrew inte starta något krig och både parterna fortsatte sina nära kontakter med varandra. Under två möten i oktober 1994 förbereddes ett gentlemen's agreement mellan de två bryggerierna genom de för Belgien ansvariga verkställande direktörerna. Interbrew kallade detta gentlemen's agreement för "Université de Lille", trots att det går längre än det projekt med samma namn som gällde en minskning av de kommersiella investeringarna som Interbrews PM den 18 februari 1993 refererar till (se skäl 46). Avtalet bekräftades under ett möte den 9 november 1994 av båda parter. Den 24 november slöts ett avtal inom ramen för samarbetet mellan Interbrew och Alken-Maes om uppdelningen av kunderna.

(52) I början av 1994 bekantade sig Interbrews VD med den nye verkställande direktören för Danones öldivision(40). Under den första sammankomsten (de första sammankomsterna), möjligen i Amsterdam, och i vart fall i Danones kontor i Paris, dryftades bl.a. frågan om man skall anta ett visst beteende på marknaden(41).

(53) Under en intern diskussion i Interbrew den 5 maj 1994 utvecklade Interbrews VD följande scenario(42) i enlighet med vad Danone/Kronenbourg begärt. Interbrew skulle vara tvunget att överlåta 500000 hektoliter till Alken-Maes (framför allt i detaljhandeln). Om inte skulle Interbrew Frankrike förintas och Interbrew i Belgien skulle attackeras med mycket låga priser(43).

(54) Det av Kronenbourg presenterade scenariot diskuteras den 11 maj 1994 av styrelseledamöter för Danone och Interbrew i restaurangen "Le Roy d'Espagne" i Bryssel(44), på samma adress som Interbrew har sitt säte (Grand Place/Grote Markt 1, B-1000 Bryssel). Härvid var förmodligen även en representant för Alken-Maes närvarande. Under mötet stod följande på dagordningen(45): [Verkställande direktören för Danones öldivision] upprepade sitt krav på att 500000 hektoliter skulle överlåtas till Alken-Maes under hot om att annars utplåna Interbrew i Frankrike. Han rekommenderade ett förhållande mellan Interbrew och Alken-Maes på den belgiska marknaden som skulle bygga på "avtalen i Frankrike" (...) Den franska mekanismen kan sammanfattas på följande sätt. Heinekens och Kronenbourgs försäljningsdirektörer för detaljhandeln (livsmedel) stämmer mycket regelbundet av med varandra för att kontrollera marknadsandelar och kampanjer respektive för att manipulera priser och villkor.(46)

(55) Ett dokument från Heineken(47) bekräftar Interbrews uppgifter om relationen mellan den belgiska och franska marknaden och förslagen från Kronenbourg/Danone. "För tre år sedan ställde [Danones verkställande direktör för öldivisionen] Interbrew inför valet att överlåta 500000 hl extra till Maes, i annat fall skulle han svälta ut dem ur Frankrike. Hänvisningar gjordes till den form av samarbete som fanns mellan Heineken och Kronenbourg i Frankrike."

(56) Under ett telefonsamtal mellan Interbrews VD och Danones styrelseordförande och verkställande direktör den 6 juli 1994 diskuterades situationen i Frankrike och Belgien ytterligare(48). I ett internt PM den 7 juli 1994 från Interbrews VD står(49): "Jag har kommit överens med 'Greens' [= Danone] 'Big Boss' om att inte starta något krig och att försöka vinna tid. Vårt mål är att hitta en lösning som t.ex. ett affärsavtal och att förverkliga samma sak i Belgien. Vi kommer säkert att hålla kontakt."(50) Även om detta telefonsamtal enligt Danone avsåg Interbrews kommersiella ansträngningar i Frankrike, bekräftar dokument från Danone(51) att det fanns en icke-angreppspakt mellan Interbrew och Danone/Alken-Maes på den belgiska marknaden. Exempelvis finns hänvisningen "juli 1994: fred med [Interbrews VD] nästan undertecknad"(52) och "marknadsandelar fredsdomare"(53). I samma dokument bekräftades även relationen mellan avtalen på den belgiska och den franska marknaden: "Belgisk fred [harr ] regional fred i Frankrike [rarr ] nationell fred"(54).

(57) Den 29 augusti 1994 mötte en styrelseledamot från Interbrew och Alken-Maes verkställande direktör varandra under en middag(55). Representanten för Interbrew säger angående detta möte(56): "Även om hotell- och restaurangbranschen inte behandlades under mötet på Roy d'Espagne, började [...], då han blivit Alken-Maes verkställande direktör i Belgien, att ringa mig med förfrågningar om att vi sinsemellan samordnar vårt beteende för att hålla kontroll på de mycket stora höjningarna av investeringar för att ingå bryggerikontrakt. En del andra samtal fördes, främst per telefon, med [Alken-Maes verkställande direktör]. Han har försökt skapa samrådsrutiner före köp och försäljning av kaféer. Jag vägrade systematiskt. I detta sammanhang har jag ätit middag med [Alken-Maes verkställande direktör] (...). Resultatet av detta blev mitt PM den 5 oktober 1994 till [Interbrews verkställande direktör]. (...) Under middagen höll vi oss till svepande formuleringar. Jag upprepade att de 'franska mekanismerna' inte kan flyttas över till Belgien."(57)

(58) I PM:et av den 5 oktober 1994 lämnades inom Interbrew följande rapport om middagen med Alken-Maes verkställande direktör(58):

"1. Han inser att situationerna i Frankrike och Belgien skiljer sig mycket åt och vad som låter sig göras i det ena landet är omöjligt i det andra.

2. Han står under mycket stark press från huvudkvarteret att föra en aggressiv policy i Belgien, vilket han befarar kommer att bli kostsamt men inte nödvändigtvis effektivt.

3. Vi enades om att diskussionen i CBB om Arthur D. Littles projekt gällande hotell- och restaurangbranschen år 2000 [se även från och med skäl 129] kan vara ett bra forum för att studera metoder och medel för att minska kostnaderna för affärsverksamhet inom hotell- och restaurangbranschen.

4. Vi har framfört att det är han som blivit aggressiv och att vi, framför allt i detaljhandeln, skulle reagera på hans prisaktioner, men att vi inte skulle ta något initiativ själva. (...)"

(59)

(59) Interbrews nye verkställande direktör för Belgien och Alken-Maes verkställande direktör mötte varandra den 12 oktober 1994 på Sheraton Airport Hotel vid flygplatsen i Bryssel(60). I det förberedande PM:et från Interbrews marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen i Belgien till Interbrews verkställande direktör för Belgien står(61):

"1. 'stoppa de dyra attackerna'

nationella kunder (...)

ytterst svårt att dra en linje, få eller inga regler

den klassiska hotell- och restaurangbranschen (...)

först och främst måste en metod fastställas (...)

alla dimensioner av affärsavtalen bör betraktas:

a. investeringspolicyn

b. rabattsystemet (...)

c. logistiska åtgärder

2. 'minska de improduktiva utgifterna'

områden: reklam, kraninstallationer, ...

Ett gemensamt tillvägagångssätt i förlängningen av Arthur. Littles studie skulle kunna leda till ett gott utbyte för alla parter. De två viktigaste bryggarna bör kunna diktera lagen och fastställa regler tillsammans med ölhandlarförbundet.

(...)

4. allmänt

- (...) att ingen kontroll kan ske av tillämpningen av ömsesidiga avtal (eller så måste detta ske via en tredje och neutral instans varvid risken är för stor att det den blir känd)

- använda CBB för att nå våra mål förefaller mig behändigare (...)."

(60) I en intern not av den 14 oktober 1994 i ämnet "Université de Lille" rapporterar Interbrews verkställande direktör för Belgien internt om resultaten från mötet den 12 oktober 1994(62): "Bifogat återfinner ni ett dokument från våra vänner liksom den taktik, på en sida, som jag har lagt fram. Den godtas i princip av våra vänner."(63) Dokumentet ifråga härrörde från Alken-Maes och ger en bild av den belgiska ölsektorn och möjliga lösningar för de problem som konstaterats där(64). I den "taktik på en sida" som lades fram av Interbrews verkställande direktör för Belgien stod bl.a.(65):

"3. Gentlemen's agreement:

- Inga offensiver mot exklusiva försäljningsavtal [dvs. hotell- och restaurangbranschens försäljningsställen med vilka ett exklusivt försäljningsavtal slutits]

- Prispositionering detaljhandeln

- Inga systematiska attacker av märken i varandras exklusiva försäljningsavtal

4. Effektivitet/marknadsdynamik

- Minska de improduktiva utgifterna:

- Återförsäljningsställen

- Fattjänster

- Broschyr verksamheter (antal, %-rabatt, (...))

- Investeringar i hotell- och restaurangbranschen (definitioner?!)

5. Strukturella åtgärder

Koncentration av produktionen

Affärspolicy (priser, 20 F,...)"

(66)

(61) Även Danone avvisade detta avtal. I ett internt telefonsamtal hos Danone i slutet av 1999/början av 2000, med anledning av kommissionens kontrollbesök hos Alken-Maes(67), åberopades ett "avtal från 1994 om priser i [Alken-Maes verkställande direktörs] namn"(68).

(62) I en odaterad anteckning från Interbrews verkställande direktör för Belgien (där ovannämnda ämnen återkommer) finns samtidigt en tågordning(69):"Projektdefinition och gentlemen's agreement 1 november, marknadsdynamik 1 februari, omstrukturering 1 april"(70).

(63) Den 18 oktober 1994 ägde ett fortsättningsmöte rum mellan Interbrews verkställande direktör för Belgien och Alken-Maes verkställande direktör(71). Av anteckningarna som gjordes av marknadsföringschefen för hotell- och restaurangbranschen i Belgien framgår att "Université de Lille" diskuterades även på detta möte(72).

(64) I ett internt PM av den 24 oktober 1994 sammanfattade verkställande direktören för Belgien den diskussion som dittills varit med Alken-Maes och vidare föreslog han Interbrews VD ytterligare steg(73):

"1. Svar från 'Green' [här: Alken-Maes] på Interbrews förslag

1.1 Priser

För att fastställa samma pris för pilsner och Kronenbourg ungefär 5 % högre.

1.2 Gentlemen's agreement:

- begränsat till den klassiska hotell- och restaurangbranschen;

- ej tillämplig på nationella kunder; närvaro av varandras märken i exklusiva försäljningsavtal

1.3 Alla övriga delar: avklarade

1.4 Ytterligare förslag:

(...)

- Bara tillämpa rabatter på nettonettopriser [dvs. priser utan punktskatter, se bl.a. även skälen 96 och 104]

(...)

Liten prishöjning år 1995

(...)"

(74)

(65) Diskussionerna mellan Interbrews verkställande direktör för Belgien och Alken-Maes verkställande direktör fortsatte den 26 oktober 1994(75). Den 7 november rapporterade verkställande direktören för Belgien följande till Interbrews VD(76):

"1. Grundval för alla avtal

Idén accepterad vad gäller respekten för vår respektive nuvarande position på marknaden (...)

2. Program för vinstökning

Basavtal i tre faser:

A. prioritering 1

Fastställa priser i detaljhandeln

Definiera maximirabatter eller premier för kampanjer

Revidera material för återförsäljningställen och kostnader för hotell- och restaurangbranschen

Revidera investeringar i återförsäljningställen.

(...)

B. prioritering 2

Rationalisering av produktionen

C. prioritering 3

Omstrukturera marknaden:

- Prissättning

- Investeringar i hotell- och restaurangbranschen

- krankostnader

- osv.

3. Nästa steg

04/11: 'Green' [här: Alken-Maes] skall titta på programmet med sina överordnade

09/11: möte med respektive försäljningsdirektörer för att:

- bekräfta det allmänna synsättet

- definiera nästa steg för 'prioritering 1' (...)"

(77)

(66) Det möte som utlystes i PM:et av den 7 november 1994 till den 9 november 1994 ägde också rum denna dag. Där närvarade Interbrews verkställande direktör för Belgien, livsmedelsdirektören och marknadsföringschefen för Belgien samt för Alken-Maes, förutom den verkställande direktören också livsmedelschefen och chefen för hotell- och restaurangbranschen(78). I ett särskilt dokument behandlades det i PM:et från den 7 november 1994 omnämnda "vinstökningsprogrammet" och här finns också anteckningar(79). Dessa anteckningar gjordes måhända under mötet den 9 november 1994 och omtalar bl.a. ett prisavtal i detaljhandeln varvid priset för en back pilsner fastställdes till 275 belgiska franc (omnämnt under första prioriteringen i PM:et av den 7 november 1994)(80). Vidare står det noterat att punkterna under "prioritering 3" skall utföras via CBB.

(67) Samtidigt fördes under eller med anledning av detta möte anteckningar, daterade den 9 november 1994, av Interbrews marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen i Belgien. Under rubriken "andan" står bl.a. "Kreativ konkurrens - undvika direkta attacker - rikta uppmärksamhet mot andra konkurrenter - samråd".(81)

(68) I samtal den 24 november 1994 närmade sig Interbrews marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen i Belgien och Alken-Maes chef för hotell- och restaurangbranschen varandra vad gäller de kvarvarande tvisterna (när det gäller specifika försäljningsställen) och "project Green"(82). I handskrivna noter från eller med anledning av detta möte beskriver Interbrews marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen det precisa avtalet för den "klassiska hotell- och restaurangbranschen" enligt följande(83):"Enighet nåddes om att försäljningsavtal alltid skall respekteras. Inga nya avtal när kunden har ett kontrakt som löper i ytterligare två år. Detta innebär att det nuvarande bryggeriet först får chansen att få en förlängning. Ingen prospektering efter specialiteter i konkurrenternas exklusiva pilsnerförsäljningsavtal (alla sköter sig själva). Ingen uppmaning till ölhandlare att byta ut specialiteter genom höjda rabatter."

I samma noter lämnar Interbrews marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen för Belgien samtidigt några kritiska randanmärkningar till avtalen. Han noterar bl.a. att det finns risk för att en "tredje part kan snappa åt sig affären".

4.3.2.3 Perioden 1995

(69) Sammanfattning

År 1995 äger regelbundna konsultationer rum mellan Interbrew och Alken-Maes (och Danone) om genomförandet av de avtal som ingicks 1994. Samtidigt inleddes överläggningar mellan de båda bryggerierna om införandet av ett nytt prissättningssystem för hotell- och restaurangbranschen och detaljhandeln(84).

(70) Den 10 januari 1995 i Roy d'Espagne i Bryssel utvärderades relationerna mellan Interbrew och Alken-Maes av Interbrews verkställande direktör för Belgien och VD samt Danones verkställande direktör för öldivisionen(85).

(71) Den 25 januari 1995 och den 10 februari 1995 diskuterade Interbrews verkställande direktör för Belgien och Alken-Maes verkställande direktör bl.a. läget för "project Green"(86).

(72) Den 30 januari 1995 sände Alken-Maes chef för hotell- och restaurangbranschen ett brev till Interbrews marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen där anbud från Alken-Maes jämfördes med Interbrews. Härvid görs påståendet: "jag måste alltså dra slutsatsen att Interbrew inte menar allvar med att arbeta för att skapa en sund hotell- och restaurangmarknad eftersom andan i det vi regelbundet diskuterat tillsammans, märk väl i närvaro och på uttryckligt initiativ från våra respektive hierarkier, uppenbarligen ignoreras. (...) Jag hade gärna hört Er reaktion i förhoppning att Ni skulle kunna lämna ett klargörande och - framför allt - att en återupprepning i framtiden skulle kunna undvikas. Det bör stå klart att små eller inga resultat kan förväntas av våra diskussioner inom CBB-arbetsgrupperna ifall det redan nu framgår att vi bilateralt inte kan besluta om någon vettig hållning ute på fältet."(87)

(73) Förhållandena och avtalen på marknaden togs åter upp under ett möte den 18 april 1995 i Leuven. Närvarande var Interbrews verkställande direktör för Belgien, marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen i Belgien och livsmedelsdirektör samt Alken-Maes verkställande direktör, chef för hotell- och restaurangbranschen och livsmedelschef(88). I ett förberedande dokument utarbetat av Interbrews marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen i Belgien den 14 april 1995 behandlades de relevanta områdena, målen och medlen(89):

">Plats för tabell>"

(90)

Av anteckningar från detta sammanträde framgår bl.a. att man diskuterade ett tak på [...] för (investerings-)kostnader per hektoliter. Interbrew och Alken-Maes diskuterade även läget för "Vision 2000"-projektet i CBB (om detta projekt från och med skäl 128)(91).

(74) Under ett internt möte med Alken-Maes den 15 maj 1995 meddelade Alken-Maes controller att Interbrew kommer att lansera sina nya priser den 1 januari 1996 och lämnade en del detaljer kring detta. Samtidigt meddelade han att Interbrew önskade ta kontakt med Alken-Maes i detta ärende och att ett sammanträde planerats till den 18 maj. Syftet var uppenbarligen att nå fram till "samma inriktning"(92). Alken-Maes beslutade därpå att snabba på sin egen prisstudie och en aktionsplan sändes den 16 maj 1995 till ett antal ledamöter i Alken-Maes styrelse(93).

(75) Interbrews verkställande direktör för Belgien och Alken-Maes verkställande direktör möttes den 18 maj(94).

(76) Under en intern presentation av prisstudien hos Alken-Maes den 12 juni 1995 meddelades med avseende på Interbrews nya prissystem att: "man tillsammans senare skall titta på de exakta effekterna (IB-AM)" och "Alken-Maes måste även vara klar med den första fasen den 1/1 1996". Som ett av villkoren vid ett förverkligande den 1 januari 1996 anges "att vara mer eller mindre på samma våglängd som IB"(95).

(77) Nästa sammankomst mellan Interbrews verkställande direktör för Belgien och Alken-Maes verkställande direktör ägde rum på Interbrews kontor den 30 juni 1995(96). Den 4 juli 1995 samtalade Interbrews VD per telefon med Danones verkställande direktör för öldivisionen. Av det förberedande PM:et från Interbrews Executive Vice-President Western Europe (vice VD för Västeuropa) och av redogörelsen från Interbrews VD över detta samtal står det klart att Interbrew anser sig ha följt sina avtal i Belgien(97): "Vi har respekterat våra avtal i Belgien (...)."(98)

(78) I ett internt PM (utan bilaga) från den 12 juli 1995 i ämnet "Prissättning - logistik" förklarade Interbrews verkställande direktör för Belgien: "Jag tror att det kan vara nyttigt att diskutera dessa priser med A-M. När skulle det gå? Möte bestämt till den 30/8."(99)

(79) Den 28 augusti 1995 sände Interbrews nye verkställande direktör för Belgien (dessförinnan verksam som livsmedelsdirektör för Interbrew) ett brev med följande lydelse till Alken-Maes verkställande direktör(100): "Jag tackar Er och Era medarbetare för de tecken på sympati som jag mottagit med anledning av min anställning som verkställande direktör för Belgien. Precis som Ni arbetade under optimalt samförstånd med [Interbrews tidigare verkställande direktör för Belgien] ser jag likaså fram emot att fortsätta detta i samma anda med Er. Möjligheterna till en win/win-situation är mer än tillräckliga, antingen direkt eller via ett professionellt CBB och god kommunikation borgar för framgångar. Vi ses den 1 september."

(80) Det var alltså inte den 30 augusti utan den 1 september 1995 som sammanträdet ägde rum mellan Interbrews f.d. verkställande direktör för Belgien (i augusti utnämnd till Interbrews Chief Operating Officer Europe/Asia Pacific/Africa (verkställande direktör för Europa, Asien, Stillahavsområdet och Afrika), Interbrews nye verkställande direktör för Belgien och Alken-Maes verkställande direktör(101). Under mötet "togs de exakta effekterna (...) upp"(102)(se skäl 79). Tre dagar senare lämnade verkställande direktören för Alken-Maes en intern redogörelse av sammanträdet till Alken-Maes controller(103).

(81) Det var vid denna tid som bryggarna konfronterades av en begäran från det belgiska distributörsförbundet ("FEDIS"). FEDIS begärde för sina medlemmar (detaljhandelskedjorna) en ersättning per sorterad back tomglas (sorteringsersättning)(104).

(82) Den 26 oktober 1995 samordnade representanter för Alken-Maes och Interbrew sinsemellan sitt svar på FEDIS begäran. På detta sammanträde närvarade Interbrews nya livsmedelsdirektör och faktureringschef samt Alken-Maes marknadsföringschef och controller. Enligt Interbrew förde Alken-Maes och Interbrew å CBB:s vägnar diskussioner med FEDIS om sorteringsersättningen och hade i sammanhanget även överläggningar sinsemellan i detta ämne. Av anteckningarna från en närvarande Alken-Maes medarbetare framgår emellertid att det inte var fråga om någon sammankomst inom ramen för CBB, eftersom det noteras att man bör närma sig vissa åtgärder via CBB(105). Dessutom har Alken-Maes erkänt att det var fråga om en samordning med Interbrew(106). Den 31 oktober ägde en ytterligare sammankomst rum mellan Interbrews verkställande direktör för Belgien och Alken-Maes verkställande direktör(107).

4.3.2.4 Perioden 1996

(83) Sammanfattning

År 1996 skedde intensiva överläggningar mellan bryggerierna om prissättningen. Båda bryggerierna ville ha ett nytt system. Parterna talade om strukturen på den nya prissättningen och inriktningen på rabatterna.

(84) Interbrews verkställande direktör för Belgien och Alken-Maes verkställande direktör samtalade den 10 januari 1996 ytterligare om prissättningen(108). Alken-Maes har förklarat följande i detta ämne(109):

"Vid sin återkomst klarlade [Alken-Maes verkställande direktör] Interbrews position vad gäller prispolicyn för [Alken-Maes controller]. [Alken-Maes controller] noterar att 'det måste finnas ett principavtal den 10 februari 1996'. I ett PM från [Alken-Maes verkställande direktör], noterar han att prisstudien måste omfatta tre dimensioner; en logistisk, en rent prismässig och en affärsmässig. Ett PM från [Alken-Maes controller] lägger upp en handlingsplan inom Alken-Maes och identifierar vissa arbetstagares ansvarsområden gällande varje aspekt av studien för att snabbt kunna reagera på Interbrews initiativ. Samtidigt beslutas att (...) införa Alken-Maes nya prissättning tidigast den 1 januari 1998 på basis av kundbeteendet år 1997.

Ett andra möte ägde utan tvivel rum mellan [Interbrews verkställande direktör för Belgien och Alken-Maes verkställande direktör] i januari eller februari. Anteckningar av [Alken-Maes verkställande direktör] sammanfattar Interbrews position i fråga om prisstruktur, rabatter och logistik. I ett PM från den 15 februari sammanfattar konsulten Martichoux ett samtal med [Alken-Maes verkställande direktör] med avseende på framstegen med prissättningsstudien vid Interbrew.

Den 1 mars presenterar Martichoux sin studie för Alken-Maes och anmäler att ett avtal med Interbrew är möjligt med avseende på prisstrukturen och tidtabellen. Samtidigt preciseras i presentations-PM:et att ett avtal med Interbrew skall förenkla införandet av ett framtida system. Denna presentation följs av en andra den 15 och 16 april 1996."

[Alken-Maes verkställande direktör] erfar att Interbrew skall införa sitt nya system per den 1 januari 1997. [Alken-Maes verkställande direktör] bad [Alken-Maes controller] att snabba på genomförandet av det nya systemet för att på så vis kunna införa det samma datum(110).

(85) Det andra mötet mellan Interbrews verkställande direktör för Belgien och Alken-Maes verkställande direktör som Alken-Maes hänvisar till (se punkt 84) är eventuellt sammanträdet den 29 februari 1996 i Leuven. Även Interbrews VD för Europa, Asien, Stillahavsområdet och Afrika närvarade vid detta sammanträde(111). Den 28 februari 1996, dagen före detta möte, refererade den sistnämnde i ett telefonsamtal med Heinekens styrelseordförande(112) ännu uttryckligen till förekomsten av ett "icke-angreppsavtal i Belgien"(113).

(86) Nästa sammanträde i prissättningsfrågan ägde rum den 24 april 1996. Närvarande var Interbrews verkställande direktör för Belgien och livsmedelsdirektör samt Alken-Maes verkställande direktör och controller(114). Alken-Maes förklarade med avseende på detta sammanträde(115):

"Under detta möte diskuterade deltagarna förtjänsterna med ett 'hierarkiskt pris', en mer transparent rabattpolicy samt de logistiska aspekterna av den nya prissättningen. Alken-Maes föreföll förespråka ett öppet logistiskt pris, medan Interbrew inte ville tillämpa ett transparent pris för alla sina kunder. I protokollet från mötet, som utarbetades av [Alken-Maes controller], anges att de två konkurrenterna ansåg att den 'juridiska aspekten' måste undersökas för den händelse de 'skulle börja tillsammans' den 1 januari 1997 och ifall de två systemen 'skulle likna varandra för mycket'. Ett internt dokument från Alken-Maes den 6 maj med avseende på den nya prisstrukturen refererar likaså till diskussionerna med Interbrew.

Den 7 maj ger [Alken-Maes verkställande direktör] [Alken-Maes controller] i uppdrag att ta kontakt med [Interbrews livsmedelsdirektör] till följd av ett avtal mellan [Alken-Maes verkställande direktör] och [Interbrews verkställande direktör för Belgien], på vars grundval den sistnämnde inbjudit Alken-Maes att få information om dess [dvs. Interbrews] pris. [Alken-Maes verkställande direktör] påpekar även för [Alken-Maes controller] att han måste analysera Interbrews system och att hjälpen från Martichoux inte längre är nödvändig eftersom han kommer att använda 'samma ram' och kommer att grunda sig på Interbrews system"

(116).

(87) I protokollen från mötet, som de uppställdes av Alken-Maes (se skäl 86)(117), framgår att det nya pris som Interbrew ville tillämpa är uppbyggt av tre element (rabattyper): en logistisk, en volymmässig och en individuell (beroende på den individuella kunden). Därvid visade det sig finnas enighet mellan parterna om ett antal principer som t.ex. att rabatten måste hänga samman med volymen och att inköpspriset för hotell- och restaurangbranschen alltid måste vara detsamma eller lägre [...] (rabatten alltid [...] % högre). Vidare diskuterades uppdelningen av specialölsorterna i kategorier (var och en med sin egen rabatt i stället för en allmän rabatt för alla försålda specialölsorterna). Danone framhöll i sitt svar på meddelandet om invändningar att det är en verklighet på marknaden att inköpspriset för ölhandlarna alltid måste vara [...] % lägre än inköpspriserna för detaljhandeln, på grund av de extra tjänster som ölhandlarna levererar till utskänkningslokalerna. Interbrew påpekade härvidlag i sitt svar på meddelandet om invändningar att principen bestod i att inköpspriset för ölhandlarna alltid måste vara detsamma eller lägre [...]. [...].

(88) Det ovan beskrivna avtalet mellan Interbrew och Alken-Maes var en följd av sammankomsten den 30 maj 1996 mellan Interbrews livsmedelsdirektör och Alken-Maes controller i Mechelen(118). Under denna sammankomst diskuterades ytterligare de redan tidigare omtalade prissättningselementen och det sätt på vilket kunderna skall informeras(119). [...].

(89) Ett antal dokument måste tidsplaceras till perioden mellan sammanträdet den 30 maj 1996 och det påföljande (dokumenterade) sammanträdet den 29 juli 1996. Alken-Maes har vad gäller dessa dokument förklarat följande(120):

"Den 11 juni skriver Interbrew till alla sina kunder, bl.a. Alken-Maes, för att tillkännage de nya allmänna villkoren och den nya prissättningen från den 1 januari 1997. Ett presentations-PM från Martichoux den 26 juni åberopar kontakterna mellan Alken-Maes och Interbrew och analyserar vilken hållning Alken-Maes måste inta med tanke på Interbrews nya villkor. Ett internt PM från Alken-Maes den 3 juli 1996, utarbetat av [Alken-Maes marknadsföringschef] och som avser fördelarna med leverans- respektive avhämtningsprissättning, åberopar en kommentar från [Interbrews livsmedelsdirektör] om Interbrews nya prissättning. Den 5 juli ger Martichoux en presentation för Alken-Maes om möjligheten att införa ett avhämtningspris. (...) Den 25 juli beslutar Alken-Maes att inte införa något grundavhämtningspris sedan Interbrew blåst av denna idé"

(121).

(90) I mötet den 29 juli 1996 deltog Interbrews livsmedelsdirektör och Alken-Maes verkställande direktör, marknadsföringschef och controller(122). Av Alken-Maes anteckningar från mötet framgår att inte endast det tidigare omnämnda förslaget till rabattstruktur diskuterades. En övergångsordning vid införandet av nya villkor diskuterades: "garantin: (...) måste vara samma belopp år 1997 som 1996 (i absoluta tal)"(123).

(91) Den 19 september 1996 beslutade Alken-Maes att införa sitt nya logistiska system den 1 juli 1997. Den 27 november 1996 beslutade Alken-Maes att förklara sitt nya system med hjälp av presentationer som arrangerades med hjälp av Martichoux. Med anledning av mötet den 19 september tog Alken-Maes controller den 9 december 1996 telefonledes kontakt med Interbrews livsmedelsdirektör angående ett antal av Alken-Maes frågor gällande prisstudien(124).

(92) Den 11 oktober 1996 sände Interbrews VD för Europa, Asien, Stillahavsområdet och Afrika ett fax till en medlem av en av de familjer som äger aktierna i Interbrew. Ämnet i faxet var bl.a. de dagliga relationerna med Danone/Kronenbourg/Alken-Maes:(125)"Vi har nu sedan ett år talat om konstruktiv konkurrens i Belgien. I grunden har ingenting hänt. Och förmodligen är ansvaret för detta delat. Vi kommer att försöka att börja om denna process i nästa vecka."(126)

4.3.2.5 Perioden 1997

(93) Sammanfattning

År 1997 föreföll intensiteten i kontakterna att avta, förmodligen också för att Interbrew infört sin nya prissättning den 1 januari. Slutligen startade Alken-Maes, i motsats till vad som tidigare varit meningen, lite senare med sin nya prissättning än Interbrew.

(94) Interbrews nya prissättning trädde i kraft den 1 januari 1997(127).

(95) Interbrews VD för Europa, Asien, Stillahavsområdet och Afrika och verkställande direktör för Belgien sammanträdde den 17 april 1997 i Paris med Danones verkställande direktör för öldivisionen och Alken-Maes verkställande direktör(128).

(96) Interbrews dåvarande verkställande direktör förklarade beträffande sammanträdet den 17 april bl.a. följande(129):"Det arrangerades sammanträden på toppnivå (...) där jag inte var närvarande. Efteråt hade vi 'instruktionssammanträden' som vi endast deltog i (administrativa chefer och chefer för livsmedelssidan samt hotell- och restaurangbranschen), sedan sammanträdena på högre nivå hade ägt rum. (...) Sammanträdet den 17/4 1997 i Paris är endast ett av instruktionsmötena med Danone ([Danones verkställande direktör för öldivisionen] var där för Danones räkning). Vi ('Belgien' och 'Frankrike', men var och en för sig) måste rapportera samverkansvinsterna. På detta sammanträde gick vi igenom P & L (Profit & Loss) post för post och vi undersökte systematiskt hur kostnaderna kan sänkas och lönsamheten höjas. Temana var: 1) produktion, 2) gemensamma distributionsplattformer, 3) rabatter på priset före eller efter punktskatter (detta var även ett CBB-ämne), (4) marknadsföring och investeringar i reklam ('share of voice'), (5) tillväxt av ölmarknaden och metoder för ökningarna av volymerna, (...)".

(97) Ett internt PM från Alken-Maes av den 25 juni 1997 redogör för den faktiska tillämpningen av de priser som Interbrew infört den 1 januari 1997 och de konstaterade avvikelserna från dessa(130).

(98) I ett andra internt PM från den 4 augusti 1997 utvärderade Alken-Maes situationen och hänvisade till de möjliga problemen med belgiska ölhandlarförbundet ifall detta skulle övergå till att införa den nya prissättningen(131).

(99) I en skrivelse av den 1 september 1997 bad Interbrew om medverkan från sina kunder i en utvärdering av företagets nya prissättning(132).

(100) I oktober 1997 beslutade Alken-Maes om att införa ett nytt logistiskt pris. Fram till november 1997 utförde Alken-Maes simulationer för den nya logistiska och kommersiella prissättningen(133). Alken-Maes controller förklarade att samarbetet med Interbrew stoppades detta datum (november 1997)(134).

4.3.2.6 Perioden 1998

(101) Sammanfattning

I början av 1998 ägde en sammankomst rum mellan Interbrew och Alken-Maes där man gör upp ett bokslut efter ett antal års samarbete. Härvid anger man specifikt vad som uppnåtts efter gentlemen's agreement i oktober 1994. Efter denna sammankomst tycks samarbetet mellan Interbrew och Alken-Maes upphöra.

(102) Den 1 januari 1998 införde Alken-Maes sitt nya logistiska pris. Från den 1 januari 1999 började Alken-Maes med sitt nya kommersiella pris(135).

(103) Den 28 januari 1998 mötte Interbrews marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen Belgien och Alken-Maes nye kommersielle direktör varandra i Anderlecht. Samtalen gällde en historik över relationerna mellan Interbrew och Alken-Maes(136). Möjligen var också Interbrews verkställande direktör för Belgien och livsmedelsdirektör närvarande här(137).

(104) Anteckningarna från Interbrews marknadsföringschef för Belgien om detta samtal lyder som följer(138):

"1. Ämnen

1. Organisering av samrådet

2. Aktuella ärenden

>Plats för tabell>

3. Allmänna frågor

2. Retroaktivitet 12 oktober 1994

- stoppa de dyra attackerna

- sänka improduktiva utgifter

- stimulera ölkonsumtionen

vad som förverkligats:

- rabatter på nettopunktskatter

- PKB-anpassning [dvs. reklamkreditkupong, se även punkt 147]

reglering av gamla motsättningar

prissättning

gemensamma frågor

- underhåll av kranar

respekt av ömsesidiga exklusiva försäljningsavtal

nonaggressionspakt

- standardisering av förpackningar

vad som ej förverkligats

- reglering av investeringarna

- deltagande av andra aktörer

- utereklam

mål för hotell- och restaurangbranschen

'respekt för exklusiva försäljningsavtal och leveransrättigheter

reglering av investeringar

hållning/åtgärder i förhållande till de små bryggarnas praxis och legotillverkningsmetoder (...)'

(139)

3. samråd hotell- och restaurangbranschen

- 3 gånger per år formella överläggningar med dagordning

- direktkontakt i fråga om svåra ärenden och konkurrens om nationella kunder (...)".

(105) Den person som vi denna tid var Interbrews marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen Belgien förklarade(140):"dokumentet daterat den 28/1 1998 är mina anteckningar från ett möte (...) med [...], AM:s nye marknadsföringschef (hotell- och restaurangbranschen och livsmedel). Han visste uppenbarligen ingenting om vad som förevarit. Jag har därefter inte haft någon som helst kontakt mer med AM och detta sammanträde ledde inte till någonting. Varken AM eller vi utsattes ännu 1998 för något tryck uppifrån och ingenting mer hände alltså."

Den som å Alken-Maes vägnar deltog i diskussionen skriver(141):"Som Ni vet har jag alltid varit försiktig och skeptisk gentemot Alken-Maes största konkurrenter. De citerade samtalen ledde för övrigt inte till några konkreta resultat."

4.3.3 Beskrivning av sakförhållandena - kompletterande klargöranden

(106) Förutom de sakförhållanden som kan vara direkt relaterade till vissa möten eller händelser har både Interbrew, och ett antal (tidigare) medarbetare i Interbrew som spelat en viktig roll, och Alken-Maes lämnat mer allmänna förklaringar om vad som hände under perioden 1992-1998.

4.3.3.1 Individuella klargöranden

(107) Interbrews verkställande direktör för Belgien, senare VD för "Europa, Asien, Stillahavsområdet och Afrika förklarade"(142):

"Vi hade verkligen regelbundna kontakter och möten mellan ITW och AM/Kronenbourg/Danone. ITW:s uppläggning var att skapa goodwill för Danone med tanke på en fusion och/eller ett övertagande av företagets ölverksamhet. Strategin byggde på samtal, många samtal och överenskommelser om åtgärder med vilka gemensamma värden kan skapas.

(...)

Åtgärder för att begränsa aggressiviteten/kostnadsexplosionen ('Université de Lille')

Initiativet kom från AM och alltså från Danone. Man ville ha en viss balans i Belgien med Frankrike där ITW var mycket svagt. Det var uppenbart en utpressning mot Frankrike. Vi fruktade repressalier i Frankrike. Därför ville vi även strukturellt skära av 'länken' med Frankrike genom att lösgöra AM från Danone. Temat var: vilka åtgärder kan vi vidta för att gemensamt begränsa kostnadsexplosionen:

- Investeringar i kaféer

- Kampanjer på livsmedelssidan.

Detta följdes upp av de kommersiella avdelningarna, var och en med sin motpol. Vi träffades varannan månad för att diskutera hur det gick med ärendena.

Vi noterade mycket få resultat.

För hotell- och restaurangbranschen fanns avtal om 'national accounts' och om begränsningar av investeringar, men [marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen för Belgien] lyckades aldrig genomföra dem (...).

På livsmedelssidan fastställdes priser ([Interbrews livsmedelsdirektör, senare verkställande direktör för Belgien] med [Alken-Maes marknadsföringschef]) men inte heller dessa avtal efterlevdes (...).

Prissättningen har jag inte följt upp personligen. Jag vet att överläggningar ägt rum. Meningen var att vid något tillfälle göra detta tillsammans med AM, men de var inte redo. ITW genomförde den då och AM följde efter. (...)".

(108) Interbrews marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen i Belgien förklarade(143):"Beteckningen 'Université de Lille' stod ursprungligen för ett marknadsbeteende som innebar att vi måste uppföra oss som 'gentlemen'. Konkurrera men inte överdriva. Långt senare blev betydelsen att balansera marknadsförhållandena i Belgien med vad som hände i Frankrike.".

(109) Interbrews livsmedelsdirektör, senare verkställande direktör för Belgien förklarade(144):

"Vi har uppnått mycket på livsmedelssidan, mycket mer än i hotell- och restaurangbranschen där faktiskt lite eller ingenting hänt.

På livsmedelssidan fanns avtal om:

- Rabatter vid kampanjer riktade till konsumenterna (t.ex. 5+1 gratis)

- Marknadsföringsfrågor (t.ex. kupongvärde vid evenemang)

- Reklambroschyrfrekvenser (t.ex. maximalt 10 broschyrer för ölbackar hos GIB).

[Alken-Maes marknadsföringschef] såg gärna en standardisering av förpackningarna (tillsammans ansvariga för standardiseringsprojektet på CBB).

Detta hindrade inte att vi samtidigt var mycket prisaggressiva och att det även, framför allt från och med 1994, fanns häftig konkurrens. Nielsen-statistiken kan bevisa detta. (...)"

Och som svar på en begäran om närmare klargöranden preciserar han(145):

"Under perioden (våren 1996) (...) sökte vi efter eventuella bättre användningar för våra kommersiella medel för att få vår ölvolym att växa igen.

Konkreta avtal:

- Vid marknadsföring av 'multipack' (ex. 6 flaskor i en förpackning) begränsar vi oss till en 5+1 gratis i stället för 4+2[...]. För specialöl var minimum 3+1 (4-pack)

- Vid evenemang och avsmakning av våra produkter i de olika stormarknaderna under veckosluten (invigningar, jubileer) skulle vi inskränka oss till att ge en priskupong på 30 belgiska franc (= avdrag i kassan) (...)

- I samma anda bestämdes det också om bättre disciplin vid investeringar i reklambroschyrinlägg i distributionsbroschyrer och ett lägsta kampanjbroschyrpris (inte hyllpriser) (...).[...]. Dessutom eftersträvar vi att inte låta de redan aggressiva kampanjbroschyrpriserna (till 249 belgiska franc för Maes) sjunka ytterligare och efter att få ett lägsta kampanjbroschyrpris från våra kunder."

(110) Interbrews livsmedelsdirektör, tidigare verksam inom direktdistribution för Belgien förklarade(146):"Jag fick veta att det pågick regelbundna samtal med Alken-Maes och att man ringde varandra med jämna mellanrum. På min fråga om detta var helt lagligt, hävdades det av [Interbrews verkställande direktör för Belgien] att det inte var något problem. Dessutom fick jag höra att det låg inom ramen för en bredare belgisk-fransk historia (...)."

Som svar på en begäran om närmare klarlägganden tillägger han under rubriken "Samordnad detaljhandelsplan vad gäller kampanjfrekvensen"(147):"Såsom jag förklarat tidigare handlade det här om broschyrfrekvens (dvs. antal broschyrer per period), priskampanjer och antal reklamprodukter. Så vitt jag minns och enligt vad jag visste, var ämnet 1996 kampanjpriser. År 1997 var ämnet antalet broschyrer, prisnivåer och reklamprodukter.".

4.3.3.2 Allmänna klargöranden

(111) Interbrew har medgivit att följande praxis förekom(148):

"Ömsesidig samordning med BSN (senare Danone) och/eller Kronenbourg av konkurrensbeteende och samarbete på den belgiska marknaden från ungefär mars 1993 till januari 1998 (...) inklusive:

- Samordnade åtgärder inom hotell- och restaurangbranschen (minskning improduktiva investeringar, minskning av reklamutgifter, krantjänster etc.).

- Respekt för parternas respektive exklusiva försäljningsavtal.

- Marknadsuppdelning av de nationella kunderna.

- Avtal om kampanjer i detaljhandeln.

- Utbyte av information om strukturen på det nya prissättningssystemet (1996)."

(149).

(112) Alken-Maes har angivit att man slutet av 1994 berördes av(150):"en nonaggretionspakt, minskningarna av kommersiella investeringar i hotell- och restaurangbranschen och utereklamen samt en ömsesidig samordning av priser. Att avtalet genomfördes väl förefaller regelbundet ha varit föremål för konsultationer mellan ledarna för båda företagen".(151)

"Ett stort antal möten har ägt rum mellan medarbetare från Alken-Maes, [verkställande direktören], som var direktör mellan 1992 och 1998, framför allt och medarbetare från Interbrew, huvudsakligen [respektive verkställande direktörer], under vilka man hade överläggningar om distributionen och försäljningen av öl i Belgien."(152).

4.4 Det bilaterala informationsutbytet mellan Interbrew och Alken-Maes

(113) Sammanfattning

Av ett stort antal dokument framgår att Interbrew och Alken-Maes varje månad utbytt detaljerade försäljningsuppgifter med varandra(153). Alken-Maes och medarbetare från Interbrew har förklarat att detta utbyte börjat på initiativ av Interbrew(154). Enligt såväl Interbrew som Alken-Maes började detta informationsutbyte i vart fall i slutet av 1991 på basis av ett muntlig avtal. Kontaktpersonerna vid Alken-Maes och Interbrew gav varandra uppgifterna per telefon(155). Upplägget för informationsutbytet mellan Interbrew och Alken-Maes underlättade genomförandet av de (i punkt 4.3) beskrivna avtalen.

(114) Det är inte klart när informationsutbytet började exakt. Uppgifterna löper isär på denna punkt. Även om en del uppgifter talar för att utbytet startade redan år 1989(156), förfogar kommissionen över bevis för att informationsutbytet i varje fall hade börjat i slutet av 1991. Enligt Interbrew var det i december 1991 och enligt Alken-Maes i november 1991. Det första utbytet av uppgifter berörde utvecklingen av den totala försäljningen (hotell- och restaurangbranschen samt livsmedel gemensamt) av pilsner och alkoholfri öl ("n.a.") i procent i november och oktober 1991(157).

(115) Från och med april 1992 utbyttes även uppgifter om försäljningsvolymerna (och inte längre bara den procentuella utvecklingen) för pilsner, alkoholfri öl och lättöl. Försäljningen delades dessutom upp efter distributionskanal och förpackningsform ("livsmedel" (detaljhandeln) respektive "trad." (hotell- och restaurangbranschen) och "barrels" (fat) samt "others" (övriga förpackningsformer). Den 22 april 1992 spreds sålunda uppgifterna för mars 1992 inom Interbrew(158). Därefter vidarebefordrades även försäljningsuppgifterna för 1991(159).

(116) Åtminstone från och med oktober 1992 utbyttes månatligen information om försäljningen i volym i alla segment(160). Uppgifterna för september 1992 spreds internt inom Interbrew den 15 oktober(161). Denna tidsskillnad på cirka två veckor mellan slutet på månaden och utbytet av informationen för denna månad behölls framtill slutet av informationsutbytet(162).

(117) Från och med april 1994 omfattade siffrorna från Interbrew inte längre de volymer som Interbrew producerat med licens och försålt genom tredje part (det gäller här märkena Carlsberg och Tuborg)(163).

(118) Från och med 1997 gjordes skillnad i uppgifterna mellan bryggarnas egna märken och de legotillverkningsmärken som produceras av dem(164).

(119) Måndagen den 8 september 1997 ägde ett möte rum mellan Alken-Maes controller och Interbrews chef för marknadsföringsinformation och en annan marknadsföringsmedarbetare varvid informationsutbytet togs upp(165). Alken-Maes har klargjort följande om detta möte(166):"(...) den 8 september 1997 sammanträffade [Alken-Maes controller] på begäran av [Alken-Maes verkställande direktör] med [Interbrews Marketing Information Maganger och en annan marknadsföringsmedarbetare] på restaurangen Le Roi d'Espagne i Bryssel för att undersöka hur man bäst kan ta hänsyn till försäljningen av legotillverkat öl i den statistik som varje månad utbyttes mellan Interbrew och Alken-Maes. Under mötet diskuterades samtidigt den allmänna segmenteringen av uppgifterna. Enligt [Alken-Maes controller] var detta möte en uppföljning till att Interbrew trätt in i segmentet med produktionen av legotillverkat öl. Interbrew önskade kunna följa utvecklingen av sin andel av försäljningen i detta segment, där de trodde sig kunna nå samma marknadsandel som för sin ölförsäljning under egna märken."(167).

(120) Av diverse dokument framgår att ett antal telefonkontakter ägde rum angående en optimalisering av informationsutbytet(168). I början av 1999 tog man exempelvis kontakt om en ytterligare uppdelning av siffrorna för pilsner efter förpackningstyp. Inledningsvis uppnåddes enighet om detta mellan Interbrews och Alken-Maes båda marknadsföringschefer. Detta muntliga avtal genomfördes emellertid aldrig.

(121) I en skrivelse av den 5 november 1999 meddelade Alken-Maes Interbrew att vi den 27 oktober 1999 beslutat "att upphöra med att meddela våra månatliga försäljningssiffror"(169).

(122) Interbrews tidigare verkställande direktör för Belgien har vad gäller informationsutbytet bl.a. förklarat(170):"För så vitt jag kan påminna mig inrättades detta system av [dåvarande VD för Belgien] år 1992. (...) Syftet var att snabbare och noggrannare skaffa information för såväl hotell- och restaurangbranschen som för livsmedelssidan. (...) Det fanns visserligen annan statistik på marknaden, men den var mindre tillförlitlig och även långsammare. (...) Det fanns även statistik som vi fick från CBB. Den var emellertid mycket långsammare eftersom den endast gällde tremånadersperioder. Sifferuppgifterna diskuterades aldrig som sådana med AM. Från tid till annan gavs kanske någon allmän kommentar om tendensen. Detta var inom ramen för avtalet med [Danones styrelseordförande och verkställande direktör] som det låg i vårt intresse att 'närma sig' marknaden 'lugnt och stilla'. Vi tittade alltså på dessa uppgifter för att ställa oss frågan varför ITW gjorde bra ifrån sig på ett visst område och AM mindre bra etc.".

(123) Med anledning av de närmare frågor om detta som kommissionen per fax den 21 januari 2000 sände till Interbrew(171) kompletterades klargörandet(172). Som svar på frågan om informationsutbytet användes för att kontrollera efterlevnaden av avtalen med Alken-Maes svarade man:"Nej. Även om Kronenbourg efterfrågat marknadsandelsavtal så hade sådana avtal inte slutits. Alltså var någon kontroll inte nödvändig. Inte heller betydde det faktum att en allmän kommentar lämnades att några interna instruktioner utfärdades med anledning av siffrorna. Dessa var kommentarer till siffrorna. De kopplades emellertid aldrig samman med några åtgärder".

(124) Interbrews livsmedelsdirektör, senare företagets verkställande direktör för Belgien, har bl.a. förklarat(173):"Jag kände till utbytet mellan ITW och AM. Vi såg fram emot det eftersom det var praktiskt och snabbt. (...) Vi bearbetade informationen så detaljerat som möjligt för att ha en bra 'market intelligence'. Vi kände till vår marknadsandel i Belgien på en tiondels procent när. Den mottagna informationen var mycket viktig. Vi tittade först på denna information, sedan på CBB:s och därefter på Nielsens (när den fanns). För marknadsbedömningen använde vi oss framför allt av dessa dokument. Denna information har emellertid inte påverkat några beslut. Den stora konkurrenten var inte AM utan legotillverkningsmärkena. (...)".

(125) Interbrew har erkänt(174) att det förekom "utbyte av information med Alken-Maes: totala försäljningsvolymer på den belgiska marknaden (december 1991; månatligt utbyte av volymerna för pilsner och alkoholfri öl (från och med början av 1992). Från oktober 1992 till november 1999: månatligt informationsutbyte om alla segmenten (volymer)".(175).

4.5 CBB-mötena

(126) Sammanfattning

Under perioden oktober 1990 till juni 1997 ägde ett stort antal möten rum i arbetsgrupperna där CBB:s medlemmar talade om prisstrukturen och andra kollektiva åtgärder. Det handlar här framför allt om mötena i arbetsgruppen "Tariffstruktur" ibland även kallad "Prisstruktur", och uppföljaren, nämligen arbetsgruppen "Vision 2000" och marknadspolicykommittén. I arbetsgruppen "Vision 2000", marknadspolicykommittén och de därmed förbundna underarbetsgrupperna spelade Interbrew och Alken-Maes en framstående roll.

(127) Fram till augusti 1993 ägde olika diskussioner rum i CBB:s arbetsgrupp "Prisstruktur" eller "Tariffstruktur". Arbetsgruppen sammanträdde omkring 10 gånger under 1990 och 1991. År 1992 och första hälften av 1993 förefaller arbetsgruppens aktiviteter ha avtagit(176). En medarbetare från Interbrew var under större delen av denna tid ordförande i arbetsgruppen. Alken-Maes företräddes i arbetsgruppen av en försäljningsdirektör(177).

(128) Från och med mötet den 4 augusti 1993 har arbetsgruppen "Prisstruktur" döpts om till "Vision 2000". Arbetsgruppen består av Interbrews livsmedelsdirektör, två medarbetare från Alken-Maes, Haachts marknadsföringschef och en medarbetare från CBB(178). Under detta första sammanträde med det nya namnet talade man om harmoniseringen av de befintliga prisstrukturerna vid leveranser till detaljhandeln i och utanför Belgien. För hotell- och restaurangbranschens del avtalade man om att göra rabattberäkningen på samma sätt som för detaljhandeln(179).

(129) Under arbetsgruppens sammanträde den 15 oktober 1993 övervägde man att utföra en studie bl.a. i syfte att "få insikter i den möjliga framtida kommersiella utvecklingen inom ölhandelsstrukturen och hotell- och restaurangbranschen" och "studera tillfälliga problem: - parallell import (...)"(180). I CBB-dokumenten från den 9 och 12 november 1993 beskrevs senare projektet "Scenario 2000". Som kontext nämns bl.a.:

"2. Öppningen av EEG:s gränser

Följder:

- förändringar i prisstrukturen

- parallellimport

- utländsk inblandning

3. Professionella skillnader - Belgien jämfört med våra grannländer (Nederländerna och Frankrike)

Bland målen med projektet nämns bl.a. Insikter i den nuvarande och framtida utvecklingen av ölhandeln och hotell- och restaurangbranschen i Belgien för att som bryggare kunna bygga upp vår handelsstrategi på medellång sikt."

(181).

(130) Projektet utfördes slutligen av Arthur D. Little på uppdrag av CBB. I studien "Scenario 2000" jämförs den belgiska marknaden med den nederländska och den franska bl.a. vad gäller priser, distributionssystem, investeringarna i hotell- och restaurangbranschen och vinstmarginalerna för ölhandlare i Belgien, Nederländerna och Frankrike(182).

(131) Arbetsgruppen "Vision 2000" vägleder projektet. Den 17 januari(183), 22 februari(184), 24 maj(185) och 25 augusti 1994(186) ägde sammanträden rum i detta ärende.

(132) I CBB:s styrelseprotokoll av den 21 september 1994 anges under punkten "Vision 2000": "Ordföranden påminner om att de allt öppnare gränserna och den ökade parallellhandeln gjort att styrelsen beslutat om att uppdra åt Arthur D. Little att sammanställa en redogörelse av prisstrukturen i Belgien och våra grannländer (...)"(187) Den 26 oktober 1994 diskuterades rapporten från Arthur D. Little närmare i CBB:s styrelse(188).

(133) Av olika dokument framgår att Interbrew och Alken-Maes i samband med de bilaterala kontakterna dem emellan, avancerade gemensamt och såg fördelarna med att vidta vissa initiativ inom CBB. I ett internt dokument från Interbrew med förslag om en sammankomst med Alken-Maes den 29 augusti 1994 sägs(189):"(...) 3. Vi enades om att en diskussion i CBB om Arthur D. Littles projekt hotell- och restaurangbranschen år 2000 kan vara ett bra forum för att studera sätt och medel för att minska affärskostnaderna i hotell- och restaurangbranschen (...)."(190).

(134) Också i ett antal andra dokument som främst avser avtalen mellan Interbrew och Alken-Maes hänvisas till båda bryggeriernas möjligheter att förverkliga en del av sina gemensamma mål och avtal med hjälp av CBB(191).

(135) Arthur D. Little presenterade slutresultaten av studien "Scenario 2000" för CBB den 22 november 1994(192).

(136) Arbetsgruppen sammanträdde åter den 12 december 1994. Här togs rapporten av Arthur D. Little som utgångspunkt för vidare diskussioner. Bland annat tog man upp den roll som spelas av de olika aktörerna i distributionskedjan och dithörande belöning/prissättning samt investeringarna i marknadsföringsmaterial i hotell- och restaurangbranschens försäljningsställen som borde vara baserade på försäljningen av fatöl(193).

(137) Arbetsgruppen "Vision 2000" sammanträdde den 17(194) och den 31 januari 1995. Under det senare av dessa två sammanträden bildades olika undergrupper som skulle arbeta med omkring sex konkreta frågar, bland annat(195):

"(...)

4. Investeringar i reklamartiklar: (glas och underlägg)

(ordförande: [Alken-Maes chef för hotell- och restaurangbranschen])

Mål:

- Att förekomma konkurrens på detta område

- Harmonisering

5. Hantering av leverans-/avhämtningsprissättning:

(ordförande: [Alken-Maes verkställande direktör])

Mål:

- Situationen i angränsande länder

- 'Avsluta' de logistiska ersättningarna

- Fastställa normer för transportörer

6. Investeringar i försäljningsställena:

(ordföranden: [Interbrews marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen i Belgien och Alken-Maes chef för hotell- och restaurangbranschen])

Mål:

- Konkreta rekommendationer

- Problem och möjligheter"

(196).

(138) För diskussion vid sammanträdet den 15 februari skickades den 25 januari ett mer allmänt dokument runt med titeln "Vision". Målen för arbetsgruppen angavs enligt följande(197):

"Fastställa rollen för varje länk i distributionskedjan

Fastställa en ram som ger varje partner en rättvis ersättning i förhållande till den verkliga roll som han spelar (...)"

(198).

(139) I undergrupp 5, där verkställande direktören för Alken-Maes var ordförande, sändes den 16 februari 1995, kort efter det i skäl 138 omnämnda sammanträdet i arbetsgruppen den 15 februari 1995, en frågelista till Interbrew, Alken-Maes, Haacht, Palm, Silly och Moortgat om den logistiska situationen i bryggerierna(199).

(140) Undergrupp 6, "Investeringar i försäljningsställen" återupptar den studie som arbetsgruppen "Prisstruktur" inlett med sikte på harmoniseringen av nivån på investeringarna i hotell- och restaurangbranschen. Därvid vände man sig till konsulten Opdebeeck(200).

(141) Den 30 mars 1995 ägde nästa sammanträde i arbetsgruppen "Vision 2000" rum. Av rapporterna från undergrupperna framgår bl.a. att planerna från undergrupp 4 (Investeringar i reklamartiklar) konkretiseras och verksamheten i undergrupp 5 temporärt skjutits upp för att ge ledamöterna möjlighet att tänka efter(201).

(142) Läget för arbetet i arbetsgruppen "Vision 2000" diskuterades vid ett möte den 18 april 1995 varvid chefen för hotell- och restaurangbranschen och livsmedelschefen närvarade som representant för Interbrews verkställande direktör för Belgien, marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen i Belgien och livsmedelsdirektören samt Alken-Maes verkställande direktör(202).

(143) Den 7 juli 1995 ägde åter ett möte rum i arbetsgruppen "Vision 2000"(203). Under detta sammanträde undertecknades slutsatserna från undergrupp 4 (Investeringar i reklamartiklar) av hela arbetsgruppen. Den viktigaste slutsatsen var att bryggarna skulle behöva använda en norm på 60 belgiska franc per hektoliter i investeringar. Verksamheten i undergrupp 5 (Förvaltning av leverans- och avhämtningsprissättning) var fortfarande uppskjuten. I undergrupp 6 (Investeringar i de försäljningsställen) rådde enighet om utgångspunkten om en gemensam rationalisering av investeringarna, men oenighet rådde om huruvida detta skulle göras.

(144) Nytt var att man även övervägde en begränsning av utereklamen. För detta ändamål bildades en egen undergrupp under ordförandeskap av Alken-Maes verkställande direktör. I redogörelsen medtas anmärkningen att "åtgärderna i detta dokument kan endast tas under övervägande om de överensstämmer med de belgiska reglerna och EU:s regelverk"(204).

(145) I juli 1995 mottog Alken-Maes en kopia av det presentations-PM som Interbrews livsmedelsdirektör riktat till CBB angående Interbrews nya affärspolicy(205). Här lämnades en redogörelse för den aktuella prisstrukturen i Interbrew och nackdelarna med den och vidare drogs slutsatsen att en ny prissättningsstruktur var nödvändig. Målet med förslaget var att få upp "priskonkurrensen på en högre nivå". Samtidigt påpekades att en grundförutsättning för framgång var att "alla belgiska ölleverantörer arbetar på ett identiskt sätt (CBB)".

(146) Enligt en förklaring från Interbrews dåvarande livsmedelsdirektör daterar sig det i skäl 145 omnämnda PM:et till den 8 december 1994 och den lades efter diskussioner med kunderna även fram för medlemmarna i CBB. På detta sätt har PM:et ytterligare kunnat tjäna som bas för diverse samtal i (bland andra) CBB:s kommittéer(206).

(147) I sammanträdet med marknadspolicykommittén den 9 januari 1996 bekräftade medlemmarna åter att man beslutat att leverans av reklammaterial skulle ske på basis av antalet hektoliter, utan skillnad mellan pilsner och specialölsorter, och att ett förslag skulle vara klart i slutet av februari(207). Interbrews dåvarande marknadsföringschef för hotell- och restaurangbranschen i Belgien har förklarat(208):"(...) Ett visst antal punkter utdelades per hl eller per fat. Detta gav sedan proportionella rättigheter till reklammaterial. Frågan diskuterades även i CBB (...)."

Namnet på detta system var "PKB" vilket står för Publicitair Krediet Bon (reklamkreditkupong).

(148) Det följande sammanträdet äger rum den 12 mars 1996. Under detta sammanträde stod det klart att bryggeriet Haacht inte längre ville diskutera investeringar i försäljningsställen och en enhetlig beräkningsmetod för detta. Gällande arbetsgruppen för utereklam uttrycker kommittén i redogörelsen en önskan om att den skall startas igen på grund av möjligheten till effektivisering(209).

(149) Under sammanträdet den 23 maj 1996 gick man på nytt igenom sakernas tillstånd i alla arbetsgrupperna(210).

(150) Den 9 september 1996 samlades CBB:s marknadspolicykommitté igen. Under detta sammanträde gjordes en sammanställning av framstegen i de olika arbetsgrupperna. Beträffande undergruppen (Investeringar i försäljningsställen) framgår att endast två av de ursprungligen sex deltagande bryggerierna var beredda att fortsätta sin verksamhet. Det är inte känt vilka bryggerier det gäller. Men med beaktande av bakgrunden är det rimligt att tro att det gäller Interbrew och Alken-Maes. Frågan ställdes om det ännu fanns intresse för arbetsgruppen eller om denna borde avskaffas. När det gäller undergruppen "Investeringar i reklammaterial" uppmärksammades att projektet redan förelagts CBB och det tidigast skulle kunna starta den 1 januari 1997. Undergruppen för utereklam meddelande att man ämnade komma med konkreta förslag till det följande sammanträdet(211).

(151) Vid sammanträdet med styrelsen för CBB den 18 september 1996 diskuterades framstegen i marknadspolicykommittén utförligt(212).

(152) Vid sammanträdet den 14 november 1996 diskuterades åter framstegen i de olika arbetsgrupperna i marknadspolicykommittén(213).

(153) Under kommitténs sammanträde den 5 februari 1997 diskuterades bl.a. förslagen om investeringarna i utereklam närmare. Syftet är att komma fram till gemensamma normer(214).

(154) Den 13 maj 1997 ägde det sista sammanträdet med marknadspolicykommittén rum som det finns material om. Under sammanträdet meddelades att, vad gäller investeringarna i reklammaterial beslut fattats om att Alken-Maes den 1 juli 1997 skulle sända ett brev till kaféägarna samt att övriga bryggerier därefter skulle göra detsamma. Därefter var det enligt deltagarna inte längre nödvändigt att låta denna punkt återkomma på dagordningen.

(155) När det gäller de frågeställningar som behandlades i arbetsgrupperna för investeringarna i försäljningsställen och utereklam fastställdes att någon samstämmighet inte kunde uppnås(215).

4.6 Legotillverkningsmötena(216)

(156) Sammanfattning

Ett antal sammanträden har ägt rum varvid (även) marknadssituationen med avseende på legotillverkat öl i Belgien diskuterades och information utbyttes. Att möten ägt rum förnekas inte av någon deltagare. När det gäller data har dock motstridiga uppgifter lämnats. De kan heller inte fastställas med absolut säkerhet. Inte heller är det helt klart exakt hur många möten som ägde rum, men de var i vart fall inte färre än de fyra som anges nedan(217).

>Plats för tabell>

(157) Interbrews dåvarande livsmedelsdirektör, som under tiden blivit verkställande direktör för Belgien, som då närvarade vid sammanträdena har förklarat följande om dessa möten(218)."Sammanträden ägde också rum mellan legotillverkningsbryggerier. Detta skedde på initiativ av [Interbrews verkställande direktör för Belgien] och [Alken-Maes verkställande direktör]."

"Det första mötet ägde rum på Holiday Inn i Diegem den 9 oktober 1997 på uppmaning av [Interbrews verkställande direktör för Belgien]. (...) Mötena hade som mål att kartlägga legotillverkningsmarknaden för öl i Belgien. Följande uppgifter samlades in (exempel) [dvs. fiktiv tabell med kolumnerna]: produkt, mängd, kund, kontraktstyp, bryggare, pris. Jag är inte säker på om uppgifterna i den sista kolumnen faktiskt utbyttes, det var dock meningen. Målet var att vid en ny prisansökan inte utlösa något priskrig mellan de fyra ovannämnda bryggarna. Bryggaren som innehade kontraktet lämnade anbud om sitt pris och de övriga lämnade en högre offert. (...) Med tanke på att överläggningarna stoppades skedde inga anpassningar förutom att Interbrew avstod från att lämna anbud på ett (1) Aldi-kontrakt. Aldi-kontraktet innehades av en av de andra bryggarna, jag vill minnas att det var Martens."

"På begäran av [Martens VD], han har också volymer i Nederländerna, sammankallas ett möte med fyra belgiska bryggare och två nederländska bryggare (...). [Martens VD] var endast beredd att tala vidare i Belgien ifall samma sak skedde för andra marknader där Martens levererade legotillverkningsmärken nämligen Nederländerna och Tyskland. Interbrew Belgium agerade här mellanhand (...)."

"Hela dossién stoppades eftersom deltagarna ansåg den vara farlig."

(158) Såväl Alken-Maes, Haacht som Martens har angivit att anledningen till mötena var sorteringsersättningen (dvs. en ersättning till detaljhandeln för tomglashantering av ölflaskor i backar), och samtidigt, enligt Haacht den ökande betydelsen för legotillverkningsmärken och inställningen hos stordistributörerna(219).

(159) Haacht uppger(220):"prisskillnaden mellan A-märkena och legotillverkningsmärkena blev (...) hela tiden allt större och det fanns ett brådskande behov av att utbyta tankar om denna utveckling med en del bryggerier i Benelux-länderma."

Med avseende på mötena i Nederländerna:"(...) vi var inte verksamma på den nederländska marknaden och därför inte genuint intresserade."

"Information utbyttes om kunder, förpackningar och volymer. (...) Slutsatserna från sammanträdena om att inta en mer bestämd position vad gäller de redan lågt angivna priserna uppfylldes emellertid inte där den sjunkande prisspiralen inte stoppades."

(160) Enligt de klargöranden som lämnades av Alken-Maes(221) har "varje deltagare själv noterat volymer, produkttyp och producenter. Vad gäller den nederländska marknaden vägrades varje form av informationsutbyte." När det gäller det sista av de fyra sammanträdena: "Samtalen gällde utvecklingen av marknaden för legotillverkade märken i storvaruhuskedjorna. Det jag [Alken-Maes marknadsföringschef(222)] minns av detta möte är att det rådde stor misstro mellan de olika firmorna. Min personliga slutsats var också att mötet var meningslöst."

(161) Interbrew har erkänt(223) sig vara part i ett "avtal om prisnivån och marknadsuppdelning av legotillverkningsmarknaden (1997-1998)."(224)

5. SKRIFTLIGA SYNPUNKTER FRÅN PARTER PÅ MEDDELANDET OM INVÄNDNINGAR

5.1 Danone och Alken-Maes

(162) Danone gjorde i sitt skriftliga svar på meddelandet om invändningar bl.a. följande anmärkningar. Alken-Maes har meddelat att företaget ansluter sig till Danones synsätt.

5.1.1 De bilaterala avtalen mellan Interbrew och Alken-Maes

(163) Det förmodade sambandet med den franska marknaden

Danone pekar för det första på att kommissionen utgår från att Interbrew hotats av Danone i Frankrike, utan att det framgår att situationen undersökts på den franska marknaden under den aktuella perioden. Härigenom skulle Danones rätt till försvar ha kränkts.

(164) I samband med detta tillbakavisar Danone under alla omständigheter att man 1994 skulle ha krävt en överlåtelse på 500000 hektoliter av Interbrew till Alken-Maes under hot om att man annars skulle skapa svårigheter för Interbrew på den franska marknaden (se skäl 53). Danone framhåller att denna formulering uteslutande bygger på uttalanden som gjorts av Interbrews medarbetare år 2000 (se skäl 54). Det skulle inte framgå av några dokument från 1994 att det var fråga om varken något dylikt krav eller hot. Bevisvärdet för Heinekens dokument där detta krav sägs bli bekräftat (se skäl 55), är enligt Danone tvivelaktigt, eftersom det är oklart vem som författat dokumentet och i vilket sammanhanget.

(165) Att det inte var något hot framgår enligt Danone även av att Kronenbourg inte kunde tvinga ut Interbrew från marknaden. Dessutom var Interbrews specialölsorter, framför allt Leffe och Hoegaarden, mycket stora i Frankrike. Danone pekar på att företaget år 1994 försökte pressa Alken-Maes till att föra en aggressiv affärspolicy i Belgien (se skäl 57), vilket enligt Danone pekar på att företaget uppträdde som en konkurrent. Danone pekar på att det låg i Interbrews intresse att behålla sin dominerande ställning på den belgiska marknaden (se nedan skäl 167).

(166) Danone hävdar att en företrädare för Danone under mötet den 11 maj 1994 sa till Interbrew att Interbrew måste upphöra med sitt missbruk i Belgien (se nedan skäl 167), annars skulle man inta en hårdare inställning till Interbrew i Frankrike. Härmed avsågs parallellimporten från Frankrike till Belgien och en strikt tillämpning av de franska distributionskontrakten (vid denna tid tolererades enligt Danone Interbrews specialölsorter i utskänkningslokaler med exklusivt kontakt med Kronenbourg). Siffran på 500000 hektoliter öl nämndes av Alken-Maes under ett sammanträde med Interbrew som ägde rum med anledning av Alken-Maes aggressiva policy. Med denna siffra avsågs den extra mängd som Alken-Maes behövde för att bli vinstgivande. Det var alltså inte tal om något krav mot Interbrew om att överlåta denna mängd till Alken-Maes. Det var enligt Danone Interbrew som under sammanträdet den 11 maj 1994 ville prata med Danone om en förstärkning av sin position på den franska marknaden och sålunda ville skapa en relation mellan den belgiska och den franska marknaden. Interbrew ville förstärka sin position i Frankrike genom att överta (delar av) Danones öldivision och genom en god distribution av sina specialölsorter. Danones mål vid sammanträdet den 11 maj 1994 var endast att presentera sin nye verkställande direktör för öldivisionen.

(167) Förnekandet av Interbrews missbruk av sin dominerande ställning på den belgiska marknaden

För det andra måste enligt Danone hänsyn tas till Interbrews dominerande ställning på den belgiska marknaden. Danone pekar på att Interbrew i Belgien inte bara har en marknadsandel på 56 %, utan också innehar de mest kända ölmärkena: i sex av de åtta ölsegmenten är det mest försålda ölet ett märke som ägs av Interbrew. Dessutom har Interbrew sedan 1990 förstärkt sin ställning på hotell- och restaurangmarknaden genom övertaganden av ölhandlare, med påföljd att flera bryggare för distributionen av sina produkter på hotell- och restaurangmarknaden blivit beroende av Interbrew. Danone pekar i detta sammanhang även på Interbrews internationella expansion sedan början av 1990-talet, vilket gett till resultat att Interbrew numera är den största europeiska bryggaren och den näst största bryggaren i världen. Enligt Danone finansieras denna internationella expansion av Interbrews starka ställning på den belgiska marknaden. Eftersom det ligger i Interbrews intresse att behålla denna position har företaget enligt Danone med anledning av Alken-Maes aggressiva prispolicy sedan 1992 tagit initiativ till diskussioner med Alken-Maes.

(168) På grund av sin dominerande ställning kunde Interbrew bl.a. besluta om vilken nya prisstruktur som sektorn skulle anta. Så blev enligt Danone den av Alken-Maes önskade prisstrukturen avvisad av Interbrew, varvid Alken-Maes inte hade något annat val än att basera sig på Interbrews prissystem. Eftersom Interbrew därefter ensidigt beslöt att införa sin nya prisstruktur den 1 januari 1997 har Alken-Maes enligt Danone sålunda påtvingats den av Interbrew valda strukturen.

(169) Danone hävdar att Interbrew under den aktuella perioden missbrukat sin dominerande ställning. Även om kommissionen enligt Danone erkänt att Interbrew gjort sig skyldig till detta - en undersökning har ju inletts - tas ingen hänsyn till detta i meddelandet om invändningar. Danone anser inte detta vara befogat eftersom missbruket skulle förklara relationerna mellan Interbrew och dess konkurrenter, bl.a. Alken-Maes, under den aktuella perioden. Kommissionen gör således fel när man pekar på de förmenta påtryckningar som Alken-Maes och Danone skulle ha utövat på Interbrew om att samordna beteendet på den belgiska marknaden.

(170) Missbruket bestod enligt Danone bl.a. i att Interbrew försökte förmå kaféer som hade ett exklusivt kontakt med Alken-Maes att bryta detta kontrakt genom att erbjuda öl till förlustpriser. Alken-Maes begärde under sammanträdet den 24 november 1994 (se skäl 68) att Interbrew skulle upphöra med sitt missbruk och i detta sammanhang har Interbrew och Alken-Maes avtalat om att respektera varandras kontraktsbundna utskänkningslokaler. Alken-Maes upprepade denna begäran till Interbrew om att upphöra med missbruket i ett brev av den 30 januari 1995 (se skäl 72).

(171) Den belgiska prisregleringen

Danone hävdar för det tredje att hänsyn måste tas till prisregleringen som innebar att de berörda företagen måste begära godkännande för en prishöjning. Härigenom blev enligt Danone bryggarna i realiteten skyldiga att överlägga om priserna för vissa ölsorter och i detalj motivera sin kostnadsstruktur. Bryggarna kände sålunda till varandras kostnadsstruktur och prispolicy, som de helt laglig överlade om.

(172) Sammanträdet med ölhandlarförbundet den 28 januari 1993 ägde rum i detta sammanhang och parterna var alltså inte medvetna om att de bröt mot konkurrensreglerna. Vid denna tid höll staten ju fortfarande hela tiden uppsikt över priserna och bryggarna avvaktade dessutom ekonomiministerns reaktion på den begäran om prishöjningar som lämnats in av CBB. På grund av den existerande prisregleringen var Danone och Alken-Maes dessutom inte medvetna om den illegala karaktären hos informationsutbytet mellan Interbrew och Alken-Maes.

(173) Interbrew ständig initiativtagare

Danone pekar vidare på att Interbrew tog initiativet för de olika diskussionerna och avtalen med Alken-Maes. I november 1993 tog Interbrew initiativet till prishöjningar i detaljhandeln och tillkallar enligt Danone därför hjälp från Alken-Maes (se skäl 167). Även mötet den 11 maj 1994 skulle ha arrangerats på initiativ av Interbrew (se skäl 166). Interbrew skulle vidare år 1995 ha tagit initiativ till diskussionerna med Alken-Maes om den nya prissättningsstrukturen(225). Vidare framhåller Danone att Interbrew tog initiativet till informationsutbytet(226).

(174) Inga pris- eller marknadsuppdelningsavtal

Danone förnekar slutligen att det mellan 1993 och 1998 skulle ha funnits prisavtal och marknadsuppdelningsavtal mellan Alken-Maes och Interbrew. Visserligen diskuterade Alken-Maes och Interbrew år 1993 och 1994 en inbromsning av prisnedgången i detaljhandeln, men i sammanhang av prisregleringen kan detta enligt Danone inte betraktas som ett bilateralt prisavtal. De övriga diskussionerna år 1993 rörde enligt Danone inte alls priserna, utan begränsningen av de kommersiella investeringarna i hotell- och restaurangbranschen. Enligt Danone slöts under sammanträdet den 9 november 1994 inte något prisavtal (se skäl 66), utan parterna konstaterade endast att distributörerna inte kunde sälja en back Jupiler, Stella eller Maes för mindre än 275 belgiska franc till konsumenterna utan att göra förluster. Danone erkänner dock att Interbrew och Alken-Maes från och med oktober 1994 haft konsultationer gällande distributionssystemen, i synnerhet distributionen till hotell- och restaurangbranschen, i Belgien. Danone erkände vidare att diskussioner fördes år 1994 om en nonaggressionspakt i hotell- och restaurangbranschen och att Interbrew och Alken-Maes år 1994 tagit kontakt angående begränsningar av investeringarna i hotell- och restaurangbranschen och på området utereklam. Då inleddes enligt Danone även samtalen om prissättningsstrukturen för hotell- och restaurangbranschen. Alla dessa diskussioner avsåg dock inte att fastställa storleken på priserna och ledde heller inte till detta. År 1995 diskuterades enligt Danone endast den nya prisstrukturen och inte priserna eller en marknadsuppdelning. Samtalen om prisstrukturen slutade enligt Danone i juli 1996, sedan Interbrew ensidigt beslutat att införa sin nya prisstruktur per den 1 januari 1997. Kommissionens bevismaterial när det gäller perioden från och med juli 1996 bevisar enligt Danone inte någon fortsättning på den ifrågasatta praxisen (se skälen 91-105).

5.1.2 Möten inom ramen för CBB

(175) Enligt Danone ledde Interbrew policybesluten inom CBB. De ämnen som diskuterades inom CBB var Interbrews viktigaste orosmoln vid denna tid: parallellimport, ny prisstruktur och minskningen av investeringarna i hotell- och restaurangbranschen. Alken-Maes var även intresserat av det sistnämnda ämnet. Danone pekar vidare på att medarbetare i Interbrew vid denna tid innehade betydelsefulla positioner i CBB-arbetsgrupperna och den dåvarande ordföranden för Interbrews styrelse vid denna tid var ordförande för CBB.

5.1.3 Legotillverkningsmötena

(176) Danone understryker att parterna med anledning av FEDIS krav till bryggarna om att de skulle betala en sorteringsersättning per back för märkes