Kommissionens beslut

av den 3 maj 2000

om att en koncentration är förenlig med den gemensamma marknaden och EES-avtalet

(Rådets förordning (EEG) nr 4064/89)

(Ärende nr COMP/M.1693 - Alcoa/Reynolds)

[delgivet med nr K(2000) 1176]

(Endast den engelska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2002/174/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 57 i detta,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer(1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1310/97 av den 30 juni 1997(2), särskilt artikel 8.2 i denna,

med beaktande av kommissionens beslut av den 20 december 1999 om att inleda ett förfarande i detta ärende,

efter att ha gett de berörda företagen tillfälle att yttra sig om kommissionens invändningar,

med beaktande av yttrandet från Rådgivande kommittén för koncentrationer(3), och

av följande skäl:

(1) Den 18 november 1999 mottog kommissionen en anmälan om en föreslagen koncentration som skulle ge Alcoa Inc. (Alcoa) kontroll över företaget Reynolds Metals Company (Reynolds) samt innebära att företagens globala verksamheter slås samman.

(2) Genom ett beslut av den 20 december 1999 konstaterade kommissionen att det är mycket tveksamt om den anmälda transaktionen är förenlig med den gemensamma marknaden och EES-avtalets funktion. Kommissionen beslutade därför att inleda ett förfarande enligt artikel 6.1 c i förordning (EEG) nr 4064/89 (nedan kallad koncentrationsförordningen).

I. PARTERNA OCH TRANSAKTIONEN

(3) Det amerikanska företaget Alcoa är världens största aluminiumtillverkare och har intressen inom alla segment av aluminiumindustrin (bauxitbrytning, förädling av aluminiumoxid, smältning, tillverkning och återvinning av aluminium samt forskning och teknisk utveckling). Alcoa har verksamhet i bland annat Nordamerika, Brasilien, Australien, Japan, Kina och Europeiska unionen.

(4) Även Reynolds är ett amerikanskt företag med intressen inom alla segment av aluminiumindustrin (bauxitbrytning, förädling av aluminiumoxid, smältning, tillverkning, återvinning och förpackning av aluminium samt forskning och teknisk utveckling). Reynolds har verksamhet i olika delar av världen.

(5) Den 18 augusti 1999 enades Alcoa och Reynolds om en fusion (genom det s.k. avtalet och planen för fusion) som innebär att de utestående röstgrundande aktierna i Reynolds byts ut mot röstgrundande aktier i Alcoa. Alcoa har i detta syfte skapat ett dotterbolag som skall slås samman med Reynolds. Alcoa kommer även att byta 1,06 Alcoa-stamaktier mot en stamaktie i Reynolds. Reynolds blir därigenom ett helägt dotterbolag till Alcoa, som får fullständig kontroll över Reynolds. Alcoas och Reynolds styrelser har godkänt transaktionen, som är värderad till 4,8 miljarder US-dollar (USD). Man kan därför dra slutsatsen att den föreslagna transaktionen utgör en koncentration enligt artikel 3.1 b i koncentrationsförordningen.

II. GEMENSKAPSDIMENSION

(6) De berörda företagen har en sammanlagd global omsättning på över 5 miljarder euro(4). Både Alcoa och Reynolds har en gemenskapsomsättning som överstiger 250 miljoner euro (Alcoa: 2482 miljoner euro, Reynolds: 527 miljoner euro), men inget av företagen har en sammanlagd EU-omsättning som till mer än två tredjedelar härrör från en och samma medlemsstat. Den anmälda transaktionen har därför en gemenskapsdimension enligt artikel 1.2 i koncentrationsförordningen, och omfattas av EES-samarbetet.

III. BEDÖMNING UR KONKURRENSHÄNSEENDE

(7) Kommissionen har, på grundval av anmälan och sin granskning av marknaden, kommit fram till att den föreslagna koncentrationen skulle leda till att en dominerande ställning skapas på följande marknader: aluminiumoxid för smältning (smelter-grade alumina, SGA), aluminiumhydroxid av handelskvalitet och P0404 högrent aluminium.

(8) De samgående parterna är vertikalt integrerade bolag med verksamhet i alla led inom aluminiumframställning. De producerar och säljer bauxit, aluminiumhydroxid, aluminiumoxid för smältning och aluminium i form av halvfabrikat eller produkter som är färdigförädlade genom slätvalsning, strängpressning, gjutning eller smidning. Inom samtliga segment för halvfabrikat och färdigförädlade produkter skräddarsys ofta produkterna av tillverkarna för att tillgodose slutanvändarnas specifika krav i fråga om till exempel tjocklek, form, styrka och yta. Aluminiumprodukter i form av halvfabrikat eller färdigförädlade varor har ofta en mängd slutanvändningsområden, till exempel inom transportindustrin, byggnadsindustrin, container- och förpackningsindustrin samt elbranschen.

A. ALUMINIUMOXID FÖR SMÄLTNING

Definition av produktmarknad

(9) I tidigare beslut(5) har kommissionen fastställt att marknaden för aluminiumoxid är en viktig produktmarknad. Aluminiumoxid är ett vitt pulver som huvudsakligen används i smältverk för att framställa aluminium. Aluminiumoxid framställs av bauxitmalm genom en förädlingsmetod kallad Bayer-processen. Förädling av aluminiumoxid sker i följande fyra steg: kokning, klarning, utfällning och glödgning. Utfällning är en torkningsprocess (vatten avlägsnas från ytan av aluminiumoxidkristaller) varefter produkten kan avlägsnas och säljas som aluminiumhydroxid (även kallat aluminiumhydrat). Aluminiumhydroxid som säljs i denna form används i kemiska tillämpningar. Denna kemiska kvalitet av aluminiumhydroxid (CGA) kallas handelskvalitet (standardkvalitet) eller, om den är längre förädlad, specialkvalitet. Huvuddelen av aluminiumhydroxiden (vanligen cirka 90 %) torkas ytterligare genom glödgning (vattnet i kristallerna avlägsnas). Resultatet av denna process är glödgad aluminiumoxid. Över 90 % av den glödgade aluminiumoxiden används för smältning till aluminiummetall, varför den kallas metallurgisk aluminiumoxid eller aluminiumoxid för smältning (SGA). Restprodukten vidareförädlas och används i kemiska tillämpningar. 1998 utgjorde SGA 91,2 % av världens samlade aluminiumoxidproduktion, medan CGA utgjorde de återstående 8,8 %. Aluminiumoxid kan således indelas i två olika kvaliteter, nämligen aluminiumoxid för smältning (SGA) och aluminiumoxid av kemisk kvalitet (CGA). Som framgår nedan utgör dessa båda produkter separata produktmarknader.

Faktorer på utbudssidan

(10) CGA och SGA härrör från samma produktionsprocess. Aluminiumoxid av kemisk kvalitet (CGA) är en mellanprodukt från SGA-produktionsprocessen. Alla SGA-producenter framställer även CGA. För att öka SGA-produktionen på bekostnad av SGA-produktionen skulle raffinaderierna behöva installera extra glödgningsutrustning, eftersom anläggningarna normalt måste utnyttja hela sin kapacitet för att vara kostnadseffektiva. CGA är en råvara med en renhetsgrad som ofta är högre än renhetsgraden för SGA. CGA används vid framställning av aluminiumkemikalier (främst katalysatorer, tillsatser i tandkräm och cement samt kemikalier för vattenrening), av refraktorer för ståltillverkning och andra specialprodukter. Priset på de två kvaliteterna skiljer sig kraftigt åt. CGA kan kosta upp till två gånger så mycket som SGA. En omställning av produktionen till SGA kan därför bli dyr. Kommissionens granskning har inte gett några belägg för att CGA-kapacitet tidigare har ställts om till SGA-tillverkning i någon större utsträckning. Detta bekräftas även av det faktum att dessa produkter har olika slutanvändningsområden.

(11) Det finns inga andra produktionsprocesser som enkelt och snabbt kan ställas om till SGA. Kommissionen anser därför inte att det finns någon utbytbarhet mellan CGA och SGA på utbudssidan.

Faktorer på efterfrågesidan

(12) Efterfrågan på SGA styrs helt av produktionen av primäraluminium, som i sin tur regleras av SGA-utbudet. Det finns inga substitut för SGA. SGA kan heller inte användas till annat än produktion av primäraluminium. Även om detta skulle kunna tyda på ett visst ömsesidigt beroende mellan SGA-leverantörer och SGA-kunder föreligger i själva verket en kraftig obalans mellan de två sidorna, eftersom outnyttjad smältningskapacitet är betydligt kostsammare än outnyttjad förädlingskapacitet.

(13) Världens produktion av aluminiumoxid för smältning var cirka 45 miljoner ton 1999. En stor andel av denna aluminiumoxid användes dock av integrerade företag som dessutom äger smältverk. Eftersom det finns integrerade raffinaderier för aluminiumoxid är de flesta tillfrågade konkurrenter och kunder överens om att det finns ett behov av att skilja mellan aluminiumoxid som används internt av företag och aluminiumoxid som säljs på den öppna marknaden, dvs. överskott av aluminiumoxid som inte används internt av integrerade producenter utan säljs till utomstående, oberoende smältverk som Hoogovens, Southwire och Dubal. Cirka två tredjedelar av världens samlade SGA-produktion används internt av företag som Alcoa, Reynolds, Kaiser och Alcan. Denna produktion är inte tillgänglig för köpare på den öppna marknaden. Många av de tillfrågade företagen anser därför att intern produktion bör undantas från den berörda produktmarknaden. Intern produktion skulle inte göras tillgänglig för den öppna marknaden även om SGA-priset steg kraftigt. De integrerade företagen skulle inte avsätta sin SGA-produktion externt. Det skulle innebära att deras smältverk inte ens skulle utnyttja hälften av sin kapacitet, vilket skulle leda till en så kraftig kostnadsökning att inte ens ett väsentligt högre SGA-pris skulle kunna uppväga den. Priset på primäraluminium är ungefär åtta gånger högre än SGA-priset. Kommissionens granskning visar att den vinst som går förlorad (när aluminiumoxid säljs på den öppna marknaden i stället för att användas internt för aluminiumframställning) alltid är större än den eventuella behållningen från ökad aluminiumoxidförsäljning för integrerade producenter, även vid väsentligt högre avistapriser på SGA, med tanke på de kostnader för ett aluminiumsmältverk som hade kunnat undvikas (dvs. kostnader som inte skulle uppstå vid en tillfällig minskning av aluminiumproduktionen: energi, råvaror och löner). De som besvarat kommissionens frågeformulär kunde inte ange något tillfälle när integrerade tillverkare, i en situation med begränsat SGA-utbud, hade frångått sin interna användning till förmån för den öppna marknaden. Kommissionen har därför inte beaktat aluminiumoxid för smältning i sin bedömning, eftersom denna produkt används internt.

(14) Den öppna världsmarknaden för SGA (eller överskott av aluminiumoxid) svarar för närvarande för cirka 33 % av den samlade produktionen (14,5 miljoner ton 1999. Enligt CRU förväntas denna siffra öka till 16,4 miljoner ton 2003). Den öppna marknaden inbegriper medel- och långfristiga kontrakt och avistamarknaden, men inte aluminiumoxid för intern användning. Medelfristiga kontrakt har normalt en löptid på 2-5 år. Långfristiga kontrakt ingås normalt för 5-10 år, men kan löpa i upp till 20 år. Priserna i sådana kontrakt fastställs som en procentsats av LME(6)-priset på primäraluminium. Det kan antingen vara en fast procentsats, till exempel 12,5 %, eller ett intervall kallat sälj-/köpklausul, t.ex. 11-14 %. Kunden kan anmäla köp vid den högre procentsatsen, medan säljaren kan bjuda ut volymen vid den lägre procentsatsen. Med en sälj-/köpklausul är med andra ord köparen av aluminiumoxid skyldig att köpa till den lägsta procentsatsen i intervallet, men kan vägra att köpa om säljaren justerar upp priset i intervallet. Långfristiga kontrakt med sälj-/köpklausul förutsätter att prisförhandlingar sker vid bestämda tidpunkter, vanligen en gång per år efter en första period där priset baseras på en fast procentsats av LME-priset på aluminium. Långfristiga kontrakt med sälj-/köpklausul är därför känsliga för den allmänna situationen på marknaden (dvs. utbud, efterfrågan och LME).

(15) Avistamarknaden inbegriper kontrakt med en löptid på högst ett år, som ibland endast gäller en last eller flera fartyg, till rådande avistapris. Avistamarknaden absorberar variationerna i den raffinaderiproduktion som ligger över eller under nivån för avtalade leveranser samt variationer i kundernas köp inom ramen för långfristiga kontrakt. Avistamarknaden lär främst användas av ryska och kinesiska smältverk. Avistamarknaden utgör endast 5-10 % av den öppna marknaden. Prisutvecklingen på avistamarknaden påverkar dock prisförhandlingarna vid långfristiga kontrakt, eftersom den visar det allmänna marknadsläget. När avistapriserna är höga upplever marknadens aktörer att det är säljarnas marknad som råder.

(16) Parterna anser att definitionen av produktmarknad inte bör innefatta långfristiga kontrakt, eftersom dessa innebär att enorma kvantiteter aluminiumoxid inte är tillgängliga för tredje part. Parterna föreslår därför att granskningen koncentreras på marknaden för "tillgänglig aluminiumoxid". Utifrån denna analys förutspår de att deras marknadsandelar kommer att uppgå till [25-35 %]*(7) år 2000 och [30-40 %]* år 2003. Man skall dock komma ihåg att "långfristiga" aluminiumoxidkontrakt inte skyddar köpare och säljare från prisfluktuationer inom branschen. En betydande prisflexibilitet är inbyggd i dessa kontrakt. För det första är kontraktens aluminiumoxidpriser i normala fall knutna till marknadspriset, t.ex. LME-priserna på aluminium. Förändringar av aluminiumpriset skulle därför ändra de priser som smältverken betalar för aluminiumoxid. Tidigare har det konstaterats att meddelade sänkningar av produktionskapaciteten för aluminium relativt sett har haft större betydelse för att höja LME-priserna än vad kapacitetshöjningar haft för att sänka dem. Parterna skulle därför enkelt kunna meddela kapacitetsminskningar som påverkar LME men som inte skulle uppvägas av motsvarande kapacitetshöjningar som meddelas av andra företag inom aluminiumsektorn. För det andra, och som redan nämnts i punkt 14, har medium- och långfristiga kontrakt inte alltid en fastprisklausul kopplad till LME, utan ett köp-/säljintervall och årliga prisförhandlingar. Priset kan därför variera under ett kontrakts löptid och därigenom återspegla de ekonomiska aspekterna av tillgången på den öppna marknaden. Det uppskattas att cirka 40 % av alla kontrakt har en sådan sälj-/köpklausul.

Slutsats

(17) Med utgångspunkt från det ovanstående och med beaktande av granskningen av marknaden har kommissionen dragit den preliminära slutsatsen att den aluminiumoxidmarknad som är relevant är den "öppna marknaden" eller marknaden för överskott av aluminiumoxid, inbegripet både medium- och långfristiga kontrakt och avistaförsäljning.

Relevant geografisk marknad

(18) Aluminiumoxid för smältning (SGA) handlas på en global marknad. Handelsflödena mellan olika geografiska områden är betydande. De flesta aluminiumoxidraffinaderier har byggts i anslutning till bauxitgruvor för att undvika oekonomiska långa transporter av bauxitmalm. Aluminiumoxiden transporteras därefter till aluminiumsmältverk i olika delar av världen. I västvärlden innefattar den totala externa marknaden för aluminiumoxidproducenter (den öppna marknaden) försäljning till östländerna. Västerländska aluminiumoxidproducenter levererar 10,8 miljoner ton till den öppna marknaden i väst och 4 miljoner ton till Östeuropa, OSS och Kina(8).

(19) Däremot säljs alltid alla överskott av aluminiumoxid från raffinaderier i Östeuropa, OSS och Kina till den lokala industrin. Enligt metallexperten James F. King omsatte den öppna marknaden i Östeuropa och Kina 2,3 miljoner ton. Ingen export sker till smältverk i väst. Det förekommer handel med aluminiumoxid från västländer till östländer men inte i motsatt riktning, främst på grund av bristen på aluminiumoxid i dessa regioner men även på grund av den lägre kvaliteten hos den aluminiumoxid som produceras där. Följden blir att eventuella överskott av aluminiumoxid från dessa raffinaderier inte är tillgängliga för västerländska smältverk. Vid analysen av den öppna marknaden för SGA kommer kommissionen därför endast att beakta SGA-överskottet från västerländska raffinaderier.

Bedömning ur konkurrenshänseende

Marknadssituationen

(20) SGA-raffinaderier levererar till aluminiumsmältverk. Överskott av aluminiumoxid säljs till icke-integrerade företag, till integrerade företag med ett underskott av aluminiumoxid eller till handelsföretag som aktivt köper och säljer SGA. I nedanstående tabell illustreras situationen på marknaden 1999:

>Plats för tabell>

(21) Som framgår av tabellen ovan skulle den sammanslagna enheten med sin marknadsandel på [45-55 %]* bli den överlägset största aktören på den öppna marknaden för aluminiumoxid. Närmaste konkurrent är Kaiser med [5-15 %]*, vilket endast motsvarar [...]* av parterna. Bara den uppgiften räcker för att visa den starka ställning som den nya enheten skulle få på marknaden genom fusionen. Övriga konkurrenter är Glencore [mindre än 10 %]*, Alusuisse [mindre än 10 %]*, guineanska staten och jamaicanska staten [båda mindre än 10 %]*. Samtidigt som utbudssidan är starkt koncentrerad (C3 av 65 %) är läget det motsatta för efterfrågesidan. Det finns ingen icke-integrerad aluminiumproducent som har högre marknadsandel än 5 %. Det tycks således saknas köpare som kan tjäna som motvikt bland aluminiumsmältverken.

Konkurrenssituationen efter en fusion

(22) Efterfrågans egenpriselasticitet är extremt låg. Den har beräknats vara så låg som -0,146(9). Köpare av aluminiumoxid saknar alternativa råvaror i sin aluminiumproduktion. Kunderna har heller inga möjligheter att på kort sikt byta leverantör. Eftersom det inte är realistiskt att ställa om aluminiumsmältverken till annan produktion har de inget annat val än att lägga ned eller acceptera en prishöjning. Så länge priset på aluminiumoxid inte innebär att smältverken håller igång produktionen till en regelrätt förlust har de inget annat val än att fortsätta köpa aluminiumoxid. Eftersom kostnaden för aluminiumoxid endast utgör 25 % av smältverkens totala kostnader är vinsten inte extremt känslig för höjningar av aluminiumoxidpriset. I nedanstående tabell anges de olika kostnader (genomsnittet för västvärlden) som produktion av 1 ton aluminium medför(10).

>Plats för tabell>

Källa:

James King

(23) Eftersom aluminiumoxid utgör cirka 25 % av smältverkens totala kostnader(11) skulle en permanent prisökning på aluminiumoxid med 10 % endast öka de totala kostnaderna med 2,5 %. Så länge smältverkens vinstmarginaler är högre än 2,5 % före en sådan prishöjning fortsätter de alltså att gå med vinst. Det är därför föga troligt att en höjning av aluminiumoxidpriserna med 5-10 % skulle göra smältverken olönsamma.

(24) Smältverkens enda möjlighet att med kort varsel köpa aluminiumoxid är avistamarknaden. Även om de kvantiteter som handlas på avistamarknaden är små är denna marknad en viktig utgångspunkt för prisförhandlingar både när det gäller nya långfristiga kontrakt och årliga förhandlingar under löpande långfristiga kontrakt. På en snäv marknad kan leverantörerna trissa upp priserna antingen genom att höja den övre nivån i ett köp-/säljintervall eller förhandla sig till ett högt pris från början. Explosionen i Kaisers anläggning Gramercy i juli 1999 är ett bra exempel. Explosionen innebar att 1 miljon ton SGA försvann från marknaden. Detta motsvarar 2 % av världsproduktionen eller 7 % av västvärldens försäljning till tredje part. Omedelbart efter explosionen steg avistapriset från i genomsnitt 160 USD/ton till 205 USD/ton. Detta är en ökning med 34 %. Priserna fortsatte att stiga och låg på 360-370 USD/ton i december 1999. Denna utveckling på avistamarknaden inverkar direkt på förhandlingarna om långfristiga kontrakt. Som exempel kan nämnas att det senaste kontraktet mellan den brasilianska aluminiumoxidleverantören Alunorte och Pechiney och Glencore har tecknats till 15 % av LME-priset, jämfört med de tidigare nivåerna på cirka 11-12,5 %. Enligt CRU har ett annat treårskontrakt nyligen tecknats till 14,2 %. Även om de flesta långfristiga kontrakt har ett köp-/säljintervall på endast en procentenhet skulle en ökning från exempelvis 12,5 till 13,5 % av LME-priset efter de årliga omförhandlingarna leda till en 8-procentig uppgång för priset på aluminiumoxid.

(25) Exemplet visar att ett SGA-bortfall på 7 % ger en ökning av avistapriset på överskjutande produktion som är flera gånger större än bortfallet. En stor aktör skulle därför kunna åstadkomma en kraftig höjning av avistapriserna bara genom en relativt liten produktionsminskning. Även om högre priser på avistamarknaden inte innebär några stora fördelar i sig, eftersom segmentet är så litet, blir vinsten desto större när det gäller de långfristiga kontrakten. Det sammanslagna företaget skulle efter fusionen ha utmärkta möjligheter att åstadkomma en sådan prishöjning genom att minska den befintliga SGA-kapaciteten. Som framgår av nedanstående tabell skulle den nya enheten kontrollera de raffinaderier som har lägst driftskostnader(12). Driftskostnader inbegriper råvarukostnaden för bauxit plus kostnaden för att förädla bauxiten till aluminiumoxid. Man skall dessutom komma ihåg att 1999 års genomsnittspris på aluminiumoxid på den öppna marknaden var 175 USD/ton fob för långfristiga kontrakt och 189 USD/ton på avistamarknaden.

>Plats för tabell>

Källa:

CRU

(26) Gramercy avbröt sin produktion i juli 1999 efter en explosion. Det är mycket tveksamt om Gramercy kommer att återuppta produktionen i slutet av 2000 och producera i full skala igen under 2001, som Kaiser hävdar, med tanke på alla problem som företaget brottas med för närvarande(13). Gardanne är redan i huvudsak inriktat på CGA-produktion och kan komma att helt upphöra med SGA-produktion. Den sammanslagna enheten skulle då kontrollera 2200000 ton (2200 kt)(14) högkostnadsraffinaderier som kan utnyttjas som reservanläggningar. Alcoa skulle till exempel kunna använda St. Croix som reservkapacitet och sedan minska produktionen när prisnivån är låg. Faktum är att St. Croix inte hade någon SGA-produktion mellan 1995 och 1997. St. Croix har en kapacitet på 600000 ton, cirka två tredjedelar av Gramercys kapacitet, vilket definitivt skulle räcka för att påverka avistapriserna och därigenom indirekt priserna för långfristiga kontrakt, vilket exemplet med Gramercy visar. En sådan strategi blir lönsam för en leverantör så snart den uteblivna vinsten hos det raffinaderi där produktionen sänks är mindre än vinstökningen hos leverantörens övriga raffinaderier vars genomsnittskostnader är lägre än reservfabrikens. Alcoa har flest lågkostnadsraffinaderier och skulle därför gynnas mest av en sådan strategi. Resultatet blir att Alcoa kan höja sina marginaler genom att sälja aluminiumoxid som produceras i företagets lågkostnadsanläggningar.

(27) En sådan strategi skulle även kunna ha ett annat syfte, nämligen att försena nya marknadsinträden eller hindra etablerade producenter från att utvidga verksamheten. En utvidgning kräver minst 18 månaders förberedelser. Det räcker för att återgå till den tidigare kapaciteten, pressa ned priserna på nytt och göra en utvidgning olönsam. Faktum är att interna Alcoa-dokument visar att det finns precis ett sådant resonemang kring företagets högkostnadsraffinaderier St. Croix och Point Comfort.

(28) Alcoa/Reynolds skulle slutligen gynnas av denna strategi i förhållande till konkurrenterna i senare produktionsled inom aluminiumsmältning. Alla höjningar av priset på aluminiumoxid för smältning leder till högre kostnader för de konkurrenter som inte är vertikalt integrerade. Även om aluminiumpriserna också skulle stiga till följd av en snäv marknad för aluminiumoxid skulle den samlade vinsten för integrerade företag som den sammanslagna enheten relativt sett bli högre än för icke-integrerade aluminiumföretag, vilket ger de integrerade företagen en konkurrensfördel. Om högre aluminiumoxidpriser skulle leda till högre aluminiumpriser skulle detta med andra ord vara fördelaktigare för integrerade företag, såsom parterna.

(29) En fusion skulle inte bara innebära att parterna kontrollerar den övre delen av branschens kostnadskurva, utan även att de äger de fyra raffinaderierna med lägst driftskostnader. Den sammanslagna enheten skulle därmed kontrollera både den övre och den undre delen av aluminiumoxidraffinaderiernas kostnadskurva. De skulle alltså kontrollera både bas- och reservanläggningar. Enligt kommissionens granskning av marknaden 1999 var de genomsnittliga driftskostnaderna för aluminiumoxidanläggningar 160-170 USD/ton. Alcoas genomsnittliga driftskostnader var cirka [...]* USD/ton. Denna skillnad beror på Alcoas och Reynolds aluminiumoxidraffinaderier i Australien, särskilt Darling Range, där raffinaderierna har lägst kostnader i världen. Denna kostnadsfördel beror främst på bauxitreserverna(15) i västra Australien, som anses vara världens billigaste(16). Alcoa har redan i dag den starkaste ställningen i Darling Range. Alcoa kontrollerar raffinaderierna Wagerup, Pinjara och Kwinana, som svarar för 14,9 % av världens samlade kapacitet. Ett förvärv av Reynolds skulle innebära att även den fjärde anläggningen i Darling Range, Worsley, skulle hamna under Alcoas kontroll. Worsley svarar för 4 % av världens samlade kapacitet. Raffinaderierna i Darling Range svarar för närvarande för 19 % av världens totala produktion. 17,1 % av denna produktion skulle hamna under Alcoa/Reynolds(17) kontroll, medan återstoden fördelar sig bland de gemensamma företag som är parternas partnerföretag i dessa raffinaderier.

Marknadstillträde och utvidgning

(30) Världens kapacitet och produktion av aluminiumoxid har ökat konstant under tidigare år och kommer att fortsätta med det för att hålla jämna steg med den ökande aluminiumproduktionen. Västvärldens aluminiumkonsumtion förväntas öka från 19000000 ton 1999 till 21915000 ton 2003, en ökning på 2907000 ton. För att kunna möta denna tillväxt i aluminiumproduktionen måste produktionen av SGA öka med 5500000 ton. Detta förutsätter en årlig ökning med cirka 1500000 ton. Utvidgning av kapaciteten sker antingen i form av "krypning uppåt" genom att undanröja flaskhalsar, genom utvidgning av befintliga anläggningar (brownfield) eller genom nya projekt (greenfield).

(31) Greenfield-projekt är ganska sällsynta. Greenfield-projekt gäller nya raffinaderier med en initial kapacitet på minst 1 miljon ton. Investeringskostnaderna för ett sådant nytt raffinaderi är cirka 800-1000 USD/ton. Kapitalkostnaderna uppgår därför till närmare 1 miljard USD. Utvecklingstiden är minst fem år från beslut till den första leveransen av aluminiumoxid. Inga greenfield-projekt har startats sedan 1995 då Alunorte-raffinaderiet i Brasilien togs i bruk. För närvarande har två greenfield-projekt rapporterats. Det första är Utkal-projektet i Orissa (Indien). I ägarkonsortiet ingår Alcan, Norsk Hydro och Indal. Enligt parterna skall byggnadsarbetena påbörjas 2001. Som en av parterna i konsortiet redan har uppgett för kommissionen har dock ännu inget slutgiltigt beslut fattats. Det finns fortfarande frågetecken när det gäller finansieringen och sociala och miljömässiga frågor. Särskilt protesterna från den lokala befolkningen ökar. Därför kommer produktionen att komma igång tidigast 2005. Detta är långt senare än den tidsram som kommissionen utgår från vid bedömningen av den föreslagna koncentrationens potentiella följder för konkurrensen.

(32) Det andra projektet är det nya Comalco-raffinaderiet. Comalco, som är ett dotterbolag till Londonbaserade Rio Tinto (RTZ), är majoritetsägare (67 %) av bauxitreserverna i Weipa i Australien, som anses vara bland de bästa och billigaste i världen. Weipa är dock mycket avsides beläget och har undermålig infrastruktur. Hittills har bauxiten från Weipa inte bearbetats på plats utan skeppats iväg till raffinaderiet i Gladstone. Comalco överväger att bygga ett nytt raffinaderi antingen i Gladstone eller i Malaysia. Beslutet om var anläggningen skall ligga har ännu inte fattats. Ett slutgiltigt beslut om anläggningen innebär dock inte att projektet redan har godkänts. Projektet har ju varit föremål för diskussion i många år och har ännu inte genomförts. Det är inte helt lätt för Comalco att besluta om anläggningen. Om man väljer Malaysia måste bauxiten transporteras långa sträckor, vilket medför stora merkostnader. Om raffinaderiet byggs i Gladstone måste ytterligare infrastruktur byggas för att lösa de strukturella energiproblemen. Dessutom måste bauxiten fortfarande transporteras från Weipa. Produktionsstart i mitten av 2002 är därför tämligen osannolikt.

(33) Enligt de dokument som kommissionen har tillgång till anser dessutom parterna själva att projekten inte är genomförbara. Reynolds uppger i ett av sina dokument att man skall undersöka möjligheterna till utvidgning i syfte att stoppa dyra greenfield-projekt som Comalco. Alcoa anser att greenfield-investeringar förutsätter ett långsiktigt aluminiumoxidpris på cirka [...]* USD/ton för att en normal kapitalavkastning skall uppnås. Enligt Alcoa är dock inte [...]* USD/ton ett långsiktigt pris på aluminiumoxid. Alcoa anser dessutom att det finns flera miljoner ton möjlig brownfield-utvidgning i världen till en kostnad av 500-600 USD/ton årligen, som är mycket bättre investeringar. Dessa uttalanden visar tydligt att det finns ett tröskelpris på [...]* USD/ton för greenfield-projekt. Om priserna kan hållas under denna nivå förhindras greenfield-projekt, framför allt de två projekten i Indien och Australien/Malaysia (Comalco). Som framgår ovan har Alcoa möjlighet att hålla priset under tröskelpriset genom att använda reservstrategin.

(34) Kommissionens slutsats är därför att de två greenfield-projekten inte utgör något allvarligt hot mot det sammanslagna företagets ställning på marknaden, eftersom det är osäkert om de blir av.

(35) Brownfield-utvidgningar är utbyggnader av befintliga anläggningar, vanligtvis genom att utöka kapaciteten med 100000-1000000 ton till en kostnad av högst 800 USD/ton. Utvecklingstiden är normalt två till tre år. Av erfarenhet vet man att bakåtriktad integration är den främsta orsaken till utbyggnader av raffinaderier. Alcoa är dock ett undantag. Kommissionens granskning visar att de flesta pågående brownfieldutvidgningar främst syftar till att täcka interna behov hos de stora integrerade producenterna. Detta hämmar tillväxten hos tredje parters försäljning av aluminiumoxid i västvärlden och kommer antagligen att minska den öppna aluminiumoxidmarknadens andel av den totala produktionen av aluminiumoxid (som anges i punkt 13 utgör andelen aluminiumoxid som säljs på den öppna marknaden nu en tredjedel av den totala produktionen). Beroendet av utomstående leverantörer kommer antagligen att minska för de stora västerländska integrerade smältverken.

(36) Parterna anser att huvuddelen av utvidgningarna under de kommande fem åren kommer att genomföras av andra företag än parterna. I nedanstående tabell som parterna bifogat redovisas nuläget för samtliga brownfield-utvidgningar i västvärlden.

>Plats för tabell>

(37) Av dessa projekt, som tillsammans omfattar 7,2 miljoner ton SGA, skulle parterna endast ha [15-25 %]*. Parternas utvidgningsprojekt pågår dock och kommer att slutföras enligt tidtabell. För de flesta andra projekt i förteckningen är slutdatum osäkert, och de projekt som beräknas vara klara 2004 (Indal och Ewarton) ligger allt för långt fram i tiden för att kommissionen skall kunna beakta dem i analysen av koncentrationen. Flera av de stora utvidgningsprojekten planeras dessutom av integrerade företag för att möta en växande intern efterfrågan. Dessa företag, bland annat Alcan, har samma intresse som parterna av att höja SGA-priset, eftersom detta skulle öka kostnaderna för de konkurrenter som inte är integrerade.

(38) Många av de enskilda utvidgningsprojekten saknar ett fast åtagande om utvidgning från raffinaderiets ägares sida. När det gäller Kaiser finns det anledning att ifrågasätta företagets ekonomiska livskraft. Ormet uppger att utvidgningen av raffinaderiet i Burnside kommer att bli högst 100000 ton eftersom syftet endast är att ersätta företagets nuvarande inköp på den öppna marknaden med intern produktion. I Brasilien har beslut ännu inte fattats om Alunorte- eller Sao Luis-projekten. I Sao Luis äger Alcoa majoriteten av raffinaderiet och har vissa formella rättigheter som kan [...]*. Beträffande Alcans utvidgningsprojekt i Ewarton på Jamaica, befinner sig detta på ett mycket tidigt stadium. Utvidgningen med 1 miljon ton kommer dessutom att ske i flera etapper under en sjuårsperiod. Med beaktande av alla dessa faktorer kommer parterna att få en mycket högre andel av de föreslagna brownfield-utvidgningarna. Osäkerheten kring de tredje parternas projekt ger dessutom parterna en möjlighet att agera ensidigt genom att tillkännage nya utvidgningsprojekt i sina raffinaderier.

(39) De tredje parterna anser även att parterna är de företag som skulle ha störst möjlighet att utöka sin förädlingskapacitet eftersom de kommer att kontrollera Darling Range (Pinjarra, Kwinana, Wagerup och Worsley). Enligt dessa tredje parter är Darling Range den bästa platsen i världen för utvidgning, med tanke på att driftskostnaderna där är lägst, kapitalkostnaderna är låga och den politiska miljön är stabil. Parterna hävdar dock att de inte planerar någon större utvidgning under de närmaste åren. Alcoas strategi har varit att kontrollera den undre delen av branschens kostnadskurva genom att förvärva Reynolds, i stället för att överväga en utvidgning som vore mindre lönsam ekonomiskt.

(40) Även om parterna inte har några direkta planer på ytterligare brownfield-utvidgningar just nu har de otvivelaktigt möjlighet att utvidga snabbt om det är lämpligt av strategiska skäl. Även om det tycks stämma att Kwinana-raffinaderiet inte kan byggas ut ytterligare, eftersom det är omgivet av staden Perth på alla sidor och mark saknas, kan de andra tre raffinaderierna i Darling Range utvidgas. Wagerup har för närvarande en kapacitet på [...]* miljoner ton och tillstånd från staten att utvidga med [...]* miljon ton till [...]* miljoner ton. En utvidgning på [...]* miljoner ton pågår just nu. Med en kapitalkostnad på [...]* USD/ton och mycket låga driftskostnader utgör detta en strålande utvidgningsmöjlighet. Parterna överväger denna utvidgningsmöjlighet aktivt. Pinjarra skulle kunna utvidgas med ytterligare [...]* miljoner ton. Parterna hävdar dock att även om detta alternativ övervägs är det osannolikt att det blir något, eftersom [...]*. Faktum är att kapitalkostnaden på [...]* USD/ton är [...]*. Driftskostnaderna är dessutom bland de lägsta i världen. Med beräkning enligt nuvärdemetoden skulle detta projekt därför ha ett positivt diskonterat nuvärde. Slutligen skulle Reynolds anläggning Worsley, när den pågående utvidgningen från 1,9-3,1 miljoner ton avslutats, utvidgas ytterligare till 4 miljoner ton, vilket för närvarande anses vara driftsgränsen för raffinaderier. Parterna skulle därför ha möjlighet att utöka sin kapacitet i Darling Range med ytterligare [...]* miljon ton inom två år. Enbart dessa betydande utvidgningsmöjligheter skulle motsvara närmare hälften av den extra efterfrågan på SGA som aluminiumproduktionens tillväxt genererar, och kan ses som en varning till andra som överväger en större brownfield-utvidgning. Med andra ord skulle ett tillkännagivande av en utvidgning i Darling Range hindra konkurrenter med högre driftskostnader och mindre politisk stabilitet från att utvidga.

(41) Även om Pinjarra inte skulle få de miljötillstånd som krävs för en utvidgning eller om utvidgningen i Worsley skulle kräva ett nytt och kostsamt transportsystem för att leverera bauxit till raffinaderiet, har parterna andra mycket förmånliga utvidgningsmöjligheter. Ett sådant alternativ är Sao Luis i Brasilien, som har mycket låg kapitalkostnad per ton ([...]* USD/ton) och låga driftskostnader.

(42) Man skall heller inte glömma bort att parterna är partner i många gemensamma företag inom förädling, vilket ger dem möjlighet att antingen stoppa eller försvåra för andra gemensamma företag som vill utvidga.

(43) Alcoa har för närvarande ägarintressen i tio raffinaderier. I nio av dessa är Alcoa majoritetsägare eller ensam ägare. I Jamalco äger Alcoa endast 50 %. Situationen för Reynolds, som har ägarintressen i fyra raffinaderier, (Worsley, Friguia, Sherwin och Stade) är snarlik. Undantaget är Friguia-raffinaderiet i Guinea där Reynolds är minoritetsägare. När det gäller utvidgningsmöjligheterna för övriga medlemmar i det ägarkonsortium där Alcoa och Reynolds ingår, bör man därför komma ihåg att Reynolds har vetorätt för [...]* och att Alcoa har förhandsrätt för [...]* och vetorätt för [...]*. I Suralco/Suriname där Alcoa äger [ %]* och Billiton [ %]* kan Alcoas intresse dessutom inte bli mindre än [ %]* genom utvidgningar, och företaget har förhandsrätt för [ %]*.

(44) Alcoa/Reynolds kontroll över låg- och högkostnadsraffinaderierna, inbegripet utvidgningsmöjligheter i kombination med vetorätt, skulle göra följande strategi lönsam: det sammanslagna företaget skulle kunna senarelägga brownfield-utvidgning och samtidigt frysa delar av sin högkostnadskapacitet för att hålla marknaden på en stram nivå, vilket skulle leda till mycket höga priser på aluminiumoxid för smältning. Det sammanslagna företaget skulle kunna upprätthålla mycket höga priser för att förhindra marknadsinträden som motiveras av sänkta prisnivåer. Det skulle räcka med ett tillkännagivande om utvidgning från det sammanslagna företaget för att påverka marknadspriset på aluminiumoxid, och resultatet skulle bli att eventuella utvidgningsplaner hos konkurrenter måste ses över mot bakgrund av aluminiumoxidpriserna i framtiden. Detta skulle framför allt bli följden när avkastning inte kan erhållas på investerat kapital vid en utvidgning hos tredje part på grund av pressade aluminiumoxidpriser i framtiden.

(45) I nedanstående tabell redovisas förväntade marknadsandelar för Alcoa, Reynolds och övriga stora aktörer, inbegripet samtliga brownfield-utvidgningar och utvidgningar genom undanröjande av flaskhalsar, med utgångspunkt från kommissionens granskning.

>Plats för tabell>

(46) I tabellen förutsätts att Kaiser bygger upp sin anläggning Gramercy i USA. I branschen är man dock tveksam till om detta verkligen kommer att ske, eftersom Kaiser har ekonomiska problem (se punkt 26 ovan). Om parterna skulle utnyttja alla aktuella utvidgningsmöjligheter för sina raffinaderier i Darling Range (Wagerup, Pinjarra och Worsley) skulle de i praktiken kunna tillgodose [65-75 %]* av den externa efterfrågan på SGA år 2003. Även med det första och mer sannolika scenariot skulle parterna i vilket fall som helst behålla en mycket hög marknadsandel under de närmaste åren. Detta är i sig en stark indikator på att transaktionen skulle ge parterna en dominerande ställning på marknaden för aluminiumoxid för smältning.

Länderrisk hos utvidgningsprojekt

(47) Den teoretiskt mest lämpliga platsen för konkurrenskraftig aluminiumoxidkapacitet baserad på bauxit finns i Guinea, eftersom bauxiten där anses vara bäst i världen. Som framgår av exemplet med landets enda raffinaderi, Friguia-Kimbo, gjorde dock de rådande förhållandena att Pechiney, Alcan och Hydro har dragit sig ur projektet. Raffinaderiet har tagits över av [...]* och omstruktureras nu med tekniskt stöd från [...]*. [...]* har i gengäld fått en ägarandel på [%]*.

(48) Branschens företrädare anser därför att Australien, Jamaica, Indien och Brasilien är de bästa platserna för utvidgning av aluminiumoxidproduktion. Av dessa fyra länder har Australien den utan jämförelse lägsta länderrisken. Låg länderrisk innebär lägre räntor. På grundval av den tioåriga amerikanska obligationsräntan är motsvarande ränta för Indien till exempel 50 % högre. Detta ger parterna en annan konkurrensfördel, eftersom det råder politisk stabilitet på deras främsta produktionsplats, Darling Range i Australien.

Kunnande och teknik

(49) Kommissionens granskning av marknaden visar att många företag är bekymrade över koncentrationens följder för teknik och kunnande på förädlingsområdet (ej byggnadsteknik). Både Alcoa och Reynolds förfogar över teknik för att till exempel öka produktionen av aluminiumoxid. [...]* Alcoas policy är att inte licensiera denna typ av kunnande till konkurrenter, Reynolds [...]*.

(50) Ett särskilt problemområde är den nyutvecklade tekniken för oren bauxit. Under de senaste tre åren har gemensamma företaget Worsley utvecklat [...]* ny[a] metod[er]* för [...]*. Pantentansökningar har lämnats in. En av dessa metoder har redan prövats med framgång i anläggningen. [...]*. [...]*. Tekniken kommer att leda till kraftigt ökad aluminiumoxidproduktion i Worsley (minst [%]* till [%]*), utöver andra möjliga [...]*.

(51) Användbarheten hos denna teknik [...]* men kan tillämpas på andra platser i världen. Den är dock särskilt effektiv i Darling Range eftersom [...]*. Med tillgång till denna teknik skulle Reynolds kunna hota Alcoas dominans. Genom att gå samman med Reynolds skulle Alcoa inte bara undanröja detta hot utan även få tillgång till den nya tekniken och därigenom ytterligare öka kostnadsfördelen hos anläggningarna i [...]*, som då skulle kontrolleras till [...]* av Alcoa. Detta skulle även öka Alcoas möjligheter att hindra nya inträden på marknaden. Tillgång till den nya tekniken skulle således öka Alcoas dominans.

Anbudssituationen

(52) Parterna hävdar att antalet anbudsgivare är stort vid de relativt få affärstillfällen som är föremål för anbudsförfarande under ett år. Enligt parterna har mellan fyra och sju anbudsgivare deltagit i de senaste förfarandena avseende leveransavtal med tredje part, vilket garanterar ett konkurrensmässigt resultat. Att mellan fyra och sju anbudsgivare deltar varje gång innebär dock inte att dessa har likvärdiga möjligheter att faktiskt tilldelas kontrakt. Om så vore fallet skulle Alcoas tidigare marknadsandelar snarare ha varit 14-25 %. Historiskt sett har dock Alcoa alltid haft en mycket större marknadsandel, under de senaste åren gott och väl över 40 %.

(53) I en vanlig anbudssituation där varje anbudsgivare har kapacitet att tillgodose hela marknadens behov är det företaget med lägst genomsnittskostnad som vinner. Det företag som har den lägsta genomsnittskostnaden kommer att anpassa sitt bud så att det precis understiger den närmaste konkurrentens genomsnittskostnad. I en sådan situation skulle ett övertagande av den närmaste konkurrenten innebära en betydande inskränkning av konkurrensen, eftersom den sammanslagna enheten kommer att lägga sig nära den tredje bästa anbudsgivaren vid kommande anbudsförfaranden.

(54) Det som enligt Alcoa skiljer SGA-marknaden från en sådan standardsituation är dock att leverantörernas kapacitet är begränsad. Det råder balans på marknaden och alla leverantörer kan omsätta sin produktion, och gör också detta. Parterna hävdar att följden av denna marknadssituation blir att priset vid ett anbudsförfarande ligger nära genomsnittskostnaden för den anbudsgivare som har den högsta kostnaden. Ingen lågkostnadsproducent skulle någonsin offra en högre vinst genom att lägga ett bud i närheten av sin närmaste konkurrent. Kommissionen håller med om att anbudsgivarna i det marknadsscenario som Alcoa beskriver måste beakta konkurrenternas sannolika bud vid alla de tre till fyra anbudsförfaranden som äger rum varje år. När det gäller anbud som berör anläggningarna i Darling Range (Wagerup och Pinjarra för Alcoa och Worsley för Reynolds), där produktionen har ungefär samma kostnadsnivå, kan ett mer konkurrensmässigt pris sättas. Vid dessa anbudsförfaranden är det också mycket troligt att företagen sätter sitt pris lägre än vad de skulle göra om enbart anbudsgivare med höga kostnader deltar. Det beror på att Reynolds inte kan pressas före en fusion eftersom företaget har kapacitet nog att hävda sig. Kapacitetsbegränsningar påverkar konkurrensen på två sätt. För det första har ett företag med kapacitetsbegränsningar få anledningar att avvika - en konkurrent med begränsad extrakapacitet har inte mycket att vinna på att bjuda under övriga deltagare eftersom man inte kommer att kunna delta i så många fler anbudsförfaranden - och har heller ingen möjlighet att utgöra något särskilt avskräckande hot mot potentiella avvikare. Efter en fusion skulle den omedelbara effekten av att en av de mest effektiva och aktiva potentiella anbudsgivarna försvinner således bli ett ökat jämviktspris i de anbudsförfaranden där Darling Range-anläggningar deltar. Den slutliga effekten skulle bli ett högre genomsnittspris i anbudsförfaranden.

(55) Före fusionen omsatte Reynolds [...]* miljoner ton på den öppna marknaden. Denna mängd såldes [...]* endast ([...]*). Reynolds hade därför [...]* ton kvar för nya anbudsinfordringar (motsvarar [...]* av den öppna marknaden). Parterna hävdar att Reynolds skulle få ett mycket begränsat inflytande och att framtida anbudsförfaranden inte kommer att påverkas när denna kvantitet väl är såld. Det är dock långt ifrån säkert att det handlar om ett enda tillfälle. Det är ganska troligt att Reynolds endast kommer att tilldelas kontrakt enbart i det andra, tredje eller till och med fjärde anbudsförfarandet. Om så blir fallet får Reynolds möjlighet att pressa priserna, eftersom de anbudsgivare som tilldelas kontrakt måste ta hänsyn till Reynolds när anbudspriset bestäms.

(56) Worsley har dessutom möjlighet att utöka sin kapacitet med minst 400000 ton tack vare brownfield-utvidgning. Denna mängd kan användas för att lämna anbud innan utvidgningen faktiskt har genomförts. Faktum är att de flesta, om inte alla, utvidgningar är fulltecknade innan arbetet inleds. Ett bra exempel är Billitons bud på leveransavtalet med Alouette 1997. Billiton erbjöd 430000 ton från en brownfield-utvidgning i Worsley och vann mot Alcoa med 12,75 % cif. Detta pris ligger strax över 12 % fob och är därför lägre än marknadspriset på 12,5 % fob. Billiton uppger att man kunde slå Alcoas anbud endast tack vare att utvidgningen skedde i Worsley, som är ett av världens främsta lågkostnadsraffinaderier. Detta exempel visar att det har stor betydelse om Darling Range-raffinaderier deltar i ett anbudsförfarande. Undanröjandet av Reynolds som konkurrent skulle därför leda till högre priser för långfristiga kontrakt.

Möjliga långsiktiga leverantörer

(57) Marknadsaktörerna har uttryckt oro över att antalet potentiella långsiktiga leverantörer av en tillräckligt stor mängd SGA kan komma att minska. För köpare av SGA, främst smältverken, är det viktigt att ha en enda aluminiumoxidleverantör snarare än flera. Med utgångspunkt från detta bör sådana långsiktiga leverantörer ha kapacitet att leverera minst 500000 ton per år. Enligt parterna kommer det finnas minst sju SGA-producenter med ett överskott på minst 500000 ton. Parterna nämner Kaiser, Glencore, CVG, Nalco samt den guineanska respektive den jamaicanska staten. Resultaten från granskningen av marknaden visar att inte alla dessa leverantörer kan anses vara pålitliga långsiktiga leverantörer i egentlig mening.

(58) De flesta kunderna anser att Kaiser är den pålitligaste långsiktiga leverantören, förutom parterna. Det är dock fortfarande osäkert om Gramercy kommer att byggas upp igen. Glencore är först och främst ett handelsföretag, men har också betraktats som en pålitlig leverantör. Glencore är dock delvis beroende av leveranser från Alcoa och kan därför inte betraktas som helt oberoende. När det gäller den indiska leverantören Nalco finns det uppgifter om att företaget ofta tecknar medelfristiga kontrakt på tre till fem år, främst med indiska och kinesiska smältverk. Jamaicanska staten kan betraktas som en pålitlig leverantör. Även den föredrar dock medelfristiga kontrakt som treårskontraktet med Glencore. Alcoa har dessutom förhandsrätt för [...]* aluminiumoxid från eventuella utvidgningar i [...]*, som svarar för [%]* av överskottet på [...]*. Dessutom kan den totala kapaciteten på [...]* inte överstiga [...]* miljoner ton per år, såvida inte [...]*. CVG i Venezuela har mycket små aluminiumoxidkvantiteter och kommissionens granskning av marknaden visar att de flesta företag betraktar Venezuela som "politiskt riskabelt". Även den guineanska staten betraktas av många som en opålitlig långsiktig leverantör på grund av den politiska instabiliteten. Den föreslagna koncentrationen innebär därför att antalet pålitliga långsiktiga leverantörer som har en kapacitet på minst 500000 ton minskar från fyra till tre. Det finns visserligen andra potentiella långfristiga leverantörer som inte producerar något överskott av aluminiumoxid men som agerar på aluminiumoxidmarknaden som handelsföretag. Dessa är Billiton och Pechiney. Man får dock inte glömma bort att dessa företag i stor utsträckning är beroende av leveranser från Alcoa och Reynolds för sin handelsverksamhet.

Slutsats

(59) Med utgångspunkt från samtliga faktorer ovan anser kommissionen att den föreslagna koncentrationen leder till att en dominerande ställning skapas på den öppna marknaden för aluminiumoxid för smältning (SGA).

B. ALUMINIUMHYDROXID AV HANDELSKVALITET

Definition av produktmarknad

(60) Som förklarades i punkt 9 krävs fyra steg vid framställning av aluminiumoxid för smältning: kokning, klarning, utfällning och glödgning. Bauxiten behandlas med kaustiksodalösning under hög temperatur och högt tryck i en kokare. Under den efterföljande klarningsprocessen avskiljs föroreningar och restprodukter genom smältning och filtrering, och den återstående lösningen pumpas in i värmeväxlare och kyls ned. Därefter utfälls aluminiumoxid ur lösningen, i form av aluminiumhydroxidkristaller, i en process som kallas ympning. Lösningen blandas med små kvantiteter av tidigare utfälld aluminiumhydroxid varvid aluminiumhydroxid i fast form (en mellanprodukt som innehåller cirka 40 % kemiskt bundet vatten) urskiljs ur lösningen när denna svalnar. Produkten, aluminiumhydroxid, kan avlägsnas i detta skede eller vidareförädlas till aluminiumoxid genom glödgning. Den produkt som avlägsnas i detta skede är aluminiumhydroxid av handelskvalitet.

(61) Huvuddelen av aluminiumhydroxiden (90 %) torkas ytterligare (vattnet avlägsnas från kristallernas yta) och glödgas (vattnet inuti kristallerna avlägsnas). Resultatet av denna process är glödgad aluminiumoxid. 90 % av den glödgade aluminiumoxiden används vid smältning av aluminiummetall, varför den kallas metallurgisk aluminiumoxid eller aluminiumoxid för smältning (SGA). Återstående 10 % av den glödgade aluminiumoxiden används för tillverkning av aluminiumoxider för tabularaluminiumkvaliteter, aluminatcement och mullit. I dessa kemiska produkter har aluminiumoxiderna produktegenskaper som hög temperaturtålighet och hög kemisk, mekanisk och elektrisk motståndskraft.

(62) Aluminiumhydroxid av handelskvalitet (kallas även aluminiumtrihydrat, ATH eller aluminiumtrihydroxid) som inte har glödgats avlägsnas som en mellanprodukt vid SGA-framställningen i en våt kakliknande form kallad våtfilterkaka eller våthydrat. Denna torkas vanligen för att framställa aluminiumhydroxider av handelskvalitet(18) (dvs. en standardprodukt som inte bearbetas ytterligare enligt särskilda krav från kunderna). Aluminiumhydroxid av handelskvalitet är en aluminiumoxid av kemisk kvalitet (CGA). Den våta respektive den torra aluminiumhydroxiden av handelskvalitet är i detta skede råvaror, som är utbytbara mot varandra. Det finns bara ett litet nischsegment där enbart torr hydroxid kan användas, och det är glasframställning. Aluminiumhydroxid av handelskvalitet säljs till kunder som använder den för många olika slutanvändningstillämpningar, inbegripet som råvara vid framställning av olika industrikemikalier, till exempel aluminiumsulfat (till vattenrening, pappersframställning och titandioxid), aluminiumklorid (katalysator i organisk kemi), aluminiumfluorid (används i smältverken som tillsats i smältan), cement samt för syntetiska zeoliter (molekylära silar som används vid petrokemisk krackning och i tvättmedel).

(63) Aluminiumhydroxid av handelskvalitet används även som råvara vid produktion av aluminiumhydroxid av specialkvalitet. Aluminiumhydroxider av specialkvalitet tillverkas i mindre volymer än aluminiumhydroxider av handelskvalitet, och kräver ytterligare tillverkningssteg och kunnande. Aluminiumhydroxider av specialkvalitet tillverkas genom ytterligare förädlingsprocesser som malning (mekanisk krossning för att uppnå grov partikelstorlek), omkokning och omutfällning (hydroxiden löses i kaustiklösning, därefter särskilda processteg och omutfällning i form av hydroxid) eller beläggning (den malda eller den utfällda hydroxiden blandas med andra kemikalier för att ge en kemisk beläggning). Aluminiumhydroxider av specialkvalitet säljs för olika slutanvändningstillämpningar som skiljer sig från tillämpningarna för aluminiumhydroxid av handelskvalitet. Flamskydds- och fyllnadsmedel inom plastindustrin, fyllnads- och beläggningstillämpningar inom pappersindustrin, absorptionsmedel och katalysatorer samt mjukpoleringstillämpningar.

(64) Kommissionens granskning har lett fram till slutsatsen att aluminiumhydroxid av handelskvalitet, som används som råvara vid produktion av olika industrikemikalier, till exempel aluminiumsulfat, aluminiumklorid, aluminiumfluorid, cement samt för syntetiska zeoliter, utgör en separat produktmarknad skild från andra kvaliteter och typer av aluminiumoxider.

Faktorer på utbudssidan

(65) Utbytbarheten på efterfrågesidan när det gäller aluminiumhydroxid av handelskvalitet är mycket begränsad, eftersom endast ett fåtal raffinaderier kan leverera det. På grund av att de är inriktade på metallurgisk aluminiumoxid saknar de flesta raffinaderier den mekaniska utrustning som krävs för att fånga upp aluminiumhydroxid av handelskvalitet mellan filter och glödgningsugn, eller så kan de endast producera aluminiumhydroxid av handelskvalitet med en hög halt av restämnen från organiska bauxitföreningar, som gör den olämplig för många kemiska processer. Även om det vore tekniskt möjligt att ställa om produktionen genom att helt enkelt låta bli att vidareförädla aluminiumhydroxiden till aluminiumoxid genom glödging skulle detta i de flesta fall skapa stora logistiska problem, eftersom aluminiumoxid lagras i silos medan aluminiumhydroxid av handelskvalitet på grund av sin höga vattenhalt kräver särskilda lagrings- och logistiksystem. Dessutom krävs en torkmaskin för att framställa torr aluminiumhydroxid. De främsta leverantörerna av aluminiumhydroxid av handelskvalitet i EES-området är Alcoa, Reynolds, VAW och Pechiney.

(66) Granskningen av marknaden visar att en 5-10-procentig ökning av priset på aluminiumhydroxid av handelskvalitet inte omedelbart skulle leda till nya marknadsinträden, eftersom alternativkostnaden och den nödvändiga kapitalinvesteringen är alltför hög. Inte heller kan en ökning av etablerade leverantörers kapacitet enbart vara följden av en liten prishöjning, ens om denna är varaktig, eftersom kapacitetsökningar inom produktion av aluminiumoxid är svåra och dyra.

(67) En ökning av priset på aluminiumhydroxid av handelskvalitet skulle inte kunna motverkas genom att ställa om SGA-produktion till produktion av aluminiumhydroxid. För det första skulle detta innebära att smältverken inte skulle utnyttja hela sin kapacitet, vilket i sin tur skulle medföra stora kostnadsökningar för aluminiumproducenterna(19). För det andra skulle en omställning av SGA-kapacitet för att möta ett högre pris på aluminiumhydroxid av handelskvalitet innebära att aluminiumproducenter som integrerat bakåt överger försäljning av primäraluminium, där priset är betydligt högre än för någondera typen av aluminiumoxid, och att smälttillgångar med höga fasta kostnader slösas bort. Av dessa skäl skulle inte ens ett mycket högt pris på aluminiumhydroxid av handelskvalitet leda till att SGA-produktion ställs om. Enda alternativet är att öka aluminiumoxidraffinaderiets kapacitet, vilket skulle medföra höga investeringskostnader.

(68) På kort- och medellång sikt vore därför en höjning av priset på aluminiumhydroxid av handelskvalitet lönsam.

Faktorer på efterfrågesidan

(69) Som framgår av punkt 62 används aluminiumhydroxid av handelskvalitet för framställning av olika industrikemikalier och säljs till tillverkare av sådana kemikalier i form av en standardprodukt, som inte vidareförädlas enligt särskilda krav från dessa tillverkare.

(70) Det finns emellertid olika typer av aluminiumhydroxid av handelskvalitet beroende på skillnader i partikelstorlek, morfologi, vithet, vatteninnehåll, α-aluminiumoxidinnehåll(20) och föroreningar. I stort sett handlar det dock om samma produkt.

(71) Aluminiumhydroxid av handelskvalitet används bland annat för att framställa aluminiumsulfat. Hydroxiden blandas då med svavelsyra i en reaktor varefter den antingen tappas upp i torkskålar för att framställa aluminiumsulfat i fast form eller spädes med avmineraliserat vatten för att framställa aluminiumsulfatlösning. Aluminiumsulfat används av dricksvattenindustrin där låga halter av tungmetaller är ytterst viktigt, men också för rening av kommunala och industriella vattentäkter och inom pappersindustrin, där låga järnhalter är väsentligt för att åstadkomma vithet. Miljölagstiftningen har gjort att efterfrågan på aluminiumsulfat ökat de senaste tjugo åren.

(72) Aluminiumfluorid är baserat på aluminiumhydroxid av handelskvalitet som behandlats antingen med fluorkiselsyra eller vätefluorid (HF) i torrmetoden eller flytande HF i våtmetoden. Aluminiumfluorid används främst som tillsats i den kryolitsmälta som används vid den elektrolytiska reduktionen av aluminiumoxid till aluminiummetall i Hall-Héroult-processen. Efterfrågan på aluminiumfluorid har ökat konstant med 2-4 % sedan 1995.

(73) Aluminiumklorid framställs genom att låta klor reagera med smält aluminiummetall eller genom pyrolys av aluminiumhydroxid av handelskvalitet. Aluminiumklorid används som katalysator inom organisk kemi, vid isomerisering av flygbensin, vid tillverkning av etylklorid, butengummi, förstadier till färgningsmedel, tvättmedel, polymerer etc., vid pigmentproduktion, i ylle samt vid bearbetning och limning av papper.

(74) Aluminiumhydroxid av handelskvalitet används även för framställning av zeolit, som används som tvättmedelsingrediens av tvättmedelsindustrin. I produktionsprocessen löses aluminiumhydroxid av handelskvalitet med kaustiksoda och blandas med flytande silikat. Zeolit utkristalliseras från denna lösning efter flera steg av kristallisering, filtrering och torkning. Under de senaste tjugo åren har lagstiftningen begränsat användningen av fosfater i tvättmedel, vilket har ökat efterfrågan på zeolit som ersättning för fosfat till närmare 1 miljon ton.

(75) Vid kommissionens granskning av marknaden uppgav tillverkare av ovannämnda produkter att det av tekniska skäl är omöjligt att ersätta aluminiumhydroxid av handelskvalitet med någon annan produkt i produktionsprocesserna.

Slutsatser om definitionen av produktmarknad

(76) Med utgångspunkt från ovanstående punkter drar kommissionen slutsatsen att det finns en separat produktmarknad för aluminiumhydroxid av handelskvalitet, som används vid framställning av olika industrikemikalier.

Definition av geografisk marknad

(77) Även om den geografiska marknaden för SGA kan betraktas som global är den geografiska räckvidden för aluminiumhydroxid av handelskvalitet mer begränsad.

(78) Jämfört med SGA är hanteringen och logistiken för aluminiumhydroxid av handelskvalitet helt annorlunda. Köpare av aluminiumhydroxid av handelskvalitet inom den kemiska industrin och plastindustrin kräver tidsanpassade leveranser (just-in-time) av små partier, vilket är oekonomiskt vid långväga leveranser. Aluminiumhydroxid av handelskvalitet innehåller 40 % vatten, vilket gör det svårt och dyrt att transportera den långa sträckor. Vid import av aluminiumhydroxid av handelskvalitet till EES-området tillkommer dessutom en tullavgift på 5,5 %, utom för de anslutande länder som har Europaavtal. Det är dock enbart Ungern som har förädlingskapacitet för aluminiumhydroxid av handelskvalitet. Ajka, som är den enda producent som exporterar små kvantiteter till EU, saknar vattenvägar, vilket innebär höga transportkostnader om aluminiumhydroxid av handelskvalitet skall transporteras långa sträckor. Enligt parterna innebär de globala transportpriserna ett extra påslag med 15 % på det slutliga försäljningspriset på aluminiumhydroxid av handelskvalitet som exporteras från eller importeras till EES-området. I dagsläget sker endast en begränsad import till EES-området, motsvarande 9,5 % av den totala EES-konsumtionen. Den geografiska marknaden för aluminiumhydroxid av handelskvalitet tycks därför begränsad till EES.

(79) Aluminiumhydroxid av handelskvalitet handlas över hela världen, men i mindre omfattning än SGA. Enligt uppgifterna från tredje parter skiljer sig den nordamerikanska och den europeiska marknaden åt både ifråga om logistikkostnader och tullavgifter, och granskningen av marknaden visar att kunder i EES-området främst köper aluminiumhydroxid av handelskvalitet från EES-produktionsanläggningar. Fram till 1997 transporterade dock Alcoa aluminiumhydroxid av handelskvalitet från [...]* till EES-området för att sälja den till kunder där. Denna import tycks dock ha minskat efter Alcoas förvärv av Inespals aluminiumoxidanläggning i San Ciprian i Spanien. Sedan dess har Alcoa endast sålt aluminiumhydroxid av handelskvalitet som produceras i företagets EES-anläggning. 1996 beslutade Kaiser dessutom att upphöra med exporten av aluminiumhydroxid av handelskvalitet till Europa på grund av de höga logistikkostnaderna.

(80) Av ovannämnda skäl tycks den geografiska marknaden för aluminiumhydroxid av handelskvalitet begränsad till EES.

Bedömning ur konkurrenshänseende

(81) Kommissionen har tagit emot flera klagomål från den sektor som använder aluminiumhydroxid av handelskvalitet för framställning av olika industrikemikalier. De klagandes synpunkter går ut på att fusionen i realiteten skulle skapa en enda leverantör av aluminiumhydroxid av handelskvalitet, och att denna leverantör fritt kan styra över priser och sålda kvantiteter. Det skulle inte vara möjligt att hitta en annan leverantör, eftersom övriga producenters produktion inte räcker för att tillgodose tillverkarnas efterfrågan på aluminiumhydroxid av handelskvalitet som används för framställning av olika industrikemikalier.

(82) Parternas andel av marknaden för aluminiumhydroxid av handelskvalitet är [40-50 %]* i världen och [45-55 %]* i EES-området. Den närmaste konkurrenten Pechiney har en marknadsandel på [5-15 %]* i EES, följt av Alusuisse [5-15 %]*, VAW [1-10 %]* och Alcan [1-10 %]*. De närmaste konkurrenterna har följande marknadsandelar i världen: Kaiser [5-15 %]*, Alcan [1-10 %]*, NLM [1-10 %]*, Pechiney [1-10 %]* och Sumitomo [1-10 %]*.

>Plats för tabell>

(83) På EES-marknaden är antalet leverantörer av aluminiumhydroxid av handelskvalitet få: Alcoa, Reynolds, Pechiney, Alusuisse, VAW och Alcan. Förutom Alcoa och Reynolds har övriga leverantörer av aluminiumhydroxid av handelskvalitet endast en mindre del av den totala EES-marknaden för obearbetad aluminiumhydroxid, och särskilt kunder i norra Europa har inte angett några andra leverantörer av obearbetad aluminiumhydroxid än Alcoa, Reynolds, Pechiney, VAW och Alcan. Marknaden för aluminiumhydroxid av handelskvalitet har blivit alltmer konsoliderad efter fusionen mellan Alcan och Alusuisse(21), som har 13 % av marknaden. En majoritet av de tillfrågade i kommissionens granskning av marknaden har uppgett att det är mycket osannolikt att leverantörer av aluminiumhydroxid av handelskvalitet utanför EES-området skulle kunna leverera denna produkt till EES-kunder. Leverantörer av aluminiumhydroxid av handelskvalitet i exempelvis USA och Japan är alltför långt bort för att kunna leverera obearbetad aluminiumhydroxid till kunder i EES-området på ett ekonomiskt hållbart sätt. Östeuropeiska leverantörer, till exempel Ajka i Ungern, hindras dessutom av höga logistikkostnader och bristande lagringsmöjligheter på destinationsorterna. De EES-baserade kunderna anser för övrigt att den östeuropeiska aluminiumhydroxiden av handelskvalitet är av alltför dålig kvalitet.

(84) De samgående parternas höga marknadsandel är redan det en indikation på deras starka ställning på marknaden för aluminiumhydroxid av handelskvalitet. Det måste därför undersökas om det finns andra viktiga faktorer vid en fusion, utöver den höga totala marknadsandelen, som skulle leda till att den föreslagna transaktionen skapar en dominerande ställning för de samgående parterna på marknaden för aluminiumhydroxid av handelskvalitet.

(85) I ovanstående analys av produktmarknaden beaktades huruvida en ökning av priset på aluminiumhydroxid av handelskvalitet skulle kunna motverkas antingen genom åtgärder av andra leverantörer av olika kvaliteter av aluminiumoxid eller genom att ersätta obearbetad aluminiumhydroxid med andra produkter. Slutsatsen är att ingen utbytbarhet skulle utvecklas vare sig på utbuds- eller efterfrågesidan på kort till medellång sikt.

(86) Parterna har angett att Kaisers anläggning Gramercy i USA troligtvis kommer att återuppta sin produktion senare i år och därigenom bli en potentiell leverantör av aluminiumhydroxid av handelskvalitet till EES-området. De som lämnat synpunkter vid granskningen av marknaden är dock mycket tveksamma till det datum som satts för öppnandet av Gramercy liksom möjligheterna att exportera aluminiumhydroxid av handelskvalitet till EES. Det tycks finnas fog för detta tvivel eftersom Kaiser 1996 gav en oberoende konsult i uppdrag att undersöka de ekonomiska följderna av att Kaiser skulle marknadsföra och sälja aluminiumhydroxid av handelskvalitet i Europa. Mot bakgrund av undersökningens slutsatser om undersökningen av marknaden och logistikkostnaderna beslutade Kaiser att inte gå vidare med projektet, eftersom en solid grund för att bygga upp en långsiktig närvaro i Europa saknas.

(87) Med tanke på strukturen hos marknaden för aluminiumhydroxid av handelskvalitet och de höga investeringskostnaderna för en potentiell ny aktör är det osannolikt att några nya leverantörer av aluminiumhydroxid av handelskvalitet kommer att försöka etablera sig i EES-området. Tullavgiften på 5,5 % på import till EES av aluminiumhydroxid av handelskvalitet och de höga logistikkostnaderna utgör också hinder för marknadsinträde. Kommissionens granskning av marknaden visar att import till EES-marknaden av aluminiumhydroxid av handelskvalitet från Öst- och Centraleuropa är högst osannolik. Skälen är de höga logistikkostnaderna vid transport av aluminiumhydroxid av handelskvalitet, den begränsade kapaciteten hos de anläggningar i Öst- och Centraleuropa som är potentiella leverantörer och det stora antalet kunder som uppgett att kvaliteten på aluminiumhydroxid av handelskvalitet från dessa anläggningar är otillfredsställande.

(88) Den sammanslagna enhetens ställning på marknaden stärks vidare av det stora antalet relativt små köpare av aluminiumhydroxid av handelskvalitet i senare produktionsled. Enligt parternas egna uppgifter köper den största kunden mindre än [...]* ton aluminiumhydroxid av handelskvalitet (1999 års omsättning), vilket kan jämföras med EES-områdets totala konsumtion av aluminiumhydroxid av handelskvalitet, 1,13 miljoner ton. Andra kunder köper betydligt mindre kvantiteter. Som framgår av punkterna 69-75 saknas alternativa material som kan ersätta aluminiumhydroxid av handelskvalitet vid framställning av olika industrikemikalier. Kunder i senare produktionsled saknar därför köpkraft att sätta emot, varför de kommer att stå inför en monopolmarknad där Alcoa/Reynolds fritt kan styra över kvantiteter och priser på aluminiumhydroxid av handelskvalitet.

Slutsats

(89) Med utgångspunkt från det ovanstående drar kommissionen slutsatsen att den föreslagna transaktionen kommer att leda till att en dominerande ställning skapas på marknaden för aluminiumhydroxid av handelskvalitet i EES-området.

C. P0404 HÖGRENT ALUMINIUM

Relevant produktmarknad

(90) Primäraluminium framställs med olika grader av renhet. Det kan delas in i tre allmänna kategorier: högren metall, normalren metall och lågren metall. Graden av renhet hos primäraluminium bestäms av nivån av föroreningar, främst kisel och järn, i det totala metallinnehållet. Primäraluminium som innehåller över 99,7 % aluminium och mindre än 0,1 % kisel och 0,2 % järn kallas högrent aluminium. P0404 högrent aluminium innehåller mindre än 0,04 % kiselföroreningar och 0,04 % järnföroreningar, eller består av rent aluminium till cirka 99,92 %(22). Den typen av aluminium används inom flyg-, rymd- och försvarsindustrin.

(91) Granskningen av marknaden visar att P0404 högrent aluminium utgör en produktmarknad som är skild från marknaden för normalrent aluminium och andra kvaliteter av högrent aluminium.

(92) Ur efterfrågesynpunkt används P0404 som råvara vid tillverkning av högrena aluminiumlegeringar, där särskilda mekaniska egenskaper krävs (t.ex. lätthet, hållbarhet och brottfasthet). Den typen av legeringar används inom rymd- och flygindustrin. Aluminium-litiumlegeringar och andra högrena aluminiumlegeringar (t.ex. legeringar i 2000- och 7000-serierna) används främst vid tillverkning av skott, särskilda motordelar och yttre bränsletankar på flygplan och rymdfarkoster. Granskningen av marknaden visar att efterfrågan på P0404 är mycket stabil. Faktum är att de fysikaliska och mekaniska egenskaperna hos P0404 liksom prisskillnaderna gör att flyg- och rymdindustrin inte kan ersätta det med aluminium med högre eller lägre renhet. Å ena sidan är aluminium med högre renhet dyrare och lämpar sig särskilt väl för tillämpningar med högt förädlingsvärde, t.ex. elektronik, CD-spelare och kondensatorer. Å andra sidan har aluminium med lägre renhet föroreningsnivåer som gör att det är olämpligt för legeringar för flyg- och rymdindustrin. Köpare av P0404 som tillverkar legeringar för flyg- och rymdindustrin hävdar att de vid en liten men märkbar, varaktig ökning av priset på P0404 med 5-10 % absolut inte kan övergå till någon annan råvara, vare sig någon annan metall än aluminium eller annat högrent aluminium än P0404. Ur efterfrågesynpunkt anser kommissionen att det inte finns något substitut för P0404 i tillverkningen av legeringar för flyg- och rymdindustrin (aluminium-litiumlegeringar och andra legeringar), och att P0404 är en produkt som skiljer sig från aluminium med andra grader av renhet liksom från andra metaller.

(93) När det gäller utbudssidan hävdar de samgående parterna att utbytbarheten i allmänhet är mycket hög när det gäller aluminiumproduktion och att produktionen av P0404 och andra kvaliteter av högrent aluminium är tillgänglig för alla aluminiumsmältverk i världen. Detta är dock inte något som bekräftas av granskningen av marknaden. Den tyder i stället på att smältverk som producerar aluminium med lägre renhet inte på ett enkelt och snabbt sätt kan ställa om till produktion av P0404 och därigenom bli löpande och långsiktiga leverantörer av denna produkt. Det kan ta upp till två år för ett smältverk, som för närvarande producerar andra kvaliteter av högrent aluminium, att bli en långsiktig och löpande leverantör av P0404. Utöver nödvändiga omställningar och förändringar av arbetsrutiner, vars syfte är att uppnå minsta lönsamma produktionsskala för stora kvantiteter P0404, måste produktionskvaliteten finjusteras kontinuerligt under en lång tid. Kommissionen har frågat smältverk som för närvarande inte producerar P0404 hur stor sannolikheten är att de ger sig in på marknaden vid en liten men märkbar, varaktig ökning av priset på P0404. Inget av smältverken sade sig vilja göra detta. Alltså kan smältverk som för närvarande producerar normalrent P1020 aluminium inte anses utgöra en del av marknaden för P0404.

(94) Smältverk som för närvarande producerar andra kvaliteter av högrent aluminium än P0404 (oavsett om renhetsgraden är högre eller lägre) skulle heller inte övergå till P0404 vid en liten men märkbar, varaktig ökning av priset på P0404. Även om dessa smältverk skulle ha teknisk kapacitet att producera P0404 skulle de inte ha några ekonomiska skäl att göra det. Aluminium med högre renhet än P0404 kräver större marginaler (överskott), vilket inte skulle kunna behållas vid en omställning av produktionen till P0404. Även om omställningskostnaden i sig kanske inte blir så stor såtillvida att smältverken har den utrustning som krävs för att producera högrent aluminium (point feeder-teknik och datorstyrning) skulle omställningens driftskostnader överstiga intäkterna, efter justering för faktisk avkastning, även vid en kraftig höjning av P0404-priset. Enligt en CRU-rapport om högrent aluminium skulle kapitalkostnadskravet för ett smältverk som beslutar att en del av produktionen skall utgöras av högrent aluminium variera kraftigt beroende på vilken teknik och utrustning som redan används i smältverket. Dessutom beräknas driftskostnaderna för ett smältverk som ställer om till P0404 öka med cirka 53 USD/ton. Även om ett smältverk har point feeder-teknik och datorstyrning skulle det fortfarande uppstå extra kapitalkostnader, till exempel 20-50 USD/ton för nya rörledningar och 15 USD/ton i förlorade produktionsintäkter under omställningstiden. Med beaktande de extra driftskostnaderna liksom intäkterna vore därför en omställning till P0404 olönsam, eftersom den ökade vinsten från omställningen skulle bli 24-49 USD/ton, vilket är mindre än de extra driftskostnaderna på 53 USD/ton. Även om smältverk som för närvarande producerar aluminium med annan renhetsgrad skulle kunna ställa om till P0404 finns det således inga ekonomiska skäl att göra detta ens om priserna stiger kraftigt. Smältverken uppgav faktiskt till CRU att de gjort ett medvetet val att inte börja producera högrent aluminium, utifrån en kostnads- och intäktsanalys. Detta är skälet till att det inte skett någon faktisk omställning till P0404 i några smältverk under de senaste åren. Kommissionen har vänt sig till smältverk som för närvarande producerar högrent aluminium (inte nödvändigtvis P0404), vare sig detta sker i stora och jämna kvantiteter, i små kvantiteter eller som biprodukt. Smältverken uppgav att de vid en liten men märkbar, varaktig ökning av priset på P0404 inte skulle ställa om sin produktion av högrent aluminium till P0404. Smältverk som ibland producerar P0404 som biprodukt från mer effektiv verksamhet (t.ex. P0202-produktion) uppgav att de inte skulle öka eller rationalisera sin P0404-produktion. Ett av de skäl som angavs är den relativt begränsade efterfrågan på P0404 jämfört med de oproportionerligt stora investeringarna när det gäller finansiering, tid, mänskliga resurser, arbetsmetoder och höga driftskostnader. Framför allt de amerikanska smältverken uppgav att det på kort sikt dessutom vore omöjligt att öka P0404-produktionen vid en eventuell prishöjning, på grund av den nuvarande amerikanska miljölagstiftningen som hindrar sådan utvidgning(23). Aluminium med högre renhet utgör därför inte en del av P0404-marknaden.

(95) Med utgångspunkt från det ovanstående anser kommissionen att P0404-aluminium varken är en del av marknaden för normalrent aluminium eller en del av den samlade marknaden för högrent aluminium. Sammanfattningsvis utgör marknaden för P0404-aluminium därför en separat, relevant produktmarknad.

Relevant geografisk marknad

(96) Liksom normalrent primäraluminium handlas högrent aluminium på världsmarknaden. Eftersom den viktigaste slutanvändaren av P0404 är flyg- och rymdindustrin är det främst EU och Nordamerika som handlar med P0404, då det är där de stora tillverkarna av legeringar för flyg- och rymdindustrin liksom den huvudsakliga kundkretsen finns. Den geografiska marknaden för högrent aluminium kan därför vara mindre än världen. CRU uppger att typmarknaden för högrent aluminium (inte nödvändigtvis P0404) är en regional marknad, som är starkt beroende av konsumtionscykler och den regionala efterfrågan och utbudet. CRU konstaterar att marknaden vid vissa tidpunkter är mellanregional och ibland global. Vidare sägs att köpare av högrent aluminium vanligen föredrar att få sina leveranser från tämligen närbelägna smältverk, för att minska fraktkostnaderna. Beroende på den lokala efterfrågan och regionala ekonomiska fördelar vid den aktuella tidpunkten kan köparna tvingas att beställa från en leverantör utanför sin ordinarie verksamhetsregion. För att begränsa fraktkostnaderna förekommer det även att köpare och säljare av högrent aluminium byter metaller (dvs. kunderna köper metall från en leverantör i Australien, men får metall som produceras vid ett smältverk närmare sin ordinarie verksamhetsregion i USA eller EU). Även om det finns en önskan bland aktörerna att begränsa de långväga transporterna visade granskningen av marknaden att globala handelsflöden förekommer. Kommissionen anser därför att det finns en världsomfattande marknad för P0404-aluminium.

Bedömning ur konkurrenshänseende

(97) I sin granskning har kommissionen beaktat ett klagomål från McCook Metals L.L.C. (nedan kallat McCook). McCook är en f.d. Reynolds-anläggning som ligger i McCook i den amerikanska delstaten Illinois. Anläggningen avyttrades av Reynolds 1998. McCook är för närvarande en aktiv producent av aluminiumlegeringar för flyg- och rymdindustrin. För detta syfte köper McCook P0404 som används för att tillverka aluminium-litiumlegeringar. På marknaden för legeringar för flyg- och rymdindustrin, som utgör ett senare produktionsled, konkurrerar McCook med Alcoa och även i någon mån med Century Aluminium (som nyligen köptes upp av Pechiney). Före fusionen köpte McCook P0404 från Reynolds. McCook hävdar att det sammanslagna företaget efter fusionen både kommer att ha möjlighet och anledning att begränsa produktionen och höja priset på P0404 för McCook, och därigenom begränsa eller till och med hindra McCook från att konkurrera med Alcoas försäljning av aluminium-litiumplattor och andra högrena legeringar för flyg-, rymd- och försvarsindustrin.

(98) Transaktionen kommer att leda till en vertikal integrering eftersom Alcoa förvärvar Reynolds, dvs. McCooks P0404-leverantör, samtidigt som företaget verkar på marknaden för aluminium-litiumlegeringar för flyg- och rymdindustrin i senare produktionsled. Det bör därför undersökas om transaktionen kan påverka konkurrensen negativt. Det är framför allt två frågor som är viktiga vid bedömningen av den föreslagna transaktionen och som rör P0404-marknaden och dess vertikalt relaterade marknad för aluminium-litiumlegeringar för flyg- och rymdindustrin. För det första bör det undersökas om det sammanslagna företaget genom sin starka ställning på P0404-marknaden i tidigare produktionsled får möjlighet att skaffa sig eller förstärka en dominerande ställning när det gäller P0404-utbudet. För det andra bör det undersökas om det sammanslagna företaget genom sin starka ställning på marknaden för aluminium-litiumlegeringar för flyg- och rymdindustrin i senare produktionsled skulle kunna stänga konkurrerande oberoende leverantörer av aluminium-litiumlegeringar för flyg- och rymdindustrin, t.ex. McCook, ute från en betydande del av marknaden.

(99) Även om både de samgående parterna och McCook är amerikanska företag och deras produktion av P0404 och aluminium-litiumlegeringar för flyg- och rymdindustrin sker i USA, är koncentrationens effekter på P0404-marknaden, och i förlängningen på produktionen och utbudet av aluminium-litium och andra legeringar för flyg och rymdindustrin, en fråga som omfattas av kommissionens behörighet för granskning och övervakning av koncentrationer. Både P0404 och legeringar för flyg- och rymdindustrin utgör globala marknader, där EU är en integrerad del. Med utgångspunkt från koncentrationens effekter inom EU skall det noteras av flera försvarsdepartement i medlemsstaterna, liksom enskilda industrier, konsortier och program inom flyg- och rymdindustriområdet i EU (Airbus med partner, Fokker Aerostrukturs, Eurofighter, Europeiska rymdorganisationen och dess Ariane V-program, Sonaca etc.), har leveransavtal med McCook eller Alcoa när det gäller legeringar tillverkade av P0404 för flyg- och rymdindustrin. Som framgår nedan skulle den föreslagna koncentrationen få betydande, förutsebara och direkta konsekvenser för slutanvändare och konsumenter i EU eftersom transaktionen skulle skapa en dominerande ställning.

Den faktiska konkurrensen på P0404-marknaden

(100) Granskningen visar att det är svårt att bedöma omfattningen av både P0404-kapacitet och P0404-produktion. Den främste analytikern på aluminiumområdet (James F. King, CRU) beräknar marknadsandelar utifrån smältkapaciteten för normalrent aluminium, och kan även uppskatta produktionskapaciteten för högrent aluminium (alla renhetsgrader). Trots detta finns inga uppgifter alls om respektive renhetsgrad, inbegripet P0404. Det är därför nödvändigt att använda riktvärden för att bedöma omfattningen av de samgående parternas ställning på marknaden när det gäller produktion och utbud av P0404.

(101) I praktiken är det få företag som löpande säljer större kvantiteter av P0404 till tillverkare av aluminium-litiumlegeringar för flyg- och rymdindustrin. Utifrån tillgängliga historiska uppgifter är det bara två företag som levererat P0404 till sådana tillverkare: Reynolds och Southwire, båda baserade i USA. Det var enbart dessa två producenter som deltog i McCooks anbudsinfordringar för P0404 i augusti och oktober 1999. Att döma av anbuden i McCooks anbudsinfordran har Reynolds cirka 50 % av P0404-marknaden, eftersom det enda andra företag som var villigt att ingå ett långfristigt leveransavtal för P0404 var Southwire.

(102) De anmälande parterna har dock namngett åtta företag förutom Reynolds som kan sälja P0404 till tredje part: Southwire (USA), Ormet (USA), Noranda (USA), Dubal (Dubai), Comalco (Australien), Pechiney (Frankrike), Asahan (Indonesien) och Kaiser, genom sitt 90-procentiga ägarintresse i Valco (ett smältverk i Ghana i Afrika). Kommissionen anser inte att samtliga dessa företag är faktiska, pålitliga och långsiktiga leverantörer av P0404, av skäl som redovisas närmare nedan.

(103) Som nämns i punkt 101 har McCook utlyst två globala anbudsinfordringar (nedan kallade McCooks anbudsinfordringar) avseende långfristiga leveransavtal för P0404. Endast Reynolds och Southwire kunde lämna anbud om ett långfristigt leveransavtal för P0404. Alla övriga tillfrågade företag kunde eller ville inte tillgodose McCooks leveransbehov. Alcan uppgav till exempel att man inte skulle kunna leverera P0404, eftersom man använder hela sin produktion internt. Alouette (ett gemensamt företag mellan Hoogovens och VAW) uppgav också att man använder sin produktion internt. Bharat Aluminium (ägt av indiska staten) uppgav att USA, där McCook ligger, ligger utanför företagets exportområde. Billiton svarade att man producerar mycket lite P0404 och att detta avsätts på annat håll. Comalco svarade att man inte kunde ingå något långfristigt leveransavtal, men att det däremot fanns möjlighet till avistaförsäljning av P0404. Dubal svarade nej på grund av kapacitetsbegränsningar och produktmixskäl. Glencore, som är ett metallhandelsföretag, lämnade ingen offert, och detsamma gäller Barclays Capital, Sumitomo och Novarco. Kaiser uppgav att företagets P0404 produceras av Valco i Ghana, vars produktion i första hand exporteras till EU (inom ramen för ett förmånsavtal om import). Noranda sade sig enbart vara intresserat av avistaförsäljning av P0404. Ormet lämnade ingen offert. Pechiney World Trade USA meddelade att man inte kommer att producera P0404 under de närmaste åren. Tomago, via sitt gemensamma företag Gore Aluminium, och VAW uppgav att de inte producerar P0404. Parterna hävdade att anbudsinfordran och dess resultat är trovärdigt. De uppgav att McCooks anbudsinfordran utlystes efter det att McCook och Reynolds undertecknat ett nytt leveransavtal om P0404 och att ingen av de tillfrågade leverantörerna därför tagit McCooks anbudsinfordran på allvar. Kommissionen håller inte med parterna om detta. För det första utgår parterna från att de tillfrågade leverantörerna känt till det enskilda avtalet mellan Reynolds och McCook. Inga bevis för detta har kommit till kommissionens kännedom, vare sig genom den anmälande parten eller kommissionens egen granskning av marknaden. För det andra kunde de tillfrågade leverantörerna omöjligen känna till om avtalet täckte alla McCooks behov, ens om de kände till avtalet mellan McCook och Reynolds, eller om McCooks anbudsinfordran avsåg kompletterande materialkvantiteter. Detta bekräftas av det faktum att flertalet leverantörer faktiskt svarade på McCooks anbudsinfordran, antingen i form av ett nekande svar, ett besked om att leveransmöjligheter saknas eller ett specifikt förslag. För det tredje löpte avtalet mellan McCook och Reynolds endast i två år, och utsikterna att bli leverantör åt McCook efter detta skulle ha varit skäl nog att lämna in ett anbud avseende P0404 även för de tillfrågade leverantörer som kan ha känt till ovannämnda avtal. Av dessa skäl anser kommissionen att McCooks anbudsinfordran kan utgöra ett förhållande som måste beaktas vid bedömningen av koncentrationens effekter på marknaden för P0404 högrent aluminium.

(104) Vid denna granskning kunde kommissionen faktiskt bekräfta flertalet av yttrandena ovan, även om en del av de faktiska P0404-leverantörerna (Southwire och Noranda) inte hade svarat på kommissionens begäran om uppgifter(24).

(105) Faktum är att granskningen av marknaden visade att de få P0404-producenter som finns saknar kapacitet att producera och leverera P0404 på längre sikt. De ryska smältverken och den indonesiska producenten Asahan har varken skäl eller tekniska möjligheter att försöka få till stånd en jämn produktion av P0404. Alouette producerar visserligen högrent aluminium för sitt interna behov men framställer inte aluminium med samma renhetsgrad som P0404. Ormet uppgav att man säljer P0404 när det finns, vilket tyder på att de inte vill binda sig vid långsiktig produktion av P0404. Ormet har heller inga planer på att utvidga sin nuvarande P0404-produktion. Som de tredje parterna uppgivit har Omet dessutom kontrakt med Alcoa. Valco kan producera högrent aluminium upp till nivån P0610. Billiton producerar endast mindre kvantiteter som redan avsätts på annat håll.

(106) Dubal har bäst kapacitet att producera högrent aluminium, men producerar andra högrena produkter med högt förädlingsvärde. Faktum är att Dubal producerar P0202 för den japanska elektronikindustrin (CD-spelare, kondensatorer etc.), men inte P0404. Alcan och Pechiney producerar P0404 för interna behov, och kan inte förbinda sig att långsiktigt producera P0404. Corus producerar inte högrent aluminium av typen P0404.

(107) På det hela taget är det inget av de företag som parterna hävdar har kapacitet att producera P0404, i mindre kvantiteter eller som biprodukt, som svarat att de kan producera och sälja P0404 i tillräckligt stora kvantiteter eller med den driftsäkerhet som krävs för att bli en långsiktig leverantör.

(108) Southwire är den enda producent som nu har kapacitet att producera och leverera P0404. Southwire får sina leveranser av högren aluminiumoxid från Kaisers raffinaderi Gramercy i USA. Efter explosionen i Gramercy har dock Southwire fått råvaruproblem och måste finna alternativa leverantörer av högren aluminiumoxid, och kanske bli beroende av leveranser av aluminiumoxid från Alcoa.

(109) Parterna har uppgett att de själva fått P0404-leveranser från andra smältverk tidigare, främst från de åtta företag som nämns ovan. Särskilt Reynolds har köpt avistakvantiteter av P0404 enbart för att leverera till McCook när det råder brist på denna vara. Parterna hävdar därför att deras fusion inte kommer att leda till att en dominerande ställning skapas och att McCook inte kommer att utestängas från leveranser på grund av fusionen, eftersom ovannämnda företag kan tillgodose McCooks leveransbehov.

(110) Kommissionen anser inte att de samgående parternas avistaköp kan jämställas med ett långsiktigt leveransförhållande för en tillverkare av aluminiumlegeringar som konkurrerar på marknaden för tillämpningar för flyg- och rymdindustrin. De samgående parterna har vid olika tillfällen köpt små mängder P0404 av någon av följande anledningar: att jämna ut tillfälliga obalanser mellan den egna P0404-produktionen och parternas interna behov och kontraktsåtaganden, att göra en handelsvinst eller att minska fraktkostnaderna(25). Däremot kan ett företag som konkurrerar på marknaden för legeringar för flyg- och rymdindustrin i senare produktionsled omöjligt ha råd att betala högre avistapriser eller få enstaka leveranser av små och splittrade kvantiteter P0404. Till exempel skulle kvalitetsskillnader som beror på avistaköp från olika smältverk, liksom leveransosäkerheten i samband med detta, till och med kunna skada företagets ställning som underleverantör till flyg- och rymdindustrin.

(111) Kommissionen anser inte att smältverk som producerar mindre mängder P0404 som en biprodukt från produktion av normalrent aluminium kan betraktas som riktiga konkurrenter på P0404-marknaden. Sådana smältverk skulle inte kunna garantera jämna och långsiktiga leveranser av tillräckligt stora kvantiteter P0404, utan att göra stora investeringar. Smältverken skulle inte löpande kunna producera stora mängder P0404. Det beror på att biprodukter i allmänhet produceras i fast proportion till det primäraluminium som produceras vid ett smältverk. Den mängd P0404 som produceras som biprodukt kan alltså ökas endast om produktionen av övriga kvaliteter av aluminium, där P0404 är en biprodukt, också ökas. Inte ens en prisuppgång för P0404 skulle garantera en ökning av aluminiumproduktionen vid sådana smältverk, eftersom P0404 utgör en alltför liten del av produktionen i dessa smältverk (vanligtvis mindre än 5 %). Eftersom efterfrågan skiljer sig mellan olika kvaliteter av aluminium vore det olönsamt att öka produktionen av andra kvaliteter för att kunna producera mer P0404.

(112) Om det sammanslagna företaget skulle höja sina priser eller vägra att sälja till McCook är Southwire det mest sannolika alternativet. Southwire var den enda anbudsgivare, förutom Reynolds, som deltog i McCooks anbudsinfordran för ett långfristigt leveransavtal avseende P0404. Om det skulle ske en kraftig prishöjning eller det sammanslagna företaget skulle vägra att leverera till McCook skulle sannolikt även Southwire höja sina priser till en mycket hög nivå, eftersom alternativa konkurrerande leverantörer saknas. Dessutom skulle Southwires sannolikt ha mindre anledning att ingå ett långfristigt leveransavtal med McCook. Eftersom Alcoa för närvarande är Southwires huvudleverantör av aluminiumoxid kan Southwire dra sig för att störa affärsrelationerna med Alcoa genom att leverera P0404 till McCook, som konkurrerar med Alcoa på marknaden för legeringar för flyg- och rymdindustrin.

(113) Med utgångspunkt från det ovanstående är Reynolds och Southwire de enda verkliga konkurrenter som löpande kan producera och leverera stora kvantiteter P0404 inom ramen för långfristiga kontrakt.

Potentiell konkurrens och hinder för marknadsinträde

(114) Parterna hävdar att många aluminiumproducenter kan betraktas som potentiella leverantörer av P0404, om priset skulle stiga mycket kraftigt. Granskningen av marknaden visar dock att det finns hinder som gör nya marknadsinträden mycket osannolika. Detta gäller både smältverk som för närvarande producerar aluminium med andra renhetsgrader (eller mindre kvantiteter av P0404) och smältverk som för närvarande inte producerar P0404 eller annat högrent aluminium.

(115) Kommissionen har framför allt granskat möjligheterna till marknadsinträde för smältverk som antingen producerar P0404 för interna behov eller smältverk som producerar aluminium med andra renhetsgrader. Utifrån denna bedömning anser kommissionen att det är osannolikt att något av dessa smältverk skulle överväga att löpande börja producera och leverera större mängder P0404 till tredje part. Särskilt Dubal har sagt till kommissionen att man kanske skulle överväga att ställa om produktionen till P0404 och öka försäljningen av P0404 till tredje part om priset ökade med 6-7 %. Billiton, som för närvarande inte producerar P0404, uppgav att man enkelt och utan extra investeringar skulle kunna börja producera och sälja P0404. Billiton lät dock förstå att endast en mindre del av aluminiumproduktionen skulle ställas om till P0404, och det under förutsättning att priset för denna produkt ökar med minst 5 %. Ormet, som producerar små mängder P0404 i form av en biprodukt som avsätts på avistamarknaden, uppgav att man inte skulle utöka försäljningen av P0404 till tredje part hur hög den relativa prisökningen än var. Kaiser meddelade genom sitt smältverk Valco (Ghana) att priserna skulle behöva bli så höga att lönsamheten blir större än med det förmånssystem som företaget omfattas av vid export av P0404 till EU (det allmänna preferenssystemet). Det motsvarar en relativ prisökning på närmare 9 %. Alcan uppgav för kommissionen att man producerar P0404, även om man för närvarande inte säljer till tredje part. Enligt Alcan skulle det krävas en prishöjning på cirka 1,3 % för att företaget skulle börja producera P0404 och sälja till tredje part. Det beror på att Alcan håller på att bygga ett nytt smältverk i Alma i Quebec där högren metall kommer att bli tillgänglig under 2001.

(116) Kommissionen anser inte att ovannämnda aluminiumproducenter utgör något reellt potentiellt hot mot det sammanslagna företagets ställning på P0404-marknaden. Med undantag av Alcan skulle aktörerna eventuellt kunna tänka sig att börja producera och leverera P0404, om priset ökar med minst 5 %. På en råvarumarknad, som marknaden för P0404-aluminium, där två stora leverantörer kan påverka marknadspriset genom sina produktionsbeslut är redan en prisökning på över 5 % att betrakta som mycket hög. Den föreslagna koncentrationen ger även upphov till vertikala frågetecken på grund av det sammanslagna företagets verksamhet på marknaden för P0404 i tidigare produktionsled och marknaden för aluminiumlegeringar för flyg- och rymdindustrin i senare produktionsled. I detta fall skulle utsikterna att potentiella konkurrenter ger sig in på P0404-marknaden vid en kraftig prishöjning inte innebära att det sammanslagna företagets prissättning eller produktionsbeslut påverkas. Till skillnad från ett traditionellt överlappningsfall skulle parterna inte behöva oroa sig för att förlora McCook som kund vid en tillbakapressad kraftig prishöjning eller vägran att sälja. Tvärtom skulle de föredra att McCook antingen betalar högre priser till potentiella konkurrenter eller också får brist på P0404. I båda fallen skulle följden bli att McCook blir mindre konkurrenskraftigt på marknaden för legeringar för flyg- och rymdindustrin i senare produktionsled. Slutligen kommer marknadspriset efter fusionen att ligga på en mycket hög nivå jämfört med före fusionen.

(117) För Alcan skulle en prishöjning på 1,3 % räcka för att man skall överväga att producera P0404 för att sälja till tredje part. Kommissionen anser dock inte att Alcan är en verklig potentiell ny aktör på marknaden. Faktum är att Alcans planer på en vertikal integrering av marknaden för legeringar för flyg- och rymdindustrin i senare produktionsled syftar till att erövra marknadsandelar från redan etablerade företag som Alcoa och McCook. Det är därför mycket osannolikt att Alcan kommer att teckna långsiktiga leveransavtal med McCook.

(118) Den andra gruppen smältverk som skulle kunna utgöra potentiella konkurrenter är de smältverk som enbart producerar normalrent aluminium. Sådana smältverk kan inte på ett enkelt sätt löpande börja producera stora kvantiteter P0404. Ur ekonomisk synvinkel skulle priset på P0404 behöva stiga minst 10 % för att tjäna in den investering som krävs för att ställa om ett smältverk till P0404-produktion. Det beror på att även ett modernt smältverk endast skulle producera 40-75 % högrent aluminium under det första omställningsåret. Som framgår ovan skulle den avkastning från P0404 som en potentiell ny aktör skulle erhålla inte överstiga den lägsta driftskostnaden vid P0404-produktion. Förutom den begränsning som driftskostnaden utgör kan det åtagande som krävs i fråga om arbetsdisciplin och utbildning av personal verka avskräckande. I detta avseende hävdar parterna att allt som krävs för att ställa om ett smältverk till P0404-produktion är lite finjustering av produktionsprocessen (t.ex. avlägsna katoderna från elektrolyskaret tidigare så att järnstiften inte kommer i kontakt med smältan, inte hälla hopsopat material från golvet i karet, som vid produktion av normalrent aluminium, och andra liknande åtgärder). Trots detta uppger de aluminiumproducenter som besvarat kommissionens frågeformulär att tyngre investeringar krävs, både ekonomiskt och i fråga om nya arbetsmetoder. De flesta potentiella leverantörer anser att den immateriella investering som består i vidareutbildning av personal och omorganisation av arbetsmetoder och rutiner utgör det främsta hindret för att ge sig in på marknaden.

(119) Alcoa har gjort ett experiment i sitt smältverk Eastalco i Maryland i USA. Trots att detta smältverk inte har producerat något P0404 de senaste åren kunde det ställa om tre smältkar från normalrent aluminium till P0404 på två månader. Parterna har fört fram detta som ett representativt exempel på hur enkelt och snabbt ett smältverk kan ställa om produktionen till P0404. Kommissionen anser dock inte att exemplet med Eastalco kan betraktas som representativt för den verklighet som företagen lever i. För det första har detta smältverk varit en aktiv producent av P0404 tidigare. Detta underlättade betydligt för en omställning eftersom nödvändig utrustning, arbetsmetoder och, framför allt, produktionserfarenhet redan fanns på smältverket. För det andra producerade smältverket P0404 endast i tre av över hundra tillgängliga smältkar. Det skulle ta betydligt längre tid än två månader för ett smältverk att producera större mängder än vad man kan göra med tre smältkar som ställts om till P0404, särskilt om smältverket aldrig tidigare har producerat P0404. För det tredje kan inte det faktum att ett smältverk producerar en liten mängd P0404 i ett begränsat antal smältkar jämställas med att bli en långsiktig leverantör av stora kvantiteter P0404. Som förklaras ovan kan produktion i liten skala eller i experimentsyfte med inriktning på avistamarknaden inte betraktas som en pålitlig leveranskälla för köpare som är aktiva på flyg- och rymdmarknaden i senare produktionsled.

(120) Med utgångspunkt från det ovanstående anser kommissionen att utsikterna till potentiell konkurrens på P0404-marknaden är små och otillräckliga när det gäller att begränsa den starka ställning som det sammanslagna företaget kommer att få på marknaden.

Överskjutande produktionskapacitet

(121) Möjligheterna för nya aktörer att etablera sig på P0404-marknaden kan hindras av de samgående parternas överskjutande kapacitet. CRU har bedömt den överskjutande produktionskapaciteten för aluminium av alla kvaliteter hos de företag i världen som kan producera högrent aluminium (alla renhetsgrader). Det sammanslagna företaget skulle ha 44,6 % av denna kapacitet, medan Alcan skulle ha 17,1 %, Asahan 11,3 % och Kaiser 10,8 %. Återstående företag har överskjutande kapacitet på 0,1-4,5 %. Den oproportionerligt lilla överskjutande kapaciteten hos det sammanslagna företagets konkurrenter visar hur små möjligheter dessa har att öka produktionen vid en kraftig höjning av priset på P0404. Det bekräftar även att parterna skulle kunna använda denna överskjutande kapacitet som ett strategiskt marknadshinder, särskilt genom att hota att öka produktionen för att göra nya marknad