RÅDETS DIREKTIV av den 31 maj 1991 om transitering av naturgas genom gasledningsnät (91/296/EEG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 100a i detta,

med beaktande av kommissionens förslag (),

i samarbete med Europaparlamentet (),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (), och

med beaktande av följande:

Det är nödvändigt att vidta åtgärder i syfte att gradvis upprätta den inre marknaden under en period som löper ut den 31 december 1992. Europeiska rådet har vid flera tillfällen påpekat behovet av en enda inre marknad och, särskilt vid mötet på Rhodos, behovet av en enda energimarknad.

För att fullborda den inre energimarknaden i allmänhet och särskilt inom naturgassektorn krävs att en energistrategi utvecklas inom gemenskapen som kan motsvara utmaningarna att

P säkerställa försörjningstryggheten,

P skydda miljön.

Den europeiska energimarknaden måste bli mer integrerad om den inre marknaden skall kunna fullbordas. Naturgas är en väsentlig komponent i gemenskapens energibalans.

Det är önskvärt att kunna lita mera till naturgas som en del av spridningen på olika energikällor.

Fullbordandet av den inre energimarknaden, särskilt inom naturgassektorn, kommer att beakta målet om ekonomisk och social sammanhållning.

Målet för den inre naturgasmarknaden är att säkerställa större lönsamhet, miljövänlighet och försörjningstrygghet genom fri handel utan oacceptabla begränsningar av konkurrensen. Naturgassektorns särprägel måste beaktas om strävan efter detta mål skall bli framgångsrik.

Vid fullbordandet av den inre marknaden för naturgas bör hänsyn tas inte bara till jämförbara förhållanden i medlemsstaterna utan i lika hög grad till ibland betydelsefulla skillnader.

Handel med naturgas mellan de europeiska staternas högtrycksnät för gas ökar år för år och får konsekvenser för investeringarna. Gemenskapens försörjningstrygghet för naturgas kunde förbättras och kostnaderna minskas genom att nödvändiga sammankopplingar utnyttjades för en sådan handel.

Utbyte av naturgas mellan högtrycksnät för gas äger rum i en sådan skala att begärda transaktioner och deras konsekvenser systematiskt bör göras kända för kommissionen.

Det är möjligt och önskvärt att öka överföringen av naturgas mellan nät utan att ge avkall på kravet på säkerhet och kvalitet vid naturgasleveranser. Undersökningar visar att en ökning av överföringar av naturgas mellan nät kan minimera investeringskostnaderna.

I framtiden kommer ytterligare sammankopplingar mellan flera medlemsstater att behöva göras för att medge tillräcklig tillgång på gas.

Ökad överföring av naturgas mellan nät skulle också uppmuntra samarbete mellan de företag som överför naturgas för att finna sätt att förbättra utrustningen för överföring av naturgas. Sådana förbättringar kommer också att minska kostnaderna.

Det finns fortfarande hinder för ökad handel med naturgas mellan näten. Under förutsättning att dessa hinder inte beror på arten av den teknik som används eller på själva näten, kan de reduceras genom att transiteringen av naturgas genom nät görs obligatorisk och att ett lämpligt system införs för att övervaka att denna skyldighet efterlevs.

Skyldigheten och övervakningssystemet avser transitering av naturgas som är föremål för handel som är i gemenskapens intresse, nämligen transitering via högtrycksnät.

De finansiella, tekniska och rättsliga villkoren för sådan transitering måste som en allmän regel utarbetas direkt mellan de berörda näten.

Transiteringsvillkoren bör vara skäliga och bör inte, direkt eller indirekt, innebära villkor som strider mot gemenskapens konkurrensregler.

I avsikt att underlätta slutförandet av transiteringskontrakt kommer kommissionen att fastställa regler för ett förlikningsförfarande som obligatoriskt skall tillämpas, om någon av parterna begär det, utan att resultatet av förfarandet skall vara rättsligt bindande.

Det är nödvändigt att närma till varandra bestämmelser som antagits av medlemsstaterna och som påverkar transiteringen av naturgas.

Upprättandet av en inre naturgasmarknad kommer att stimulera den gradvisa dynamiska integreringen av nationella naturgasnät. I detta sammanhang skulle särskilda åtgärder avseende infrastrukturen kunna påskynda anslutningen av avsides belägna områden och öar i gemenskapen till det samlade sammankopplade nätet.

Sammankopplingen av de europeiska näten sträcker sig över ett geografiskt område som inte överensstämmer med gemenskapens gränser. Det är en uppenbar fördel att söka samarbete med tredje land som berörs av det sammankopplade europeiska nätet.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att underlätta transitering av naturgas mellan högtrycksnät i enlighet med de villkor som fastlagts i detta direktiv.

Artikel 2

1. Varje uppgörelse om transport av naturgas på följande villkor skall utgöra transitering av naturgas mellan nät enligt detta direktiv, utan att detta påverkar eventuella särskilda överenskommelser som träffats mellan gemenskapen och tredje land:

a)

Överföringen utförs av den eller de enheter i varje medlemsstat som är ansvariga för naturgasnät för högtryck, med undantag för distributionsnät, inom en medlemsstats territorium som bidrar till effektiv drift av sammankopplade europeiska högtrycksnät.

b)

Nätet där överföringen börjar eller slutar är beläget inom gemenskapen.

c)

Denna transport medför överskridande av minst en gräns inom gemenskapen.

2. Överföringsnät för naturgas under högtryck och de enheter som är ansvariga för dem i medlemsstaterna och som är förtecknade i bilagan skall omfattas av detta direktiv. Denna förteckning skall uppdateras av kommissionen efter samråd med den berörda medlemsstaten så snart det är nödvändigt inom ramen för syftet med detta direktiv och i synnerhet med beaktande av punkt 1 a.

Artikel 3

1. Kontrakt som medför transitering av naturgas mellan nät skall förhandlas fram mellan de enheter som är ansvariga för dessa nät och för kvalitén på den tillhandahållna tjänsten och där så är tillämpligt med de enheter som är ansvariga i medlemsstaterna för import och export av naturgas.

2. Villkoren för transitering skall i enlighet med fördragets regler vara icke-diskriminerande och skäliga för alla berörda parter, skall inte innehålla oskäliga bestämmelser eller obefogade begränsningar och inte äventyra försörjningstryggheten eller servicekvaliteten, utan särskilt ta full hänsyn till användningen av reservproduktions- och lagringskapacitet och den mest effektiva driften av befintliga system.

3. Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de enheter inom deras jurisdiktion som anges i bilagan agerar utan dröjsmål för att

P till kommissionen och berörda nationella myndigheter anmäla varje begäran om transitering,

P inleda förhandlingar om villkor för begärd transitering av naturgas,

P underrätta kommissionen och berörda nationella myndigheter om slutförandet av transiteringskontrakt,

P underrätta kommissionen och berörda nationella myndigheter om skälen till att förhandlingar ej resulterat i slutförande av ett kontrakt inom tolv månader efter det att begäran framställdes.

4. Var och en av de berörda enheterna får begära att transiteringsvillkoren blir föremål för medling genom ett organ som upprättats och leds av kommissionen och i vilket de enheter som är ansvariga för näten inom gemenskapen är representerade.

Artikel 4

Om skälen till en utebliven överenskommelse om en begäran om transitering visar sig oberättigade eller otillräckliga skall kommissionen, efter klagomål från den enhet som begärt transiteringen eller på eget initiativ, tillämpa de förfaranden som fastställts i gemenskapsrätten.

Artikel 5

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 januari 1992. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

När medlemsstaterna antar dessa bestämmelser skall de innehålla en hänvisning till detta direktiv eller åtföljas av en sådan hänvisning när de offentliggörs. Närmare föreskrifter om hur hänvisningen skall göras skall varje medlemsstat själv utfärda.

Artikel 6

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den 31 maj 1991.

På rådets vägnar

A. BODRY

Ordförande

() EGT nr C 247, 28.9.1989, s. 6 och

EGT nr C 268, 24.10.1990, s. 9.

() EGT nr C 231, 17.9.1990, s. 72 och

EGT nr C 129, 20.5.1991.

() EGT nr C 75, 26.3.1990, s. 20.

BILAGA

>Plats för tabell>