Rådets rambeslut 2003/80/RIF

av den 27 januari 2003

om skydd för miljön genom straffrättsliga bestämmelser

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DETTA RAMBESLUT

med beaktande av Fördraget om Europeiska unionen, särskilt artikel 29, artikel 31e och artikel 34.2 b i detta,

med beaktande av Konungariket Danmarks initiativ(1),

med beaktande av Europaparlamentets yttrande(2), och

av följande skäl:

(1) Unionen är oroad över ökningen av miljöbrotten och effekterna av dessa, vilka allt oftare når utanför de staters gränser i vilka brotten begåtts.

(2) Dessa brott utgör ett hot mot miljön och bör därför bekämpas hårt.

(3) Miljöbrotten är ett gemensamt problem för medlemsstaterna, och därför bör dessa gemensamt vidta åtgärder för att genom straffrättsliga bestämmelser skydda miljön(3).

(4) Europeiska kommissionen lade i mars 2001 fram ett förslag till Europaparlamentets och rådets direktiv om skydd för miljön genom strafflagstiftning(4), grundat på artikel 175.1 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen.

(5) Rådet ansåg det lämpligt att i detta rambeslut införa en rad materiella bestämmelser som finns i det föreslagna direktivet, särskilt de bestämmelser som anger vilket uppträdande som medlemsstaterna enligt sin nationella lagstiftning måste beteckna som straffbara gärningar.

(6) Europaparlamentet avgav sitt yttrande om det föreslagna direktivet den 9 april 2002. Europeiska kommissionen lade i oktober 2002 fram ett ändrat förslag till direktiv i enlighet med artikel 250.2 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen. Rådet ansåg det inte lämpligt att ändra det nuvarande rambeslutet på grund av detta.

(7) Rådet har övervägt detta förslag men kommit fram till slutsatsen att den majoritet som krävs för att rådet skall anta förslaget inte kan erhållas. Denna majoritet ansåg att förslaget går utanför gemenskapens befogenheter enligt Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen och att målen skulle kunna nås genom antagandet av ett rambeslut på grundval av avdelning VI i Fördraget om Europeiska unionen. Rådet ansåg också att detta rambeslut, grundat på artikel 34 i Fördraget om Europeiska unionen, är rätt instrument för att ålägga medlemsstaterna skyldigheten att föreskriva straffrättsliga påföljder. Det ändrade förslag som lades fram av kommissionen var inte sådant att rådet i detta hänseende kunde ändra sin ståndpunkt.

(8) Inte bara fysiska utan även juridiska personer bör åläggas ansvar för miljöbrott.

(9) Medlemsstaterna bör upprätta en bred behörighet med avseende på dessa brott på ett sådant sätt att det undviks att fysiska eller juridiska personer undgår lagföring av det enkla faktum att brottet inte begåtts på deras territorium.

(10) Den 4 november 1998 antog Europarådet en konvention om straffrättsliga sanktioner till skydd för miljön, till vilken det har tagits hänsyn i bestämmelserna i detta instrument.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Definitioner

I detta rambeslut avses med

a) olaglig: varje handling som innebär överträdelse av en lag, en administrativ föreskrift eller ett beslut som fattats av en behörig myndighet, inbegripet sådana som ger verkan åt bindande bestämmelser i gemenskapsrätten som syftar till att skydda miljön,

b) vatten: allt slags grund- och ytvatten, inbegripet vatten i sjöar, floder, oceaner och hav,

c) juridisk person: varje rättssubjekt som har denna status enligt tillämplig nationell lagstiftning, med undantag för stater eller andra offentliga organ vid utövandet av de befogenheter som de har i egenskap av statsmakter samt offentliga internationella organisationer.

Artikel 2

Uppsåtliga brott

Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att i sin nationella lagstiftning som straffbara gärningar beteckna

a) att i luft, mark eller vatten deponera avfall från, eller släppa ut eller införa en sådan mängd ämnen eller joniserande strålning som allvarligt skadar människor eller förorsakar deras död,

b) att olagligt deponera, släppa ut eller införa en sådan mängd ämnen eller joniserande strålning i luft, mark eller vatten som medför eller kan medföra varaktiga eller omfattande skadeverkningar, som allvarligt skadar människor eller förorsakar deras död, eller som medför väsentliga skador på skyddade byggnadsverk och andra skyddade föremål, egendom, djur eller växter,

c) att olagligt bortskaffa, behandla, lagra, transportera, exportera eller importera avfall, inbegripet farligt avfall, som medför eller kan medföra allvarlig skada för människor eller förorsaka deras död eller som medför väsentliga skador ifråga om luft-, mark- eller vattenkvalitén samt för djur och växter,

d) att olagligt driva en fabrik med sådan farlig verksamhet som utanför denna fabrik medför eller kan medföra allvarlig skada för människor eller förorsaka deras död eller som medför väsentliga skador i fråga om luft-, mark- eller vattenkvalitén samt för djur och växter,

e) att olagligt framställa, behandla, lagra, använda, transportera, exportera eller importera kärnämnen eller andra farliga, radioaktiva ämnen som medför eller kan medföra allvarlig skada för människor eller förorsaka deras död eller som medför väsentliga skador ifråga om luft-, mark- eller vattenkvalitén samt för djur och växter,

f) att olagligt inneha, insamla, skada, döda eller handla med fridlysta vilda djur eller växter eller delar av sådana, åtminstone om de är utrotningshotade enligt vad som fastställs i nationell lagstiftning,

g) att olagligt handla med ämnen som bryter ned ozonskiktet,

när detta sker uppsåtligen.

Artikel 3

Brott som begås på grund av vårdslöshet

Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att i sin nationella lagstiftning som straffbara gärningar beteckna de brott som uppräknas i artikel 2, när de begås på grund av vårdslöshet eller åtminstone grov vårdslöshet.

Artikel 4

Medverkan och anstiftan

Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att straffbelägga medverkan till eller anstiftan av de gärningar som anges i artikel 2.

Artikel 5

Påföljder

1. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att de gärningar som anges i artiklarna 2 och 3 skall beläggas med effektiva, proportionella och avskräckande påföljder, inbegripet, åtminstone i allvarliga fall, påföljder som innebär frihetsberövande som kan medföra utlämning.

2. De straffrättsliga påföljderna enligt punkt 1 kan kombineras med andra påföljder eller åtgärder, till exempel att en fysisk person fråntas rätten att utöva en verksamhet som kräver officiellt bemyndigande eller godkännande eller rätten att vara grundare av, direktör för eller styrelsemedlem i ett bolag eller en stiftelse, när de omständigheter som ledde till fällande dom för vederbörande utgör en tydlig risk för att denne kommer att fortsätta med samma slags brottsliga verksamhet.

Artikel 6

Juridiska personers ansvar

1. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att juridiska personer kan ställas till ansvar för gärningar som avses i artiklarna 2 och 3 och som begås till förmån för dessa juridiska personer av någon person som agerar antingen enskilt eller som en del av den juridiska personens organisation och har en ledande ställning inom den juridiska personens organisation, grundad på

a) befogenhet att företräda den juridiska personen, eller

b) befogenhet att fatta beslut på den juridiska personens vägnar, eller

c) befogenhet att utöva kontroll inom den juridiska personen,

liksom för medverkan i egenskap av medhjälpare till eller anstiftare av sådana gärningar som anges i artikel 2.

2. Utöver vad som redan angivits i punkt 1 skall varje medlemsstat vidta de åtgärder som är nödvändiga för att en juridisk person kan ställas till ansvar när brister i övervakning eller kontroll som skall utföras av en sådan person som avses i punkt 1 har gjort det möjligt för en person som är underställd den juridiska personen att till förmån för denna juridiska person begå de gärningar som anges i artiklarna 2 och 3.

Den juridiska personens ansvar enligt punkterna 1 och 2 skall inte utesluta lagföring av fysiska personer som är gärningsmän, anstiftare eller medhjälpare till de gärningar som avses i artiklarna 2 och 3.

Artikel 7

Påföljder för juridiska personer

Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att en juridisk person som har ställts till ansvar i enlighet med artikel 6 skall kunna bli föremål för effektiva, proportionella och avskräckande påföljder, som innefattar bötesstraff eller administrativa avgifter och som kan innefatta andra påföljder, såsom

a) fråntagande av rätt till offentliga förmåner eller stöd,

b) tillfälligt eller permanent näringsförbud,

c) rättslig övervakning,

d) rättsligt beslut om upplösning av verksamheten,

e) skyldighet att vidta särskilda åtgärder för att undvika följdverkningarna av sådana handlingar som de som medförde det straffrättsliga ansvaret.

Artikel 8

Behörighet

1. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att fastställa sin behörighet i fråga om de brott som avses i artiklarna 2 och 3, när brottet begås

a) helt eller delvis på dess territorium, även om samtliga konsekvenser av brottet gör sig gällande på annan plats,

b) ombord på fartyg eller luftfartyg som för medlemsstatens flagg,

c) till förmån för en juridisk person som har sitt säte på dess territorium,

d) av en medborgare i medlemsstaten ifråga, om brottet är straffbart enligt strafflagstiftningen där det begicks eller om den plats där det begicks inte omfattas av någon territoriell behörighet.

2. Om inte annat följer av bestämmelserna i artikel 9 får en medlemsstat besluta att inte tillämpa, eller att endast i särskilda fall eller under särskilda omständigheter tillämpa, behörighetsregeln i

a) punkt 1 c,

b) punkt 1 d.

Artikel 9

Utlämning och lagföring

1. a) Varje medlemsstat som enligt sin nationella lagstiftning ännu inte utlämnar sina egna medborgare skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att fastställa sin behörighet över sådana brott som avses i artiklarna 2 och 3 när de begås av en av dess egna medborgare utanför dess territorium.

b) Varje medlemsstat skall, i det fall en av dess medborgare anklagas för att i en annan medlemsstat ha begått ett brott som grundar sig på någon av de gärningar som anges i artiklarna 2 eller 3 och den ännu inte utlämnar denna person till den andra medlemsstaten enbart på grund av dennes nationalitet, hänskjuta fallet till sina egna behöriga myndigheter för att dessa, om så bedöms lämpligt, skall väcka åtal. För att möjliggöra att åtal väcks skall akter, information och bevisföremål som rör brottet överlämnas enligt förfarandena i artikel 6.2 i Europeiska utlämningskonventionen. Den ansökande medlemsstaten skall informeras om det åtal som väckts och om resultatet av detta.

2. I denna artikel skall begreppet medborgare i en medlemsstat tolkas i enlighet med en eventuell förklaring som denna stat avgivit enligt artikel 6.1 b och c i Europeiska utlämningskonventionen av den 13 december 1957.

Artikel 10

Genomförande

1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa bestämmelserna i detta rambeslut före den 27 januari 2005.

2. Medlemsstaterna skall före den 27 april 2005 till rådets generalsekretariat och kommissionen överlämna texten till de bestämmelser genom vilka skyldigheterna enligt detta rambeslut införlivas med deras nationella lagstiftning. På grundval av dessa uppgifter och en skriftlig rapport från kommissionen skall rådet före den 27 januari 2006 bedöma i vilken utsträckning medlemsstaterna har vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta rambeslut.

Artikel 11

Territoriell tillämpning

Detta rambeslut skall tillämpas på Gibraltar.

Artikel 12

Verkan

Detta rambeslut får verkan samma dag som det offentliggörs i Europeiska unionens officiella tidning.

Utfärdat i Bryssel den 27 januari 2003.

På rådets vägnar

G. Papandreou

Ordförande

(1) EGT C 39, 11.2.2000, s. 4.

(2) Yttranden avgivna den 7 juli 2000 (EGT C 121, 24.4.2001, s. 494) och den 9 april 2002 (ännu ej offentliggjort i EGT).

(3) Se även bilagan.

(4) EGT C 180 E, 26.6.2001, s. 238.

BILAGA

Rådet noterar att Österrike avser att följa artikel 2 f och 2 g i lindrigare fall samt artikel 3 genom effektiva, proportionerliga och avskräckande administrativa straffrättsliga påföljder.