SV Europeiska unionens officiella tidning L 351/1

KOMMISSIONENS BESLUT (EU) 2016/2326

av den 21 oktober 2015

om det statliga stöd SA.38375 (2014/C) (f.d. 2014/NN) som Luxemburg har genomfört till förmån för Fiat

[delgivet med nr C(2015) 7152]

(Endast den franska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket (1),

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,

efter att i enlighet med ovan nämnda artiklar (2) ha gett berörda parter tillfälle att inkomma med synpunkter, och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDET

(1) Genom en skrivelse av den 19 juni 2013 skickade kommissionen en begäran till Luxemburg om upplysningar gällande detaljerad information om nationell praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor (3).

(2) Genom en skrivelse av den 17 juli 2013 gav de luxemburgska myndigheterna ett allmänt svar och tillhandahöll en del av den efterfrågade informationen. Deras svar innehöll särskilt en beskrivning av de juridiska principerna och de nationella bestämmelserna som binder den luxemburgska skattemyndigheten (Administration des contributions directes (4)) när den utfärdar förhandsbesked i skattefrågor, förfarandet för att uppnå ett sådant skattebesked, den information som bör uppges av den skattskyldige, och huruvida de skattebesked som utfärdats av skattemyndigheten offentliggjorts. De luxemburgska myndigheterna tillgodosåg inte kommissionens begäran om att sända en förteckning över de förhandsbesked i skattefrågor som antagits 2010, 2011 och 2012 av skattemyndigheten, och inte heller annan användbar information såsom företagens namn och verksamhet, datum för förhandsbesked i skattefrågor, beskedens giltighetstid och typ av transaktioner som omfattas av dessa besked.

(3) Genom en skrivelse av den 30 augusti 2013 sände kommissionen en påminnelse till de luxemburgska myndigheterna där de ombads att sända en förteckning över förhandsbesked i skattefrågor som antagits 2010, 2011 och 2012 (5).

(4) De luxemburgska myndigheterna uttryckte genom skrivelser av den 20 och den 23 september 2013 sin besvikelse beträffande det faktum att viss information gällande kommissionens begäran om upplysningar publicerats i pressen. De luxemburgska myndigheterna ifrågasatte, för övrigt, den rättsliga grunden till kommissionens begäran om upplysningar.

(5) Kommissionen svarade de luxemburgska myndigheterna genom en skrivelse av den 2 oktober 2013 där den angav den rättsliga grund som berättigar kommissionen att på eget initiativ påbörja en undersökning gällande Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, och förlängde tidsfristen för landet att inkomma med den efterfrågade förteckningen.

(6) Ett möte mellan de luxemburgska myndigheterna och kommissionen ägde rum den 11 oktober 2013. I ett brev av den 14 oktober sade sig de luxemburgska myndigheterna betvivla att den rättsliga grund som kommissionen angett skulle kunna motivera att begäran var så omfattande och av så allmän art. Kommissionen besvarade detta brev genom en skrivelse av den 15 oktober 2013.

(7) Ett nytt utbyte av skrivelser ägde rum mellan de luxemburgska myndigheterna (skrivelser av den 11 november och den 2 december 2013) och kommissionen (skrivelser av den 14 november och den 12 december 2013), under vilket de luxemburgska myndigheterna förklarade att inte kunde svara på begäran om upplysningar, på grund av att en ny regering håller på att bildas. Kommissionen förlängde därför tidsfristen till den 15 januari 2014, och angav i sina två skrivelser att den kan bli tvungen att anta ett beslut om föreläggande att lämna upplysningar i det fall begäran om upplysningar inte besvaras.

(8) De luxemburgska myndigheterna sände genom en skrivelse av den 15 januari 2014 22 förhandsbesked i skattefrågor gällande perioden 2010–2013, men de skattskyldigas namn hade borttagits ur dokumentet. Enligt de luxemburgska myndigheterna var dessa 22 förhandsbesked i skattefrågor – varav ett berörde ett förhandsbesked om prissättning riktat till ett företag kallat FFT (nedan kallat FFT:s förhandsbesked om prissättning eller det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor) – representativa för Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor.

(9) FFT:s förhandsbesked om prissättning innehöll följande dokument (6): a) Ett brev [från skatterådgivare] (*1) å klienten FFT:s vägnar, daterat den 14 mars 2012, innehållande den luxemburgska skattemyndighetens begäran om godkännande av ett avtal gällande internprissättning. b) En rapport om internprissättning, som innefattar en internprissättningsanalys, utarbetad av skatterådgivaren till stöd för FFT:s ansökan om förhandsbesked om prissättning (nedan kallad rapport om internprissättning). c) En skrivelse från de luxemburgska skattemyndigheterna, daterad den 3 september 2012, i vilket dessa accepterade avtalet gällande internprissättning som föreslagits av skatterådgivaren.

(10) Kommissionen bad genom skrivelse den 7 mars 2014 de luxemburgska myndigheterna att bekräfta att Fiat Finance and Trade Ltd var den skattskyldige som benämns FFT i FFT:s förhandsbesked om prissättning. Kommissionen hävdade också att den, på basen av den inlämnade informationen, inte kunde utesluta att FFT:s förhandsbesked om prissättning innebär ett statligt stöd som är oförenligt med den inre marknaden, till FFT:s fördel. Kommissionen bad de luxemburgska myndigheterna att lämna tilläggsinformation som skulle vara till nytta för bedömningen av FFT:s förhandsbesked om prissättning. Eftersom de luxemburgska myndigheterna inte svarat på skrivelsen, skickade kommissionen en påminnelse den 7 april 2014 (7).

(11) Den 24 april 2014 svarade de luxemburgska myndigheterna på skrivelsen av den 7 mars 2014, och bekräftade att de inte hade någon tilläggsinformation som kunde vara till nytta för bedömningen av FFT:s förhandsbesked om prissättning. Vad gäller frågan om huruvida ”FFT” motsvarade Fiat Finance and Trade Ltd, lyfte de luxemburgska myndigheterna fram sekretessbestämmelser i den luxemburgska lagstiftningen och hävdade att dessa bestämmelser förbjöd dem att bekräfta den skattskyldiges identitet.

(12) Den 24 mars 2014 antog kommissionen ett beslut om föreläggande om att lämna upplysningar, på grundval av artikel 10 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 (8), och begärde att de luxemburgska myndigheterna lämnar över den förteckning över förhandsbesked i skattefrågor, som avses i skäl 2.

(13) Genom beslut av den 11 juni 2014 inledde kommissionen det formella granskningsförfarandet i enlighet med artikel 108.2 i EUF-fördraget (nedan kallat beslutet att inleda granskningsförfarandet) (9), avseende FFT:s förhandsbesked om prissättning. Beslutet att inleda granskningsförfarandet åtföljdes av ett beslut om informationsföreläggande (nedan kallat beslutet om föreläggande), enligt vilket Luxemburg, inom en månad efter det att nämnda beslut anmälts, måste lämna alla dokument, information och data som är nödvändiga för att möjliggöra för kommissionen att avgöra huruvida det påstådda stödet föreligger, och i så fall, huruvida stödet är förenligt med den inre marknaden. Kommissionen bad Luxemburg bekräfta identiteten hos den part som gynnats av stödet.

(14) Genom en skrivelse av den 14 juli 2014 presenterade Luxemburg sina synpunkter på beslutet att inleda granskningsförfarandet. Luxemburg hävdade också att man inte behöver svara på de frågor som ställts i beslutet att inleda granskningsförfarandet eller i beslutet om föreläggande, eftersom kommissionen inte kunnat fastställa att ett statligt stöd föreligger.

(15) Genom en skrivelse av den 14 augusti 2014, bad kommissionen Luxemburg lämna den information som fortfarande saknades, som åsyftades i beslutet att inleda granskningsförfarandet och i beslutet om föreläggande Kommissionen bad även Luxemburg om tillåtelse att vända sig direkt till FFT för att ställa de frågor som lämnats obesvarade, i enlighet med artikel 6a i förordning (EG) nr 659/1999.

(16) Den 3 september 2014 svarade Luxemburg delvis på de frågor som dittills lämnats obesvarade, och hävdade att en del av de efterfrågade upplysningarna utgör FFT:s affärshemligheter som Luxemburg inte förfogar över. Vidare bekräftade man att FFT är företaget Fiat Finance and Trade Ltd., och bemyndigade kommissionen att ställa sina frågor direkt till FFT.

(17) Beslutet att inleda granskningsförfarandet offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning (10) den 17 oktober 2014. Kommissionen uppmanade berörda parter att inkomma med sina synpunkter på ifrågavarande stöd. Genom en skrivelse av den 30 oktober 2014 mottog kommissionen FFT:s synpunkter.

(18) Den 22 december 2014 lämnade Luxemburg en förteckning över de som mottagit förhandsbesked i skattefrågor, för att rätta sig efter kommissionens begäran om upplysningar som lämnades genom skrivelse av den 19 juni 2013. Förteckningen omfattar de förhandsbesked i skattefrågor som antagits av den luxemburgska skattemyndigheten under 2010, 2011 och 2012.

(19) Genom en skrivelse av den 5 januari 2015 presenterade Luxemburg sina kommentarer på de synpunkter som mottagits gällande beslutet att inleda granskningsförfarandet.

(20) Den 12 februari 2015 antog kommissionen ett beslut där Luxemburg informerades om att kommissionen, i enlighet med artikel 6a i förordning (EG) nr 659/1999, konstaterat att det formella granskningsförfarandet gällande det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor ända till dess varit utan verkan. På grundval därav och med Luxemburgs tillstånd (11) kunde kommissionen ställa sina frågor direkt till FFT.

(21) Kommissionen skickade genom skrivelse den 20 februari 2015 en begäran om upplysningar till Luxemburg och FFT. Den begäran om upplysningar som skickades till FFT baserades på artikel 6a.6 i förordning (EG) nr 659/1999.

(22) Luxemburg svarade på kommissionens beslut av den 12 februari 2015 genom en skrivelse av den 24 februari 2015, där man uttryckte sin förvåning beträffande förfarandets utveckling, och sitt tvivel gällande huruvida det fanns en grund för att förklara förfarandet verkningslöst, med beaktande av den stora mängd upplysningar som Luxemburg lämnat till kommissionen under undersökningen.

(23) Genom skrivelser av den 26 februari och den 3 mars 2015 begärde FFT förtydliganden gällande begäran om upplysningar och en förlängning av den tidsfrist som kommissionen beviljat genom en skrivelse av den 5 mars 2015.

(24) Genom en skrivelse av den 5 mars 2015 svarade kommissionen på Luxemburgs skrivelse av den 24 februari 2015.

(25) Den 23 mars 2015 (12) begärde kommissionen tilläggsupplysningar beträffande de förhandsbesked i skattefrågor som nämnts för åren 2010, 2011 och 2012, som svar på den förteckning över förhandsbesked i skattefrågor som översänts den 22 december 2014. Kommissionen bad särskilt Luxemburg att klargöra vilka förhandsbesked i skattefrågor som rörde en kassaflödesfunktion och vilka som gällde icke-integrerade eller fristående företag. Kommissionen begärde också att Luxemburg skulle förmedla ett visst antal förhandsbesked i skattefrågor rörande vissa specifika grupper av företag.

(26) Genom skrivelse av den 24 mars 2015 svarade Luxemburg på kommissionens begäran om upplysningar av den 20 februari 2015 (13).

(27) Genom skrivelse av den 31 mars 2015 svarade FFT på kommissionens begäran om upplysningar av den 20 februari 2015. Svaret innehöll bland annat Fiat-koncernens riktlinjer i fråga om internprissättning.

(28) Luxemburg lämnade den 23 april 2015 ytterligare upplysningar om 1 900 av de förhandsbesked i skattefrågor som ingick i svaret av den 22 december 2014. Man angav att tre av förhandsbeskeden i förteckningen gällde finansiella funktioner, av vilka två antagits 2010 och en 2011. Den 23 mars 2015 anmodade kommissionen Luxemburg att uppvisa två av dessa förhandsbesked, eftersom de rörde företag som nämndes i den begäran som skickades den 23 mars 2015.

(29) Ett möte mellan FFT, de luxemburgska myndigheterna och kommissionen ägde rum den 27 april 2015.

(30) Den 4 juni 2015 lämnade Luxemburg de tilläggsupplysningar som kommissionen efterfrågat den 23 mars 2015, om 5 327 av de förhandsbesked i skattefrågor som Luxemburg angivit i sitt svar av den 22 december 2014. Luxemburg angav att tio andra förhandsbesked i skattefrågor gällde kassaflödesfunktioner […]. För övrigt lämnades ett förhandsbesked i skattefrågor gällande företaget G till kommissionen den 25 juni 2015.

(31) Luxemburg lämnade den 18 juni 2015 ett förhandsbesked i skattefrågor gällande företaget E (förhandsbesked från 2011).

(32) Genom en skrivelse av den 10 juli 2015 lade Luxemburg fram argument enligt vilka kommissionen, om ett negativt beslut fattas, inte bör kunna återkräva stödet retroaktivt från mottagaren, det vill säga ända från den tid när förhandsbeskedet i skattefrågor utfärdades.

(33) Den 15 juli 2015 hölls ett möte mellan finanschefen för Fiat Chrysler Automobiles N.V., det företag som efterträtt Fiat S.p.A., de luxemburgska myndigheterna och kommissionen.

2. BESKRIVNING AV STÖDET

2.1 Beskrivning av stödmottagaren

(34) FFT utgör en del av Fiat-koncernen. Vid tiden för det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor bestod Fiat-koncernen av Fiat S.p.A., ett bolag bildat enligt italiensk rätt med säte i Turin, och alla företag som kontrollerades av Fiat S.p.A. (i detta beslut tillsammans benämnda ”Fiat” eller ”Fiat-koncernen”). Efter sammanslagningen av Fiat S.p.A med Fiat Investments N.V. den 12 oktober 2014, efterträdde Fiat Chrysler Automobiles N.V Fiat S.p.A. (14).

(35) Fiat bedriver industriell verksamhet och finansiella tjänster inom bilindustrin. Kommissionen hänvisar till skälen 20 och 21 i beslutet att inleda granskningsförfarandet, för en mera ingående beskrivning av Fiats verksamhet.

(36) FFT tillhandahåller kassaflödes- och finansieringstjänster för de företag i Fiat-koncernen som (i huvudsak) är baserade i Europa (förutom Italien): FFT driver även flera centrala kassaflödesstrukturer för koncernens företag i Förenade kungariket, Danmark, Belgien, Nederländerna, Schweiz, Österrike, Tyskland och Spanien. FFT sköter sin verksamhet i Luxemburg, där företaget har sitt huvudkontor, och två filialer, varav den ena är baserad i London (Förenade kungariket) och den andra i Madrid (Spanien).

(37) Rapporten om internprissättning som Luxemburg lämnade till kommissionen den 15 januari 2014 innehåller de uppgifter gällande FFT som sammanfattas i skälen 38 till 51 (15).

(38) Fiat bestämde sig för att centralisera de finansiella funktionerna och finansieringen, så att all verksamhet i fråga om finansiering, finansiering av företag, bankförbindelser, förvaltning av valutakursrisker och ränterisker, centrala kassaflödesstrukturer, transaktioner på penningmarknaden, kontanthantering, och initiering av inkasseringar och betalningar sköts av ”kassaföretagen”.

(39) Kassasföretagen är organiserade på följande sätt: — Fiat Finance S.p.A. (nedan kallat FF) är det Italienbaserade kassaföretaget som ansvarar samordning av finansieringstransaktioner för de företag i Fiat-koncernen som är baserade i Italien. — FFT fyller kassaflödesfunktioner för de företag i Fiat-koncernen som är baserade i Europa (förutom Italien). — Fiat Finance North America, Inc. (nedan kallat FFNA) ansvarar för kassaflödesfunktioner för de företag i Fiat-koncernen som är baserade i Förenta staterna. — Fiat Finance Canada Ltd. (nedan kallat FFC) ansvarar för kassaflödesfunktioner för de företag i Fiat-koncernen som är baserade i Kanada. — Fiat Finanças Brasil Ltda (nedan kallat FFB) ansvarar för kassaflödesfunktionerna för Brasilienbaserade företag i Fiat-koncernen.

(40) De gränsöverskridande transaktionerna mellan företag inom koncernen, till vilka FFT hör, kan delas in i två huvudsakliga kategorier: — Transaktioner mellan kassaföretag (intrasektoriella) — T1 – lån inom företaget från FFT till FF: FFT:s finansieringskällor bygger på obligationer, bankkreditlinjer och depositioner inom företaget. — T2 – lån inom företaget från FFNA till FFT: FFNA:s finansieringskällor bygger i huvudsak på obligationer som emitteras med garanti. — Transaktioner mellan kassaföretagen och företagen inom Fiat-koncernen (koncerninterna transaktioner) — T3 – transaktioner (lån/inlåning) mellan FFT och koncernens företag baserade i andra länder (i huvudsak europeiska). — T4 – garantier från Fiat S.p.A. (16) på de obligationer som emitteras av FFT och FFNA, bilaterala kreditlinjer och finansieringsprogram för särskilda ändamål (nämligen Billets de Trésorerie i Frankrike för FFT).

(41) Figuren nedan beskriver finansieringstransaktionerna (T1 till T3). Huvudsakliga koncerninterna gränsöverskridande transaktioner

(42) Beträffande utövade funktioner är FFT involverat i marknadsfinansiering och likviditetsinvesteringar, förbindelser med aktörer på den finansiella marknaden, finansiell samordning och konsulttjänster för koncernföretagen, förvaltning av kassamedel för koncernföretagen, kort- och medelfristig koncernintern finansiering, och samordning med de andra finansieringsföretagen.

(43) Vad gäller marknadsfinansiering och likviditetsinvesteringar, anskaffar FFT kapital för att göra det tillgängligt för stöd av transaktioner och tillväxt för företagen inom koncernen, och investera kapitalet i proportion därtill. I fråga om hantering av finansiella risker följer FFT de riktlinjer som upprättats av koncernens relevanta policy (ränte- och valutarisker). FFT:s finansiering kommer från instrument såsom obligationsemissioner (genom en ”Global Medium Term Note” eller programmet ”GMTN” i vilket FFT, tillsammans med FFNA och FFC, är en emittent), tidsbundna banklån, förbindliga och oförbindliga kreditlinjer, etc. För likviditetsförvaltning placerar FFT kassaöverskottet i topprankade banker eller likviditetsfonder med hög kreditvärdighet.

(44) FFT hanterar exponering för valutarisk främst genom att använda valutaterminskontrakt och valutasvappar. Exponeringen för valutarisk är till stor del kopplad till varaktigheten av skulder och tillgångar och till förvaltning. FFT använder främst räntesvappar (”IRS”) och FRA-avtal.

(45) Vad gäller förbindelser med aktörer på finansmarknaden, samverkar FFT i samordning med FF, med marknaderna och finansinstituten för att ge dem information och data relaterade till koncernen till stöd för dess solvens och finansiella ställning.

(46) Inom ramen för samordningstjänster och finansiella råd till företag inom koncernen, har FFT uppgiften att ge företagen finansiellt stöd, undersöka deras ekonomiska behov, identifiera de bästa ekonomiska lösningarna, upprätta finansiella avtal och kontrollera de finansiella produkternas prestanda beträffande koncernföretagens behov.

(47) Kassaflödena, finansierings- och likviditetsbehoven i koncernföretagen övervakas av FFT, för att optimera ändamålsenligheten och effektiviteten i förvaltningen av koncernens egna kapital. FFT driver centrala kassaflödesstrukturer i Förenade kungariket, Danmark, Belgien, Nederländerna, Schweiz, Österrike, Tyskland och Spanien. Saldot per land centraliseras varje dag till ett av FFT:s huvudkonton för att hantera hela den ekonomiska ställningen. Koncernföretagens konton (som finns i banker) tar emot och betalar inom ramen för sin normala verksamhet. Vid slutet av dagen uppvisar koncernföretagens kontosaldon en positiv eller negativ position. I båda fallen täcks kontosaldona automatiskt av FFT:s huvudkonto som är öppet i varje land. Sedan styrs beloppen (sätts in eller tas ut) från de olika nationella huvudkontona, genom manuell överföring, till ett enda huvudkonto. Följaktligen nollställs koncernföretagens löpande konton varje dag. Beroende på de löpande kontonas dagliga position, kommer koncernföretagens deltagare i centraliserad kassaflödesförvaltning att krediteras eller debiteras med räntor som beräknats enligt en koncernintern prissättningsstruktur.

(48) Räntesatsen på koncerninterna lån är fastställd som summan av den vägda genomsnittliga kapitalkostnaden samt en marginal. Räntan på inlåning är fastställd till den riskfria räntan plus en marginal på kortfristiga inlåningar vid banker, såsom den definieras i koncernens policy för likviditet.

(49) Vad gäller den kort- och medelfristiga koncerninterna finansieringen och samordningen med de andra finansieringsföretagen, förfar FFT enligt följande: FFT tillgängliggör kapital som finansierats i stora volymer på grossistvillkor på de reglerade marknaderna (obligationsmarknaden) eller genom förhandling med kreditinstitut. Vad gäller den medelfristiga finansieringen, är överföringar återkommande mellan finansieringsföretagen för att tillmötesgå koncernföretagens finansiella förfrågningar, utan att vända sig till marknaden, när koncernens övergripande finansiella ställning är positiv.

(50) De huvudsakliga risker som kassaföretagen i allmänhet möter, som understryks i rapporten om internprissättning, är de följande: — Marknadsrisk: FFT utvärderar regelbundet sin exponering för ränte- och valutarisker (för att täckas fullt ut) och skyddar sig mot dessa risker genom att använda finansiella derivatinstrument, i enlighet med koncernens policy om riskhantering. De instrument som används för dessa säkringar är främst vanliga valutasvappar, valutaterminskontrakt och räntesvappar. — Kreditrisk, relaterad till bankdepositioner eller andra kortsiktiga investeringar: rapporten om internprissättning bekräftar att denna risk mildras eftersom FFT endast förhandlar med stora finansinstitut och diversifierar tilldelningen av finansiering. Koncernens tillgångar exponeras inte för denna risk, eftersom det ligger i koncernens intresse att ge ekonomiskt stöd till alla företag inom koncernen (17): genom tiderna ska inget fall av insolvens ha inträffat inom koncernen, företagen inom koncernen registrerar inte avsättningar för osäkra fordringar för koncernens skuld. — Motpartsrisk, relaterad till derivattillgångar som innehas med tredje part (banker): denna risk mildras eftersom FFT endast förhandlar med stora finansinstitut och att derivattransaktionerna är fördelade bland många institut. Koncernens tillgångar exponeras inte för denna risk, av ovanstående skäl. — Operativa risker: FFT utför sina ekonomiska transaktioner i överensstämmelse med de riktlinjer och förfaranden som Fiat S.p.A. utarbetat. Den finansiella verksamheten övervakas hela tiden och underkastas förfaranden för kontroll av riskhantering, för att undvika störningar i den dagliga processen.

(51) FFT förvaltar ett betydande antal tillgångar, som främst är kopplade till lån mellan koncernföretagen, företagens fordringar, och i mindre grad, bankdepositioner. FFT använder datasystem, som är nödvändiga för att utföra de dagliga transaktionerna och övervaka finansmarknadernas resultat.

2.2 Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor

(52) Detta beslut berör FFT:s förhandsbesked om prissättning i fråga om förhandsbesked i skattefrågor, som antogs av Luxemburg genom en skrivelse av den 3 september 2012, till FFT:s fördel. Det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor godkänner en metod för vinstdisposition till FFT inom Fiat-koncernen, som föreslagits av Fiat-koncernens skatterådgivare, och gör det möjligt för FFT att på årsbasis fastställa beloppet på den bolagsskatt som ska betalas till Luxemburg.

2.2.1 FFT:s förhandsbesked om prissättning

(53) De dokument som Luxemburg lämnat till kommissionen som utgör alla väsentliga uppgifter för att stöda det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor består av de två skrivelserna och rapporten om internprissättning som hänvisas till i skäl 9.

(54) Genom en skrivelse av den 3 september 2012, bekräftade den luxemburgska skattemyndigheten att analysen om internprissättning gjorts i enlighet med cirkuläret 164/2 av den 28 januari 2011 och överensstämmer med armlängdsprincipen. Med andra ord har den luxemburgska skattemyndigheten godtagit att skatterådgivarens internprissättningsanalys, som ingår i rapporten om internprissättning, ledde till en armlängdsersättning för de funktioner som utövas av FFT och den risk som FFT bär. FFT:s ”armlängdsersättning”, så som den inrättats i rapporten om internprissättning, är som följer: Studiet av internprissättningen fastställer en lämplig ersättning för eget kapital som exponeras för risk och eget kapital ägnat att ersätta de funktioner som företaget utövar på 2,542 miljoner euro, på vilket ett intervall på +/– 10 % förväntas. Den normala skattesatsen för företag i Luxemburg, på 28,80 %, tillämpas på nettovinsten som noterats av FFT på grundval av denna avkastning. Skrivelsen anger att det beslut som fattats av den luxemburgska skattemyndigheten är bindande under fem år (dvs. från budgetåret 2012 till budgetåret 2016) (18).

2.2.2 Rapport om internprissättning

(55) Enligt rapporten om internprissättning är den metod som anses mest lämpad för att fastställa FFT:s beskattningsbara vinst inom Fiat-koncernen transactional net margin-metoden (nedan kallad TNMM). Enligt skatterådgivaren är TNMM särskilt lämplig när en part i transaktionen inte gör värdefulla och unika bidrag. Eftersom FFT enligt skatterådgivaren endast utövar finansiella tjänster är denna metod den mest lämpliga för att fastställa armlängdspriser i linje med OECD:s riktlinjer för internprissättning. Dessutom är ingen intern jämförelse möjlig eftersom FFT bara utför tjänster för företag i Fiat-koncernen, som inte mottar någon typ av liknande tjänster från tredje part. Som en följd av detta anser skatterådgivaren att det är mera lämpligt att göra en extern jämförelse genom att fastställa de nettomarginaler som skulle föreligga vid jämförbara transaktioner utförda av oberoende företag (19).

(56) I rapporten om internprissättning fastställer skatterådgivaren ersättningarna till FFT, som utgör den beskattningsbara vinsten i förhållande till det kapital som FFT behöver för att utöva sina funktioner och bära sina risker, med beaktande av de tillgångar som används (20).

(57) Denna avkastning fastställs enligt följande: i) uppskattning av ”eget kapital som exponeras för risk”: ii) identifikation av FFT:s eget kapital som används för att utöva funktioner och stöda finansiella investeringar. iii) uppskattning av den förväntade avkastningen på FFT:s ”eget kapital som exponeras för risk” genom att använda prissättningsmodellen för kapitaltillgångar (CAPM) (21) och identifikation av avkastningen för att ersätta eget kapital som använts för att upprätthålla verksamheten, och iv) beräkning av den totala lönsamheten som lämnas till FFT för ersättning för riskbärandet och de funktioner som utförs, genom att kombinera steg i) till iii).

(58) Skatterådgivaren anser på grundval av den funktionella analysen i rapporten om internprissättning, att FFT bär följande risker: operativa risker, kredit- och motpartsrisker, medan skatterådgivaren anser att FFT inte bär någon valutarisk. Skatterådgivaren uppskattade, genom att analogt (22) tillämpa Basel 2-regelverket (23), FFT:s minsta kapitalkrav för att täcka följande risker: operativa risker, motpartsrisker, valuta- och kreditrisker, som följer: — operativ risk: 15 %* (krediträntor på bankdepositioner – räntor på banklån), — motpartsrisk: 20 %*6 %* (framtida exponering + verkligt värde av derivatinstrument), — kreditrisk: 20 %*6 %* fordringar på tredje man (årligt genomsnitt).

(59) Dessa beräkningar leder till vad skatterådgivaren kallar FFT:s eget kapital som exponeras för risk, som motsvarar FFT:s hypotetiska föreskrivna kapitalbaskrav enligt Basel 2-regelverket som tillämpats av skatterådgivaren, dessa sammanfattas i tabell 1. Tabell 1 FFT:s minimikapitalkrav (i tusental euro) Minimikapitalkrav 2011 Operativ risk 938 Motpartsrisk 2 603 Valutarisk 0 Kreditrisk 24 982 Minimikapitalkrav enligt Basel 2-regelverket 28 523

(60) Gällande etapp ii): det som rapporten om internprissättning kallar ”eget kapital som används för att utöva funktioner” (24) uppskattas genom att man från FFT:s kapitalbas drar av minimikapitalkraven som följer av Basel 2-regelverket, så som de uppskattats av skatterådgivaren, och den del av FFT:s egna kapital som används för att stöda finansiella investeringar i FFNA och FFC.

(61) Enligt FFT:s skatterådgivare uppgick FFT:s egna kapital 2011 till 287,5 miljoner euro, varav: — 28,5 miljoner euro utgör minimikapitalbaskraven enligt Basel 2-regelverket för att täcka de risker som FFT bär (”minimikapitalbas som exponeras för risk” (25)), — 165,2 miljoner euro används för att kompensera FFT:s ägarintressen i FFNA och FFC (26) (”eget kapital som täcker finansiella investeringar i FFNA och FFC”), och — 93,7 miljoner euro utgör eget kapital som används för att utöva funktioner (”eget kapital som täcker de utövade funktionerna (27)”).

(62) Tabell 2 anger fördelningen av FFT:s totala egna kapital, så som det presenteras av skatterådgivaren i rapporten om internprissättning. Tabell 2 Fördelning av FFT:s egna kapital (i tusental euro) Fördelning av FFT:s egna kapital av skatterådgivaren Eget kapital 2011 Minimikapitalbas exponerad för risk 28 523 Kapitalbas som täcker investeringar i FFNA och FFC 165 244 Kapitalbas som täcker de utövade funktionerna 93 710 Summa eget kapital 287 477

(63) Skatterådgivaren föreslår först, vad gäller steg iii) att ersätta den del av FFT:s egna kapital som han betecknar ”minimikapitalbas som exponeras för risk”, vilket motsvarar FFT:s lagstadgade kapital så som det fastställts av skatterådgivaren i steg i) genom uppskattning av den avkastning på eget kapital som investerarna förväntar sig (”förväntad avkastning före skatt”), med hjälp prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, där: Förväntad avkastning före skatt = (riskfri räntesats + β × riskpremie för kapitalbas)/ (1- skattesats)

(64) Vid tillämpning av modellen för bedömning av kapitaltillgångar har skatterådgivaren använt följande variabler: — riskfri räntesats 2,85 % (tyska statslån med tio års löptid ”Bund”, årligt genomsnitt 2011), — beta (β) 0,29 uppskattat (28) på grundval av 66 jämförbara företag som utför finansiella tjänster, angivna på Damoradans webbplats (29), — riskpremie för eget kapital 5 % för Luxemburg, angivet av Damoradans webbplats (uppdaterad juli 2011), — luxemburgsk skattesats på 28,80 %.

(65) Genom att tillämpa dessa variabler i formeln som beskrivs i skäl 63 kommer skatterådgivaren fram till en ”avkastning på eget kapital som investerarna förväntar sig för de risker som bärs” på 6,05 %.

(66) Tabell 3 innehåller en förteckning över de företag som skatterådgivaren valt som varande jämförbara företag som agerar självständigt i finanssektorn, jämte en lista över deras beta, som använts vid betakalkylen som används i prissättningsmodellen för kapitaltillgångar. Tabell 3 Förteckning över jämförbara företag som erbjuder finansiella tjänster Företagsnamn Beta ING Groep NV (EXTAM:INGA) 3,00 UBS AG (SWX:UBSN) 1,80 Wüstenrot & Württembergische AG (XTRA:WUW) 0,41 Deutsche Börse AG (XTRA:DB1) 1,28 Oslo Bors VPS Holding ASA (OTCNO:OSLO) 0,13 London Stock Exchange Group (LSE:LSE) 1,24 Fimalac SA (ENXTPA:FIM) 0,68 International Personal FinancePlc (LSE:IPF) 1,92 GrenkeLeasing AG (XTRA:GLJ) 0,55 Mittel S.p.A (CM:MIT) 0,93 GlobeOp Financial Services SA (LSE:GO) 0,56 KBC Ancora (ENXTBR:KBCA) 3,61 Aktiv Kapital ASA (OB:AIK) 0,25 IG Group Holdings Plc (LSE:IGG) 0,75 IFG Group plc (LSE: IFP) 1,11 Conafi Prestito S.p.A. (CM:CNP) 0,74 NEOVIA Financial Plc (AIM:NEC) 0,60 H&T Group Plc (AIM:HAT) – 0,11 Hesse Newman Capital AG (XTRA:RTM) 0,29 Acta Holding ASA (OB:ACTA) 1,70 Manx Financial Group PLC (AIM:MFX) 0,30 PLUS Markets Group plc (AIM:PMK) – 0,05 Law Debenture Corp. Plc (LSE:LVVDB) 0,95 Hypoport AG (DB:HYQ) 0,70 Perrot Duval Holding SA (SWX:PEDP) 0,16 Albemarie & Bond Holdings plc (AIM:ABM) 0,21 MCB Finance Group plc (AIM:MCRB) NA Brightside Group plc (AIM:BRT) 0,11 DF Deutsche Forfait AG (DB:DE6) 0,83 Autobank AG (DB:AW2) NA Ambrian capital plc (AIM:AMBR) 0,83 Gruppo MutuiOnline S.p.A (CM:MOL) 0,77 Brightside Group plc (AIM:PKG) 0,09 OVB Holding AG (XTRA:O4B) – 0,19 Albis Leasing AG (DB:ALG) 0,57 Hellenic Exchanges SA (ATSE:EXAE) 1,42 FORIS AG (XTRA:FRS) 0,20 Creon Corporation Plc (AIM:CRO) 2,03 Investeringsselskabet Luxor A/S (CPSE:LUXOR B) 0,50 Univerma AG NA OFL AnlagenLeasing AG (DB:OFL) 0,86 Ideal GroupSA (ATSE:INTEK) NA Nøtterø SpareBank (OB:NTSG) 0,20 Apulia Prontoprestitio S.p.A. (CM:APP) 1,07 Ultimate Finance Group plc (AIM:UFG) 0,54 Dresdner Factoring AG (XTRA:D2F) 0,42 Heidelberger Beteiligungsholding AG (DB:IPO) 0,14 ABC Arbitrage SA (ENXTPA:ABCA) 0,48 Baydonhill plc (AIM:BHL) 0,04 London Capital Group Holdings plc (AIM:LCG) 0,72 Imarex ASA (OB:IMAREX) 0,48 Toscana Finanza S.p.A. (CM:TF) 0,49 Banca Finnat Euramerica S.p.A. (CM:BFE) 0,79 S&U plc (LSE:SUS) 0,27 Bolsas y Mercados Españoles SA(CATS:BME) 0,97 Banca IFIS S.p.A. (CM:IF) 0,69 Paris Orleans SA (ENXTPA:PAOR) 0,60 SNS Reaal NV (ENXTAM:SR) 2,37 Close Brothers Group plc (LSE:CBG) 0,94 Provident Fiancial plc (LSE:PFG) 0,35 Pohjola Bank plc (HLSE:POH1S) 1,43 Investec plc (LSE:INVP) 1,73 Banque Nationale de Belgique SA (ENXTBR:BNB) 0,49 Credit Suisse Group (SWX:CSGN) 1,43 Deutsche Bank AG (DB:DBK) 1,98 Schweizerische Nationalbank (SWX:SNBN) 0,22 Källa: Damodaran.

(67) Tabell 4 visar armlängdsintervallet för de utvalda jämförbara företagens beta som skatterådgivaren kommit fram till. Tabell 4 Armlängdsintervallet för de utvalda jämförbara företagens beta Armlängdsintervall Beta Antal företag 66 MAX 3,61 90:e percentilen 1,79 75:e percentilen 1,04 Medianvärde 0,64 25:e percentilen 0,29 10:e percentilen 0,13 MIN 0,19

(68) Sedan föreslår FFT:s skatterådgivare att ersätta den del av FFT:s kapitalbas som betecknas ”eget kapital som täcker de utövade funktionerna”, i tabell 2, som motsvarar ”eget kapital som används för att utöva funktioner” som identifieras i steg ii) genom att använda marknadsräntan tillämpad på kortfristiga insättningar (30) som enligt skatterådgivaren är lika med 0,87 %.

(69) FFT:s skatterådgivare föreslår därefter att inte ersätta den del av FFT:s egna kapital som täcker FFT:s investeringar i FFNA och FFC, i tabell 2 betecknad ”eget kapital som täcker investeringar i FFNA och FFC”, så att denna skulle ha en nollersättning vid beskattning.

(70) Slutligen, i steg iv) beräknar skatterådgivaren den globala ersättningen till FFT för dess finansierings- och kassaflödesverksamhet och för de risker som bärs. Denna ersättning består av följande komponenter, som härrör från steg i) till iii) ovan: — En ”riskersättning” som beräknas genom att multiplicera FFT:s lagstadgade hypotetiska egna kapital, som av skatterådgivaren uppskattats till 28 500 000 euro genom analog tillämpning av Basel 2-regelverket i steg ii), med den förväntade avkastningen före skatt, som av skatterådgivaren med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar i steg iii) uppskattats till 6,05 %, och — en ”funktionsersättning” som beräknas genom att multiplicera det som skatterådgivaren betecknar som FFT:s eget kapital som används för att utöva funktionerna, uppskattat i steg ii) till 93 710 000 euro, med marknadsräntan tillämpad på den kortfristiga insättningen, som FFT:s skatterådgivare i steg iii) anser vara lika med 0,87 %.

(71) Tabell 5 visar skatterådgivarens uppskattning av den övergripande lönsamhet som bör lämnas till FFT för beskattning i Luxemburg. Tabell 5 Uppskattning av FFT:s beskattningsunderlag (i tusental euro) Avkastning på eget kapital Vinst före skatt 2011 Riskersättning 1 726 Funktionsersättning 816 Avkastning på eget kapital som täcker finansiella investeringar i FFNA och FFC (31) 0 Totala vinster före skatt 2 542

(72) Det totala beloppet 2,542 miljoner euro motsvarar det belopp i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor som den luxemburgska skattemyndigheten anser utgör en armlängdsersättning (32).

(73) Tabell 6 sammanfattar de slutsatser som skatterådgivaren dragit till följd av stegen i) till iv) ovan, i skälen 58 till 72. Tabell 6 Sammanfattande beräkning av FFT:s minimikapitalkrav och inverkan på resultatet före skatt Minsta kapitalkrav FFT 2011 (tusental euro) Operativ risk 938 a Motpartsrisk 2 603 b Valutarisk 0 c Kreditrisk 24 982 d Minimikapitalkrav 28 523 e = a + b + c + d Eget kapital kompenserat av andelsränta 165 244 x Överskottsmedel 93 710 f = g –e – x Eget kapital 287 477 g Indikator på nettovinst Förväntad avkastning på eget kapital 6,05 % h Kortfristig ränta 0,87 % i Avkastning på eget kapital Riskersättning 1 726 k = h * e Funktionsersättning 816 j = i * f Totala vinster före skatt 2 542 l = k + j a = 15 %* (finansiella inkomster på bankdeposition – finansiell belastning från banklån) b = 20 %*6 %* (framtida exponering + verkligt värde av derivatinstrument med tredje man) c = 100 % täckt av derivatinstrument d = 20 %*6 %* fordringar på tredje man (årligt genomsnitt). h = uppskattad med hjälp av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar i = genomsnittligt medeltal 2011, Eonia-index Notera: Den huvudsakliga hypotesen är avsaknad av kreditrisk/motpartsrisk på transaktioner med företagen inom koncernen.

2.3 Beskrivning av de luxemburgska reglerna om internprissättning

(74) Förhandsbeskedet i skattefrågor till FFT:s fördel utfärdades på grundval av artikel 164 tredje stycket i Luxemburgs inkomstskattelag (loi modifiée du 4 décembre 1967 concernant l'impôt sur le revenu, nedan kallad L.I.R) och cirkuläret L.I.R. no 164/2 av den 28 januari 2011 (nedan kallat cirkuläret) (33).

2.3.1 Artikel 164 i Luxemburgs inkomstskattelag

(75) I artikel 164 tredje stycket i L.I.R. föreskrivs att den skattepliktiga inkomsten inbegriper förtäckt utdelning, och anger att förtäckt utdelning särskilt föreligger när en aktieägare, andelsägare eller intressent direkt eller indirekt av ett företag eller en organisation får fördelar som han i normalfallet inte skulle ha fått om han inte varit aktieägare, andelsägare eller intressent. Denna bestämmelse inför armlängdsprincipen i Luxemburgs skatterätt, enligt vilken transaktioner mellan företag inom samma koncern bör ersättas som om de utförts av oberoende företag som förhandlar under jämförbara förhållanden enligt principen om armlängds avstånd.

2.3.2 Cirkulär L.I.R. nr 164/2

(76) Artikel 164 tredje stycket i L.I.R. tydliggörs av cirkuläret, som är strukturerat på följande sätt: avdelning 1 definierar termerna ”koncernfinansieringsbolag” (34), ”koncernintern finanstransaktion” (35) och ”anknutna företag” (36).

(77) Avdelning 2 med rubriken ”Généralités”, inleder genom att beskriva de koncerninterna tjänster som cirkuläret tillämpas på. En koncernintern tjänst (inbegripet en koncernintern finanstransaktion) har tillhandahållits när ett oberoende företag under jämförbara omständigheter skulle ha varit villigt att betala ett annat oberoende företag för att utföra tjänsten, eller om företaget själv utfört tjänsten. Avsnitt 2 i cirkuläret innehåller också en beskrivning av armlängdsprincipen, så som den definieras i OECD:s riktlinjer för internprissättning, och införlivats i nationell rätt. I detta avseende anger cirkuläret att om en koncernintern tjänst tillhandahållits, liksom andra typer av koncerninterna överföringar, bör man fastställa huruvida den ersättning som tagits ut är förenlig med armlängdsprincipen, det vill säga att den motsvarar det pris som skulle ha tillämpats och godtagits av oberoende företag under jämförbara omständigheter (37).

(78) Vad gäller hänvisningen till ”jämförbara omständigheter”, fastställs i cirkuläret att jämförelseanalysen bör inbegripa komponenter såsom egenskaper hos de varor eller tjänster som tillhandahållits, de uppgifter som utförs av parterna, avtalsklausulerna, parternas ekonomiska omständigheter, och de industriella och kommersiella strategier som de tillämpar (38).

(79) I avsnitt 3 i cirkuläret förklaras hur en armlängdsersättning fastställs, särskilt i fråga om koncernfinansieringsföretag. De uppgifter som utförs av dessa företag, vilka fastställer varje företags ersättning, bör enligt cirkuläret vara jämförbara med funktionerna hos oberoende finansinstitut som omfattas av finansinspektionens övervakning (Commission de Surveillance du Secteur Financier [CSSF]). Således bör armlängdsersättningen för utförda uppgifter (med beaktande av användning av tillgångar och riskbärning) baseras på den ersättning som dessa finansinstitut skulle kräva för jämförbara kredittransaktioner (39).

(80) Innan de beviljar lån eller förskottsmedel gör finansinstituten en riskanalys där de särskilt bedömer den finansiella risk som är knuten till transaktionen, den risk som förknippas med låntagaren, företagarrisken och den strukturella risken. Beträffande de kostnader som är knutna till beviljande av lån, bör merkostnaderna beakta bland annat merkostnader som genereras av solvenskrav, merkostnader knutna till kreditrisken, hanteringsavgifter eller merkostnader knutna till valutakursrisken (40). Kreditrisken fastställs på grundval av villkoren i låneavtalet och riskanalysens resultat.

(81) Enligt cirkuläret fastställer oberoende tillhandahållare av finansiella tjänster i allmänhet sin ersättning antingen på grundval av lånebeloppet eller på det faktiska marknadsvärdet av de förvaltade tillgångarna. Liksom oberoende tillhandahållare av tjänster bör koncernfinansieringsföretag som utför koncerninterna lånetransaktioner enligt cirkuläret också göra en riskanalys före de beviljar ett lån till ett anknutet företag, och beakta andra faktorer som kan påverka fastställningen av deras internpriser (41).

(82) Avsnitt 4 i cirkuläret föreskriver att skattemyndigheterna inte ska ge bindande anvisningar, om det berörda företaget inte har verklig närvaro i Luxemburg. Cirkuläret räknar sedan upp olika villkor som ett koncernfinansieringsbolag bör uppfylla för att anses ha verklig närvaro i landet. Företagets egna kapital bör vara tillräckligt avseende de funktioner som utövas (med tanke på de tillgångar som används och de risker som bärs), och beloppet av eget kapital bör motsvara minst 1 % av det nominella värdet av de(t) lån som beviljas eller 2 miljoner euro, utan ytterligare indikationer.

(83) Cirkuläret anger även vilken information och vilka dokument som bör lämnas för att erhålla bindande anvisningar från skattemyndigheten. Ansökan om bindande anvisningar bör bland annat innehålla en undersökning av internprissättningen i linje med OECD:s riktlinjer för internprissättning, med en heltäckande beskrivning av den föreslagna metoden, samt detaljerad information och analyser till stöd för metoden, till exempel identifiering av jämförelsefaktorer och hela skalan av förväntade resultat (42). Slutligen anger cirkuläret att ett förhandsbesked i skattefrågor i allmänhet har en giltighetstid på fem år, såvida inte företeelser och förhållanden förändras, lagstiftningen som förhandsbeskedet baseras på ändras, eller en av transaktionens centrala egenskaper ändras (43).

2.4 Beskrivning av OECD:s riktlinjer för internprissättning

(84) Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (”OECD”) ger sina medlemsländer vägledning gällande skatt, som anges i dess riktlinjer för internprissättning (nedan kallade OECD:s riktlinjer för internprissättning), som utgör ett icke-bindande juridiskt dokument vilket ger vägledning gällande internprissättning (44).

(85) Internprissättning avser de priser som tas ut vid ekonomiska transaktioner mellan olika delar av samma koncern. Multinationella företag har ett ekonomiskt incitament att tilldela så liten vinst som möjligt till områden som beskattar vinsterna hårdare, detta kan leda till höga internpriser, som inte bör godtas som bas för beräkning av beskattningsunderlaget. För att undvika detta problem bör skattemyndigheterna inte acceptera internprissättningen mellan företag inom samma koncern förutom när transaktionerna motsvarar de priser som skulle ha tagits ut av oberoende företag som förhandlar under jämförbara förhållanden enligt principen om armlängds avstånd (45). Det är detta som kallas ”armlängdsprincipen”.

(86) Principförklaringen om armlängdsprincipen finns i artikel 9.1 i OECD:s modellavtal för beskattning som utgör basen för bilaterala skatteavtal som undertecknats av OECD:s medlemsländer och ett växande antal stater som inte är medlemmar. I artikel 9 föreskrivs att ”om det mellan två företag (i intressegemenskap), i fråga om handelsförbindelser eller finansiella förbindelser, avtalas eller föreskrivs villkor, som avviker från dem som skulle ha avtalats mellan av varandra oberoende företag, får all inkomst, som utan sådana villkor skulle ha tillkommit det ena företaget men som på grund av villkoren i fråga inte tillkommit detta företag, inräknas i detta företags inkomst och beskattas i överensstämmelse därmed”.

(87) OECD:s kommitté för skattefrågor antog den 27 juni 1995 den ursprungliga versionen av riktlinjerna för internprissättning (46): dessa har uppdaterats avsevärt i juli 2010 (47). Med beaktande av riktlinjernas icke-bindande karaktär, uppmuntras skattemyndigheterna i OECD:s medlemsländer endast att följa dem. I allmänhet tjänar riktlinjerna som referens, och har en klar inverkan på beskattningsmetoderna i OECD-länderna (och till och med i länder som inte är medlemmar i OECD). Dessutom har dessa riktlinjer i vissa av OECD:s medlemsstater vunnit laga kraft eller fungerar som referens vid tolkning av den nationella skattelagstiftningen. Kommissionen hänvisar i detta beslut till OECD:s riktlinjer för internprissättning, detta för att dessa riktlinjer utgör en manual som tillkommit genom diskussioner mellan sakkunniga inom ramen för OECD och klargör metoder för att möta de gemensamma utmaningar som tillämpningen av armlängdsprincipen medför i konkreta situationer. OECD:s riktlinjer för internprissättning ger skattemyndigheter och multinationella företag nyttig vägledning gällande tillämpning av armlängdsprincipen. Riktlinjerna belyser även det internationella samförstånd som råder beträffande internprissättning.

(88) OECD:s riktlinjer för internprissättning räknar upp fem metoder för att fastställa en uppskattning av marknadspriser för transaktioner och fördelning av vinst mellan företag inom en och samma koncern: i) marknadsprismetoden (Comparable Uncontrolled Price Method, nedan kallad CUP-metoden). ii) kostnadsplusmetoden (Cost Plus Method) iii) återförsäljningsprismetoden (Resale Price Method), iv) nettomarginalmetoden (Transactional Net Margin Method, nedan kallad TNMM) och v) vinstfördelningsmetoden (Transactional Profit-split Method). Riktlinjerna skiljer mellan de traditionella metoderna som grundar sig på transaktioner (dvs. de tre förstnämnda) och vinstbaserade transaktionella metoder (dvs. de två sistnämnda). Multinationella företag har rätt att tillämpa metoder som inte beskrivs i dessa principer vid fastställande av internpriser, under förutsättning att priserna är förenliga med principen om armlängds avstånd.

(89) CUP-metoden och TNMM är relevanta för detta beslut och beskrivs därför i detalj i skälen 90 till 92.

(90) CUP-metoden jämför det pris som tagits upp för överföring av varor eller tjänster inom ramen för en kontrollerad transaktion (transaktion mellan två företag i intressegemenskap) med det pris som skulle tas upp vid en jämförbar transaktion som skett på den öppna marknaden (transaktion mellan två oberoende parter) under jämförbara omständigheter.

(91) TNMM är en av de ”indirekta metoderna” som används för att göra en uppskattning av armlängdspriser för transaktioner och fördelning av vinst mellan företag inom samma koncern. Metoden består i att uppskatta det möjliga vinstbeloppet i enlighet med armlängdsprincipen för en verksamhet som betraktas i sin helhet, snarare än som specifika transaktioner. Metoden har inte som syfte att fastställa priset på sålda varor, utan uppskattar de vinster som oberoende företag skulle kunna räkna med att göra genom en given verksamhet, till exempel försäljning av varor. Inom metoden väljs ett lämpligt underlag (en ”vinstnivåindikator”), såsom utgifter, omsättning, eller fasta investeringar, och på denna tillämpas en vinstnivå som observerats i jämförbara transaktioner på den fria marknaden.

(92) Eftersom TNMM inte fastställer priser för individuella transaktioner, kan det hända att den skattepliktiga inkomsten hos ett företag som fastställts med hjälp av TNMM inte har någon direkt inverkan på den beskattningsbara vinsten hos ett annat företag inom samma koncern. Metoden skiljer sig således från att använda till exempel CUP-metoden, där internprissättningen fastställer priset på en specifik vara eller tjänst, vilket sedan skrivs in i den beskattningsbara inkomsten för samma belopp av det koncernföretag som säljer och det koncernföretag som köper den specifika varan eller tjänsten.

2.5 Ytterligare information som lämnats efter inledande av det formella granskningsförfarandet

2.5.1 Meddelande från Luxemburg av den 3 september 2014

(93) Som svar på de frågor som ställdes i beslutet att inleda granskningsförfarandet, upplyste Luxemburg kommissionen om att det inte fanns något tak för de lån som beviljats inom Fiat-koncernen.

(94) Luxemburg uppgav även detaljerad information gällande genomsnittliga priser för FFT:s koncerninterna in-och utlåning under åren 2011 till 2013. Den räntesats som tillämpas vid koncerninterna lån som beviljats av FFT är […]. Under slutet av 2011 motsvarade den Euribor med tillägg för en marginal på [6–9 %]. Den medelräntesats som tillämpats på saldon på löpande konton för företagen inom koncernen var 2012 och 2013 [6–9 %] respektive [6–9 %]. År 2011, 2012 och 2013 uppgick den genomsnittliga räntesatsen på koncerninterna inlåningar till [0–3 %], respektive [0–3 %] och [0–3 %] (genomsnittliga schablonbelopp).

(95) Luxemburg uttryckte även åsikter om den ersättning av kapital som godkänns i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor. Luxemburg angav särskilt att det kapital som investerats i ägarintressen ger ersättning i form av utdelningar, och att dessa på grund av sin natur inte är föremål för en internprissättningsanalys, eftersom ett företag tar emot dem endast i egenskap av aktieägare. Utdelningarna beaktas därför inte när man fastställer betydelsen av utövade funktioner och burna risker.

(96) Luxemburg förklarade vidare att förvärvet att FFT:s ägarintressen i sin helhet finansierades med egna medel och att detta finansieringssätt per automatik innebär att dessa medel inte längre är tillgängliga för att täcka andra risker som bärs av FFT.

(97) Luxemburg hänvisade även till artikel 57 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/EG (48) om rätten att starta och driva verksamhet i kreditinstitut, enligt vilken kreditinstitutens icke-konsoliderade kapitalbas inte omfattar ägarandelar i andra kreditinstitut som motsvarar mer än 10 % av deras kapital.

(98) Luxemburg hänvisade dessutom till den basmetod som definieras av Basel 2-regelverket, som föreskriver en räntesats på 15 % som ska tillämpas på medeltalet av positiva årliga intäkter under tre perioder.

2.5.2 Meddelande från Luxemburg av den 24 mars 2015

(99) Som svar på kommissionens begäran där Luxemburg uppmanades att lämna exempel på förhandsbesked i skattefrågor vars mottagare är i en liknande situation som FFT, angav Luxemburg i sin skrivelse av den 24 mars 2015 att FFT:s situation är mycket speciell. Detta beror enligt Luxemburg på att FFT är ett finansinstitut som anskaffar medel på marknaden, till skillnad från majoriteten av kreditinstituten i Luxemburg, som med en marginal lånar medel som ställs till deras förfogande av andra företag inom den koncern som de tillhör.

(100) Enligt den luxemburgska skattemyndigheten är situationen för varje skattskyldig tillräckligt specifik för att omöjliggöra jämförelse med andra skattskyldiga. Det är därför den nationella lagstiftningen i Luxemburg inte innehåller mer än en allmän bestämmelse som utgör ram för internprissättning (det vill säga artikel 164 L.I.R.), som låter den hantera den ekonomiska verkligheten hos varje fall med så stor precision som möjligt, oavsett om det utgör föremål för ett förhandsbesked i skattefrågor eller inte.

(101) Luxemburg har också överlämnat FFT:s beskattningsunderlag för perioden 2009 till 2013, på grundval av företagets skattedeklarationer (49), beskattningsunderlaget återges i tabell 7. Tabell 7 FFT:s beskattningsunderlag för perioden under perioden 2009–2013 (i euro) 2009 2 643 424 2010 2 424 869 2011 2 600 416 2012 1 684 103 2013 2 095 969

(102) Luxemburg uppgav att det framgick ur FFT:s skattedeklaration 2013 att de farhågor som nämndes i skäl 64 i beslutet att inleda granskningsförfarandet, enligt vilka beskattningsunderlaget är fastställt i ett intervall på mellan 2 288 000 euro och 2 796 000 euro, var helt ogrundade. Det är tydligt att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor endast godtog den valda metoden och att marknadsparametrarna varierar.

(103) Till slut lämnade Luxemburg, på kommissionens begäran, alla förhandsbesked i skattefrågor som tidigare antagits av den luxemburgska skattemyndigheten gällande företagen i Fiat-koncernen.

(104) För det första, en ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, daterad den 9 december 2009 och antagen av den luxemburgska skattemyndigheten, gällde bemyndigade av FFT:s beskattningsunderlag […].

(105) För det andra, lämnade den luxemburgska skattemyndigheten två skrivelser daterade den 3 september 2012. Den första är det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor, som baserar sig på en begäran om förhandsbesked daterad den 14 mars 2012, som anges i skäl 9. Denna ansökan om förhandsbesked lämnades på nytt och i sin helhet, till kommissionen, i Luxemburgs skrivelse av den 24 mars 2015, den innehöll den information som Luxemburg tidigare strukit över i sitt ursprungliga meddelande till kommissionen.

(106) En andra, nästan identisk, skrivelse utfärdades som svar på en parallell ansökan om förhandsbesked i skattefrågor som lämnades […] till Luxemburgs skattemyndighet den 18 april 2012 i fråga om ett företag benämnt [F], som verkar motsvara FFT i en annan struktur av koncernens finansförvaltningsföretag. I denna andra ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, är beskrivningen av [företag F:s] funktioner identisk med den beskrivning som ges av FFT:s funktioner i ansökan från den 14 mars 2012. Denna andra struktur skiljde sig endast på så sätt att företaget inte ägde mer än en filial i Förenade kungariket, att det inte hade någon filial i Spanien och att [företaget F] inte var ägare [till någon filial].

(107) Den andra ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, underbyggd av en rapport om internprissättning, innehåller en slutsats som läggs fram på samma sätt som i FFT:s ansökan om förhandsbesked i skattefrågor (hänvisas till i skäl 54). Resultatet av internprissättningsanalysen är dock avsevärt annorlunda. [Företaget F:s] armlängdsersättning, så som den inrättats i rapporten om internprissättning, anger att undersökningen av internpriserna fastställer en lämplig ersättning grundad på i) riskkapital som uppgår till 44,6 miljoner euro och ii) kapital som ger ersättning för företagets funktioner, som uppgår till 8,8 miljoner euro, med ett intervall på +/- 10 %.

(108) De två förhandsbeskeden i skattefrågor förekom på den förteckning som Luxemburg lämnade till kommissionen den 4 juni 2015 gällande förhandsbesked i skattefrågor som täcker en kassaflödesfunktion (se skäl 29).

(109) För det tredje har två andra ansökningar om förhandsbesked i skattefrågor […], godkända av den luxemburgska skattemyndigheten, också lämnats till kommissionen. Dessa ansökningar om förhandsbesked i skattefrågor är från 2002 och 2012 och rör andra aspekter av Fiat-koncernens struktur i Luxemburg. Dessa förhandsbesked i skattefrågor undersöks inte i detta beslut.

2.5.3 Information som Fiat avgett den 31 mars 2015

2.5.3.1 Information om företagen i Fiat-koncernen som har direkt koppling till FFT

(110) Fiat påminner att FFT till 40 % tillhör Fiat S.p.A. och till 60 % FF, vilket är ett helägt dotterbolag till Fiat S.p.A (50). FFNA och FFC är helägda bolag till FFT (51). Fiat påminner även att FFT är ett av Fiat-koncernens finansieringsföretag som förtecknas i skäl 39.

(111) Fiat uppgav på kommissionens begäran detaljerad finansiell information om koncernens finansieringsföretag. Koncernen har lämnat de årliga rapporterna för företagen FFT, FF, FFNA, FFC och FFB, för åren 2011 till 2013, samt en beskrivning av dessa företags funktioner. Enligt dessa uppgifter sysselsätter FF 52 personer, varav [20–30] arbetar med finansiering och [10–20] med bokföring. FFT har 14 anställda, varav en direktör, [0–10] anställda i direkt kontakt med kunder (baserade i Förenade kungariket), [0–10] anställda med ansvar för administrativa uppgifter och [0–10] personer som har hand om bokföring och kontroll. FFNA sysselsätter fem personer, medan FFC bedriver begränsad verksamhet.

(112) Enligt de uppgifter som Fiat uppgett, är det redovisade värdet av FFT:s dotterbolag (FENA och FFC) […]. FFT:s årliga rapport anger att FFNA och FFC förvärvats från Fiat S.p.A. och FF år 2011. Från och med 2011 upprättar Fiat, i Luxemburg, en koncernredovisning.

(113) FF och FFT är finansieringsföretag för euroområdet. Finansiella uppgifter för 2010–2013 på grundval av lämnade årsrapporter, presenteras i tabellerna 8 och 9 (52). Tabell 8 FFT:s finansiella uppgifter under perioden 2010–2013 (i tusental euro) 2010 2011 2012 2013 Räntor och likvärdiga inkomster 613 561 650 641 664 707 736 561 Varav från företag inom koncernen 605 880 626 806 648 497 731 462 Övriga intäkter 72 292 76 910 29 185 10 125 TOTALA INKOMSTER 685 853 727 551 693 892 746 686 Driftskostnader och avskrivningar 3 419 3 655 2 926 2 499 Upplupen ränta och andra finansiella utgifter 625 078 640 207 631 854 666 246 Varav från företag inom koncernen 59 409 55 520 38 041 20 268 Varav obligationer 551 229 574 561 592 099 643 853 Provision på garantier för obligationer som betalats till Fiat S.p.A. (53) 3 161 2 851 2 702 3 006 Övriga utgifter 51 709 78 211 54 702 72 805 TOTALA UTGIFTER (exkl. bolagsskatt) 683 367 724 924 692 185 745 032 Vinst före bolagsskatt 2 485 2 627 1 707 1 652 Skatt 748 776 491 508 Nettointäkt 1 737 1 851 1 217 1 146 Eget kapital 285 625 287 477 288 693 289 839 Belopp som ska betalas till företag inom koncernen 4 354 692 2 275 578 1 530 146 1 661 930 Emitterade skuldförbindelser 7 716 844 7 746 301 9 116 345 11 030 180 Övriga skulder (bankskulder, upplupna kostnader, etc.) 2 470 513 446 444 144 671 158 865 SUMMA EGET KAPITAL OCH SKULDER 14 827 674 10 755 800 11 079 855 13 140 814 Fordringar på företag inom koncernen 11 869 312 7 387 279 7 950 092 9 637 038 Kontanter och värdepapper 2 705 622 3 028 255 2 853 245 3 221 203 Innehav i närstående företag 0 165 244 164 244 165 244 Andra tillgångar (anläggningstillgångar, upplupna intäkter, etc.) 252 740 175 022 112 274 117 329 SAMMANLAGDA TILLGÅNGAR 14 827 674 10 755 800 11 079 855 13 140 814

(114) I slutet av 2011, 2012 och 2013 ställde FFT garantier till förmån för företagen inom koncernen vid olika banker, för ett totalt belopp av 2 560 802 euro, 10 772 314 euro och 10 155 339 euro. Tabell 9 FF:s finansiella uppgifter under perioden 2010–2013 (i tusental euro) 2010 2011 2012 2013 Finansiella intäkter 552 090 752 007 676 177 722 610 Varav från företag inom koncernen 528 267 672 225 655 576 711 218 Övriga intäkter (utdelningar, vinster på derivatprodukter, växelkurs, etc.) 29 708 18 962 18 117 8 935 Inkomster från tjänster som tillhandahållits koncernen 6 410 7 616 2 336 2 027 Rörelsekostnader 14 616 13 332 8 594 9 280 Utgifter i samband med finansiella transaktioner 550 331 729 851 654 763 706 825 Varav företag inom koncernen 523 123 698 009 625 216 687 712 Vinst före bolagsskatt 23 261 35 402 33 273 17 466 Skatter 5 968 10 112 8 822 6 952 Nettointäkt 17 292 25 290 24 450 10 514 Eget kapital 271 047 268 610 268 837 256 053 Skulder 14 878 871 12 567 582 11 277 171 12 758 761 Finansiella tillgångar 9 267 614 8 201 011 9 164 768 9 905 386 Kontanter och värdepapper 5 519 622 4 349 837 2 201 190 2 928 409 Innehav i närstående företag 358 362 264 116 160 833 160 833 Andra tillgångar (anläggningstillgångar, upplupna intäkter, etc.) 4 320 21 228 19 217 20 186 SAMMANLAGDA TILLGÅNGAR 15 149 918 12 836 192 11 546 008 13 014 814

(115) I slutet av 2013 (och slutet av 2012) bestod FF:s ägarintresse i anknutna företag av andelar i FFT för 157 269 000 euro (dvs. 60 % av FFT:s aktiekapital), andelar i FFB för 2 013 000 euro, samt innehav utan bestämmande inflytande i andra koncernföretag för 725 000 euro. I slutet av 2011, var 100 % av FFT:s aktier redovisade i FF:s ägarintressen till ett belopp av 262 102 000 euro. I slutet av 2010, före försäljningen 2011 av FFNA och FFC till FFT, uppgick FF:s ägarintressen till 7 213 000 euro i FFC, 262 077 000 euro i FFT, 87 055 i FFNA och 2 013 000 i FFB, vilket ger ett totalt ägarintresse på 358 000 000 euro i helägda dotterbolag i Fiat 2010, som framgår av tabell 8.

2.5.3.2 Detaljerad information om FFT:s tillgångar och skulder.

(116) Fiat angav namnen på de 61 motparter inom koncernen med vilka FFT genomfört transaktioner under perioden 2011–2013. Fiat lämnade genomsnittliga utestående positioner mellan FFT och dess motparter för de sex största borgenärerna och gäldenärerna för åren 2011, 2012 och 2013. Informationen för år 2013 har sammanställts i tabell 10 (kolumnen om ränta på genomsnittligt saldo har lagts till av kommissionen). Tabell 10 FFT:s motparter 2013 (i tusental euro) Tillgångar Utestående genomsnitt Uppburen ränta Ränta dividerad med utestående genomsnitt Fiat-koncernen motpart 1 [10 000 000 ] [500 000 ] […] Fiat-koncernen motpart 2 [150 000 ] [10 000 ] […] Fiat-koncernen motpart 3 [150 000 ] [10 000 ] […] Fiat-koncernen motpart 4 [100 000 ] [5 000 ] […] Fiat-koncernen motpart 5 [50 000 ] [4 000 ] […] Fiat-koncernen motpart 6 [20 000 ] [3 000 ] […] Skulder Utestående genomsnitt Erlagd ränta Ränta dividerad med utestående genomsnitt Fiat-koncernen motpart 7 [450 000 ] [10 000 ] […] Fiat-koncernen motpart 8 [250 000 ] [400] […] Fiat-koncernen motpart 9 [200 000 ] [1 000 ] […] Fiat-koncernen motpart 10 [50 000 ] [200] […] Fiat-koncernen motpart 11 [50 000 ] [150] […] Fiat-koncernen motpart 12 [50 000 ] [150] […]

(117) Fiat angav även uppgifter gällande FFT:s emission av skuldebrev sedan 2009 enligt programmet EMTN (54), som är FFT:s huvudsakliga finansieringskälla, samt gällande sina emissionsprospekt. FFT har under denna period genomfört 14 emissioner med högst 7 års löptid. FFT har emitterat obligationer i euro, med kuponger mellan 5,75 % och 7,75 % (med undantag för en emission med 9 %) och obligationer i schweiziska franc, med kuponger mellan 4 % och 5 %.

(118) Informationen från Fiat anger de koncerninterna transaktionernas löptid. Under slutet av 2013 var de avtalsenliga löptiderna för fordringar under ett år för ett fordringsbelopp på 12 613 000 euro, med ett totalt belopp av 12 858 000 euro (likvida medel och lån till företag inom koncernen presenteras i tabell 9).

(119) Av de uppgifter som lämnats gällande olika koncerninterna transaktioner framgår att många transaktioner är transaktioner över natten. FFT ingår även transaktioner med olika löptid […]. FFT beviljar koncernen lån under olika former […]. I slutet av 2013 hade nästan alla inlåningar en löptid på […]. Obligationerna hade olika löptid […].

(120) Fiat lämnade även det dokument om likviditet som berörs i rapporten om internprissättning och på vilket ansökan om förhandsbesked i skattefrågor stöder sig. Detta dokument innehåller interna regler som kan tillämpas på koncernens kapitalinvesteringar. […]

2.5.3.3 Information rörande Fiat-koncernens policy i fråga om internprissättning

(121) I sin skrivelse av den 20 februari 2015 bad kommissionen Fiat att förklara vilken mekanism som gör det möjligt att komma fram till ett nettoresultat som motsvarar en oförändrad andel av eget kapital under åren 2009, 2010 och 2011 (som framgår av tabell 4 i skäl 51 i beslutet att inleda granskningsförfarandet), trots avsevärd variation i tillgångar, skulder, finansiella kostnader och inkomster.

(122) Som svar på begäran att förklara prissättningen av koncerninterna in- och utlån lämnade Fiat ett dokument med rubriken Transfer Pricing Policy (policy rörande internprissättning). Av dokumentet framgår att Fiat fastställer prissättningen för koncerninterna lån som beviljas av koncernens finansieringsbolag, på så sätt att finansieringsbolagen uppnår en avkastning som fastställts på förhand.

(123) De funktioner som beskrivs som funktioner utförda av FFT och de risker som FFT bär är identiska med den beskrivning som förekommer i rapporten om internprissättning, som sammanfattas i skäl (38) till (51) med undantag för vissa uppgifter. […] dokumentet om policy rörande internprissättning gäller kreditrisk och motpartsrisk, som i ansökan om förhandsbesked i skattefrågor beskrivs som obefintlig i fråga om koncernens tillgångar, medan dokumentet bedömer dessa risker som ”begränsade”.

(124) Dokumentet rörande policy om intern prissättning förklarar att fastställningen av priser för koncerninterna transaktioner uppskattas enligt följande. […], den uppskattar beloppet av de koncerninterna lån som ska finansieras. […], den uppskattar en marginal att tillämpa på koncerninterna lån på denna bas, genom att dividera den nödvändiga avkastningen, plus driftskostnader, med de sammanlagda lånen som ska finansieras. Slutligen läggs denna marginal till finansieringsbolagens finansieringskostnader för att åstadkomma en uppskattning av prissättningen av koncerninterna lån.

(125) Dokumentet rörande policy om intern prissättning illustrerar denna metod för prissättning av koncerninterna lån på grundval av sifferuppgifter från 2012. Vad gäller förväntad avkastning på eget kapital, uppskattas den för 2012 till [4-7 %] för FF och FFT på koncernbasis. Dokumentet innehåller uppskattningar av beta för Europeiska unionen för 2012, samt riskfria räntesatser och riskpremier för Italien och Luxemburg som presenteras separat, och uppskattar på grundval av detta följande förväntade avkastning: Tabell 11 Information i det interna dokumentet rörande policy om prissättning Armlängdsintervall Beta Antal företag 75 75:e percentilen 1,22 Medianvärde 0,80 25:e percentilen 0,34

(i %) Avkastning på eget kapital, rörligt och förväntat (55) Italien Luxemburg Riskfri räntesats 1,57 1,57 Skattesats 31,4 28,8 Riskpremie på eget kapital 7,73 6,00 Avkastning på eget kapital – 75:e percentilen 16,09 12,52 Avkastning på eget kapital – medianvärde 11,27 8,92 Avkastning på eget kapital – 25:e percentilen 6,16 5,10

(126) Dokumentet skiljer dessutom mellan lån som redan förut fastställts och vars löptid bestämts på förhand, för vilka det inte är möjligt att ändra prissättningsvillkoren, och anpassningsbara koncerninterna lån med variabel ränta. […]

2.5.4 Meddelande från Luxemburg av den 10 juli 2015

(127) I sin skrivelse av den 10 juli 2015 hävdar Luxemburg att kommissionen går emot rättssäkerhetsprincipen om den i sitt beslut att avsluta det formella granskningsförfarande kräver att de som gynnats av stödet betalar tillbaka det. Luxemburg hänvisar till kommissionens tidigare beslut gällande ordningar för skattestöd, inom ramen för vilka kommissionen medgivit att rättssäkerhetsprincipen kunde hindra återbetalning av stödet (56) och godkänt en övergångsperiod, baserat på förekomst av berättigade förväntningar (57).

(128) Luxemburg hävdar vidare att, eftersom ett marknadspris (armlängdspris) vid internprissättning varken kan eller bör fastställas enligt OECD:s riktlinjer, är det inte möjligt att besluta om återkrav av ett exakt stödbelopp. Dessutom gör Luxemburg gällande att kommissionen inte, med beaktande av åtgärdens nya karaktär och i linje med tidigare beslut, bör besluta om återkrav av stödet, i enlighet med principen om skydd för berättigade förväntningar (58).

3 SKÄL FÖR ATT INLEDA FÖRFARANDET

(129) Kommissionen beslutade att inleda det formella granskningsförfarandet för att den inledningsvis ansåg att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor beviljade FFT ett statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i EUF-fördraget, som är oförenligt med den inre marknaden.

(130) Kommissionen uttryckte särskilt tvivel beträffande det omtvistade förhandsbeskedets förenlighet med armlängdsprincipen. Dessa tvivel gällde de uppgifter som beskrivs nedan i skälen 131 till 137.

(131) För det första verkade förhandsbeskedet i skattefrågor godta ett beskattningsunderlag på 2,542 miljoner euro (+/– 10 %) för FFT:s verksamhet i Luxemburg som skulle variera endast litet och förbli stabilt även om FFT till exempel avsevärt utökade den aktivitet som ligger till grund för fastställandet av beskattningsunderlaget.

(132) För det andra uttryckte kommissionen tvivel beträffande den metod som valts av FFT:s skatterådgivare för att uppskatta företagets ersättning för de funktioner som utförs. Skatterådgivaren har i sin analys av internprissättningen använt den indirekta metoden, TNMM, för att beräkna denna ersättning, men kommissionen anser att direkta metoder är att föredra, särskilt CUP-metoden, i de fall där jämförbara transaktioner kan iakttas på marknaden. I detta avseende noterade kommissionen att Chrysler, det amerikanska företaget i Fiat-koncernen, direkt förlitar sig på finansiering från kapitalmarknaden för dess verksamhet, och att vissa av dessa transaktioner är jämförbara med dem som görs av FFT.

(133) För det tredje, vad gäller användning av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar för att uppskatta den nödvändiga avkastningen på eget kapital, uttryckte kommissionen tvivel beträffande huruvida prissättningsmodellen tillämpats korrekt av skatterådgivaren. Kommissionen påpekade att de två komponenter som fastställer FFT:s ersättning på grundval av prissättningsmodellen för kapitaltillgångar, det vill säga det kapitalbelopp som ersatts och den ersättningsnivå som tillämpats på detta kapitalbelopp, hade fastställts för lågt.

(134) Beträffande det kapitalbelopp som ersatts, accepterade förhandsbeskedet i skattefrågor att prissättningsmodellen för kapitaltillgångar endast tillämpades på en del av kapitalet kallad ”eget kapital som exponeras för risk”, medan det egna kapital som tillförts FFNA och FFC dragits av från det egna kapital som ska ersättas, utan någon rimlig förklaring (59). Dessutom har det framgått att beräkningen av ”eget kapital som exponeras för risk” bestod i inrättande av ett minskat underlag för beskattning, eftersom den inte innefattade koncerninterna tillgångar, återigen utan övertygande skäl. I sitt beslut att inleda förfarandet ifrågasätter kommissionen den hypotes enligt vilken det inte finns någon kreditrisk för de transaktioner som utförs med företag inom koncernen. Kommissionen hyste även tvivel beträffande beräkningen av minimikapitalkrav för motpartsrisk och kreditrisk. Särskilt valet av en relativt låg riskviktningsfaktor på 20 % för motpartsrisken var oberättigat, och inget angav vad som skulle hända ifall regelverket skulle förändras på ett betydande sätt. Skatterådgivarens rapport om internprissättning förklarar inte på vilket sätt skillnaden mellan upplupen kreditränta på bankdepositioner och upplupen kreditränta på banklån utgör en lämplig måttstock på den operativa risken, och förklarar inte heller orsaken till att en riskviktning på 15 % påförs. Den förklarar inte heller varför motpartsrisken multiplicerats med 6 % och inte med 8 %, medan de minimikapitalkrav som föreskrivs av Basel 2-regelverket för motpartsrisken, krav som rapporten om internprissättning uttryckligen hänvisar till, är 8 %.

(135) Beträffande ersättningsnivån på detta kapital, uttryckte kommissionen tvivel gällande fastställandet av beta eftersom det verkade för lågt jämfört med andra företag som bedriver finansiell verksamhet. Kommissionen betvivlade också skatterådgivarens val av 25:e percentilen istället för medianvärdet för beräkning av beta.

(136) För det fjärde, gällande den förväntade avkastningen på det egna kapital som anses som överskottskapital i ansökan om förhandsbesked i skattefrågor, uttryckte kommissionen tvivel beträffande det faktum att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utan motivering godtog användningen av en väldigt låg räntesats på 0,87 %.

(137) Eftersom den analys av internprissättningen som godtas av förhandsbeskedet i skattefrågor inte verkade ta hänsyn till armlängdsprincipen, fann kommissionen preliminärt att detta förhandsbesked gav FFT en fördel. Det ansågs att fördelen uppnåtts varje år och upprätthållits varje gång som den skatt som beräknats på grundval av förhandsbeskedet godkänts av den luxemburgska skattemyndigheten. Enligt kommissionen har den ekonomiska fördelen beviljats på selektivt sätt eftersom den utgjorde en avvikelse från administrativ praxis genom att specifikt gynna FFT i förhållande till företag som är i en liknande situation i faktiskt och rättsligt hänseende.

(138) Då alla andra villkor i artikel 107.1 i EUF-fördraget var uppfyllda, och i avsaknad av uppenbar grund för förenlighet, drog kommissionen slutsatsen att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utgjorde ett statligt stöd som var oförenligt med den inre marknaden. Kommissionen har således beslutat att inleda det formella granskningsförfarandet gällande detta förhandsbesked i skattefrågor.

(139) I sitt beslut att inleda granskningsförfarandet ålade kommissionen Luxemburg, i enlighet med artikel 10.3 i förordning (EG) nr 659/1999, att lämna alla dokument, handlingar och uppgifter i anknytning till den omtvistade åtgärden för att göra det möjligt för kommissionen att ta ställning till huruvida statligt stöd föreligger, och i så fall, huruvida detta stöd är förenligt med den inre marknaden. I fall att Luxemburg inte lämnar alla efterfrågade uppgifter, uppmanade kommissionen Luxemburg att, i enlighet med artikel 6a.2 b i förordning (EG) nr 659/1999, godta att kommissionen kräver att mottagaren av stödet, dvs. FFT, lämnar de efterfrågade upplysningarna.

4. SYNPUNKTER LÄMNADE AV LUXEMBURG

(140) Luxemburg sände den 19 juli 2014 sina synpunkter gällande beslutet att inleda förfarandet. Luxemburg hävdar först att förfarandet är felaktigt, och sedan att kommissionen begått misstag i sak i inledningen av förfarandet.

4.1 Luxemburgs synpunkter gällande kommissionens förfarande

(141) Gällande förfarandet påstår Luxemburg att det korrekta förfarandet för att utfärda ett föreläggande om att lämna ut information inte i detta fall följts, i den meningen att förordning (EG) nr 659/1999 inte tillåter att kommissionen utfärdar förelägganden i ett beslut om att inleda ett granskningsförfarande. Före utfärdandet av ett sådant föreläggande borde man ha följt förfarandet som föreskrivs i artikel 10 i förordning (EG) nr 659/1999.

(142) Luxemburg hävdar vidare gällande den information som efterfrågas i beslutet om att inleda ett granskningsförfarande, att kommissionen inte förklarat varför avslöjande av identiteten hos den som gynnas av stödet var nödvändigt för att granska åtgärden med hänsyn till regler om statligt stöd. Med tanke på kommissionens många läckor och oaktsamma uttalanden i offentligheten, kunde Luxemburg inte i det skedet avslöja mottagarens identitet. Dessutom angav beslutet om föreläggande inga andra särskilda uppgifter som borde ha lämnats. Enligt kommissionens förfarandehandbok bör ett föreläggande tydligt förklara vilka uppgifter som är nödvändiga inom ramen för förfarandet i fråga.

(143) Luxemburg påstår även att man inte kan iaktta skyldigheten att vänta med att genomföra stödet, eftersom beslutet att inleda granskningsförfarandet inte beskriver hur och varför det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor utgör ett stöd. FFT bör lämna in en skattedeklaration, och eftersom kommissionen inte i beslutet att inleda granskningsförfarandet beskriver vilken metod som skulle användas för att beräkna skattebeloppet, kommer den luxemburgska skattemyndigheten att använda den metod som fastställts för förhandsbeskedet i skattefrågor.

(144) Luxemburg hävdar vidare att kommissionen agerat i strid med principerna om lojalt samarbete, opartiskhet och god förvaltningssed, särskilt genom att inte svara på Luxemburgs erbjudande om att träffas, som skulle ha gett de luxemburgska myndigheterna möjlighet att förklara den metod som användes i det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor.

(145) Luxemburg bestrider kommissionens beslut att inleda ett förfarande angående FFT (med nytt ärendenummer, SA.38375) som skiljer sig från det förfarande om Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor som inleddes under ärendenummer SA.37267. Eftersom Luxemburg överklagat det föreläggande om att lämna upplysningar som antagits av kommissionen inom ramen för ärende SA.37267 inför tribunalen, kunde kommissionen på konstgjort sätt kringgå ett ogiltigförklarande av nämnda föreläggande genom att inleda ett nytt ärende.

(146) Till slut hävdar Luxemburg att kommissionen överskridit sina befogenheter genom att förväxla skönsmässiga bedömningar och enkel tolkning av en bestämmelse i allmän lag. Förhandsbeskedet i skattefrågor gällande FFT har inte tillkommit genom utrymme för skönsmässig bedömning från den luxemburgska skattemyndighetens sida, utan är förenlig med artikel 164 tredje stycket i L.I.R. och med cirkuläret. Enligt Luxemburg är det vid tillämpning av dessa bestämmelser oundvikligt att de bör tillämpas mot bakgrund av omständigheterna från fall till fall, för att man ska kunna komma fram till lösningar som bestämts av särskilda omständigheter och baserats på dessa. Kommissionen gör ingen skillnad mellan, å ena sidan, utrymme för skönsmässig bedömning, och å andra sidan, tolkning av bestämmelser som inbegriper abstrakta juridiska termer som bör tillämpas på det ifrågavarande ärendet. Dessutom tar kommissionen inte hänsyn till medlemsstaternas behörighet i fråga om direkt beskattning, när den sätter sig i de luxemburgska myndigheternas ställe för att tolka luxemburgsk lagstiftning.

(147) Eftersom Luxemburgs skattemyndigheter inte givit utrymme för skönsmässig bedömning i fallet med FFT, har kommissionen enligt Luxemburg inte kunnat bevisa att det omtvistade förhandsbeskedet i skattefrågor gör avsteg från vanliga administrativa förfaranden. Luxemburg förklarar att dess administrativa åtgärder grundar sig på principerna om legalitet och jämlikhet, och ger likadan behandling till alla skattskyldiga som befinner sig i huvudsakligen samma situation. Luxemburg gör gällande att beslutet att inleda granskningsförfarandet endast undersökts mot bakgrund av OECD:s riktlinjer för internprissättning, och inte mot bakgrund av Luxemburgs administrativa praxis.

4.2 Luxemburgs synpunkter gällande sakfel i beslutet att inleda ett granskningsförfarande

(148) Luxemburg hävdar generellt att kommissionen begått ett fel i sak när den använt principen om armlängds avstånd i OECD:s riktlinjer för internprissättning som referenssystem för att fastställa den ekonomiska fördelen, och inte nationell lagstiftning och praxis.

(149) Luxemburg anför dessutom att kommissionen feltolkat OECD:s riktlinjer för internprissättning. Kommissionen verkar i skäl 65 i beslutet att inleda granskningsförfarandet upprätta en rangordning för metoder för internprissättning, när den anger att det är bättre att ge direkta metoder företräde, särskilt CUP-metoden, i förhållande till indirekta metoder såsom TNMM. Kommissionen beaktar då inte det faktum att OECD:s riktlinjer för internprissättning, sedan 2010, inte längre anser att rangordning av metoder är förenligt med aktuella krav och aktuell praxis. Med hänvisning till punkt 1.13 i ovan nämnda riktlinjer, anger Luxemburg att dessa medger att ”internprissättning inte är en exakt vetenskap” och att ”valet av metod för fastställande av armlängdspriset i många fall kommer att vara oklart”. Eftersom FFT:s skatterådgivare ansett att valet av TNMM var motiverat, och tillämpat artikel 164 L.I.R., har den luxemburgska skattemyndigheten helt enkelt bekräftat dess riktighet enligt analysen.

(150) Enligt Luxemburg erkände kommissionen att tolkningen av armlängdsprincipen varierar från en skattemyndighet till en annan och mellan skattemyndigheter och företag (60): kommissionen kan alltså inte å ena sidan tillåta att armlängdsprincipen blir föremål för skiftande tolkningar och tillämpningar, och, å andra sidan mena att det finns en enda korrekt metod enligt vilken Luxemburg borde ha tillämpat principen.

(151) Luxemburg kritiserar dessutom kommissionen för att i det aktuella fallet inte ha tillämpat nationell lagstiftning, nämligen artikel 164 tredje stycket i L.I.R. och den administrativa praxis som följer på den, utan endast ha använt OECD:s riktlinjer för internprissättning som referens. Sålunda bestämmer kommissionen den beräkningsmetod som den anser vara mest lämplig, medan den luxemburgska lagstiftningen inte fastställer användning av specifika metoder för internprissättning. Kommissionen förbiser således helt Luxemburgs juridiska ram och administrativa praxis i denna fråga. Dessutom gör kommissionen, för selektivitetsanalysen, ingen jämförelse av den skattemässiga behandlingen av FFT och den skattemässiga behandlingen av andra företag som i faktiskt och rättsligt hänseende befinner sig i en liknande situation i Luxemburg.

(152) Vad gäller det tvivel kommissionen gav uttryck för i sitt beslut att inleda granskningsförfarandet, kritiserar Luxemburg kommissionen för att den koncentrerat sig för mycket, och på ett ensidigt sätt, på Fiats påstådda skattestrategi på koncernnivå, utan att beakta att Fiat, då det handlar om en koncern, kunde ha haft andra orsaker att organisera sig på detta sätt.

(153) För det första har den luxemburgska skattemyndigheten helt säkert inte enats om en ”fast beskattningsunderlag”, som påstås i skäl 64 i beslutet att inleda förfarandet. FFT:s beskattningsunderlag beror på mängden lån som beviljats och rapporten om internprissättning fastställer endast ett intervall med baspunkter enligt den marginal som ska uppnås.

(154) För det andra, vad gäller beloppet av kapitalkraven och de tvivel som kommissionen gett uttryck för i detta avseende, anser Luxemburg att valet av Basel 2-regelverket är rimligt, liksom valet att utesluta ägarintressena. Luxemburg anför att det var logiskt att de finansiella ägarintressena uteslöts från kalkylerna, eftersom de är ovidkommande inom ramen för en verksamhet som är begränsad till internprissättning på koncerninterna lån. Enligt rapporten om internprissättning uppgår beloppet som finansierar andelarna till 165 244 000 euro, vilket motsvarar försäljningspriset av FFT:s ägarintressen, och således inte bör utsättas för kritik. Eftersom inkomster från ägarintressen är skattefria enligt Luxemburgs lagstiftning, är de relaterade utgifterna, såsom räntekostnader, inte heller avdragsgilla. Slutligen, eftersom ägarintressen betalas genom utdelningar från dotterföretag, vars belopp kan variera beroende på dotterföretagens resultat och deras behov i fråga om reinvestering, är konceptet med en marginal som tillämpas på detta intäktsflöde inte ekonomiskt lönsamt.

(155) För det tredje hävdar Luxemburg att bortlämnandet av koncerninterna skulder i beräkningen också är motiverat, eftersom FFT:s skulder backas upp av en uttrycklig säkerhet för FFT:s långivare. Med beaktande av den industriella strategin, de kommersiella intressena och anseenderisken vid möjlig konkurs, är FFT:s fallissemangsrisk väldigt liten, och det ”fria” beloppet på 93 710 000 euro är mer än tillräckligt för att täcka denna risk.

(156) För det fjärde kritiserar Luxemburg kommissionen för att ha ifrågasatt det sätt på vilket beta beräknades vid fastställande av riskpremien. Kalkylerna är inte helt och hållet matematiska och olika resultat kan vara berättigade, följaktligen är de resultat som uppnåtts i rapporten om internprissättning helt motiverade och hållbara. För det andra, fastän man skulle anta att de resultat som kommissionen kommer fram till skulle vara annorlunda, bör kommissionen ändå undersöka huruvida det medför en fördel till FFT i förhållande till andra företag etablerade i Luxemburg. För det tredje, till och med i en alternativ bedömning, där den riskpremie som beräknats för FFT jämförs med den ersättning som betalats till det börsnoterade företagets andelsägare, vilket ger en procentandel på 3,5 till 4 %, vilket är avsevärt längre än den riskpremie på 6,05 % som beräknats för FFT, visar jämförelsen att riskpremien på 6,05 % är helt motiverad och uppfyller kraven i artikel 164 L.I.R.

(157) Slutligen hävdar Luxemburg att eftersom uppförandekodgruppen (direkt beskattning av företag) uttryckligen bekräftat att Luxemburgs praxis i fråga om förhandsbesked i skattefrågor var förenlig med uppförandekoden och OECD:s riktlinjer, innebär principen om berättigade förväntningar att FFT borde kunna stöda sig på förhandsbeskedet i skattefrågor av den 3 september 2012 under hela dess giltighetstid, det vill säga fem år.

5. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

(158) FFT översände den 30 oktober 2014 sina iakttagelser gällande beslutet att inleda granskningsförfarandet. Dessa synpunkter har inkommit i två separata dokument.

5.1 Den första uppsättningen av synpunkter från FFT

(159) Den första uppsättningen av synpunkter från FFT har två delar. Den första delen beskriver orsaken till att FFT anser att kommissionen felaktigt tillämpat OECD:s riktlinjer för internprissättning på FFT:s förhandsbesked om prissättning. Den andra delen beskriver på vilka punkter beslutet att inleda granskningsförfarandet inte tar hänsyn till erforderlig rättslig standard för att fastställa selektivitet i enlighet med artikel 107.1 i EUF-fördraget.

5.1.1 Felaktig tillämpning av OECD:s riktlinjer

(160) För det första anger FFT att man inte kommit överens med den luxemburgska skattemyndigheten om en fastställd beskattningsbar vinst, i motsats till vad kommissionen hävdar i beslutet att inleda granskningsförfarandet. Avtalet gällde endast en metod för ersättning av de kassaflödesfunktioner som FFT fyller. Varje år sedan 2011 har FFT uppdaterat alla parametrar som används för att göra en uppskattning av eget kapital som exponeras för risk och avkastning på eget kapital, för att beräkna sitt vinstmål. Dessutom är FFT:s förhandsbesked om prissättning endast giltigt under en period på fem år, förutsatt att de omständigheter som den baseras på inte förändras, denna giltighetstid motsvarar praxis för förhandsbesked i andra medlemsstater.

(161) För det andra finns det inget som hindrar att skatterådgivaren väljer TNMM, eftersom det gällande de transaktioner som utförs av FFT inte finns några interna jämförelseobjekt som skulle kunna användas vid tillämpning av CUP-metoden. Orsakerna är att i) FFT inte beviljar lån till tredje part och att ii) företagen i Fiat-koncernen inte får lån från tredje part. FFT hänvisar till punkt 2.2 i OECD:s riktlinjer för internprissättning, enligt vilken urvalsmetoden alltid syftar till att hitta den lämpligaste metoden för ett specifikt fall. FFT nämner sedan punkt 2.4 i dessa riktlinjer, enligt vilken det finns situationer där vinstbaserade transaktionella metoder lämpar sig bättre än traditionella metoder som baserar sig på transaktioner.

(162) Om skatterådgivaren hade använt prissättningen av FFT:s obligationer inom CUP-metoden för att fastställa internpriser på lån som ges till företag inom koncernen, skulle FFT ha lidit förluster eftersom man inte skulle ha kunnat täcka den likviditetskostnad som är nödvändig för koncernens ekonomiska behov. FFT utgör en mindre komplex enhet än de andra företagen inom koncernen, vars marginaler skulle kunna kontrolleras med hjälp av TNMM. Metoden används allt oftare i analyser av internprissättning, och OECD:s riktlinjer från 2010 för internprissättning fastställer ingen rangordning av metoderna.

(163) Eget kapital kan ofta vara resultatet av tidigare beslut i anknytning till ett företags verksamhet och har inte nödvändigtvis någon koppling till den kapitalnivå som krävs för att bära de risker som är knutna till företagets verksamhet.

(164) Slutligen understryker FFT att OECD:s riktlinjer för internprissättning konstaterar att internprissättning inte är någon exakt vetenskap. I detta avseende hänvisar FFT till punkt 1.13 i dessa riktlinjer, närmare bestämt följande betraktelsen enligt vilken det är viktigt att inte förlora ur sikte målet att komma fram till en rimlig uppskattning av ett resultat på armlängds avstånd, på grundval av tillförlitlig information. Man bör komma ihåg att internprissättning inte är en exakt vetenskap och kräver en bedömning från både skattemyndighetens och den skattskyldiges sida. FFT anger att man icke desto mindre ansträngt sig så mycket som möjligt för att göra en uppskattning av armlängdsersättningen för verksamheten.

(165) För det tredje, vad gäller FFT:s kapitaltäckning, har FFT inga bevis för att dess eget kapital är tillräckligt för att bära de risker som är kopplade till dess finansieringsverksamhet. Cirkuläret ger ingen specifik vägledning att följa för att bestämma den lämpliga nivån för eget kapital som exponeras för risk. Det är därför FFT analyserat sin kapitalbas för att bedöma hur stor del av kapitalbasen som var nödvändig för att utöva funktionerna och bära sina risker mot bakgrund av Basel 2-regelverket. Cirkuläret jämför företag som bedriver mellanliggande finansiering med oberoende finansinstitut. Cirkuläret föreskriver också att de skattskyldiga som utför finansiella koncerninterna transaktioner bör förfoga över en tillräcklig kapitalbas för att bära de risker som är anknutna till dessa transaktioner. Ägarintressen beaktas däremot inte i FFT:s förhandsbesked om prissättning, därför var det motiverat att utesluta FFT:s ägarintressen från eget kapital som exponeras för risk. För övrigt har det belopp av eget kapital som motsvarar investeringen i FFT:s dotterföretag uteslutits eftersom det innefattar investeringar utanför låneportföljen i dotterföretag som ger avkastningar i form av utdelningar. Utdelningar omfattas emellertid inte av internprissättningsanalyser, eftersom de inte beaktar betydelsen varken av de funktioner som utövas eller de risker som bärs. Ett sådant avdrag är också förenligt med Basel 2-regelverket (61) och artikel 57 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/48/CE (62).

(166) För det fjärde, med beaktande av kommissionens analys av behandlingen av koncerninterna fordringar, och det faktum att FFT:s förhandsbesked om prissättning inte beaktar andra tillgångar än de som hör till tredje part, påstår FFT att koncernens kreditvärde redan är integrerat i koncernens kostnader för finansiering från FFT. Eftersom FFT och alla anknutna koncernföretag har ett kreditvärde som motsvarar Fiat S.p.A.:s kreditvärde (63), medför lån till anknutna företag inom koncernen ingen ytterligare kreditrisk för FFT. Därför motsvarar den räntesats som FFT tar ut av de anknutna företagen inom koncernen summan av i) koncernens finansieringskostnader, plus ii) de garantiavgifter som betalas till Fiat S.p.A, iii) operativa kostnader för att tillhandahålla sina egna tjänster till andra företag i koncernen, iv) ”negative carry” som uppstår för att avsevärda summor som FFT lånat måste vara kortfristiga och med lägre ränta, för att täcka koncernens likviditetsbehov med kort varsel. v) avkastning på kapital för de risker som bärs, vilka är kopplade till FFT:s uppgifter inom förvaltning av koncernens kassaflöde.

(167) För det femte var det, enligt FFT, motiverat att använda koefficienten 6 % tillämpad på de riskvägda tillgångarna, eftersom den motsvarar FFT:s förståelse av Basel 2-regelverket överfört på finansinstitut som inte är banker i vissa områden i EU (till exempel Italien) av lokala tillsynsmyndigheter i enlighet med kapitalkravsdirektiven. Eftersom FFT:s exponering av tillgångar mot tredje man i huvudsak består av bankinsättningar, tillämpades 20 % riskvikt i överensstämmelse med Basel 2-regelverkets standardmetod (64). På samma sätt, vad gäller riskviktningen på 15 % tillämpad på operativ risk, hänvisar FFT kommissionen till basindikatormetoden, där en sådan koefficient, enligt punkt 649 i Basel 2-regelverket, bör tillämpas. Inom ramen för samma metod, motsvarar bruttoinkomsten räntenettot plus övriga nettointäkter, inklusive provisioner och driftskostnader men inte extraordinära poster. Eftersom FFT inte har några övriga nettointäkter, är hänvisningen till krediträntor på bankinsättningar, med skuldräntor på banklån, motiverad såsom varande den bästa uppskattningen av FFT:s operativa risk. Beträffande varje möjlig ändring av regelverket hävdar FFT att till och med inom ramen för Basel 3-regelverket (65) och Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU (66) om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag (kapitalkravsdirektiv 4, nedan kallat CRD), är de motsvarande kriterierna fortfarande giltiga.

(168) För det sjätte, gällande kommissionens tvivel angående det beta som använts, hävdar FFT att även om man utesluter vissa jämförelsetal (till exempel nationella banker), förblir armlängdsintervallet nästan exakt det samma. Eftersom FFT agerar som finansieringsföretag och inte kan likställas med en bank, anser FFT [skatterådgivaren] att finansieringsföretagens beta är de mest lämpliga jämförelsetalen. Dessutom hänvisar cirkuläret tydligt till tillhandahållare av finansiella tjänster. Det är därför rimligt att ta i beaktande flera företag som är verksamma i sektorn för finansiella tjänster, för att fastställa lämpligt beta. Antagandet av 25:s percentilen av armlängdsintervallet var i linje med OECD:s riktlinjer som anser att alla punkter inom armlängdsintervallet ger upphov till armlängdspriser/-vinster. Det anses att FFT bär begränsade risker eftersom företaget uteslutande arbetar för företag inom koncernen, att koncernens verksamhet är i hög grad integrerad och att det ligger i moderbolagets intresse att stöda dotterbolagens verksamhet.

(169) För det sjunde delar FFT inte kommissionens tvivel gällande det faktum att avkastningen på eget kapital, på 0,87 %, skulle vara för låg. Den överskjutande delen av det egna kapitalet, nämligen det som inte är nödvändigt för att täcka de risker som FFT bär inom ramen för sin finansieringsverksamhet, lånas antingen ut till ett annat företag inom koncernen som har behov av tilläggsfinansiering, eller används för att täcka FFT:s driftskostnader inom ramen för tillhandahållande av finansiella tjänster. Dess avkastning bör således anpassas till kortsiktiga kontantinvesteringar.

5.1.2 Kommissionens selektivitetsanalys

(170) FFT anger att även om kommissionens analys av respekten för armlängdsprincipen var korrekt, ger beslutet att inleda granskningsförfarandet inga bevis för att FFT åtnjutit en mera gynnsam behandling än andra luxemburgska skattskyldiga som i rättsligt och faktiskt hänseende är i samma situation. Beslutet att inleda granskningsförfarandet inbegriper ingen jämförelse av FFT:s position och andra luxemburgska skattskyldigas position, såsom de 21 andra skattskyldiga vars förhandsöverenskommelser i fråga om pris granskats av kommissionen.

(171) Den luxemburgska skattemyndigheten tillät FFT ingå en förhandsöverenskommelse i fråga om pris, som vilken som helst luxemburgsk skattskyldig med faktisk närvaro i Luxemburg.

(172) Eftersom den globala bolagsskattesatsen i Luxemburg för FFT låg på 28,8 % (för budgetåret 2011), medan bolagsskattesatsen i Italien är cirka 33 %, skulle en högre vinst ha lett till högre avdragsgilla kostnader i Italien, eftersom majoriteten av de lån som FFT beviljar går till Fiat Finance S.p.A. Följaktligen framstår det inte tydligt vilken typ av ”stöd” koncernen som helhet mottagit, om FTT deklarerat en lägre inkomst i Luxemburg och således hade rätt till lägre ränteavdrag i Italien.

5.2 Den andra uppsättningen av synpunkter från FFT

5.2.1 Förhandsbeskedet om prissättning medför inga ”fördelar”

(173) I den andra uppsättningen av synpunkter från FFT inleder man med att förklara betydelsen av förhandsöverenskommelser i fråga om pris: dessa betraktas som en del av det allmänna skattesystemet och godtas av det luxemburgska skattesystemet. FFT:s förhandsbesked om prissättning följer cirkulärets riktlinjer och avviker inte från det allmänna skattesystemet i Luxemburg. Löptiden för FFT:s förhandsbesked om prissättning är fem år, vilket är i linje med standardlöptid för förhandsbesked om prissättning som sluts i andra medlemsstater.

(174) De luxemburgska bestämmelserna för internprissättning, som utgör basen för cirkuläret, utgör en del av det allmänna skattesystemet, eftersom de tillämpas mellan företag inom en koncern inom ramen för transaktioner mellan företag. De luxemburgska bestämmelserna för internprissättning avviker inte från det allmänna skattesystemet, i den meningen att de i praktiken respekterar OECD:s riktlinjer för internprissättning och syftar till att fastställa en vinst på armlängds avstånd.

(175) Gällande det tvivel som kommissionen i beslutet att inleda granskningsförfarandet ger uttryck för beträffande valet av metod för internprissättning, hävdar FFT att TNMM är en allmänt accepterad metod som är godkänd av OECD och förenligt med det allmänna skattesystemet i Luxemburg. Den utbredda användningen av TNMM har erkänts av kommissionen, liksom det faktum att tillämpningen av metoden kan medföra svårigheter (67). Vägledningen gällande vissa detaljerade aspekter är bristfällig, men kommissionen anser sig ha rätt att lösa kontroversiella internprissättningsfrågor baserat på sin egen vision om hur TNMM i detta fall borde tillämpas. Dessutom är FFT:s skatteförmåner anpassade efter lagstadgade vinster, vilket ytterligare bekräftar att användningen av TNMM inte gett FFT någon ekonomisk fördel.

(176) Enligt FFT bör skattemyndigheterna ha ett visst bedömningsutrymme vid tillämpning av TNMM, som när det gäller fastställande av skattepliktig vinst, aldrig leder till ett enda resultat, utan ger en serie av godtagbara resultat. Följaktligen bör skillnaden mellan den skattepliktiga inkomst som FFT uppnått (som godtagits av den luxemburgska skattemyndigheten) och den skattepliktiga inkomsten enligt kommissionen, inte anses som en fördel iden mening som avses i reglerna för statligt stöd. En sådan ekonomisk fördel uppkommer inte om inte åtgärden på ett flagrant sätt avviker från standardreglerna för fastställande av internpriser och går utöver skattemyndighetens bedömningsutrymme (68). I det motsatta fallet skulle det vara ett intrång från kommissionens sida, i en medlemsstats befogenheter gällande beskattning.

(177) Slutligen påstår FFT att kommissionen när den bedömt huruvida ekonomisk fördel föreligger, borde ha beaktat den samlade effekten på koncernen. I detta hänseende åtnjuter Fiat-koncernen ingen ekonomisk fördel eftersom all ökning av beskattningsunderlaget i Luxemburg kompenseras av skatteavdrag i andra europeiska länder (huvudsakligen Italien under de senaste åren). Enligt FFT har kommissionen erkänt denna effekt i flera beslut (69).

5.2.2 Avsaknad av ”selektivitet”

(178) Enligt FFT kan det referenssystem som väljs för att bedöma selektiviteten endast inbegripa företag som är underkastade regler för internprissättning, det vill säga företag som handlar med företag som de står i intressegemenskap med. Detta erkänns i kommissionens Groepsrentebox-beslutet (70), i vilket det i fråga om finansieringsverksamhet genom lån bekräftas att besläktade företag i faktiskt och juridiskt hänseende är i en situation som inte är jämförbar med den situation i vilken icke-besläktade företag befinner sig. För att bevisa att selektivitet föreligger bör kommissionen bevisa att FFT uppnått sin förhandsöverenskommelse i fråga om pris under andra omständigheter är de som tillämpas på andra luxemburgska koncernenhete