19.

Artikel 26 ska ändras på följande sätt: a) I punkt 1 ska led c ersättas med följande: ”c) en myndighet i ett tredjeland eller en internationell organisation enligt artikel 25.1 a, b eller c eller artikel 25.4a.” b) Punkt 2 ska ersättas med följande: ”2. När Europol tar emot personuppgifter direkt från privata parter får byrån behandla dessa personuppgifter i enlighet med artikel 18 för att identifiera de berörda nationella enheterna, enligt vad som avses i punkt 1 a i den här artikeln. Europol ska omedelbart vidarebefordra personuppgifterna och alla relevanta resultat av den nödvändiga behandlingen av de uppgifterna för att fastställa jurisdiktion till de berörda nationella enheterna. Europol får vidarebefordra personuppgifterna och de relevanta resultaten av den nödvändiga behandlingen av de uppgifterna för att fastställa jurisdiktion i enlighet med artikel 25 till de berörda kontaktpunkter och myndigheter som avses i punkt 1 b och c i den här artikeln. Om Europol inte kan identifiera någon av de berörda nationella enheterna eller redan har vidarebefordrat de relevanta personuppgifterna till alla identifierade berörda nationella enheter och det inte är möjligt att identifiera ytterligare berörda nationella enheter, ska byrån radera uppgifterna, om inte den berörda nationella enheten, kontaktpunkten eller myndigheten översänder samma personuppgifter på nytt till Europol i enlighet med artikel 19.1 inom fyra månader efter översändningen eller överföringen. Kriterier för huruvida den nationella enheten i den berörda privata partens etableringsmedlemsstat utgör en berörd nationell enhet ska anges i de riktlinjer som avses i artikel 18.7.” c) Följande punkt ska införas: ”2a. Eventuellt samarbete mellan Europol och privata parter får varken överlappa eller störa verksamheten hos finansunderrättelseenheterna i medlemsstaterna och får inte avse information som ska lämnas till finansunderrättelseenheterna i enlighet med direktiv (EU) 2015/849.” d) Punkt 4 ska ersättas med följande: ”4. Om Europol tar emot personuppgifter från en privat part som är etablerad i ett tredjeland får Europol endast vidarebefordra dessa uppgifter och resultaten av sin analys och kontroll av dessa uppgifter till en medlemsstat eller till ett berört tredjeland enligt artikel 25.1 a, b eller c eller artikel 25.4a. Utan hinder av vad som sägs i första stycket i denna punkt får Europol överföra de resultat som avses i första stycket i denna punkt till det berörda tredjelandet enligt artikel 25.5 eller 25.6.” e) Punkterna 5 och 6 ska ersättas med följande: ”5. Europol får inte översända eller överföra personuppgifter till privata parter, förutom i följande fall och förutsatt att översändningen eller överföringen är strikt nödvändig och proportionell, vilket ska fastställas i varje enskilt fall: a) Översändningen eller överföringen är utan tvekan i den registrerades intresse. b) Översändningen eller överföringen är strikt nödvändig för att förhindra en överhängande fara för brottslighet, inbegripet terrorism, som omfattas av Europols mål. c) Översändningen eller överföringen av personuppgifter som är allmänt tillgängliga är strikt nödvändig för att utföra den uppgift som avses i artikel 4.1 m och följande villkor är uppfyllda: i) Översändningen eller överföringen avser ett enskilt och specifikt fall. ii) De berörda registrerades grundläggande fri- och rättigheter väger inte tyngre än det allmänintresse som kräver att de personuppgifterna översänds eller överförs i det aktuella fallet. d) Översändningen eller överföringen är strikt nödvändig för att Europol ska kunna meddela den privata parten att de uppgifter som mottagits är otillräckliga för att Europol ska kunna identifiera de berörda nationella enheterna, och följande villkor är uppfyllda: i) Översändningen eller överföringen följer på mottagandet av personuppgifter direkt från en privat part i enlighet med punkt 2. ii) De uppgifter som saknas, som Europol kan hänvisa till i sin underrättelse, har en tydlig koppling till de uppgifter som den privata parten förmedlat tidigare. iii) De uppgifter som saknas, som Europol kan hänvisa till i sin underrättelse, är strikt begränsade till vad som är nödvändigt för att Europol ska kunna identifiera de berörda nationella enheterna. Den översändning eller överföring som avses i första stycket i denna punkt är föremål för eventuella begränsningar som anges enligt artikel 19.2 eller 19.3 och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 67. 6. Om den berörda privata parten inte är etablerad inom unionen eller i ett tredjeland som avses i artikel 25.1 a, b eller c, eller i artikel 25.4a, ska överföringen, med avseende på punkt 5 a, b och d i den här artikeln, tillåtas av den verkställande direktören endast om överföringen är a) nödvändig för att skydda intressen som är av grundläggande betydelse för den berörda registrerade eller för en annan person, b) nödvändig för att skydda den berörda registrerades legitima intressen, c) avgörande för att avvärja ett omedelbart och allvarligt hot mot den allmänna säkerheten i en medlemsstat eller ett tredjeland, d) nödvändig, i ett enskilt fall, för att förebygga, utreda, avslöja eller lagföra ett specifikt brott som omfattas av Europols mål, eller e) nödvändig, i ett enskilt fall, för att fastslå, göra gällande eller försvara rättsliga anspråk som hänför sig till förebyggande, utredning, avslöjande eller lagföring av ett specifikt brott som omfattas av Europols mål. Personuppgifter får inte överföras om den verkställande direktören fastställer att den berörda registrerades grundläggande fri- och rättigheter väger tyngre än det allmänintresse som kräver den överföring som avses i första stycket leden d och e i denna punkt.” f) Följande punkter ska införas: ”6a. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 5 a, c och d i denna artikel och andra unionsrättsakter, får överföringar eller översändningar av personuppgifter enligt punkterna 5 och 6 inte vara av systematisk, mass- eller strukturell karaktär. 6b. Europol får be medlemsstaterna, via de nationella enheterna, att i enlighet med deras nationella rätt inhämta personuppgifter från privata parter som är etablerade eller har en rättslig företrädare på deras territorium i syfte att förmedla dessa uppgifter till Europol. En sådan begäran ska vara motiverad och så precis som möjligt. Sådana personuppgifter ska vara av så icke-känslig karaktär som möjligt och strikt begränsade till vad som är nödvändigt och proportionellt för att Europol ska kunna identifiera de berörda nationella enheterna. Trots medlemsstaternas jurisdiktion när det gäller ett specifikt brott ska medlemsstaterna säkerställa att deras behöriga myndigheter kan behandla de begäranden som avses i första stycket i enlighet med sin nationella rätt i syfte att förse Europol med de uppgifter som krävs för att byrån ska kunna identifiera de berörda nationella enheterna. 6c. Europols infrastruktur får användas för utbyte mellan medlemsstaternas behöriga myndigheter och privata parter i enlighet med respektive medlemsstats nationella rätt. Dessa utbyten får även täcka brott som inte omfattas av Europols mål. I fall där medlemsstaterna använder Europols infrastruktur för utbyte av personuppgifter om brott som omfattas av Europols mål, får de bevilja Europol åtkomst till sådana uppgifter. I fall där medlemsstaterna använder Europols infrastruktur för utbyte av personuppgifter om brott som inte omfattas av Europols mål får Europol inte ha åtkomst till dessa uppgifter utan ska anses vara ett personuppgiftsbiträde i enlighet med artikel 87 i förordning (EU) 2018/1725. Europol ska bedöma de säkerhetsrisker som det medför att tillåta att privata parter använder byråns infrastruktur och vid behov vidta lämpliga förebyggande och riskreducerande åtgärder.” g) Punkterna 9 och 10 ska utgå. h) Följande punkt ska läggas till: ”11. Europol ska utarbeta en årsrapport till styrelsen om de personuppgifter som utbyts med privata parter enligt artiklarna 26, 26a och 26b på grundval av de av styrelsen fastställda kvantitativa och kvalitativa utvärderingskriterierna. Årsrapporten ska inbegripa specifika exempel på fall som visar varför Europols begäranden, i enlighet med punkt 6b i den här artikeln, var nödvändiga för att Europol skulle kunna uppnå sina mål och utföra sina uppgifter. Årsrapporten ska beakta skyldigheterna avseende diskretion och konfidentialitet, och exemplen ska vara anonymiserade när det gäller personuppgifter. Årsrapporten ska skickas till Europaparlamentet, rådet, kommissionen och de nationella parlamenten.”