Meddelande från kommissionen om strukturfonderna och samordningen med Sammanhållningsfonden

Riktlinjer för programmen för perioden 2000-2006

(1999/C 267/02)

INLEDNING

Avsikten med riktlinjerna

Europeiska unionens struktur- och sammanhållningspolitik syftar främst till att bidra till att minska ekonomiska och sociala skillnader. Den stödjer nationella och regionala insatser i de svagaste områdena liksom på de nationella och regionala arbetsmarknaderna. Även om medlemsstaterna och regionerna bär det främsta ansvaret för att fastställa sina utvecklingsprioriteringar, medför EU:s samfinansiering av program att hänsyn samtidigt måste tas till gemenskapens prioriteringar för att främja ekonomisk och social sammanhållning på gemenskapsnivå.

Därför har kommissionen, i enlighet med artikel 10.3 i rådets förordning (EG) nr 1260/1999 om allmänna bestämmelser för strukturfonderna, antagit dessa allmänna, indikativa riktlinjer rörande tillämplig och överenskommen gemenskapspolitik med hänsyn till fondernas mål. Riktlinjerna är avsedda att hjälpa nationella och regionala myndigheter att utforma programplaneringsstrategier för mål 1, 2 och 3 i strukturfonderna och sambandet med Sammanhållningsfonden. Kommissionens prioriteringar baseras härvid såväl på tidigare erfarenheter av genomförandet av programmen som på den nuvarande gemenskapspolitiken för strukturstöd. Dessa prioriteringar bör bidra till att säkerställa att gemenskapsstödet utnyttjas på bästa möjliga sätt på nationell och regional nivå. Detta dokument formaliserar det utkast till riktlinjer som antogs av kommissionen redan den 3 februari 1999.

Programplanering av strukturfondernas stöd för perioden 2000-2006 kommer att ske enligt vart och ett av de tre målen i överensstämmelse med den nya förordningen. Riktlinjerna läggs dock fram på basis av områdesinriktade prioriteringar eftersom de måste beaktas inom varje mål i olika hög grad beroende på den särskilda situation som råder i de olika medlemsstaterna och regionerna.

Ekonomisk och social sammanhållning: tillväxt och konkurrenskraft för att skapa sysselsättning

Tydliga tecken på ekonomisk och social konvergens kan nu skönjas, särskilt i de regioner där utvecklingen släpar efter och som därmed omfattas av mål 1, och dessa framsteg beror delvis på det stöd som strukturfonderna och sammanhållningsfonden givit sedan reformen genomfördes 1988. Fortfarande råder dock stora skillnader mellan regionerna och det kräver uppmärksamhet. Exempel på sådana skillnader är regionala inkomster, tillgångar när det gäller infrastrukturer och mänskligt kapital samt företagens konkurrenskraft. Trots att arbetslösheten i unionen minskat, ligger den totala arbetslöshetsnivån kvar på oacceptabelt höga nivåer samtidigt som stora regionala skillnader kvarstår. Skapande av arbetstillfällen förblir därför den främsta strukturella utmaningen för unionen.

Nästa generations program måste bidra till att fortsätta minska alla sådana skillnader och skapa förhållanden som kan säkra regionernas utveckling på lång sikt, för det är endast genom stöd till varaktig tillväxt och förbättrad konkurrenskraft i regionerna som sysselsättningen kan främjas och bibehållas.

Den europeiska sysselsättningsstrategin

Utveckling av lämpliga strategier för att främja skapandet av arbetstillfällen kommer att underlättas genom de nationella handlingsplaner för sysselsättning som skall genomföras i medlemsstaterna i enlighet med den europeiska sysselsättningsstrategi som anges i Amsterdamfördraget. Dessa handlingsplaner, som skall utarbetas på grundval av de gemensamma riktlinjer för sysselsättning som rådet antar, kommer att tjäna som övergripande ram för de sysselsättningsfrämjande åtgärder som vidtas med stöd från strukturfonderna och i synnerhet Europeiska socialfonden.

Investeringsvillkor och EMU:s inverkan

Medlemsstaternas ansträngningar för att upprätthålla makroekonomisk stabilitet kommer att vara viktiga för att skapa gynnsamma investeringsvillkor. Eftersom detta medför fortsatt budgetdisciplin, kan behovet av betydande offentliga investeringar, särskilt när det gäller infrastruktur, att kräva viss omstrukturering av de offentliga utgifterna. Lämpliga sätt att balansera budgetutgifter genom samfinansiering från den privata sektorn bör också utforskas.

När det gäller regioner inom euro-området, innebär den ekonomiska och monetära unionen (EMU) en ytterligare integration inom den inre marknaden, varvid diversifierade ekonomiska strukturer, en företagsvänlig miljö och en arbetskraft som är anpassad till konkurrensbehoven inom unionen blir viktigare än någonsin förr. Detta måste de regionala programmen ta hänsyn till.

Två övergripande principer: hållbar utveckling och lika möjligheter

Enligt Amsterdamfördraget skall unionens finansieringsorgan ha till uppgift att samtidigt och på lång sikt, sträva mot ekonomisk tillväxt, social sammanhållning och miljöskydd, eller med andra ord mot hållbar utveckling. Dessutom bekräftade Europeiska rådet vid sitt möte i Wien den politiska prioriteringen att införliva miljöåtgärder i struktur- och jordbrukspolitik inom ramen för Agenda 2000. Detta innebär att miljöhänsyn, och i synnerhet iakttagande av gemenskapens miljö- och naturskyddslagstiftning, måste införlivas när åtgärder utformas och genomförs med stöd av strukturfonderna och Sammanhållningsfonden. Detta kommer också att hjälpa gemenskapen att uppfylla sina internationella åtaganden såsom exempelvis de som avser klimatförändringar vilka ingicks i Kyoto.

Jämlikhet mellan kvinnor och män är en grundläggande demokratisk princip som understödjs av Amsterdamfördraget. Införlivande av denna princip i all politik är inte längre en möjlighet utan en skyldighet. I detta sammanhang måste ett tillvägagångssätt för samlad integration av jämlikhetsfrågor införas inom all programplanering som rör strukturfonderna. Detta inbegriper både insatser för att främja jämlikhet och särskilda åtgärder för att hjälpa kvinnor och mobilisering av alla allmänna åtgärder genom att under planeringsskedet aktivt och öppet beakta åtgärdernas möjliga effekter på kvinnors och mäns respektive situation.

Förbättrad effektivitet genom ett strategiskt tillvägagångssätt och partnerskap

Ett integrerat tillvägagångssätt i fråga om utveckling och omstrukturering måste avspeglas i programplaneringsmetoderna så att systemet för att genomföra åtgärderna blir mer effektivt.

Å ena sidan kommer formulering av integrerade strategier för utveckling och omstrukturering, som i största möjliga mån utnyttjar samverkan mellan olika prioriteringar och åtgärder för att uppnå en sammanhängande helhet, att utgöra ett första villkor som skall uppfyllas i de planer som medlemsstaterna skall utarbeta. Dessa integrerade fleråriga strategier skall fokusera på tre prioriterade områden:

- Att stärka regionala ekonomiers konkurrenskraft i syfte att skapa varaktiga arbetstillfällen,

- Att öka sysselsättning och social sammanhållning främst genom en förbättring av de mänskliga resurserna, samt

- Stads- och landsbygdsutveckling inom ramen för ett gemenskapsterritorium där balans råder mellan tätorter och landsbygd.

Dessutom är inrättandet av decentraliserade, effektiva och breda partnerskap en avgörande faktor för att strukturprogrammen skall vara framgångsrika. Partnerskap, som eventuellt inbegriper en utveckling av partnerns färdigheter, bör i största möjliga mån utnyttja synergier, stärka medverkan från alla som berörs på regional och lokal nivå och använda sig av många olika ekonomiska och intellektuella bidrag, främst genom systemet med allmänna subventioner.

Riktlinjernas struktur och analytiska grund

De riktlinjer som följer nedan har baserats på de tre strategiska prioriteringar som nämns ovan:

- Regional konkurrenskraft,

- Social sammanhållning och sysselsättning, samt

- Utveckling av stads- och landsbygdsområden (inklusive särskilda åtgärder för områden där fiske bedrivs).

Dessutom beaktar de till fullo den analys som återfinns i den sjätte periodiska rapporten om den sociala och ekonomiska situationen i Europeiska unionens regioner. Slutligen illustreras riktlinjerna av ett antal nyckelexempel på goda metoder från de nuvarande (1994-1999) programmen.

Det är kommissionens bestämda åsikt att dessa indikativa riktlinjer kan ge ett värdefullt bidrag till utarbetandet av enhetliga och balanserade utvecklingsprioriteringar för nästa generations program.

DEL 1: VILLKOR FÖR TILLVÄXT OCH SYSSELSÄTTNING: REGIONAL KONKURRENSKRAFT

I. Att skapa de grundläggande förutsättningarna för regional konkurrenskraft

Om målen med förbättrad regional konkurrenskraft skall kunna nås och tillväxten skall innebära ökande antal arbetstillfällen måste lämpliga ramvillkor och en miljö som är gynnsam för företagsverksamhet främjas i regionerna. För att företagen skall nå bästa möjliga resultat och sysselsättningsnivå måste de sålunda ha tillgång till hela utbudet av indirekt stöd inom sektorer såsom fysisk infrastruktur, telekommunikationer och informationsteknologi, liksom forskning, teknisk utveckling och innovation.

Följande allmänna överväganden bör styra stöd till utveckling av dessa sektorer:

- Investeringar i transport, energi och telekommunikationsinfrastruktur som stöds av Europeiska regionala utvecklingsfonden, ERUF, och Europeiska investeringsbanken, EIB, bör lägga särskild tonvikt vid anslutningar till och sammankopplingar inom de transeuropeiska nätverken (TEN) där dessa behöver kompletteras.

- I de medlemsstater som är berättigade till stöd från Sammanhållningsfonden skall det finnas full samordning mellan stöd från den fonden, ERUF och, i tillämpliga fall, från EIB.

- Vid utveckling av infrastrukturer och tillhandahållande av tjänster bör i tillämpliga fall partnerskap mellan den offentliga och privata sektorn uppmuntras (se ruta om finansieringslösningar).

- I samtliga fall bör programansvariga myndigheter sörja för att det bistånd som beviljas är förenligt med gemenskapens konkurrensregler.

A. Transportinfrastruktur: förbättring av nätverk och system

Effektiva transportnätverk och transportsystem spelar en betydelsefull roll när det gäller att stödja ekonomisk utveckling. Affärssektorn behöver tillförlitligt och kostnadseffektivt tillträde till marknader för till- och utförsel, medan medborgarna behöver väl fungerande samfärdsmedel för att kunna ta sig till arbete och utbildning, göra inköp och utnyttja sin fritid.

Framtida regionala utvecklingsprogram bör därför främja förbättringar av transporterna så att de brister som affärsverksamhet och passagerare möter avhjälps samtidigt som hänsyn tas till de betydande framsteg som redan kommer att ha nåtts i slutet av den nuvarande programplaneringsperioden med stöd från strukturfonderna och Sammanhållningsfonden. Sådana investeringar bör sträva efter att sänka transportkostnaderna, minska trafikstockningar, förkorta restider och förbättra nätverkens kapacitet, resultat och servicekvalitet inklusive säkerhet.

Prioriteringar för transportsektorn bör, särskilt när det gäller de mindre utvecklade regionerna, bidra till effektivitet, jämvikt mellan olika transportmedel, tillgänglighet och hållbarhet enligt följande:

- Effektivitet: Trots de framsteg som nåtts hittills, finns det ett fortsatt behov av att förbättra transportsystemens effektivitet. I många fall kommer detta att inbegripa modernisering och förbättring av transportinfrastrukturen. Det är dock lika viktigt att främja bättre förvaltning av transportsystemet. Detta kan omfatta utveckling av s.k. Intelligent Transport Systems och åtgärder för att främja samverkande driftsformer genom harmonisering av tekniska standarder. Slutresultatet bör vara integration av olika transportsätt till enhetliga transportsystem för gods- och passagerartrafik.

- Jämvikt mellan olika transportmedel: För närvarande går den största delen av strukturfondernas och Sammanhållningsfondens investeringar på transportområdet till vägtransportsektorn. Under nästa programplaneringsperiod finns utrymme för att uppnå bättre jämvikt när det gäller den tillgängliga finansieringens fördelning mellan olika transportsätt. Det krävs också balans mellan stora transportprojekt och småskaliga lokala förbättringar av transportsystemen. I allmänhet bör prioritet ges till utveckling av enhetliga intermodala och kombinerade transportsystem, inklusive utveckling av knutpunkter.

- Tillgänglighet: I tillämpliga fall bör transportprogrammen avspegla behovet att förbättra tillträdet till näten i regionerna. Förutom stöd för att slutföra de transeuropeiska nätverken inom de stödberättigade regionernas territorium, är de sekundära förbindelserna till dessa nätverk också viktiga. Slutligen måste hänsyn alltid tas till de funktionshindrades behov när det gäller tillträde till transporter.

- Hållbarhet: Gemenskapens finansiering inom transportsektorn bör vara förankrad i konsekventa strategier antagna av medlemsstaterna i syfte att uppnå hållbara transportsystem. Detta inbegriper ovillkorligen både en minskning av transporternas miljöpåverkan och en strävan att alltmer utnyttja mer hållbara transportformer. I synnerhet måste regionala utvecklingsprogram vara förenliga med gemenskapens åtaganden att minska utsläppen av växthusgaser och detta kräver särskilda insatser inom väg- och flygtransportsektorerna.

I de medlemsstater som är berättigade till stöd från Sammanhållningsfonden krävs så nära samarbete som möjligt mellan detta bistånd och det som lämnas genom ERUF. Sammanhållningsfonden spelar också en viktig roll i genomförandet av de transeuropeiska transportnätverken och särskilt när det gäller nätens korridorer och knutpunkter som kommer att få mycket på sammanhållningen. Att fokusera stödet från Sammanhållningsfonden på sådana projekt är en viktig prioritet.

Utanför de mindre utvecklade regionerna är gemenskapen i allmänhet väl utrustad med grundläggande transportinfrastruktur, även om det fins vissa landsbygdsområden och andra områden där terrängen är särskilt besvärlig och luckor finns kvar, liksom vissa brister i städernas nät av allmänna transporter. Investering i transportinfrastruktur bör i sådana fall vara begränsad och främst inriktas på småskaliga projekt. I detta avseende kan ERUF, i tillämpliga fall i samarbete med EIB, fokusera på följande åtgärder: att bygga upp lokala förbindelser för att förbättra intraregionalt eller lokalt tillträde, förbättra transportinfrastrukturens driftskompatibilitet, utveckla knutpunkter för byte och omlastning mellan olika transportsätt, och stödja allmänna transporter i städerna och regionerna.

System som består av olika transportmedel

System med olika transportmedel spelar en viktig roll i mål 2-programmen i Nederländerna. I Arnhem-Nijmegen området, som ligger i provinsen Gelderland i östra delen av landet, innebar exempelvis det centrala läget och förekomsten av näraliggande stora europeiska transportvägar att regionens transport- och distributionsfunktioner placerades i centrum för dess utvecklingsstrategi. Programmets första prioritet är därför att förbättra effektiviteten inom regionens olika transportmedel. Denna punkt ingick i programmet för perioden 1994-1996 och återkom under den andra programplaneringsperioden 1997-1999, när åtgärden breddades något till att omfatta tillhörande infrastruktur inom transport-, distributions- och de logistiska sektorerna, inklusive utveckling och förbättring av affärsområden omkring EuroTradePort.

B. Energi: nätverk, effektivitet och förnybara resurser

Främjande av hållbar regional utveckling är avhängig av en effektiv, diversifierad och konkurrenskraftig energisektor så att det blir möjligt att uppnå säkrare och mer flexibel energitillgång av högre kvalitet och att sänka energikostnaderna.

I de mindre utvecklade regionerna bör strukturfondernas stöd inriktas på följande områden:

- Energinät: Utveckling av infrastruktur för energiöverföring bidrar till att minska såväl beroendet av en viss extern leverantör som effekterna av isoleringen, särskilt i de mest avlägset belägna områdena. Prioriterade områden är därför att slutföra sammankopplingar, med särskild tonvikt på de transeuropeiska nätverken, förbättra elektricitetsnäten och färdigställa och förbättra gasöverförings- och distributionsnäten. I synnerhet bör sådana sammankopplingar prioriteras som kommer att bidra till att avreglera elektricitets- och gasmarknaderna och som kommer att drivas i enlighet med fördragets konkurrensregler.

- Energieeffektivitet: Ett mer effektivt utnyttjande av energi måste stimuleras genom teknik som kan leda till betydande allmänna kostnadsminskningar och minskad energiintensitet. I syfte att undvika onödiga ökningar av energiproduktionskapacitet bör åtgärderna inledningsvis inriktas på efterfrågan. Målinriktat stöd kan utnyttjas för att främja produktion av energisnål utrustning, uppmuntra små och medelstora företag att skaffa denna, och främja användning av sådan utrustning i hushållen och i offentliga byggnader. Stöd till industrins investeringar i energisnål och nyskapande teknik, såsom kraftvärme eller kraftkylning, kan kopplas till frivilliga avtal, energirevision, utnyttjande av åtgärder för märkning och spridande av bästa metoder. Investering i energisnål teknik kan med fördel åtföljas av utbildningsåtgärder.

- Förnybar energi: Investeringar i förnybar energi gynnar utveckling av lokala resurser och bidrar till minskat beroende av energiimport samtidigt som det skapar nya lokala arbetstillfällen. Målinriktat stöd skulle kunna användas för att främja förvärv av utrustning för förnybar energi i små- och medelstora företag, exempelvis inom turistsektorn, där det finns betydande potential för utnyttjande av förnybar energi. I kommissionens vitbok om en gemenskapsstrategi och handlingsplan för förnybar energi, uppmanas medlemsstaterna att sörja för att minst 12 % av den totala budgeten för delprogrammen inom energiområdet används till att stödja förnybar energi.

Utanför de mindre utvecklade regionerna är gemenskapen i allmänhet välförsedd med infrastruktur för energiproduktion. Följaktligen tenderar investeringar på detta område att fokusera på småskaliga innovativa infrastrukturprojekt. Prioriterade åtgärder omfattar investeringar för att främja användning av förnybar energi, investeringsstöd för att minska utsläppen av svaveldioxid och koldioxid, energirevision, och främjande av effektiv energihushållning i små och medelstora företag, byar och städer. I detta sammanhang skulle lokala och regionala energiorgan kunna utnyttjas i högre grad.

Alternativ energikälla

På ön Désirade (Guadeloupe) har 20 vindgeneratorer, var och en med en kapacitet på 25 kW, uppförts på 270 meters höjd riktade mot öppna havet. Härmed kan man producera elektricitet genom vindkraft så att man kan tillgodose 80 % av öns behov. Denna installation, som är belägen i ett turistområde, medför också en årlig besparing på cirka 220 ton brännolja och är miljövänlig eftersom den är tyst och inte förorenar.

Ett projekt för förnybar energi i Österrike

Projekt som avser förnybar energi har ingått som en nyskapande del i många program för landsbygdsutveckling som medfinansierats av strukturfonderna. I exempelvis Salms (Tyrolen, Österrike) stödjer programmet för landsbygdsutveckling en övergripande strategi för förnybar energi för ett litet isolerat samhälle. Projektet innefattar ett system för att producera värme och elektricitet som baseras på bränning av överskottsträflis. För framtida behov finns planer på att installera solvärmesystem. Energin används både inom näringsverksamhet - i silos för att lagra råvaror - och i hushållen.

C. Telekommunikationer: mot informationssamhället

Informationssamhällets snabba utveckling har öppnat nya möjligheter till ekonomisk utveckling. Det har givit företagen större valmöjligheter när det gäller lokalisering och kan hjälpa regioner, inklusive avlägset belägna och landsbygdskommuner, att locka till sig och behålla verksamheter som ger viktiga bidrag till högkvalitativa arbetstillfällen.

En effektiv basinfrastruktur för telekommunikationer är en viktig förutsättning för att få tillträde till informationssamhället. Offentligt stöd spelar dock här en mindre central roll än när det gäller andra typer av infrastruktur för också i mindre gynnade regioner är investeringar i telekommunikationssektorn i de flesta fall potentiellt lönsamma. Åtgärder inom denna sektor bör därför främst finansieras genom telekommunikationsföretagens egna resurser eller genom lån, eventuellt genom EIB.

Om offentligt stöd till telekommunikationssektorn bedöms nödvändigt måste det ges enligt överblickbara regler som syftar till att förhindra snedvridning av konkurrensen samtidigt som allmänna medel anslås till områden där investeringar inte skulle göras på marknadsvillkor. Offentligt stöd är i allmänhet endast motiverat när det inte finns några nya konkurrenskraftiga tillhandahållare av fasta ledningar, om den befintliga infrastrukturen inte kan klara modern standard i fråga om tal- och datakommunikation eller nödvändiga investeringar för att förbättra fasta nät inte annars skulle göras.

Utveckling av informationssamhället är inte bara en fråga om att tillhandahålla lämplig hårdvara utan om att integrera tekniken i en enhetlig politik för att utnyttja de ekonomiska, sociala och kulturella fördelarna av kommunikations- och informationsrevolutionen. Därför bör åtgärder som finansieras av strukturfonderna i så hög grad som möjligt utnyttja de verkliga affärsfördelar som informationssamhället innebär för näringslivet, och särskilt för små och medelstora företag, och samtidigt stimulera och underlätta för vanliga medborgare att utnyttja de nya informationsnäten. Härvid bör följande åtgärder ingå:

- Stimulans av nya tjänster och nyskapande tillämpningar

Viktiga områden inkluderar elektroniskt handel och utnyttjande av Internet som ett affärsverktyg, inklusive utveckling av elektroniskt datautbyte, liksom tillämpningar som underlättar distansarbete. Här finns också fördelar att hämta för offentliga myndigheter, såsom elektroniskt tillhandahållande av offentliga tjänster och information. Parallellt med dessa insatser, kan medvetande- och kunskapshöjande åtgärder genom pilot- och demonstrationsprojekt inklusive breda samråd nå ut till stora delar av den lokala befolkningen. Teknologiöverföring och erfarenhetsutbyte mellan lokala myndigheter i frågor som rör informationssamhället och spridande av bästa metoder, kampanjer etc. är också viktiga.

- Utbildning av potentiella användare

Utbildning är ett centralt krav för att bygga upp de färdigheter som gör det möjligt att få nya ekonomiska verksamheter att blomstra och användarna att utnyttja fördelarna med informationssamhället på ett optimalt sätt. Detta inbegriper distansutbildning genom elektroniska hjälpmedel (multimediepaket, tillämpningar för kombinerad undervisning och underhållning etc.). Det är också viktigt att genom utbildning höja kunskapsnivån i näringslivet.

Offentligt stöd till infrastrukturer för telekommunikationer på en fri marknad

I Irland räckte det inte med att avregleringen av telekommunikationsmarknaden skapade en konkurrensutsatt miljö för att garantera tillgång till avancerad telekommunikationsinfrastruktur, såsom t.ex. bredband, i avlägset belägna eller olönsamma områden. Detta motiverade att ERUF genom ett öppet anbudsförfarande där alla telekommunikationsleverantörer kunde delta på jämställd basis, beviljade stöd för tillhandahållande av infrastruktur i enlighet med vissa kriterier som fastställdes i förväg. Detta konkurrensutsatta anbudsförfarande säkerställde att projekt som inte skulle ha genomförts om de enbart hade bedömts enligt affärsmässiga kriterier, nu kunde verkställas och innebar att avlägset belägna områden fick möjlighet att till fullo ta del av informationssamhället. Den därmed följande förbättringen av infrastrukturen har inneburit att fler städer och byar nu kommer att kunna delta i informationsåldern och kopiera framgången i Ennis, den första staden i Irland som trädde in i informationseran. Detta pilotprojekt inrättades som ett försök för att se vad som händer när medborgare får full tillgång till avancerade kommunikationstjänster.

Konkurrenskraftiga bönder genom telematik

Genom ett litet men framgångsrikt projekt i mellersta Finland som organiseras av kommunen Joutsa erbjuds cirka femtio lokala bönder utbildning och hjälp för att bättre utnyttja sina persondatorer. Beroende på förkunskaper får deltagarna grundutbildning eller mer avancerade kurser i databaserad förvaltning, produktionsplanering och nätverksuppbyggnad. Vissa av dem lär sig att kombinera arbetet inom lantbruket med distansarbete. Den totala budgeten för detta ettårsprojekt är omkring 130000 euro varav strukturfonderna finansierar 60 %.

D. Miljö: Infrastruktur för att sörja för en miljö av hög kvalitet

I en rapport med titeln "Europas miljö: den andra bedömningen" som Europeiska miljöbyrån nyligen offentliggjort, konstateras att de flesta medlemsstater påtagligt har minskat sina utsläpp av ämnen som inverkar negativt på miljön och människors hälsa. Miljön i gemenskapen hotas dock fortfarande, främst när det gäller kvaliteten på vatten, luft och jord. Miljöinfrastruktur måste därför inrättas eller förbättras, särskilt i de mindre utvecklade regionerna, inte minst eftersom högkvalitativ miljöinfrastruktur utgör en viktig faktor för regional samhällsekonomisk utveckling.

Strukturfonderna och Sammanhållningsfonden bör främst bidra till att de miljöstandarder som fastställs i relevanta gemenskapsdirektiv uppfylls, och särskilt när det gäller vattenhushållning och avfallshantering. I de medlemsstater som är berättigade till stöd enligt Sammanhållningsfonden bör det finnas total samordning mellan stöd från den fonden och från ERUF. Och slutligen, i områden som ligger i frarozonen för naturkatastrofer såsom översvämningar, bör åtgärder för förebyggande skydd av allmänheten stimuleras.

De särskilda prioriteringarna när det gäller sektorerna för vattenhushållning och avfallshantering är under nästa programplaneringsperiod följande

- Vatten: inom denna sektor bör miljöinfrastrukturen säkerställa tillgång till tillräckliga mängder dricksvatten samt insamling, rening och utsläpp av avfallsvatten i tätorter. Projekten skall ligga i linje med principerna i det föreslagna ramdirektivet för vattenresurser som beräknas antas under 1999.

När det gäller dricksvatten börstörre tonvikt läggas vid att höja effektiviteten inom befintlig infrastruktur i syfte att begränsa förluster (läckage) och att förbättra kvaliteten på det vatten som levereras till konsumenterna.

I samband med utformningen av system för avfallsvatten i stadsområden, måste särskild uppmärksamhet riktas på följande inslag: utsläppspunkternas belägenhet och den inverkan som utsläppen har på miljön, hållbart bortskaffande av avloppsslam producerat vid vattenrening, samt hantering av sötvatten och regnvatten.

En viktig fråga när det gäller vattentjänster är behovet av riktig prissättning för att avspegla den faktiska bristen och efterfrågan på vatten. Särskild hänsyn bör tas till integrerade vattenprojekt, vilka bör beakta vattenkvalitet såväl som vattenkvantitet på flodbäddsnivån, inklusive den transnationella dimensionen.

- Avfallshantering: Häri ingår åtgärder för omhändertagande och bortskaffande av fast, hushålls-, industri- och farligt avfall enligt gemenskapens politik och lagstiftning (t.ex. gemenskapens strategi för avfallshantering, ramdirektivet om avfall, direktivet om farligt avfall, förordningen om bortforsling av avfall etc.). Finansiering av avfallsinfrastrukturer bör följa den fastställda ordningsföljden för principer:

- Förebyggande av avfallsproduktion och av de skadliga effekterna av denna,

- Återvinning av avfall genom återvinning,

- Återanvändning eller säker slutförvaring, begränsad till avfall som det inte går att återvinna.

Ett centralt inslag i avfallsdirektiven är det krav som ställs på medlemsstaterna att upprätta avfallsplaner som omfattar hela deras territorium. Antagande av sådana planer, vari skall anges en strategi för att nå de konkreta målen i nationell och regional avfallspolitik, bör vara en förutsättning för all gemenskapsfinansiering av infrastrukturer för avfallshantering. Företräde bör, när det är miljömässigt riktigt, ges till verksamheter som avser återvinning av material framför återvinning av energi.

Förorenade platser som gamla avfallsupplag och icke godkända vattenutsläpp utgör ett betydande hot mot miljön och mänskliga verksamheter. Medlemsstaterna bör ta itu med denna fråga genom att genomföra lämpliga saneringsåtgärder.

Rening av avloppsvatten

Ett intressant projekt för insamling och rening av avloppsvatten som delfinansieras i Cagliari, Sardinien, kombinerar tre viktiga inslag, nämligen återvinning, bevarande och miljöfördelar. För det första möjliggör reningssystemet återanvändning av Cagliaris avloppsvatten för bevattning under sommarmånaderna. För det andra kan vattnet, efter ytterligare rening för att minimera förekomsten av fosfater, under årets övriga månader lagras i en befintlig färskvattenreservoar. Vatten kommer sedan att hämtas från denna reservoar för att användas under perioder då vattenbrist råder på grund av torka. Förutom det miljöintresse som projektets integrerade natur föranleder, ger det slutligen ytterligare miljöfördelar eftersom avloppsvattnet inte längre släpps ut i Medelhavet.

Sanering av förorenade platser

Föroreningen i de fem nya delstaterna och i Östberlin har varit betydande. Föroreningar av vatten, luft och mark har varit stora, särskilt på grund av avsaknad av lagstiftningsskydd och inriktning på kortsiktiga ekonomiska mål under det tidigare centralstyrda systemet. Uppgiften att sanera miljön är enorm. EU:s finansiella stöd bidrar till att ta itu med de strukturproblem som uppkommer i vissa områden och bidrar därmed till att förbättra kvaliteten på platserna. Åtgärderna består ofta av sanering och återvinning av industri- och militäranläggningar. I Parchim (Mecklenburg-Vorpommern), har ERUF bidragit till sanering och omstrukturering av övergivna militäranläggningar. Åtgärden omfattade nedmontering av ett stort bränsleupplag och därefter följande rening och förbättring av grundvattnet vid en före detta militärflygplats varvid nyskapande och kostnadseffektiv teknik utnyttjades. Genom åtgärden har hoten mot miljön undanröjts och förutsättningar skapats för upprättandet av en företagspark.

TILLÄMPNING AV PRINCIPEN FÖRORENAREN BETALAR

Det har tydligt slagits fast att principen förorenaren betalar skall tillämpas övergripande i genomförandet av all gemenskapspolitik. Kommissionens förslag till reform av strukturfonderna och översyn av Sammanhållningsfonden omfattar därför bestämmelser om tillämpning av principen förorenaren betalar i fondernas verksamheter. För närvarande varierar tillämpningen av principen betydligt mellan medlemsstaterna och utan en sammanhängande och homogen ram som gäller hela gemenskapen, finns en risk för olika behandling i genomförandet av gemenskapens finansiering.

Kommissionen kommer därför inom kort att i ett tekniskt dokument fristående från dessa riktlinjer, lägga fram riktlinjer för tillämpning av principen förorenaren betalar. Tillämpningen kommer att fungera främst genom olika stora stödsatser för de olika typerna av infrastrukturverksamheter som finansieras genom Sammanhållningsfonden och strukturfonderna. Inom andra åtgärdsområden, såsom industri och jordbruk där det finns negativ miljöpåverkan, finns också ett behov av att tillämpa principen.

De faktorer som ligger till grund för riktlinjerna är följande:

- Ett system med olika stödsatser bör främjas, varigenom miljökostnader som hänför sig till omhändertagande av förorening eller förebyggande åtgärder skall betalas av den som orsakar föroreningen.

- Tillämpning av principen förorenaren betalar måste vara förenlig med målen för ekonomisk och social sammanhållning.

- Utveckling av riktlinjerna bör ske gradvis och avse de olika infrastruktursektorer som omfattas av gemenskapsfinansiering.

- Riktlinjerna bör beakta samhällets godkännande av debitering.

- Riktlinjerna bör beakta fördragets bestämmelser om varsamt och rationellt utnyttjande av naturresurserna, särskilt vatten och energi.

Kommissionen kommer att prioritera utveckling av en gemsam ram för allmän tillämpning av principen förorenaren betalar inom all gemenskapspolitik.

E. Forskning, teknisk utveckling och innovation: modernisering av produktionsbasen

Omfattande verksamhet inom områden för forskning och teknisk utveckling (FoTU) samt nyskapande är viktiga inslag i produktionsmiljön i de mest konkurrenskraftiga regionala ekonomierna. Strukturstödet bör därför alltmer prioritera främjande av kapacitet när det gäller FoTU och innovation på ett integrerat sätt inom fondernas alla områden. I allmänhet kommer de framgångsrika regionerna att vara de som ser strategiskt på innovation och erbjuder företagen hjälp att integrera sina egna resurser och sakkunskap med de som finns inom statliga organ, högskolor, organisationer för företagsstöd och andra företag för att på ett effektivt sätt förvalta ny teknik, forskning och utveckling samt produkt- och processinnovation.

För att FoTU och innovation skall kunna påverka den ekonomiska utvecklingen på ett mer effektivt sätt, och särskilt i de mindre utvecklade regionerna, under nästa planeringsperiod krävs tydligt angivna politiska prioriteringar inom vart och ett av följande områden:

- Främjande av innovation: En lång rad målinriktade verksamheter bör ingå, inklusive nya former av finansiering (t.ex. riskkapital) för att stimulera igångsättning, bieffekter och innovativ utveckling, specialiserade företagstjänster, teknologiöverföring och tillhörande tjänster, åtgärder för att stimulera produktivt samspel mellan företag och högskolor/forskningsinstitut, bättre utnyttjande av informationsteknik för kommersiellt bruk och samhällsnytta och åtgärder för att uppmuntra små företag att genomföra FoTU för första gången.

- Upprättande av nätverk och industriellt samarbete: Det kunskapsflöde som sker genom teknologiöverföring och spridande av ny teknik är också ett viktigt bidrag för att höja regional konkurrenskraft. Strukturfonderna bör hjälpa särskilt de små och medelstora företagen att få tillgång till de färdigheter de behöver för att kunna växa och för att stärka de industriella och kommersiella sammanhang och försörjningskedjor som de ingår i. Samspelet med gemenskapen och internationella nätverk som är specialiserade på FoTU och innovation bör förbättras ytterligare.

- Utveckling av mänsklig förmåga: Inom området för FoTU och innovation måste uppmärksamhet riktas på livslångt lärande och fortlöpande förbättring av färdigheter och förmåga. När det gäller de små och medelstora företagens behov, är det viktigt att förvaltningsutvecklingsprogram införs för att hjälpa dem att ta upp ny teknik och tillhörande organisationsmetoder. Regionens utbud av utbildnings- och fortbildningsmöjligheter avgör om innovationsnivåerna skall kunna förbättras. Därför bör program för utbildning och rörlighet för akademiker, företagsledare, vetenskapsmän och ingenjörer prioriteras.

- Konsolidering av åtgärder som rör FoTU och innovation genom effektiv politisk ledning: Parallellt med de prioriteringar som nämnts ovan krävs också förbättrad politisk ledning. Resultatinriktade program skulle kunna införas i syfte att öka effektivitet och kvalitet när det gäller stöd till FoTU och innovation. Statistiska instrument på regional nivå bör förbättras. Nya leveransmetoder som utnyttjar poängsystem och måttstockar skulle kunna övervägas för att förbättra stödets effektivitet på ett systematiskt sätt.

Upprättande av nätverk för teknisk utveckling

Ett nätverk som består av åtta teknikcenter (Baskien) har sedan 1992 erhållit stöd från ERUF och ESF för inköp av utrustning och för forskningsprojekt. Verksamheterna rör följande sex sektorer: tillverkning, information/telekommunikationer, materialteknik, miljö/återvinning, industriell bioteknik och energi. I nätverket ingår årligen 1100 forskare, av vilka cirka en femtedel erhåller stöd, och 450 forskningsprojekt. Sysselsättningen i tillhörande företag uppgår till cirka 1700 arbetstillfällen.

Innovationsrevision

Inom ramen för en regional innovationsstrategi (Regional Innovation Strategy, RIS), utförde 350 företag i Wales en "innovationsrevision" med hjälp av företagstjänster och över 600 organisationer ingick i denna process. På så sätt identifierades nästan 70 nya projekt och strukturfondernas mål 2-program för 1997-1999 i industriella södra Wales omfattar nu nästan 56 miljoner euro för innovationsrelaterade projekt.

II. Konkurrenskraftiga företag för att skapa arbetstillfällen

En förutsättning för skapande av varaktiga arbetstillfällen och därmed för regional ekonomisk utveckling är att konkurrenskraftiga företag skapas eller expanderar. Alla strukturfonder bidrar till detta mål i de regioner som är berättigade till stöd enligt mål 1 och 2, medan Europeiska socialfonden bidrar inom hela unionens territorium. Samtidigt som alla sysselsättningskällor är viktiga bör den allt större roll som tjänstesektorn, vilken har stått för större delen av sysselsättningstillväxten netto i unionen under senare år, spelar avspeglas i gemenskapens program.

Många åtgärder för att stödja företag kommer att inbegripa beviljande av ekonomiskt stöd eller andra fördelar till företag som sysslar med kommersiell verksamhet. I dessa fall bör programansvariga myndigheter se till att det stöd som beviljas är förenligt med gemenskapens konkurrensregler.

A. Företagsstöd: prioritering av SMF

Stöd som ges inom ramen för strukturfonderna i syfte att stimulera den produktiva sektorn måste särskilt inriktas på små och medelstora företag (SMF) samtidigt som de stora företagens behov inte försummas, särskilt med hänsyn till de nära band som ofta finns mellan dem och SMF. Följande prioriteringar gäller för strukturfondernas företagsstöd:

- Stöd i form av kapitaltillskott minskar i betydelse: För att utveckla företagssektorn i allmänhet och stimulera etablering och utveckling av SMF i synnerhet, krävs att de programansvariga myndigheterna vidtar en lång rad olika åtgärder. Av tradition har tonvikten legat på kapitaltillskott, särskilt när det gällt att stimulera inre investeringar. I framtiden bör kapitaltillskott och särskilt sådana som finansieras genom strukturfonderna, spela en mindre roll. När det gäller den nuvarande programperioden är det i detta sammanhang värt att notera fallet med Irland där ERUF:s stöd till inre investeringar upphörde 1998.

Alternativa finansieringskällor såsom återbetalningspliktiga förskott, riskkapital, lånekapital och rörelsekapital, ömsesidiga garantisystem etc. bör främjas (se ruta om finansieringsteknik nedan). Dubblering av stödsystem riktade till företag, och särskilt SMF, bör emellertid undvikas och detta kan kräva viss rationalisering i syfte att förbättra effektiviteten.

- Tillhandahållandet av stödet förbättras: Större uppmärksamhet bör också läggas vid de kvalitativa och organisatoriska aspekterna, särskilt systemen för tillhandahållande av stöd och den allmänna produktionsmiljön. I syfte att höja effektiviteten inom leveranssystemet särskilt i de mindre utvecklade regionerna eller de som har en svag företagstradition rekommenderas följande principer:

- Eftersom så många olika typer av företag hör till gruppen SMF bör förbättrad målinriktning med hänsyn till de särskilda behoven inom varje kategori eller sektor av SMF prioriteras. Integrerade och tydligt identifierbara stödpaket för SMF bör utvecklas och innefatta åtgärder såsom lättare tillgång till finansiering, åtgärder för företagsstöd och utbildning och bör anpassas till de behov som SMF har i de olika stadierna av företagens livscykel (igångsättning, tillväxt eller överföring). Detta kräver att ESF:s och ERUF:s åtgärder integreras. Stöd bör också målinriktas på mikroföretag och på särskilda grupper, såsom unga eller kvinnliga företagsledare eller de som kommer från mindre gynnade grupper. Slutligen bör gemenskapsprogrammen stödja nya produkter och metoder, och detta kan inbegripa stöd till skapandet av grupper av SMF inom särskilda företagssektorer.

- När så är möjligt bör stödet inriktas på kompetensområden där den berörda regionen har en realistisk möjlighet att sträva mot en viss grad av specialisering och konkurrensfördel. Emellertid kommer ett antal sektorer av allmän betydelse att prioriteras i nästan alla regioner. Dessa sektorer omfattar informationssamhället, och tjänstesektorn i allmänhet, mot bakgrund av dessa områdens vikt för skapande av arbetstillfällen. Den tillhandahåller avsättning för lokal produktion exempelvis inom hantverkssektorn, bidrar till att bevara de lokala samhällenas struktur och bidrar rent allmänt i betydande grad till att skapa arbetstillfällen.

- En övergripande strategi för att utveckla produktionssektorn kan inte bortse ifrån det ömsesidiga beroende som präglar förhållandet mellan större och mindre företag. Stöd till stora företag bör därför fortsätta men knytas till det mervärde de ger den regionala ekonomin, särskilt genom nätverk som upprättas med andra företag och i synnerhet med SMF. Strategier för utveckling av mänskliga resurser bör målinriktas på produktivitetsökningar inom sådana nätverk.

- Som en allmän regel bör gälla att om avtalsvillkoren för stödet, antingen det gäller en given verksamhets art eller varaktighet, inte uppfylls skall återbetalning av hela eller en del av kapitaltillskottet begäras. Därtill skall gemenskapsmedel i allmänhet inte användas för att underlätta överföring av produktion eller andra installationer inom unionens territorium.

- Den privata sektorns medverkan i formulering av strategier eftersträvas: Såsom utvärderingar av tidigare bistånd har visat, kan kvaliteten på program för utveckling av SMF-sektorn förbättras om dessa program utarbetas och genomförs inom ramen för ett brett partnerskap som omfattar företrädare för privata företag och organisationer för företagstjänster. Utnyttjandet av forskningsresultat på basis av samarbete mellan företag och universitet bör på liknande sätt bygga på ett brett partnerskap (se ovan, del I.E).

Frånsett direkt stöd till företag i form i av investeringsstöd och åtgärder för företagsstöd, bör ökande betoning läggas vid arbetskraftens färdigheter i allmänhet. Detta innebär tydlig identifiering av nuvarande och framtida flaskhalsar på den regionala arbetsmarknaden (brist på särskilda färdigheter) samt av risker för friställningar och arbetslöshet som måste bemötas i ett tidigt skede. Dessa frågor behandlas mer utförligt i del 2 nedan.

Stödsystem för mikroföretag

I Portugal har programmet Främjande av regional utveckling (Promotion of regional development (PPDR)) finansierat ett stödsystem för mikroföretag kallat RIME, vars mål är att stödja skapandet av arbetstillfällen i lokala samhällen som drabbats av avflyttningen från landsbygden och särskilda utvecklingsproblem. Systemet syftar till att skapa eller modernisera mikroföretag och små företag. Det prioriterar projekt inom områdena hantverksindustri, lokala tjänster och kvarterstjänster, landsbygdsturism och ekologi.

Samarbete mellan stora och små företag

Plato-projektet i mål 2-området Turnhout (Belgien) omfattar utlåning av chefer eller "skyddsänglar" från stora företag till SMF, och särskilt till nya företag så att de kan dra fördel av dessa chefers större erfarenhet och kunskap. De utbildade cheferna från stora företag har erbjudit hjälp inom områden som täcker allt från marknadsföringsråd till utbyggnadsstrategi. 265 SMF deltog under perioden 1996-1998. Hjälp erbjöds både inom ramen för workshops och genom mer informella individuella kontakter. Detta projekt har varit så framgångsrikt att det nyligen utvidgades till företag i flera andra länder såsom Nederländerna och Irland. Det har placerat sig bland de allra bästa projekten när det gäller att skapa arbetstillfällen vilka nu tävlar inom den s.k. Job Challenge som anordnas av Europeiska kommissionen.

FINANSIERINGSLÖSNINGAR

De nya förordningarna om strukturfonderna betonar behovet att uppnå bästa hävstångseffekt från de verksamheter som finansieras från gemenskapens budget genom att i största möjliga mån utnyttja privata finansieringskällor, särskilt riskkapital och offentlig-privata partnerskap, som ett sätt både att utöka de resurser som finns tillgängliga för investeringar och att säkerställa att den privata sektorns sakkunskap utnyttjas när det gäller det sätt på vilket programmen drivs.

Riskkapital. Medlemsstaterna kommer att uppmuntras att ägna särskild uppmärksamhet åt att följa resultaten så att de mer i detalj kan bedöma följande inslag: det bidrag som system för finansieringsteknik ger till regional utveckling, den privata sektorns medverkan för att hjälpa till att säkerställa projektens varaktighet, förvaltning som sköts av oberoende yrkesverksamma som själva fattar löpande beslut, strikta projekturvalskriterier som stödjer regionala utvecklingsmål och finansiellt stöd som skall kopplas till tillhandahållande av rådgivning och olika finansieringsinstrument till SMF i syfte att förse dem med flexibelt och kontinuerligt stöd under de olika stadierna i deras utveckling. I lämpliga fall kan stöd från Europeiska investeringsfonden begäras.

Inom åtgärden Invest (Hainaut), tillhandahåller fyra riskkapitalfonder startkapital eller kapital för att sätta igång nya verksamheter samt för att utveckla och diversifiera befintliga företag. Dessa fonder kan också förse företag med de resurser de behöver för att genomföra investeringar eller genomföra resultat av industriforskning eller tekniska innovationsprocesser. Fonderna kan också ge stöd över gränsen genom medverkan i interregionala projekt, inrättande av interregionala företag etc. Stödet har formen av kapitalinnehav, lån och utfärdande av konvertibler. Produkterna anpassas till varje enskilt fall för att fylla de särskilda behov som varje företag har.

Offentlig-privata partnerskap. Den privata sektorns medverkan står i direkt förhållande till möjligheterna till lämplig avkastning, med godtagbar risknivå. Det är nödvändigt att den privata sektorn medverkar så tidigt som möjligt, särskilt i planeringsstadiet i infrastrukturprojekt, att projektrisker fördelas till dem som bäst kan klara av dem såsom tydligt anges i avtalshandlingarna, att de medborgare som direkt påverkas av systemet verkligen rådfrågas och medverkar innan systemet utformas i detalj, att det allmännas intresse skyddas på lämpligt sätt genom avtal eller lagstiftning, att gemenskapens krav när det gäller offentlig upphandling och konkurrens respekteras och att man förenar kravet att ERUF-åtaganden görs inom den period som omfattas av det finansiella perspektivet med det faktum att den offentliga/privata motpartens utgifter vanligtvis kommer att ligga klart utanför denna period. Om så krävs kan kommissionen utarbeta ett tekniskt dokument som illustrerar möjlig användning av denna finansieringsmetod.

Ett tydligt exempel på framgångsrikt offentlig-privat partnerskap är byggandet av bron Vasco da Gama (Portugal). Detta projekt, som syftar till att upprätta en andra överfart över floden Tejo i Lissabon, kostar cirka 900 miljoner euro och inleddes på basis av ett koncessionsavtal att bygga, äga, driva och överföra. Koncessionen beviljades till Lusoponte, som är ett samriskföretag där portugisiska, franska och brittiska byggnadsföretag ingår. Enligt koncessionsvillkoren skall Lusoponte förutom att bygga bron, driva den i högst 33 år innan ägarskapet överförs till regeringen. Koncessionen omfattar också att Lusoponte skall driva och underhålla den befintliga "25 april"-bron. Projektet finansieras av Sammanhållningsfonden, EIB och aktieägarna varvid den portugisiska regeringens bidrag sker i form av överföring av avgifter från den befintliga bron.

B. Tjänster för företagsstöd: att hjälpa till att skapa och utveckla företag

Den betydelse som tjänster för företagsstöd har för att företag, och särskilt SMF, med framgång skall skapas, växa och överföras är väl känd. Sådana tjänster gör det möjligt för företagen att stärka konkurrenskraften och förbättra fömågan att finna nya marknader. De bidrar också till att skapa likvärdiga förutsättningar på områden som är viktiga för att öppna upp den inre marknaden, såsom offentlig upphandling, där små och medelstora företag potentiellt kan spela en nyckelroll.

Åtgärder enligt strukturfonderna för att stödja sådana tjänster bör innefatta stöd till teknologiöverföring, marknadsföring och avser organisation och ledning samt stöd till inrättande och utveckling av finansiella instrument såsom startkapital, ömsesidiga borgensföretag etc. Följande områden bör därför prioriteras:

- Identifiering av företagens behov: Detta omfattar identifiering av den typ av tjänster som skall utvecklas och av de organ som bäst kan fylla företagens behov och stödja dem i genomförandet av deras utvecklingsplaner. SMF:s tenderar att föredra ett enda organ som fungerar som första kontaktpunkt där de kan inhämta information och råd om möjligheter till stöd samt upprätta kontakter med andra specialiserade organ. Om dessa organ skall kunna ge effektivt bistånd, måste målinriktad och skräddarsydd information och tjänster för SMF tillsammans med lämplig rådgivning finnas att tillgå.

- Utnyttjande av synergier: Det finns ett särskilt utrymme för utökad samverkan mellan servicecenter, teknologiöverföringscenter, teknikparker, universitet, forskningscenter etc., vilka ofta agerar på ett okoordinerat sätt. Samarbete kan bidra till att förbättra kvaliteten på de tjänster som tillhandahålls, särskilt genom effektiv utbildning av personalen och spridande av bästa metoder (inklusive via Internet) samt stimulans till stark kundinriktning.

- Förstärkning av det internationella samarbetet: Denna prioritering syftar till att främja företagssamarbete för att utveckla verksamheternas europeiska och internationella inslag i syfte att bygga upp en starkare position på den inre marknaden.

Liksom offentligt företagsstöd, ger den privata företagstjänstesektorn, som består av data- och marknadsföringstjänster, tekniska, rekryterings- och andra branschinriktade och kommersiella tjänster, ett viktigt bidrag när det gäller att förbättra företagens konkurrenskraft, samtidigt som den själv står för betydande arbetstillfällen (denna sektor uppskattas stå för 10 % av den totala sysselsättningen i unionen).

Företagstjänster har haft en tendens att koncentreras till de mer välmående och centralt belägna regionera, eftersom det är i dessa områden som efterfrågan på sådana tjänster har varit starkast. Program inom strukturfonderna bör försöka identifiera hindren för en jämnare fördelning vad avser tillgång till företagstjänster. Åtgärder för att uppnå detta kan inkludera identifiering av efterfrågan på företagstjänster i regionerna, utveckling av lämpliga mänskliga resurser och främjande av informationssamhället som ett instrument för företagsstöd.

Praktiskt företagsstöd

Provnings- och certifieringscentret för bilsektorn, IDIADA, (Katalonien), utvecklades (byggnation och utrustning) med hjälp av stöd från ERUF-programmen som genomförts i denna region sedan 1992. Centret består av provningsbanor och laboratorier som ger företag möjlighet att prova sina produkters prestanda och säkerhet samt godkänna delar och fordon. För närvarande använder över 275 företag dessa anläggningar som sysselsätter 150 människor.

150 företags- och innovationscentra: integrerade tjänster för skapande av företag

Ungefär 150 företags- och innovationscentrer (Business and Innovation Centres, BIC) bedriver med framgång organisatoriska modeller för heltäckande system för företagsstöd för igångsättande och utveckling av nyskapande företag. Baserade på offentlig-privata och lokala-regionala partnerskap fungerar dessa centrer som kontaktyta mellan företagens behov och utbudet av specialiserade tjänster i regionerna. De bidrar också till företagens internationalisering (marknadsföring, interregionalt samarbete). Spridning av sådana centrer till alla områden som erhåller stöd och mer intensivt utnyttjande av dem vid genomförandet av regionala program skulle bidra till att ytterligare sprida goda metoder inom området för skapande och utveckling av företag. Företags- och innovationscentrumen är genom samarbetsavtal länkade till andra gemenskapsnätverk såsom Teknikförmedlingscentrer, EuroInfoCenters eller LEADER-initiativets LAG-grupper.

89 Territoriella sysselsättningspakter

Ett tillvägagångssätt baserat på strategi och partnerskap återfinns i de flesta handlingsplaner i de 89 territoriella sysselsättningspakter som täcker nästan 10 % av EU:s befolkning. Sysselsättningspakten i West-Brabant (Forges de Clabecq) resulterade i ett integrerat projekt som kännetecknades av ett mycket brett partnerskap vari ingick alla stora aktörer på platsen liksom fackföreningarna.

C. Områden med särskilda möjligheter: miljö, turism och kultur, social ekonomi

De åtgärder som diskuterats ovan syftar till att öka företagens, och särskilt SMF, konkurrenskraft och därmed förbättra deras möjlighet att skapa arbetstillfällen. Erfarenheterna av de nuvarande programmen har visat att det finns vissa sektorer där denna sysselsättningsskapande potential är mycket stor, men hittills underutnyttjad. Riktlinjerna för sysselsättninglägger dessutom särskild betoning på behovet att utnyttja nya möjligheter att skapa arbetstillfällen. De tre områden som behandlas nedan och som främst återfinns inom tjänstesektorn, ger exempel på några av de möjligheter som finns att skapa ytterligare arbetstillfällen.

Miljöförbättring: ett bidrag till konkurrenskraft

Miljökvalitet är en viktig faktor när det gäller regional utveckling och konkurrenskraft. Om miljökvalitet integreras i produktiva investeringar säkerställs rationellt utnyttjande av naturresurser och ekonomiska resultat och konkurrenskraft förbättras samtidigt som sysselsättningen bibehålls och skapas. Miljörelaterade produkter eller metoder öppnar dessutom ytterligare möjligheter för regionerna eftersom de i sig själva utgör källor till nya arbetstillfällen. Särskilda åtgärder som kombinerar miljöförbättringar och investeringar i industri och tjänster bör omfatta följande inslag:

- Förebyggande tillvägagångssätt: Fondernas stöd till affärsverksamheter (särskilt i SMF) bör främja investeringar som präglas av ett förebyggande tillvägagångssätt. Detta kan uppmuntras genom att högre stödsatser ställs till förfogande för denna typ av investeringar. Härvid bör effektivt och hållbart utnyttjande av naturresurser, minimering av avfall, återvinning, minskning av luftföroreningar och införande av en hållbar produktpolitik prioriteras. Fonderna kan dessutom stödja utveckling och marknadsföring av nyskapande miljövänliga produkter och tjänster.

- Ren teknik: Medlemsstaterna bör främja åtgärder som kan påskynda övergången från gammal, förorenande teknik och åtgärder för att rena utsläpp till ny miljövänligt teknik.

- Miljöförvaltning: Finansiellt stöd bör ges i synnerhet till SMF så att de kan utnyttja miljötjänster såsom miljörevision.

- Industriområden: Rehabilitering av förfallna industriområden bör prioriteras framför exploatering av orörda platser.

- Utbildning: Detta är mycket viktigt för att förbättra kunskaperna i miljörelaterade frågor inom företagssektorn och för att främja nyanställningar (eller omstrukturering).

I allmänhet behandlas statligt stöd inom miljöområdet positivt enligt EU:s konkurrensregler. I syfte att underlätta förberedelserna av sådana stödåtgärder, har kommissionen utarbetat riktlinjer för statligt stöd för miljöskydd.

Turism och kultur: fördelar för lokal utveckling

- Hållbar turism av god kvalitet: Turismen är en av de ledande tillväxtindustrierna i Europa liksom i hela världen, både när det gäller produktionsvolym och sysselsättning. Turismen representerar alltså en viktig ekonomisk tillgång för ett stort antal regioner, landsbygdskommuner och städer i gemenskapen. En väl avvägd och hållbar utveckling av turismen bör stödjas i synnerhet genom följande åtgärder:

- Modernisering av turistrelaterad infrastruktur och förbättring av dennas effektivitet.

- Förbättring av färdigheter och yrkesmässiga kunskaper för att på ett bättre sätt kunna uppfylla turisternas förväntningar och industrins behov.

- Stimulans av partnerskap mellan företag, offentligt-privat samarbete och uppbyggnad av nätverk för att uppnå förbättrad integration av de olika tjänster som ingår i "turistkedjan".

Utveckling av turismen bör planeras med stor noggrannhet så att hänsyn tas till hur stor belastning den tänkta turistorten klarar av i fråga om miljöpåverkan, samt social och ekonomisk påverkan. Om former av turism som är hållbara och av hög kvalitet skall kunna stimuleras är det väsentligt att miljöhänsyn och bevarande av natur- och kulturarv integreras i utvecklingsplanerna.

- Kultur: ett område för ekonomisk tillväxt: Kultur är nära knuten till turism eftersom en regions kulturarv inte bara bidrar till utveckling av en lokal eller regional identitet utan också drar till sig turister. Kulturen erbjuder sålunda möjligheter till ytterligare sysselsättning, en faktor som är av stor betydelse för eftersatta regioner i gemenskapen med en stor koncentration av kulturpotential. Den kulturella dimensionen bör därför integreras i turistutvecklingsstrategierna. Erfarenhetsutbyten mellan regioner eller lokala myndigheter bidrar till att överföra kunskaper om kultur och sätt att utveckla kulturturism och att finna gemensamma lösningar. En regions kulturpotential kommer att göra den mer attraktiv för investerare utifrån.

Kultur intar också av egen kraft en allt viktigare plats i det privata näringslivet, med betydande potential för tillväxt och skapande av arbetstillfällen. Medlemsstaterna bör därför på ett bättre sätt utnyttja sysselsättningspotentialen inom nyskapande och kreativa kulturprodukter, t.ex. på området för kulturanknutna online tjänster, media och informationssamhället eller design och inkludera åtgärder på dessa områden i sina regionala program. Slutligen är flexibel utbildning inom kulturrelaterade yrken både en förutsättning för att kultursektorerna skall fungera och bidrar till att bevara eller modernisera traditionella verksamheter samt bygger upp helt nya färdigheter, som till exempel är kopplade till informationssamhället.

Turism integrerad i lokal ekonomi

Den utbyggnad av turismen som erhöll stöd av strukturfonderna i Piemonte fokuserade på fyra strategiska områden med hög turistpotential - Lago Maggiore, skidsportområdet Val di Susa, staden Turin och Canavese-borgarna. Turistutvecklingsprojekten antog ett integrerat tillvägagångssätt genom att finansiera en blandning av infrastrukturer som ökar den lokala dragningskraften, förbättra stödsystemen för små och medelstora turistföretag och turistfrämjande program. Mervärde gavs både genom bra partnerskap mellan lokala och regionala myndigheter och den större effekt som uppnåddes genom konce-ntration av verksamheter inom brgränsade områden.

Bevarande av kulturarv

Under åtminstone fem århundraden har ett stort antal tillverkningsanläggningar drivna av vatten från källor i bergen varit belägna i Lousios-dalen i Peloponnesos i Grekland. Inom det operativa programmet för Peloponnesos 1994-99, har en grupp byggnader rekonstruerats och maskiner renoverats. Ett vattenkraftsmuseum under bar himmel har öppnats och fungerar både som en turist- och utbildningsanläggning. Muséet ger besökarna kunskaper om vattenkraft och produktion av svartkrut och läder. Turister kan vandra längs stigarna invid Lousios, som har öppnats och som noggrant bevaras. Projektet som helhet har givit upphov till betydande utveckling i regionen på grund av det stora antal besökande turister och skolbarn som det dragit till sig.

Social ekonomi: nya sysselsättningsskapande tjänster

Inte alla som är engagerade i näringsverksamheter kan så enkelt föras in under antingen den offentliga eller den privata sektorn. Det finns en lång rad olika organisationer, såsom kooperativ, ömsesidiga bolag, föreningar och stiftelser, liksom företag och enskilda som sörjer för sina medlemmar eller som inrättas för att betjäna grupper i samhället med gemensamma behov. Vissa agerar i konkurrensutsatta marknader (kreditföretag, ömsesidiga försäkringsföreningar etc.) medan andra tillhandahåller tjänster som ligger närmare den offentliga sektorn, som exempelvis hälsovård och omsorgstjänster, stadsdelstjänster, sport- och fritidsaktiviteter.

Även om de enheter som utgör den sociala ekonomin skapas för att uppfylla särskilda sociala behov, ger de också ett viktigt ekonomiskt bidrag, särskilt i fråga om sysselsättning. För närvarande uppskattas att ungefär 5 % av den totala sysselsättningen i Europeiska unionen återfinns inom den sociala ekonomin och det finns klara möjligheter till ytterligare tillväxt.

Grundat på erfarenheten med nationella stödsystem och pilotprojekt inom gemenskapen liksom handlingsplanerna inom vissa av de territoriella sysselsättningspakterna, bör prioriteringarna för stöd till denna sektor ligga inom följande områden:

- Aktivt stöd till skapande och utveckling av tjänsteföretag: Detta inbegriper dels identifiering av lovande nya verksamhetssektorer och dels tillhandahållande av lämpliga stödtjänster såsom information och rådgivning liksom finansiellt och tekniskt stöd till potentiella och befintliga tjänsteföretag.

- Organisation och varaktighet: När tjänsteföretag väl är etablerade behöver de, och särskilt om de sysselsätter människor som är nya på arbetsmarknaden, under en period ofta stöd och särskilt i fråga om förvaltning och utbildning. Det slutliga målet bör i allmänhet vara att tjänsten bedrivs varaktigt. Därför bör det offentliga stödet gradvis minska med beaktande av de särskilda behov som finns för den berörda tjänsten.

De åtgärder som medlemsstaterna vidtagit för att bekämpa ungdomsarbetslöshet och social utslagning liksom insatser för att utveckla lokala tjänster har givit organisationer och företag inom sektorn för social ekonomi möjlighet att träda fram som nya och viktiga partner till regionala och lokala myndigheter. Det övergripande målet för stöd från strukturfonderna bör vara att bekräfta och stärka detta partnerskap.

Innovativ barnomsorg

I ett fattigt område i Belfast kommer ett projekt som ursprungligen var inriktat på föräldrar till små barn att resultera i ett kommersiellt barnomsorgsföretag som kommer att subventionera en fortsättning på projektet efter det att det ERUF-finansierade programmet avslutats. Den lokala utvecklingsgruppen syftar till att bryta småbarnsföräldrars isolering genom att uppmuntra dem och främst mödrarna att ta med barnen till de lokala lekcentra. Genom gruppen får mödrarna hjälp att avsluta sin egen utbildning för att kunna hjälpa sina barn och vissa av dessa mödrar fortsätter till högre utbildning, inklusive barnomsorg. ERUF har finansierat två nya byggnader som rymmer många verksamheter, och där den ena av dem ligger nära stadens kommersiella centrum. Denna byggnad är avsedd att inrymma ett inkomstgenererande barnomsorgscentrum som i sin tur stödjer nyckelverksamheten i den andra byggnaden som på grund av sitt läge inte skulle kunna locka till sig föräldrar från medelklassen med möjlighet att betala för tjänsten. När byggnaden är färdigställd kommer några mödrar att ha avslutat sin utbildning i barnavård och kan börja arbeta i centret.

DEL 2: DEN EUROPEISKA SYSSELSÄTTNINGSSTRATEGIN: EN CENTRAL PRIORITET FÖR GEMENSKAPEN

Europeiska socialfonden är gemenskapens viktigaste finansiella instrument när det gäller utveckling av mänskliga resurser inom hela unionens territorium och inom alla strukturfondernas prioriterade mål. Fonden har två uppgifter. Å ena sidan strävar den efter att förbättra sysselsättningsmöjligheterna på den inre marknaden och att därigenom bidra till att höja levnadsstandarden. Och som en av strukturfonderna, strävar den å andra sidan efter att nå dessas övergripande mål att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen. De prioriteringar som anges nedan gäller för hela unionens territorium, även om det finns regionala särdrag som måste beaktas. Det kommer också att vara viktigt att säkerställa komplementaritet och samverkan mellan åtgärder som stöds av ESF och landsbygdsåtgärder som finansieras utanför mål 1 och 2.

Inom denna ram har kommissionen föreslagit att mål 3 i strukturfonderna, som stöder anpassning och modernisering av utbildning, yrkesutbildning och sysselsättning, bör ha följande uppgifter:

- Att fungera som politisk referensram för alla åtgärder för att främja mänskliga resurser inom en medlemsstats hela territorium, oavsett vilket mål det rör sig om. Den anger på vilka sätt medlemsstaten avser utnyttja strukturfonderna (huvudsakligen, men inte uteslutande ESF) för att bidra till ökad sysselsättning och ekonomisk och social sammanhållning.

- Att fungera som programplanerings- och ekonomiskt instrument, genom vilket Europeiska socialfonden kan ingripa ekonomiskt och övergripande i ett visst geografiskt område (inom hela medlemsstaten utanför mål 1-områden) för att stödja nationella handlingsplaner för sysselsättning.

Verksamheter på detta område kommer också att utvecklas inom ramen för gemenskapsinitiativet för mänskliga resurser.

I. Mål 3: En referensram för utveckling av mänskliga resurser för fler och bättre jobb

Med hänsyn till Europeiska socialfondens uppgift att stödja åtgärder för att öka sysselsättningen, är den det viktigaste finansiella instrumentet på gemenskapsnivå för att hjälpa medlemsstaterna att utarbeta och genomföra riktlinjerna för sysselsättning inom den europeiska sysselsättningsstrategin. Denna strategi ger den ram

- inom vilken medlemsstaternas arbetsmarknadspolitiska prioriteringar överförs till nationella åtgärdsplaner,

- som vägleder de åtgärder som vidtas för att förverkliga dessa prioriteringar, inklusive de som stöds genom mål 3, samt

- som bör gälla för sysselsättningsrelaterade verksamheter inom hela gemenskapen och i varje medlemsstat.

Det måste självfallet finnas överensstämmelse mellan sysselsättningsstrategin såsom den avspeglas i de nationella åtgärdsplanerna för sysselsättning och de prioriteringar för utveckling av mänskliga resurser som stöds av ESF. I slutsatserna från toppmötet i Wien rekommenderades också att reformen av ESF skulle användas för att stärka stödet till sysselsättningsstrategin. De nationella åtgärdsplanerna kombinerar nationell strategi för sysselsättning och nationella politiska instrument med gemenskapens prioriteringar i fråga om sammanhållning och sysselsättning.

I den föreslagna strategin för mänskliga resurser återfinns genomgående följande tre allmänna inslag som är av särskild vikt:

- Ett tillvägagångssätt som integrerar lika möjligheter för män och kvinnor är väsentligt.

- Den sysselsättningspotential som informationssamhället innebär måste utnyttjas i hela samhällets intresse.

- Europeiska socialfondens bidrag till att främja lokal utveckling, exempelvis via de territoriella sysselsättningspakterna, måste utökas. Detta tillvägagångssätt skulle göra det möjligt att på lämplig territoriell nivå slutföra och förstärka de åtgärder som vidtagits inom ramen för de nationella åtgärdsplanerna för sysselsättning.

Genom de fem åtgärdsområden som anges i ESF-förordningen fastställs de sektorer inom vilka medlemsstaterna bör vidta åtgärder för att stödja de fyra pelarna i riktlinjerna för sysselsättning.

Här bör också erinras om att åtgärder för att främja utbildning och sysselsättning i företagen kan utgöra statligt stöd och måste följa konkurrensreglerna.

A. Aktiv arbetsmarknadspolitik för att främja sysselsättningen

På detta område bör medlemsstaterna visa hur de omvandlar de aktiva och preventiva strategier som erfordras i sysselsättningsriktlinjerna till konkreta förslag till åtgärder.

Aktivering och förebyggande vilar på skräddarsytt stöd baserat på individuella egenskaper. Sådan målinriktning kräver tidig identifiering av människor i riskzonen och bör kombinera en lång rad olika åtgärder såsom diagnostiska intervjuer, utbildning knuten till en personlig handlingsplan, yrkesvägledning och arbetsförmedling samt provtjänstgöring.

Det kommer att bli viktigt att erbjuda arbetslösa människor utbildning eller andra aktiva åtgärder för arbetsmarknadsanpassning innan de blir långtidsarbetslösa. Att främja anställbarheten hos ungdomar är ett viktigt inslag för att bekämpa ungdomsarbetslöshet, och det är därför av stor vikt att ungdomar utrustas med större förmåga att anpassa sig till tekniska och ekonomiska förändringar och med färdigheter som är relevanta på arbetsmarknaden, i tillämpliga fall genom att utbildning genomförs eller utvecklas under en lärlingsperiod.

Regionala och lokala arbetsförmedlingar spelar en viktig roll för att förebygga utslagning liksom att flaskhalsar uppstår i fråga om de färdigheter som efterfrågas, och för att stödja anpassning till strukturell förändring. Dessa arbetsförmedlingar bör exempelvis gå i täten när det gäller att granska befintliga färdigheter och ungdomarnas yrkesmässiga kvalifikationsnivåer, liksom anställdas utbildningsbehov och arbetslösas omskolningsbehov. Detta är helt avgörande både för att utveckla utbildnings- och integrationsverksamheter som är anpassade till särskilda eller individuella behov och att anpassa utbudet av fortbildning till de lokala och regionala företagens behov. Arbetsförmedlingarna spelar därför en särskilt viktig roll i de regioner som genomgår strukturomvandling.

Inom detta område återfinns åtgärder som skulle kunna utnyttja ESF på ett mer nyskapande sätt än vad som tidigare varit fallet. De skulle exempelvis kunna inkludera en rad olika tjänster såsom förberedande yrkesutbildning, yrkesvägledning, gemenskapssysselsättning, arbetsförmedling, anställningsstöd och sysselsättningsstöd, varvid alla dessa åtgärder kombineras inom ett smidigt och heltäckande tillvägagångssätt.

B. Ett samhälle som inbegriper alla och står öppet för alla

I den europeiska sysselsättningsstrategin anges att medlemsstaterna skall prioritera främjande av en arbetsmarknad som står öppen för alla. I detta sammanhang bör särskild uppmärksamhet riktas på de behov som funktionshindrade, etniska minoriteter och andra grupper eller människor som kan vara missgynnade har, och på att införa lämplig förebyggande och aktiv politik för att sörja för att de integreras i arbetsmarknaden. Men det är emellertid ofta omöjligt att minska arbetslösheten och förbättra (åter)integration av sådana grupper på arbetsmarknaden utan att andra former av utestängning undanröjs. Utestängning har vanligen ett flertal orsaker, varför endast ett integrerat och övergripande tillvägagångssätt är effektivt som integrationsstrategi. Det är viktigt att utnyttja den icke-statliga sektorns möjligheter på detta område, eftersom den kan befinna sig närmare de berörda människornas verkliga behov än offentliga organ. Mobilisering av lokala grupper och deras projekt kan också vara ett effektivt sätt att nå dem som riskerar utestängning eller redan drabbats av detta. I kommissionens utkast till förordning om ESF betonas dessa sätt att effektivt bemöta problemen med utestängning oavsett dess orsaker.

Goda metoder inom projekt för samhällsintegrering

I Portugal, stödjer delprogrammet Integrar, som under perioden 1994-1999 erhöll 279 miljoner euro från ESF, flerdimensionella projekt som eftersträvar social och ekonomisk utveckling av underpriviligierade samhällen och grupper. Detta ligger i linje med den höga prioritet som regeringen åsatt den nationella strategin för att bekämpa social utslagning, varvid Integrar finansierar aktiva utbildnings- och orienteringsåtgärder för långtidsarbetslösa som erhåller inkomststöd från regeringen. Integrar strävar efter att stödja åtgärder utformade för att förebygga faktorer som leder till utslagning och främja inträde på arbetsmarknaden, såsom yrkesutbildning, och åtgärder som syftar till att stärka samhällsintegrering och som är riktade mot socialt underpriviligierade samhällen och sociala grupper.

Samtidigt som delprogrammet tillämpar ett övergripande tillvägagångssätt, ingår bland de viktigaste åtgärderna också särskilda insatser för att informera målgrupperna som ofta har svårast att få information, att underlätta integration eller förhindra utslagning, och för att utbilda yrkesverksamma som direkt ingriper inom missgynnade grupper för att lösa dessa gruppers särskilda problem. De nyskapande inslagen i programmet är följande:

a) Åtgärder steget före traditionella utbildnings- och sysselsättningsåtgärder för människor med svårigheter att delta i dessa traditionella åtgärder (exempelvis bostads-, utbildnings-, och socialbidrag för de mest utsatta grupperna, särskilda utbildningsprogram för funktionshindrade) vilka i sin tur leder till högre deltagande och bättre resultat inom traditionella arbetsmarknadsåtgärder för dessa människor.

b) Antagande av en metodik varmed hela samhället utvecklas, vilket avspeglar ett erkännande av att problemen har sin grund i området och av deras sociala dimension.

C. Att främja anställningsbarhet, färdigheter och rörlighet genom livslångt lärande

Detta område innefattar strategier för att bredda tillträdet till utbildning, stödja diversifiering och utökade möjligheter till yrkesutbildning samt för att förbättra utbildningssystemens kvalitet.

I syfte att förstärka utveckling av en kvalificerad och anpassningsbar arbetskraft bör möjligheterna till livslångt lärande förbättras, särskilt inom området för informations- och kommunikationsteknik. I detta sammanhang bör uppmärksamhet riktas på utveckling av nationellt erkända utbildningsbevis som ger flexibilitet när det gäller fortsatta studier.

Utbildningens kvalitet är avgörande för ungdomars möjligheter att träda in på arbetsmarknaden. Utbildningssystemen bör vara bättre utrustade för att ge människor möjligheter att anpassa sig och integrera sig i arbetsmarknaden, och särskilt för att förse varje individ med de grundläggande minimifärdigheter som krävs (särskilt läs-, skriv- och räknekunnighet). Ungdomar med inlärningssvårigheter bör få särskild hjälp. Förbättring av färdigheter genom grundutbildning kan stödjas om det finns en tydlig koppling till förbättring av arbetsmarknadens funktion eller den enskildes möjligheter att erhålla arbete.

I de regioner som släpar efter i utvecklingen, är förbättring av kapacitet och effektivitet inom utbildningssystemen som helhet ett viktigt inslag när det gäller att förbättra dessa regioners konkurrenskraft. Konsekvent investering i denna sektor under en längre tid har visat sig ge utmärkta resultat.

D. Utveckling av anpassningsförmåga och entreprenörskap

På detta område bör medlemsstaterna visa hur de i samarbete med arbetsmarknadens parter kan kombinera sina insatser för att modernisera arbetets organisation och former, och ge arbetskraften möjligheter att bättre anpassa sig till ekonomisk förändring. För att skapa fler och bättre arbetstillfällen kommer det också bli viktigt att stödja entreprenörskap och bättre möjligheter till yrkesutbildning.

Åtgärder som vidtas med stöd av ESF bör fokusera på att hjälpa enskilda människor att anpassa sig till de förändringar som ny teknik och nya marknadsvillkor ger upphov till och särskilt anställda som riskerar att bli arbetslösa. I detta sammanhang är det viktigt att söka förutse vilka färdigheter som behövs, liksom att tillhandahålla yrkesutbildning och rådgivning till anställda i små och medelstora företag. Sådana åtgärder kräver förstärkta partnerskap samt full medverkan och samarbete från arbetsmarknadens parter, liksom införande av nya sätt att fördela arbetstiden bland olika yrkesgrupper och att förena yrkesliv och familjeliv.

Det kommer att bli nödvändigt att knyta åtgärder och förfaringssätt som syftar till integration, yrkesutbildning (grundutbildning eller fortbildning) och omskolning till åtgärder för att stödja ekonomisk utveckling och omvandling. Detta gäller både i fråga om företagsstöd (exempelvis för innovation) och grundförutsättningar såsom forskning och teknisk utveckling (exempelvis utveckling av en regional strategi för innovation och teknisk utveckling). Ett sådant dynamiskt tillvägagångssätt är särskilt viktigt i regioner som genomgår strukturomvandling.

I syfte att främja entreprenörskap och skapande av sysselsättning bör en kombination av åtgärder på efterfrågesidan (såsom tillhandahållande av subventioner eller annat stöd så att individer kan bli egenanställda eller starta sina egna företag) och åtgärder på tillgångssidan (såsom målinriktad information, yrkesutbildning och handledning) vidtas. Företagarutbildning och målinriktade stödåtgärder för företagare är också viktiga.

Företagsverksamhet, inklusive egenanställning, kan också stödjas och medlemsstaterna bör främja åtgärder för att till fullo utnyttja de möjligheter som erbjuds genom sysselsättningsskapande på lokal nivå, inom den sociala ekonomin, på området för miljöteknik, i landsbygdsområden och inom nya verksamheter kopplade till behov som marknaden inte ännu tillfredsställt.

Partnerskap och planering i mål 4 i Sverige

Under perioden 1994-1999 strävar mål 4 efter att underlätta arbetskraftens anpassning till industriell förändring. En viktig orsak till framgången för mål 4 i Sverige ligger i aktiv och gemensam medverkan från både företagsledning och anställda i planering och genomförande av projekten. I detta partnerskap lägger man vikt vid att båda parter erkänner de fördelar förändringen kommer att medföra. Mål 4 har lett till ett nära samarbete mellan arbetsmarknadens parter och myndigheterna som inte fanns tidigare. Man har kunnat visa att cirka 80 % av de deltagande företagen inte tidigare har erhållit något offentligt stöd eller rådgivning.

Med 173 miljoner euro är det svenska mål 4-programmet huvudsakligen inriktat på nyskapande anpassningsåtgärder för anställda inom små och medelstora företag med en personalstyrka som understiger 50 personer. Programmet genomförs i två faser: utarbetande av individuella företagsplaner samt utbildning inför förändringen av nyckelanställda/chefer och kompetensutveckling av företagets anställda och av dem som riskerar att förlora arbetet. Vissa studier visar att 80 % av de anställda har medverkat i en gemensam analys. En annan orsak till att programmet varit så framgångsrikt är att åtgärdsplanen utarbetas av företaget självt och baserats på individuella behov. Enligt den svenska principen leder medbestämmande till verklig anpassning, också när det gäller åtgärder som genomförs i den andra fasen.

E. Positiva åtgärder för kvinnor

Samtidigt som det är viktigt att jämställdhet mellan könen beaktas inom alla åtgärder som erhåller stöd från strukturfonderna, krävs särskilda positiva åtgärder som ett komplement. Dessa särskilda åtgärder skall baseras på

- en analys av skillnaderna mellan kvinnor och män inom de berörda sektorerna och områdena samt av särskilda hinder för att policyåtgärder skall ge lika fördelar, och

- mål som uppställs baserade på denna analys och som syftar till att eliminera dessa ojämlikheter.

Indikatorer bör därefter fastställas för att göra det möjligt att övervaka och utvärdera framstegen när det gäller jämlikhet. Program och åtgärder bör utformas för att helt och hållet undanröja de särskilda könsbundna hindren för lika tillträde och medverkan i syfte att säkerställa att diskriminerande effekter neutraliseras, att jämlikhet mellan könen främjas och att kvinnor och män deltar i samma omfattning i beslutsfattande strukturer. Detta kan uppnås genom åtgärder som syftar till att förbättra kvinnors karriärmöjligheter och tillträde till högre poster, rätta till obalansen mellan antalet kvinnor och män i vissa branscher och yrken, stödja anställning av kvinnor och att öka antalet kvinnor som startar företag.

När det gäller detta område kommer det att bli viktigt att inte bara förlita sig till utbildningsåtgärder utan använda alla möjligheter som de tillgängliga godkända åtgärderna erbjuder för att stödja en övergripande, positiv strategi. Medlemsstaterna bör därför säkerställa att aktiva arbetsmarknadsåtgärder ställs till kvinnors förfogande i proportion till andelen arbetslösa kvinnor, att särskild uppmärksamhet riktas på de hinder som de kvinnor ställs inför som önskar starta nya företag eller bli egenanställda och att kvinnor kan dra nytta av en flexibel organisation av arbete.

Denna positiva strategi bör spegla de viktigaste målen i den europeiska sysselsättningsstrategin och komplettera de allmänna åtgärder som syftar till att förbättra arbetskraftens anställningsbarhet.

Att stärka anställningsbarhet och entreprenörskap bland kvinnor

I Spanien startade kommunen Santa Perpétua de Magoda och arbetsgivarorganisationen ett program för att hjälpa kvinnor med deras yrkesval och att finna arbete genom en integrerad metod varigenom man förde samman kvinnornas behov med de behov som de lokala företagen inom regionen hade. Man började med att tillhandahålla information om tillgängliga karriärmöjligheter och därefter följde enskild rådgivning och gruppmöten för kvinnor. Efter detta påbörjades själva yrkesutbildningen som bestod av 400-500 timmar och inkluderade både praktik och teori inom områden som offentliga tjänster eller teknisk administration.

Ett av de större hinder som kvinnor står inför när de önskar inträda på arbetsmarknaden är bristen på barnomsorg. I Liège (Belgien) finansierade ESF tillsyn för barn vars mödrar deltog i yrkesutbildning.

Kvinnor är en minoritet bland företagarna. I Finland har ESF stött projekt för att stimulera kvinnor till att starta egna företag. Detta projekt erbjöd arbetslösa kvinnor över 25 år sex månaders utbildning i hur man startar företag och fyra veckors praktik i ett företag.

II. Särskilda åtgärder i mål 1- och mål 2-regioner

Den europeiska sysselsättningsstrategin genomförs inte bara genom nationella åtgärder. Regionala och lokala myndigheter har en viktig roll att spela när det gäller att genomföra sysselsättningsriktlinjerna inom deras egna kompetensområden. Det finns därför utrymme för en utpräglat regional dimension i genomförandet av dessa riktlinjer, vilken kan överföras till konkreta åtgärder genom regionala program enligt mål 2.

De mest framstående inslagen i en sådan programplanering inom området för sysselsättning och utveckling av mänskliga resurser är följande:

- Den måste motsvara en lokal eller regional bedömning av befintliga behov och vara ett resultat av ett lokalt baserat tillvägagångssätt.

- De verksamheter som stödjs bör integreras med verksamheter som stöds av andra strukturfonder.

- Den måste undvika all risk för dubbel finansiering av åtgärder eller förfaranden som finansieras enligt mål 3.

I de regioner som omfattas av mål 2, bör identifiering av behovet av yrkesutbildning och färdigheter gå hand in hand med fastställande av mål för utveckling eller omstrukturering av företag som mottar investeringsstöd från strukturfonderna. Under förutsättning att de kompletterar de allmänna åtgärderna enligt mål 3, kan detta exempelvis innefatta särskilda åtgärder inom följande områden:

- Utveckling av lämpliga utbildnings- och integrationsåtgärder och anpassning av utbudet av fortbildning till de behov som växer fram inom lokala och regionala företag, inom ramen för omvandling eller inför omstrukturering enligt mål 2.

- Att på lämpligt sätt stimulera och fylla de utbildningsbehov som företag i mål 2-regioner har (stöd till företag för att utbilda unga eller omskola anställda till nya färdigheter samtidigt som nya verksamheter utvecklas såsom framtagning av nya produkter eller metoder samtidigt som marknadens behov tillgodoses, inklusive att ta hänsyn till behov av teknisk utbildning).

- Stöd till lokala och regionala myndigheter i deras uppgift att främja identifiering och formulering av företagens behov samt hjälp till att anpassa utbildnings- och arbetsförmedlingssystem så att de fyller lokala och regionala behov.

Dessa verksamheter, baserade på ett lokalt tillvägagångssätt, kan också inkluderas i åtgärder som vidtas i mål 1-områden.

DEL 3: STADS- OCH LANDSBYGDSUTVECKLING OCH DESS BIDRAG TILL BALANSERAD UTVECKLING INOM HELA TERRITORIET

En harmonisk utveckling inom hela gemenskapsområdet sker parallelt med större ekonomisk integration och ökande globalisering av marknaderna.

Denna utveckling påverkas också av gemenskapens politik på olika områden. Detta är fallet för strukturfondernas åtgärder, särskilt genom deras stöd till stadsutveckling inom ett integrerat regionalt tillvägagångssätt och till landsbygdsutveckling i dess dubbla roll som bidragande till gemenskapens jordbruksmodell och till ekonomisk och social sammanhållning.

Det är inte självklart att detta stöd leder till en mer balanserad utveckling inom hela gemenskapens territorium. Det är därför nödvändigt att stimulera en integrerad metod som syftar till att främja samverkan mellan utveckling i stad och på landsbygd i syfte att uppnå en mer balanserad territoriell utveckling.

Medlemsstaterna har utarbetat ett förslag till informellt dokument med vägledande riktlinjer för långsiktig utveckling av gemenskapens territorium (Europeiskt spatialt utvecklingsperspektiv). Med hänsyn till koncentrationen av verksamheter i delar av unionen liksom i vissa storstadsområden måste strukturfondernas stöd för att minska skillnaderna mellan gemenskapens centrala områden och dess randområden fortsätta. Varje regions utvecklingsstrategi måste också beakta de vägledande riktlinjerna och införliva dem i en bredare helhetssyn om inte endast gäller landet i fråga utan unionen som helhet. På samma sätt är det viktigt att ta hänsyn till gränsöverskridande effekter när investeringsprioriteringar fastställs, särskilt inom transportsektorn.

Utvecklingen i varje region kommer sålunda gradvis att stimulera framväxt av ett ökande antal ekonomiskt integrerade områden som är jämnare fördelade inom unionen och en gradvis utveckling från den nuvarande modellen med centrum och randområden till ett gemenskapsområde med flera centra.

A. Utveckling av stadsområden inom ramen för en integrerad regionalpolitik

Stadsområden spelar en viktig roll i gemenskapens ekonomi. Tätorterna är centra för kommunikationer, handel, kreativitet, nyskapande och kulturarv men de konsumerar också mer än sin beskärda del av energi och icke-förnybara naturresurser och producerar oproportionerligt stora mängder avfall och föroreningar. I synnerhet medelstora städer påverkar också landsbygdsområdena på ett högst påtagligt sätt.

Kommissionens nyligen utgivna meddelande "Hållbar utveckling av stadsområden i Europeiska unionen: en åtgärdsram" (särskild åtgärd nr 1, 8 och 18) anger ramen för de insatser som strukturfonderna kommer att stödja i stadsområden. Som en del av den integrerade strategin för utveckling eller regional omstrukturering, bör dessa insatser syfta till följande fyra fristående mål:

- Att uppnå större välstånd och sysselsättning i stadsområden genom att utöka städernas roll som regionala tillväxtpoler.

- Att stödja social integration, rättvisa och återväxt i stadsområden.

- Att skydda och förbättra stadsmiljön som ett sätt att förbättra livskvaliteten, skydda folkhälsan och värna lokala och globala ekosystem (inklusive hållbara transportsystem, förnybara energikällor och rationellt energiutnyttjande).

- Att bidra till system för sund förvaltning i städer och lokalt.

I både mål 1- och mål 2-regioner, bör detta tillvägagångssätt innebära att de olika programplaneringsdokumenten enligt strukturfonderna innehåller integrerade åtgärdspaket i form av integrerade stadsutvecklingsåtgärder för regionens största stadsområden. Sådana åtgärder kommer att ge ett viktigt bidrag till en integrerad metod för regional utveckling eller omstrukturering.

I synnerhet upprustning av eftersatta stadsområden kan erhålla särskilt stöd genom en integrerad områdesinriktad metod som liknar den som utvecklats av gemenskapsinitiativet Urban. De erfarenheter som dess mest nyskapande åtgärder liksom ett tillvägagångssätt som bygger på partnerskap har givit förtjänar att ges allmän spridning.

Dessutom bör de åtgärder som stöds av ESF enligt mål 3 få en betydande effekt när det gäller social sammanhållning också i de städer som inte omfattas av mål 1 och 2.

Upprustning av ett stadsområde i svårigheter

Offentligt och privat stöd har erbjudits till Aulnay-sous-Bois i området Île de France som har 5000 kommunala bostäder med ett stort antal problem. Detta stöd sker i form av ett stort stadsprojekt som inkluderar upprustning och kompletterande åtgärder som stöds genom Urban. En av dessa åtgärder strävar efter att minska otrygghet samtidigt som invånarna erbjuds nya tjänster i form av stadsdelskontor med personal, mobila tjänster och kontorslokaler för lokala föreningar. Det finns också ett initiativ för att samla in skrymmande föremål och avfall för återvinning.

B. Landsbygdsutveckling för modernisering, diversifiering och miljöskydd

Samtidigt som vissa av unionens mest dynamiska regioner har en landsbygdsprägel, finns det många andra landsbygdsområden som brottas med socioekonomiska problem vilka ofta är akuta. Dessa problem avspeglas i sviktande befolkningsstrukturer, otillräckliga sysselsättningsmöjligheter och brist på viktiga tjänster. Många av svårigheterna kan spåras till effekterna av omfattande strukturförändringar som skett under flera tiotal år, och särskilt jordbrukets minskade ekonomiska betydelse för regionala inkomster och sysselsättning. Idag behöver tre fjärdedelar av gemenskapens lantbrukare deltidsarbete för ytterligare inkomstkällor.

Samtidigt utgör landsbygdsområden fortfarande ungefär fyra femtedelar av gemenskapens territorium, och jordbruket står för det största utnyttjandet av marken och förblir en viktig ekonomisk sektor i många regioner.

Jordbrukssektorns flerdimensionella roll erkänns dessutom alltmer. Förutom den ekonomiska roll som jordbruket, skogsbruket och andra produktiva verksamheter spelar, fyller jordbruket en viktig social roll genom att tillhandahålla kvalitetsprodukter och erbjuda stadsborna möjligheter till fritidsaktiviteter och avkoppling. Jordbruket är också en viktig faktor för att värna miljökvaliteten och kulturarvet. Landsbygdsområdena är ytterst viktiga för utvecklingen av gemenskapens territorium.

När det gäller EU som helhet, har landsbygdspolitiken en viktig uppgift för att säkerställa att gemenskapens jordbruksmodell är hållbar. Som sådan utgör landsbygdspolitiken den andra pelaren i den gemensamma jordbrukspolitiken. Detta kräver ett tillvägagångssätt med två spår, varvid stöd av såväl utveckling av en flerdimensionell jordbrukssektor som av det bredare sociala och territoriella sammanhang i vilket jordbrukssektorn existerar stöds.

I de områden som är värst drabbade, nämligen de som är stödberättigade enligt mål 1 och 2, bör landsbygdspolitiken sträva efter att både utveckla en konkurrenskraftig jordbrukssektor som använder miljövänliga produktionsmetoder och att stödja diversifiering av lantbruksföretagen och landsbygdsekonomin till nya verksamheter och nya möjligheter till arbetstillfällen. En sådan landsbygdsutveckling förblir ett viktigt inslag i sammanhållningspolitiken och kompletterar samtidigt den gemensamma jordbrukspolitikens åtgärder för modernisering och reform av marknadspolitiken.

I dessa stödberättigade områden bör strukturfonderna och garantisektionen i EUGFJ stödja diversifiering inom en konkurrenskraftig ekonomisk struktur på landsbygden baserad på stimulans av nya verksamheter genom integrerade program. Följande områden kommer att prioriteras inom dessa program:

- En starkare jordbrukssektor: för att säkerställa att jordbruket och skogsbruket är konkurrenskraftigt genom att stödja investeringar i modernisering, inklusive bearbetning och marknadsföring av jordbruks- och skogsbruksprodukter, att sträva efter lägre kostnader och förbättrad produktkvalitet, att öka det värde som jordbruket tillför samt att bevara jordbruksföretagen (främst genom att se till att de kan tas över av unga lantbrukare) och landsbygdsmiljön (inklusive åtgärder för miljövänligt jordbruk).

- Förbättring av landsbygdsområdenas konkurrenskraft: genom att förbättra tillträde till och främja diversifiering till nya verksamheter och genom att skapa arbetstillfällen. Detta omfattar utveckling av turism och små företag, av vilka de flesta producerar närapå unika högkvalitativa produkter. Andra möjligheter finns inom området för förnybar energi, inklusive energiutvinning från hushållsavfall i landsbygdsområden i närheten av stora tätorter.

- Bevarande av miljön och av Europas kulturlandskap: miljöskyddet måste vara en prioritet inom landsbygdspolitiken, och inkludera bevarandet av landsbygd och naturresurser, traditionella landsbygdsområden, främjande av bondgårdsturism och upprustning av byar.

De allmänna landsbygdsstrategierna kan inte på egen hand lösa alla de problem som landsbygdsområdena står inför och särskilt inte med hänsyn till deras lokala omfattning. Genom det nya gemenskapsinitiativet för landsbygdsområden kommer de allmänna programmen att ges en möjlighet till kompletterande åtgärder som stödjer insatser som utformas och genomförs av partnerskap verksamma på lokal nivå. Syftet är att stimulera framväxt och utveckling av nya modeller för landsbygdsutveckling som därefter sprids genom nätverk, och att främja samarbete mellan lokala aktörer i olika regioner och medlemsstater.

Nya jordbruksverksamheter i norra Italien

För att stödja de invånare som drabbats av sjunkande inkomster från det traditionella jordbruket, sökte man i Val Bormida i norra Italien nyskapande lösningar baserade på utnyttjande av regionens potential som leverantör av växter för läkemedelsbruk. Med stöd av EU:s program för landsbygdsutveckling, stöddes två nya projekt som innebar inköp av utrustning för att möjliggöra automatiserad bearbetning och förpackning av torkade växter samt forskning för introduktion av nya sorter och för att förbättra kvalitetskontrollen.

I mitten av 1990-talet nådde produktionen av eteriska oljor 1500 kg jämfört med 120 kg cirka tio år tidigare samtidigt som kvalitetsmärkningen "biologisk produkt" erhölls vilket säkrade en bättre marknadsposition och högre intäkter. Som ett resultat av detta har nya avsättningsmöjligheter utvecklats i regionen vilket har skapat 7 nya arbetstillfällen. Projektet har också bidragit till att bevara det naturliga landskapet i denna bergsmiljö och lett till att totalt 100 hektar mindre bördig mark har odlats upp.

Stöd till landsbygdskommuner i Nordrhein-Westfalen

Ett av de problem som landsbygdsområden brottas med är tendensen att viktiga ekonomiska och sociala tjänster samlas centralt, samtidigt som tjänsterna inom de allmänna transportmedel som sörjer för tillträdet till tätorter och städer allt mer begränsas. I vissa medlemsstater har mål 5b-program erbjudit stöd för att återupprätta grundläggande tjänster på landsbygden. I exempelvis den lilla tyska staden Ottenhausen i Nordrhein-Westfalen lades det lokala bageriet och specerihandeln ner 1995 varefter byborna var beroende av tjänster ett stycke därifrån vilket gav upphov till särskilda svårigheter för dem som var mindre rörliga. Med stöd av lokalborna och med EUGFJ-finansiering öppnades en ny byaffär som dock vilar på en annan grund än den tidigare eftersom den tillhandahåller flera tjänster i en enda lokal. Affären tillhandahåller nu livsmedel och hushållsartiklar, lokala jordbruksprodukter och ekologiska produkter liksom viktiga tjänster: den fungerar som postkontor, centralt ombud för skoreparationer och kemtvätt samt ger rådgivning i miljöfrågor. Grundläggande tjänster som är särskilt viktiga för äldre och mödrar med små barn, tillhandahålls därmed lokalt. Samtidigt främjas de lokalt producerade jordbruksprodukterna, och all denna verksamhet har inhysts i ett stall som inte längre används varigenom man på samma gång har återställt en del av byns arkitektoniska arv.

Vattenåtervinning på Kanarieöarna

Bristen på vatten, det höga priset på vatten och den ojämna fördelningen av vattenresurserna på öarna utgör ett hinder för utvecklingen på Kanarieöarna. Mer än 80 % av det vatten som finns kommer från underjordiska källor. Dessa underjordiska reserver har på senare tid minskat vilket har ändrat jämvikten mellan de volymer som kommer från källorna och de som regnvattnet ger och har lett till ökande salthalt. På de öar som har minst nederbörd, har det blivit nödvändigt att avsalta havsvatten för att tillgodose befolkningens behov. Jordbruket konsumerar 60 % av tillgängligt vatten.

Bristen på vatten och dess dåliga kvalitet kombinerat med konkurrensen från en expanderande turistsektor är två av orsakerna till den minskande jordbruksverksamheten. På ön Teneriffa, har man i en studie granskat den tekniska och ekonomiska genomförbarheten av en mer komplett rening av behandlat vatten och dess användning på olika områden. Efter det att studien slutförts beslutade myndigheterna att med finansiellt bistånd från EUGFJ finansiera installation av ett fjärrstyrt vattendistributionsnät, samt tertiär rening och filtrering av bevattningsvatten. Denna investering ger jordbrukssektorn tillträde till en ny vattenresurs. Det har också bidragit till turismen, bibehållandet av gröna ytor och förbättrad livskvalitet.

C. Samverkan mellan stads- och landsbygdsområden: balanserad utveckling

Om bästa möjliga förutsättningar för utveckling skall råda i gemenskapen måste städer och landsbygdsområden komplettera varandra. Den samverkan som främjas i regioner som erhåller stöd från strukturfonderna måste gynna en utveckling mot flera centra och därmed mot ett mer balanserat territorium inom EU. Människor i landsbygdsområden måste få tillträde till de specialisttjänster som endast tätorter kan erbjuda. Stadsinnevånarna måste förses med livsmedel och naturtillgångar, och de möjligheter till turism och fritidsaktiviteter som landsbygden kan erbjuda.

Strukturfondernas bidrag till integrerad territoriell utveckling måste understödjas av stöd till nätverk mellan olika stadscentra och förbättrade band mellan städer och landsbygdsområden som utformas både för att förebygga dubblering av arbete och för att främja en modell för markutnyttjande som är mer effektiv och tar större hänsyn till hållbar utveckling. Utvecklingen av stadscentras roll, särskilt medelstora stadscentra, är av särskild betydelse i sparsamt befolkade områden. De är de enda tjänstemottagningsplatser som når upp till tröskelnivåerna för ekonomisk lönsamhet. Samordning med nationella program kan också visa sig nödvändigt om regionerna endast delvis omfattas av program som erhåller stöd från strukturfonderna.

De regioner som omfattas av mål 1 är tillräckligt stora i geografiska termer för att utgöra lämpliga ramar för att övergripande tillvägagångsätt där stadsområden och landsbygdsområden kompletterar varandra. Denna metod bör också användas inom mål 2-områden, där den underlättas av användning av ett samlat programplaneringsdokument för det nya mål 2. Detta bör utnyttjas för att förbereda strategier som strävar efter balans mellan landsbygds- och stadsområden på regional nivå.

Införlivandet av integrerade tillvägagångssätt för stads- och landsbygdsutveckling i de olika programplaneringsdokumenten i strukturfonderna undanröjer inte behovet av regionala program. Dessa tillvägagångssätt, som tar hänsyn till de specifika egenskaperna hos olika delar inom en enda region, bör istället ge en bas för globala och integrerade regionala strategier.

De integrerade tillvägagångssätten bör bidra till att skapa områden med dynamisk integration på internationell nivå, främst genom effektiv gränsöverskridande, nationell och regional