SV Europeiska unionens officiella tidning L 98/3

KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 553/2006

av den 23 mars 2006

om införande av en preliminär antidumpningstull på import av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Folkrepubliken Kina och Socialistiska republiken Vietnam

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1) (nedan kallad ”grundförordningen”), särskilt artikel 7,

efter samråd med rådgivande kommittén, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDE

1.1 Inledande av förfarandet

(1) Den 7 juli 2005 meddelade kommissionen genom ett tillkännagivande (nedan kallat ”tillkännagivandet om inledande”) i Europeiska unionens officiella tidning (2) att den inledde ett antidumpningsförfarande beträffande import till gemenskapen av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Kina och Vietnam.

(2) Antidumpningsförfarandet inleddes som en följd av ett klagomål som hade ingivits den 30 maj 2005 av det europeiska skoindustriförbundet CEC (European Confederation of the Footwear Industry [nedan kallat ”den klagande”]) såsom företrädare för tillverkare som svarar för en betydande del, i detta fall mer än 40 %, av gemenskapens sammanlagda produktion av vissa skodon med överdelar av läder.

1.2 Berörda parter och kontrollbesök

(3) Kommissionen underrättade officiellt de exporterande tillverkare i Kina och Vietnam och de importörer och handlare som den visste var berörda, företrädarna för de berörda exportländerna samt de klagande gemenskapstillverkarna och deras intresseorganisationer om att förfarandet hade inletts. Berörda parter gavs tillfälle att lämna synpunkter skriftligen och begära att bli hörda inom den tidsfrist som angavs i tillkännagivandet om inledande.

(4) Med tanke på det stora antalet kinesiska och vietnamesiska exporterande tillverkare och gemenskapstillverkare förutsågs i tillkännagivandet om inledande att det skulle tillämpas ett stickprovsförfarande för fastställande av dumpning och skada, enligt artikel 17 i grundförordningen. Det bör noteras att något stickprovsförfarande inte tillämpades för importörer och handlare i gemenskapen, som alla ombads att samarbeta i undersökningen.

(5) För att de exporterande tillverkare i Kina och Vietnam som så önskade skulle ha möjlighet att ansöka om att bli behandlade som företag som är verksamma under marknadsmässiga förhållanden (nedan kallat ”marknadsekonomisk status”) eller om individuell behandling, sände kommissionen ansökningsblanketter till de exporterande tillverkare som den visste var berörda och till myndigheterna i de båda länderna.

(6) Kommissionen sände frågeformulär till de tio gemenskapstillverkare som valdes ut för att ingå i urvalet för stickprovsförfarandet, till de exporterande tillverkare som valdes ut för att ingå i stickprovsförfarandet för de berörda länderna, till alla importörer som den visste var berörda och till alla importörer som hade gett sig till känna inom de tidsfrister som angivits i tillkännagivandet om inledande. Frågeformulär sändes också till de nationella skobranschorganisationerna i de medlemsstater i gemenskapen där de flesta skotillverkande företagen finns, för att inhämta allmän information om hur deras situation hade utvecklats, samt till en konsumentorganisation.

(7) Frågeformuläret besvarades av tolv av de kinesiska exporterande företag som ingick i urvalet (ett av företagen i urvalet valde att inte samarbeta ytterligare), fyra kinesiska exporterande tillverkare som ansökte om individuell behandling i enlighet med artikel 17.3 i grundförordningen, de åtta vietnamesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet och ytterligare fyra vietnamesiska exporterande tillverkare som ansökte om individuell behandling i enlighet med artikel 17.3 i grundförordningen. Vidare kom det in svar från de tio gemenskapstillverkare som ingick i urvalet och från 39 importörer som inte var närstående någon exporterande tillverkare. Tre intresseorganisationer för importörer lämnade också synpunkter.

(8) Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som den bedömde vara nödvändiga för sina preliminära fastställanden om dumpning, därav följande skada och gemenskapens intresse. De kontrollbesök som genomfördes redovisas i det följande. a) Tillverkare i gemenskapen Kontrollbesök gjordes hos de tio gemenskapstillverkare som ingick i urvalet. Företagen var belägna i fem olika medlemsstater. Dessa tio gemenskapstillverkare och några andra samarbetsvilliga gemenskapstillverkare begärde, med stöd av artikel 19 i grundförordningen, att få vara anonyma. De hävdade att det var risk för att det skulle kunna leda till väsentlig skada om deras identitet röjdes. Några av de klagande gemenskapstillverkarna levererade nämligen den berörda produkten till kunder i gemenskapen som också köpte produkten från Kina och Vietnam och alltså direkt gynnades av denna import. De befann sig därför i en känslig position: några av deras kunder kanske ogillade att de hade lämnat in eller stödde en framställning om påstådd skadevållande dumpning. De ansåg att det därför var risk för att en del av deras kunder skulle vidta motåtgärder och eventuellt dra sig ur affärsförbindelsen. Deras begäran om anonymitet tillmötesgicks eftersom den var tillräckligt väl underbyggd. Företrädarna för vissa exporterande tillverkare och en icke-närstående importör gjorde gällande att de inte kunde utöva sin rätt att försvara sig på rätt sätt eftersom de klagandes identitet inte hade röjts. Under de omständigheterna, framhöll de, kunde de inte kontrollera de klagandes representativitet. Det bör emellertid noteras att de berörda parterna fick möjlighet att granska varje enskilt klagande företags produktionsvolym. Även om namnen på företagen utelämnades var det därför möjligt att kontrollera representativiteten. Argumentet avvisades därför. b) Icke-närstående importörer i gemenskapen — Adidas Salomon AG, Tyskland — C&J Clark International Limited, Förenade kungariket — George Clothing Ltd, Förenade kungariket — Nike European Operations BV, Nederländerna — Puma AG Rudolf Dassler Sport, Tyskland — Timberland Europe BV, Nederländerna c) Exporterande tillverkare i Kina — Apache Footwear Ltd (”APE I”) — Apache Footwear II Ltd (”APE II”) — FED International Corp. (”FED”) — FuGuiNiao Shoes Development Co. Ltd (”FS”) — Golden Step Industrial Co. Ltd (”GS”) — Growth-Link Overseas Co. Ltd (”GLO”) — Heng Tai Hong Wei Shoes Co. Ltd (”Heng Tai”) — Laikong Footwear Co. Ltd (”Laikong”) — Laitin Footwear Co. Ltd (”Laitin”) — Poong Won Chehwa Co. Ltd (”PWC”) — Sun Sang Kong Yuen Shoes FTY (Hui Yang) Co. Ltd (”SSKY”) — Yue Yuen Group (”Yue Yuen”) d) Exporterande tillverkare i Vietnam — Pou Yuen Vietnam Enterprise Ltd Yuen Yuen — Pou Chen Vietnam Enterprise Ltd Yuen Yuen — Taekwang Vina Industrial Co. Ltd — Haiphong Leather Products and Footwear Company — Company No 32 — Dona Biti's IMEX Corp Pte. Ltd — Binh Tien Imex Corp. Pte. Ltd — Kai Nan Joint Venture Co. Ltd Eftersom det måste fastställas ett normalvärde för de exporterande producenter i Kina och Vietnam som eventuellt inte skulle komma att beviljas marknadsekonomisk status, gjordes kontrollbesök hos följande företag i syfte att fastställa normalvärdet på grundval av uppgifter från ett jämförbart land, i detta fall Brasilien: — Bison Indústria de Calçados Ltda, — Calçados Azaleia SA, — H. Bettarello Curtidora e Calçados Ltda.

1.3 Undersökningsperiod

(9) Undersökningen av dumpning och skada omfattade perioden från och med den 1 april 2004 till och med den 31 mars 2005 (nedan kallad ”undersökningsperioden” eller, i tabeller, ”UP”). Undersökningen av utvecklingstendenser som är av betydelse för bedömningen av skada omfattade perioden från och med den 1 januari 2001 till och med slutet av undersökningsperioden (nedan kallad ”skadeundersökningsperioden”).

2. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT

2.1 Allmänna anmärkningar

(10) Den produkt som är föremål för undersökning är skodon med överdelar av läder eller konstläder (nedan kallade ”skodon med överdelar av läder”) med undantag av — skodon för sport eller idrott i den mening som avses i anmärkning 1 till undernummer i kapitel 64 i Kombinerade nomenklaturen, dvs. i) skodon som är utformade för att användas vid sport- eller idrottsutövning och som är utrustade eller kan utrustas med broddar, stift, spikar, dubbar e.d. och ii) skor som är avsedda för montering på skridskor eller rullskridskor samt snowboardskor, skidskor, brottarskor, boxarskor och cykelskor, — tofflor och andra inneskor, — skodon med tåhätteförstärkning.

(11) I produkttäckningen ingår alltså framför allt sandaler, kängor och stövlar och skor för stadsbruk (urban footwear och city shoes).

i) Avancerade sportskor

(12) Flera exporterande tillverkare och importörer gjorde gällande att vissa andra särskilda typer av skodon för sport eller idrott utom de ovannämnda också borde uteslutas från produkttäckningen. Till stöd för sitt argument anförde de att de typerna av skodon inte kunde betraktas som samma produkt som andra typer av skodon med överdelar av läder, på grund av sina särskilda egenskaper.

(13) Deras argument rör närmare bestämt skodon för sport- och idrottsutövning som är tillverkade med hjälp av särskild teknik och kallas Special Technology Athletic Footwear (nedan kallade ”avancerade sportskor”). Med skodon som används för sport- och idrottsutövning avses i detta sammanhang tennisskor, basketbollskor, gymnastikskor, träningsskor och liknande. De berörda skodonen (dvs. avancerade sportskor) klassificeras för närvarande enligt KN-nummer ex 6403 91 11, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 91, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 91, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96 och ex 6403 99 98. Argumenten beträffande avancerade sportskor har analyserats ingående. Det konstaterades, för det första, att avancerade sportskor är mycket sofistikerade skor som har utpräglade tekniska egenskaper och har utformats speciellt för att användas inom sport- och idrottsutövning. Till deras egenskaper hör framför allt att de har en komplex yttersula, som skyddar en del av sport- eller idrottsutövarens häl och framfot, och en extra mellansula med speciella fjädrande eller stabiliserande beståndsdelar som fungerar stötdämpande och underlättar rörelsekontrollen. Dessa egenskaper är nödvändiga för att öka skodonets prestanda och undvika att det uppstår skador i samband med sport- eller idrottsutövningen.

(14) För att skorna skall få dessa egenskaper måste det satsas stora belopp på forskning och utveckling när det gäller design och speciella material och på praktiska provningar. På grund av de extra kostnader som detta innebär är importpriset på avancerade sportskor i regel högre än på andra typer av skodon.

(15) Undersökningen visade, för det andra, att avancerade sportskor skiljer sig från andra typer av skodon därigenom att de i) normalt säljs genom andra försäljningskanaler, ii) i regel har en annan slutlig användning och uppfattas som annorlunda av konsumenterna och iii) importen utvecklats på ett annat sätt än för andra typer av skodon. Skillnaderna utvecklas närmare i det följande.

(16) Vad distributionskanalerna beträffar säljs avancerade sportskor till övervägande del i affärer som är specialiserade på sportutrustning eller, om det är fråga om större detaljhandelskedjor eller varuhus, i speciella avdelningar för sportartiklar. Andra typer av skodon däremot säljs genom skohandelsföretag, som i en del fall är märkesaffärer, i andra inte, eller på stormarknader.

(17) Det faktum att avancerade sportskor säljs genom andra försäljningskanaler visar också att konsumenternas uppfattning av avancerade sportskor skiljer sig från deras uppfattning av andra typer av skodon. Konsumenterna av sportartiklar bedöms alltså göra en klar åtskillnad mellan skodon som är särskilt avsedda för sport- och idrottsutövning och andra typer av skodon, inbegripet fritidsskor som ser ut som sportskor men som inte har den avancerade sportskons egenskaper. En avancerad sportsko kan användas för dagligt bruk i annat än sport- och idrottssammanhang, i likhet med andra typer av skodon, men dessa senare typer är avgjort inte lämpliga att använda för sport- och idrottsutövning. Avancerade sportskor och andra skodon är därför utbytbara i ganska begränsad utsträckning.

(18) Det framgick också av undersökningen att importen av avancerade sportskor från de berörda länderna har utvecklats på ett annat sätt under senare år än importen av andra typer av skodon. Medan importen av avancerade sportskor till och med minskade med 5 % mellan 2003 och undersökningsperioden ökade importen av andra typer av skodon med mer än 50 % under samma period. Beträffande prisutvecklingen kan konstateras att nedgången i importpriset för avancerade sportskor från de berörda länderna var avgjort mindre uttalad än för andra typer av skodon. Mellan 2003 och undersökningsperioden minskade det genomsnittliga priset på avancerade sportskor med 6 % medan det genomsnittliga priset för andra typer av skodon minskade med 12 %. Det genomsnittliga importpriset för avancerade sportskor från de berörda länderna var under undersökningsperioden nästan 40 % högre än det genomsnittliga importpriset för andra typer av skodon.

(19) Av dessa skäl, dvs. skillnaderna i grundläggande fysiska och tekniska egenskaper, försäljningskanaler, slutlig användning och konsumenternas uppfattning, dras preliminärt slutsatsen att avancerade sportskor bör uteslutas från definitionen av den berörda produkten och alltså inte omfattas av undersökningen.

(20) Skoindustrin i gemenskapen hävdade att modetrender under senare år hade spelat en mycket viktig roll och lett till att sportskor hade fått insteg på marknadssegmentet för fritidsskor. Den framhöll vidare att båda typerna av skodon såldes genom samma försäljningskanaler och att konsumenterna ofta köpte och använde avancerade sportskor för andra ändamål än sport. Avancerade sportskor borde därför inte uteslutas från definitionen av den berörda produkten.

(21) Även om modetrenderna kan ha påverkat konsumenternas val och preferenser påverkar de absolut inte en produkts grundläggande fysiska och tekniska egenskaper och ändrar därför inte slutsatserna ovan.

(22) Även om fritidsskor har blivit synnerligen populära under senare år görs vidare bedömningen att detta är en modetrend som gäller fritidsskor överlag, särskilt sådana skor som ser ut som sportskor samt sportskor som inte har den avancerade sportskons egenskaper. Även om avancerade sportskor kan användas för något annat ändamål än det ursprungligen avsedda, i det här fallet alltså som fritidssko, har detta skett i mycket begränsad omfattning och för övrigt inte varit grundat på de avancerade sportskornas specifika och unika egenskaper utan på att de liknar de skor som ser ut som sportskor.

(23) Argumentet att modetrenderna skulle ha resulterat i en ökande konsumtion av avancerade sportskor på gemenskapsmarknaden har för övrigt inget stöd i importstatistiken. Som framgår av uppgifterna ovan har importen av avancerade sportskor i själva verket minskat under senare år och därmed förbrukningen i gemenskapen, eftersom denna typ av skodon i huvudsak tillverkas i de två berörda länderna och gemenskapen endast har en helt obetydlig tillverkning. Det bör också framhållas att gemenskapsindustrins argument avsåg alla typer av sportskor, inte specifikt avancerade sportskor, som, eftersom de liknar de skor som ser ut som sportskor, bara påverkades marginellt av den allmänna modetrenden.

(24) Det erkänns emellertid att avancerade sportskor ibland säljs också av detaljister som inte är specialiserade på sportartiklar och att det kan förekomma ett visst mått av konkurrens mellan avancerade sportskor och andra sportskor. Eftersom det fortfarande rör sig om begränsade mängder anses emellertid detta inte ändra slutsatserna ovan.

(25) En medlemsstat motsatte sig att avancerade sportskor skulle uteslutas från förfarandet med argumentet att detta skulle medföra en allvarlig risk för kringgående. Enligt denna medlemsstat var en enkel fysisk kontroll inte tillräcklig för att skilja mellan de olika typerna av skodon. Detta kunde, hävdade medlemsstaten, endast göras med hjälp av kemisk analys av de ingående materialen och tekniska tester av de mekaniska skodonskomponenterna.

(26) Det kan i och för sig inte uteslutas att en enkel fysisk kontroll inte alltid är tillräcklig för att skilja mellan de olika typerna, men detta kan inte anses vara ett giltigt argument mot att utesluta avancerade sportskor. Det faktum att det ibland kan vara svårt att fysiskt skilja mellan olika typer av skodon ändrar inte slutsatsen att avancerade sportskor bör betraktas som en typ som skiljer sig från andra läderskodon. I flera andra fall har det för övrigt krävts mer än bara fysisk kontroll för att bestämma om en produkt skall omfattas av tillämpningsområdet för antidumpningsåtgärder eller inte, och detta har hittills aldrig ansetts som ett tillräckligt skäl för att inte utesluta en produkt. Skoindustrins begäran avvisades därför.

(27) Slutligen ansåg några berörda parter att alla typer av sportskor, alltså inte bara avancerade sportskor, borde uteslutas från förfarandet. Deras ståndpunkt grundade sig på samma resonemang som det som fördes till stöd för att avancerade sportskor skall uteslutas. Undersökningen visade emellertid att slutsatserna beträffande avancerade sportskor inte i lika mån är tillämpliga på sportskor som inte har den avancerade sportskons egenskaper. I stället kom man fram till att de slutsatser som redovisats i de båda föregående skälen också gäller för de typerna av skodon. Det finns alltså inte någon klar och tydlig skiljelinje, och de typerna och de övriga typerna av skodon konkurrerar direkt med varandra. Begäran avvisades därför.

ii) Barnskor

(28) För detta förfarande fastställs det preliminärt att man med barnskor avser skodon med längsta invändiga mått under 24 cm och med sammanlagd höjd av sula och klack av högst 3 cm. Dessa typer av skodon klassificeras för närvarande enligt KN-nummer ex 6403 20 00, ex 6403 30 00, 6403 51 11, 6403 51 91, 6403 59 31, 6403 59 91, 6403 91 11, 6403 91 91, 6403 99 31, 6403 99 91 och ex 6405 10 00. Det måste fastställas inom ramen för den fortsatta undersökningen huruvida denna definition behöver ändras inför det eventuella införandet av slutgiltiga åtgärder.

(29) I ett förfarande som gällde skodon med överdelar av läder eller plast (3) ansågs skodon med längsta invändiga mått under 24 cm inte omfattas av definitionen av den berörda produkten. Vid den tidpunkten ansågs nämligen barnskor och andra typer av skodon med överdelar av läder på grund av sina särdrag inte utgöra en och samma produkt. Kommissionen undersökte därför inom ramen för denna undersökning om barnskor bör omfattas av definitionen av den berörda produkten eller om de bör bli föremål för en separat undersökning.

(30) För det första finns det onekligen vissa tekniska och fysiska skillnader mellan barnskor och andra typer av skodon. På grund av barnskornas ringa storlek skiljer sig processen för att tillverka dem avsevärt från processen för att tillverka andra typer av skodon. Det krävs särskilda färdigheter för att tillverka mindre skor som är anpassade till en barnfots särskilda fysiska egenskaper, särskilt under de första åren när muskler och skelett utvecklas.

(31) För det andra säljs barnskor ofta genom andra försäljningskanaler än andra skodon, vilket även tyder på att konsumenterna kan uppfatta barnskor på ett annat sätt än andra typer av skodon. Det anses närmare bestämt att konsumenter av barnskor som regel gör en klar och tydlig åtskillnad mellan skodon som är speciellt utformade för barn och andra typer av skodon. Vidare förefaller marknaden för barnskor inte vara lika påverkad av modetrender eller andra liknande hänsyn. När det gäller barnskor lägger man i stället större vikt vid pris och kvalitet. En annan faktor som påverkar konsumenternas uppfattning är säkert den omständigheten att det är en mycket större omsättning av barnskor än andra skodon eftersom barn växer. Det måste fastställas inom ramen för den fortsatta undersökningen huruvida denna definition behöver ändras inför det eventuella införandet av slutgiltiga åtgärder. Kommissionen beslöt därför att, i avvaktan på ytterligare undersökning och överväganden i det slutgiltiga skedet, preliminärt behandla barnskor som en del av den berörda produkten.

iii) Andra synpunkter

(32) Det gjordes också gällande att produktdefinitionen var alltför bred för att produkten skall kunna betraktas som en enda produkt, eftersom den innefattade många olika modeller, material och kvaliteter, och att alla de olika typerna därför borde analyseras individuellt inom ramen för skilda förfaranden. Detta argument baserades på det faktum att produktdefinitionen omfattar 33 olika KN-nummer, vilket skulle tyda på att många olika produkter omfattades, och att de olika typerna av skodon hade olika egenskaper och slutliga användningar och tillverkades enligt olika tillverkningsprocesser samt såldes genom olika försäljningskanaler.

(33) Antalet olika KN-nummer som omfattas av produktdefinitionen är i sig också irrelevant för frågan om produktdefinitionen är bred eller snäv. De relevanta kriterierna för att fastställa om den produkt som omfattas av en undersökning kan betraktas som en enda produkt eller inte, dvs. dess grundläggande fysiska och tekniska egenskaper, har redovisats närmare i det föregående.

(34) Även om de olika typerna av skodon kan ha olika specifika egenskaper visade emellertid undersökningen dessutom att de, avancerade sportskor undantagna, ändå har exakt samma grundläggande egenskaper. Det faktum att den berörda produkten kan tillverkas med hjälp av olika processer ska inte i sig läggas till grund för slutsatsen att det rör sig om två eller flera skilda produkter. Det framgick slutligen av undersökningen att de olika typerna av den berörda produkten i regel säljs via samma försäljningskanaler. En del specialaffärer inriktar sig kanske på vissa specifika typer, men de allra flesta distributionsföretagen (detaljhandlare, varuhus, stormarknader) väljer att föra alla de olika typerna av skodon så att de kan erbjuda sina kunder ett brett produktsortiment.

(35) Några importörer, slutligen, hävdade att produkttäckningen enligt definitionen i tillkännagivandet om inledande till och med var bredare än den produktdefinition som de klagande själva hade angett och som, hävdade importörerna, bara gällde tre typer av skodon.

(36) Det bör påpekas att definitionen av den likadana produkten i tillkännagivandet om inledande exakt avspeglar definitionen i klagomålet. De tre typer av skodon som importörerna hänvisar till nämndes i belysande syfte endast. Det anges klart och tydligt i klagomålet att dessa tre typer representerar den helt övervägande delen av importen från de berörda länderna (mer än 50 %). Detta kan avgjort inte tolkas som att förfarandet bara skulle omfatta dessa tre typer.

(37) Med hänsyn till det ovanstående avvisades argumenten om att produktdefinitionen skulle vara för bred.

iv) Slutsats

(38) Alla de andra typerna av skodon, dvs. alla skodon med överdelar av läder med undantag av avancerade sportskor, har i grunden samma huvudsakliga egenskaper och användningsområden och uppfattas på samma sätt av konsumenterna, även om de omfattar många olika modeller och typer.

(39) Förutom att de har samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper konkurrerar alla dessa olika modeller och typer direkt med varandra och är i mycket stor utsträckning sinsemellan utbytbara. Detta belyses tydligt av att det inte finns några klara skiljelinjer mellan de olika typerna. Det finns alltså en hel del överlappning och konkurrens mellan snarlika typer.

(40) För detta förfarande och i enlighet med gällande gemenskapspraxis görs därför bedömningen att alla typer av den produkt som beskrivits ovan, med undantag av avancerade sportskor, bör betraktas som en och samma produkt.

2.2 Berörd produkt

(41) Den produkt som berörs av förfarandet är skodon med överdelar av läder eller konstläder enligt beskrivningen ovan, med ursprung i Kina och Vietnam.

(42) Som nämndes ovan har undersökningen visat att alla typer av skodon med överdelar av läder, trots skillnader i fråga om typ och modell, har samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper: det rör sig om skodon för utebruk med överdelar av läder, skodonen används på det hela taget för samma ändamål och de kan betraktas som olika typer av en och samma produkt.

(43) Den berörda produkten i denna undersökning är därför skodon med överdelar av läder, enligt beskrivningen i avsnittet ”Allmänna anmärkningar” ovan, med ursprung i Kina och Vietnam (nedan kallad ”den berörda produkten”). Produkten klassificeras för närvarande enligt följande KN-nummer: ex 6403 20 00, ex 6403 30 00, ex 6403 51 15, ex 6403 51 19, ex 6403 51 95, ex 6403 51 99, ex 6403 59 11, ex 6403 59 35, ex 6403 59 39, ex 6403 59 95, ex 6403 59 99, ex 6403 91 13, ex 6403 91 16, ex 6403 91 18, ex 6403 91 93, ex 6403 91 96, ex 6403 91 98, ex 6403 99 11, ex 6403 99 33, ex 6403 99 36, ex 6403 99 38, ex 6403 99 93, ex 6403 99 96, ex 6403 99 98 och ex 6405 10 00.

(44) Fram till den 1 januari 2005 omfattades produkter enligt dessa KN-nummer med ursprung i Kina av en mängdkvot, med undantag av produkter enligt KN-nummer 6403 20 00 och ex 6403 30 00 samt sådana skodon för sport- och idrottsutövning som är tillverkade med hjälp av särskild teknik.

(45) Slutsatsen är därför att alla typer av den berörda produkten bör betraktas som en och samma produkt i detta antidumpningsförfarande.

2.3 Likadan produkt

(46) Undersökningen visade att den berörda produkten, de skodon med överdelar av läder som tillverkades och såldes på hemmamarknaden i Kina och Vietnam och de skodon med överdelar av läder som tillverkades och såldes i gemenskapen av gemenskapsindustrin var likadana när det gäller grundläggande fysiska och tekniska egenskaper och användningsområden och att användarna uppfattade dem som sinsemellan utbytbara.

(47) Några berörda parter gjorde gällande att de skodon med överdelar av läder som gemenskapsindustrin tillverkade och sålde på gemenskapsmarknaden inte var likadana som den berörda produkten. Detta visades, ansåg de, särskilt av att produkterna skilde sig åt när det gäller kvalitet, konsumenternas uppfattning om produkten, försäljningskanaler och marknadssegmentering. De påstod vidare att konsumenterna i gemenskapen normalt uppfattade den berörda produkten som en billigare produkt och att priset på produkten inte inbegrep ett påslag för varumärke.

(48) Undersökningen visade att importörerna hade lämnat motstridiga uppgifter i detta avseende. Medan några av dem gjorde gällande att den berörda produkten normalt var av lägre kvalitet och återfanns i ett annat prissegment än de produkter som tillverkades i gemenskapen, hävdade andra att märkesskor som tillverkats i de berörda länderna importerades till högre priser än den mycket billiga importen från samma länder av produkter av förmodligen låg kvalitet. Å andra sidan bekräftade undersökningen att det tillverkas skodon både i de högre och i de lägre prissegmenten i gemenskapen och att dessa skodon säljs via samma försäljningskanaler som den berörda produkten, dvs. via oberoende detaljhandlare, icke-specialiserade stormarknader, varuhus osv.

(49) Vidare finns det inte alltid någon uppgift om ursprungsland på skodonen, och därför är det ofta mycket svårt för konsumenten att skilja mellan skodon som tillverkats i de berörda länderna och skodon som tillverkats i gemenskapen.

(50) De skodon som tillverkats i de berörda länderna och de skodon som tillverkats i gemenskapen anses därför konkurrera på alla nivåer av marknaden och inte uppfattas olika av konsumenterna. Även om det kan finnas vissa smärre skillnader mellan den berörda produkten och den produkt som tillverkats i gemenskapen, anses skillnaderna inte påverka produktens viktigaste grundläggande särdrag, egenskaper eller användningar.

(51) Inga större skillnader kunde heller konstateras mellan den berörda produkten och de skodon med överdelar av läder som tillverkades och såldes på hemmamarknaden av tillverkarna i Brasilien, det land som användes som jämförbart land för att fastställa normalvärdet för de företag som inte beviljades marknadsekonomisk status.

(52) Med hänsyn till ovanstående dras, i enlighet med artikel 1.4 i grundförordningen och för denna undersöknings syften, preliminärt slutsatsen att alla de typer av skodon med överdelar av läder eller konstläder som tillverkas och säljs i de berörda länderna och i Brasilien och de som tillverkas och säljs av gemenskapsindustrin på gemenskapsmarknaden är likadana som de som exporteras från de berörda länderna till gemenskapen.

3. STICKPROVSFÖRFARANDE

3.1 Stickprovsförfarande avseende exporterande tillverkare i Kina och Taiwan

(53) Med tanke på det stora antalet exporterande tillverkare i Kina och Vietnam förutsågs det i tillkännagivandet om inledande att ett stickprovsförfarande enligt artikel 17 i grundförordningen skulle komma att tillämpas för fastställandet av dumpning.

(54) För att kommissionen skulle kunna besluta om ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i så fall göra ett urval ombads de exporterande tillverkarna att ge sig till känna inom 15 dagar efter det att undersökningen hade inletts och att lämna grundläggande uppgifter om sin exportförsäljning och inhemska försäljning, en noggrann beskrivning av företagets verksamhet när det gäller tillverkning av den berörda produkten samt uppgifter om namnen på alla närstående företag som var inbegripna i tillverkning eller försäljning av den berörda produkten och om dessa företags verksamhet. Samråd ägde också rum med de kinesiska och vietnamesiska myndigheterna.

3.1.1 Första urval av samarbetsvilliga exporterande tillverkare

(55) 163 företag i Kina och 86 företag i Vietnam gav sig till känna och lämnade de begärda uppgifterna inom den tidsfrist som hade angivits i tillkännagivandet om inledande. Endast 154 kinesiska exporterande tillverkare och 81 vietnamesiska exporterande tillverkare uppgav emellertid att de hade haft någon export till gemenskapen under undersökningsperioden. De exporterande tillverkare som hade exporterat den berörda produkten till gemenskapen under undersökningsperioden och som förklarade sig villiga att ingå i urvalet betraktades inledningsvis som samarbetsvilliga företag och beaktades när urvalet skulle göras.

(56) De exporterande företag som inte gav sig till känna inom tidsfristen eller inte tillhandahöll de begärda uppgifterna i tid betraktades som icke samarbetsvilliga i undersökningen.

3.1.2 Urvalet för stickprovsförfarandet

(57) För Kinas del övervägdes inledningsvis ett urval omfattande de fyra största exporterande tillverkarna, i enlighet med artikel 17.1 i grundförordningen. På så sätt skulle undersökningarna ha kunnat begränsas, men ändå bli rimligt representativa. Vid samrådet med de berörda parterna, som i det här fallet representerades av de kinesiska myndigheterna och respektive producentorganisation i Kina, yrkade emellertid de kinesiska myndigheterna bestämt på att fler företag skulle läggas till i förteckningen så att urvalet skulle bli mera representativt. Urvalet utvidgades därför avsevärt till att omfatta 13 kinesiska exporterande tillverkare, som stod för mer än 20 % av exporten (i volym) från Kina till gemenskapen. De kinesiska myndigheterna tillstyrkte till fullo det urval som gjordes.

(58) Även för Vietnams del övervägdes inledningsvis ett urval omfattande de fyra största exporterande tillverkarna, i enlighet med artikel 17.1 i grundförordningen. Mot bakgrund av de kinesiska myndigheternas begäran om ett mera representativt urval av kinesiska exportörer och för att urvalen för de båda länderna inte skulle skilja sig avsevärt i fråga om representativitet beslöt man att också öka urvalet av vietnamesiska exportörer till åtta företag. Diskussionerna med de vietnamesiska myndigheterna, som stod i kontakt med den vietnamesiska producentorganisationen, utmynnade i fullständig enighet med myndigheterna om ett urval omfattande åtta företag i Vietnam.

(59) I enlighet med artikel 17.1 i grundförordningen beaktades följande kriterier vid urvalet: — Omfattningen av den exporterande tillverkarens export till gemenskapen. — Omfattningen av den exporterande tillverkarens försäljning på hemmamarknaden.

(60) Beträffande det andra kriteriet ovan ansågs det nödvändigt att i urvalet ta med några företag som sålde produkten på hemmamarknaden, så att detta skulle omfatta ett så representativt tvärsnitt av skoindustrin som möjligt. I synnerhet var detta nödvändigt för att man, om några av de exportörer som ingick i urvalet, eller samtliga, skulle uppfylla kriterierna för marknadsekonomisk status, skulle ha tillgång till priser och kostnader för tillverkning och försäljning av den berörda produkten på den inhemska marknaden i de berörda länderna. Urvalet omfattade därför endast de större exporterande tillverkare som också stod för en betydande del av försäljningen på den inhemska marknaden.

(61) De företag som ingick i urvalet svarade för ca 25 % respektive ca 22 % av de kvantiteter som de kinesiska och vietnamesiska samarbetsvilliga exporterande tillverkarna exporterade till gemenskapen och för ca 42 % respektive ca 50 % av den försäljning på hemmamarknaden som de samarbetsvilliga exportörerna i Kina och Vietnam hade redovisat. Uteslutandet av avancerade sportskor påverkade inte nämnvärt urvalens representativitet.

(62) De samarbetsvilliga exporterande tillverkare som inte ingick i det slutliga urvalet underrättades via de kinesiska eller vietnamesiska myndigheterna om att en eventuell antidumpningstull på deras export skulle komma att beräknas i enlighet med artikel 9.6 i grundförordningen.

(63) Ett frågeformulär sändes till alla företag som ingick i urvalen och besvarades inom de fastställda tidsfristerna av alla företagen utom ett i Kina.

3.1.3 Individuell undersökning

(64) Fyra exporterande tillverkare i Kina och fyra exporterande tillverkare i Vietnam som inte ingick i urvalet ansökte om individuell dumpningsmarginal och lämnade de nödvändiga uppgifterna inom den fastställda tidsfristen, för tillämpning av artiklarna 9.6 och 17.3 i grundförordningen. Med tanke på att det ingick fler företag än någonsin tidigare i urvalen (de omfattade 20 företag och berörde dessutom många andra närstående parter), drog kommissionen i enlighet med artikel 17.3 i grundförordningen slutsatsen att någon individuell undersökning av exporterande tillverkare i Kina eller Vietnam inte kunde beviljas, eftersom detta skulle bli orimligt betungande och skulle förhindra att undersökningen avslutades i rätt tid.

3.2 Stickprovsförfarande avseende tillverkare i gemenskapen

(65) Kommissionens urval av tillverkare i gemenskapen baserades främst på företagens storlek sett till tillverkningsvolym. Detta baserades i sin tur på uppgifter från företagen själva eller från deras nationella intresseorganisationer. För att man skulle få en balanserad bild av skoindustrin beaktades också tillverkarnas geografiska belägenhet. Urvalet, som först och främst speglar de olika tillverkande företagens storlek och betydelse, avspeglar alltså också industrins geografiska utbredning i gemenskapen. De tio tillverkare som ingick i urvalet svarar för ca 10 % av de klagande gemenskapstillverkarnas produktion.

4. DUMPNING

4.1 Marknadsekonomisk status

(66) Vid antidumpningsundersökningar som rör import med ursprung i Kina och Vietnam skall enligt artikel 2.7 b i grundförordningen normalvärdet fastställas i enlighet med artikel 2.1–2.6 i samma förordning för de exporterande tillverkare som konstaterats uppfylla kriterierna i artikel 2.7 c i förordningen, dvs. i de fall de exporterande tillverkarna har visat att marknadsekonomiska förhållanden råder i samband med deras tillverkning och försäljning av den likadana produkten. Nedan ges, enbart för att underlätta för läsaren, en sammanfattning av kriterierna: 1. Företagens beslut rörande verksamheten och kostnader fattas som svar på marknadssignaler och utan något större statligt inflytande. 2. Företagens räkenskaper är föremål för en självständig revision i överensstämmelse med internationella redovisningsstandarder (IAS) och tillämpas för alla ändamål. 3. Det förekommer inga betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet. 4. Rättssäkerhet och stabila villkor garanteras genom lagar om konkurser och ägandeförhållanden. 5. Valutaomräkning sker till marknadskurser.

(67) Alla kinesiska och vietnamesiska tillverkare som ingick i urvalen ansökte om marknadsekonomisk status enligt artikel 2.7 b i grundförordningen och lämnade inom de fastställda tidsfristerna in blanketten för exporterande tillverkare som ansöker om sådan status. En kinesisk tillverkare lämnade emellertid inte in något svar på frågeformuläret efter det att dess begäran om marknadsekonomisk status hade undersökts. Under dessa omständigheter måste det fastställas en dumpningsmarginal för den tillverkaren på grundval av tillgängliga uppgifter. Företagets begäran om marknadsekonomisk status är följaktligen ogiltig. Endast de tolv ansökningarna om marknadsekonomisk status från de andra kinesiska exporterande tillverkarna i urvalet granskades alltså vidare av kommissionen.

(68) För de företag som ingick i urvalet inhämtade kommissionen alla uppgifter som den ansåg nödvändiga och kontrollerade på plats hos företagen alla uppgifter som de hade lämnat i sin ansökan om marknadsekonomisk status.

4.1.1 Beslut om marknadsekonomisk status avseende exporterande tillverkare i Kina

(69) Tabellen i det följande sammanfattar vad som fastställdes för vart och ett av företagen vid prövningen enligt de fem kriterierna i artikel 2.7 c i grundförordningen. Företag 1 2 3 4 5 Slutsats Verksamhetsbeslut Räkenskaper Tillgångar och ”överföringar” från det tidigare systemet Rättslig miljö Valutaomräkning Företag 1 nej nej nej ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 2 nej ja nej ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 3 nej ja ja ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 4 nej nej nej nej nej marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 5 nej ja ja ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 6 nej nej nej nej nej marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 7 nej nej nej nej nej marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 8 nej nej nej ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 9 nej nej nej ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 10 nej nej nej ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 11 nej ja ja ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 12 nej nej nej nej nej marknadsekonomisk status ej beviljad Källa: Kontrollerade uppgifter i svaren på frågeformuläret från samarbetsvilliga kinesiska exportörer.

(70) De berörda företagen gavs tillfälle att lämna synpunkter på kommissionens slutsatser enligt ovan. Samtliga tolv företag invände mot slutsatserna och hävdade att de borde beviljas marknadsekonomisk status.

(71) Det kan, för det första, noteras att fyra av de kinesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet inte uppfyllde något av de fem kriterier som måste vara uppfyllda för att företaget skall beviljas marknadsekonomisk status. De uppgifter de hade lämnat var till stor del ofullständiga, och det kunde därför inte dras några slutsatser i frågan om de uppfyllde det berörda kriteriet. Kriterierna anses alltså inte vara uppfyllda.

(72) Det erinras, för det andra, om att kommissionen har som praxis att när det gäller en grupp närstående företag alltid undersöka om gruppen som helhet uppfyller villkoren för att beviljas marknadsekonomisk status. Om ett dotterbolag till det företag som ansöker om marknadsekonomisk status eller något annat företag som är närstående det företaget tillverkar eller säljer den berörda produkten, måste också dotterbolaget eller det närstående företaget lämna in en blankett med ansökan om marknadsekonomisk status. Ingen av de fyra exporterande tillverkare som nämns i skäl 71 gjorde detta. Därför var det inte möjligt att fastställa att grupperna som helhet uppfyllde samtliga villkor för att beviljas marknadsekonomisk status.

(73) Beträffande kriterium nr 1 (företagens beslut fattas som svar på marknadssignaler och utan något större statligt inflytande och kostnaderna återspeglar marknadsvärden) konstaterades att inget av de tolv kinesiska företagen i urvalet kunde visa att de uppfyllde kriteriet. Ett av skälen till att de inte ansågs uppfylla kriterium nr 1 var särskilt att de som en följd av statligt inflytande var bundna av försäljningsrestriktioner, som antingen var inskrivna i bolagsordningen eller företagets verksamhetstillstånd eller, i ett fall, ändå förekom i praktiken. När företagen hade meddelats de fakta och omständigheter som låg till grund för kommissionens planerade förslag om antidumpningstullar (nedan kallat ”meddelandet av uppgifter”) hävdade de att dessa försäljningsrestriktioner var irrelevanta, eftersom de var inaktuella och endast hade karaktär av icke bindande interna regler. Stadgarna och verksamhetstillstånden utgör emellertid en del av grundvalen för företagens försäljning av sina varor. I själva verket förhåller det sig tvärtom så att den kinesiska administrationen tillåter företagen att vara verksamma endast på grundval av sina stadgar och sitt verksamhetstillstånd. Dessa dokument utgör den specifika rättsliga ramen för det enskilda företaget.

(74) När det gäller kriterium nr 2 (företagen har en enda uppsättning räkenskaper som är föremål för en självständig revision i överensstämmelse med internationella redovisningsstandarder och som tillämpas för alla ändamål) kunde sju företag inte visa att de uppfyllde villkoren i artikel 2.7 c i grundförordningen. Det fanns i själva verket betydande brister i räkenskaperna hos dessa sju företag. Hos en av exportörerna, exempelvis, avspeglade den reviderade balansräkningen inte tillgångarnas och skuldernas rätta värde vid varje tidpunkt, eftersom de inte bokfördes den månad när de uppkommit (tidpunkten för förvärvet) utan när betalningen gjordes. Denna överträdelse av en grundläggande internationell redovisningsstandard (IAS), nämligen principen om periodiserad redovisning, hade emellertid inte kommenterats av revisorerna. Räkenskaperna reviderades alltså inte i enlighet med internationella redovisningsstandarder. I ett annat fall var räkenskaperna svåröverskådliga, eftersom viktiga verifikationer var ofullständiga. Inte heller detta hade påtalats av revisorerna. Någon övertygande förklaring till bristerna lämnades inte efter meddelandet av uppgifter. Vidare underlät två av de exporterande tillverkare som ingick i urvalet att följa sina revisorers rekommendationer beträffande redovisningen av upplupna kostnader och intäkter, arrenden, avsättningar för osäkra fordringar samt avskrivning av anläggningstillgångar och lager under räkenskapsåret efter det år som reviderats, för att redovisningen skulle bli överskådlig.

(75) Nio företag kunde inte visa att de uppfyllde kriterium nr 3 (företagets tillverkningskostnader och ekonomiska situation är inte föremål för betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet). För dessa företag konstaterades det särskilt att markutnyttjanderättigheter eller maskinutrustning inte hade överlåtits till de berörda exportörerna på marknadsmässiga villkor, vilket betydde att företagets kostnader och ekonomiska situation var föremål för snedvridningar till följd av det icke-marknadsekonomiska systemet. Efter meddelandet av uppgifter ifrågasattes dessa slutsatser av några av de kinesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet. De kunde emellertid inte tillräckligt väl underbygga sina påståenden om att de hade fått överta tillgångarna på marknadsmässiga villkor.

(76) Vad så kriterium 4 beträffar (de berörda företagen omfattas av lagar om konkurser och ägandeförhållanden som garanterar rättssäkerhet och stabila villkor för företag) konstaterades för de fyra tillverkare som inte hade lämnat tillräckliga uppgifter att de, i avsaknad av uppgifter, inte kunnat visa att de uppfyllde kriteriet.

(77) Eftersom de inte lämnat tillräckliga uppgifter kunde dessa fyra företag inte heller visa att de uppfyllde kriterium nr 5 (valutaomräkning sker till marknadskurser).

4.1.2 Fastställande av marknadsekonomisk status för exporterande tillverkare i Vietnam

(78) Tabellen i det följande sammanfattar vad som fastställdes för vart och ett av företagen vid prövningen enligt de fem kriterierna i artikel 2.7 c i grundförordningen. Företag 1 2 3 4 5 Slutsats Verksamhetsbeslut Räkenskaper Tillgångar och “överföringar” från det tidigare systemet Rättslig miljö Valutaomräkning Företag 1 nej nej nej ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 2 nej nej nej ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 3 nej nej nej ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 4 nej nej nej ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 5 nej ja nej ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 6 nej nej nej ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 7 ja nej nej ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Företag 8 ja nej nej ja ja marknadsekonomisk status ej beviljad Källa: Kontrollerade uppgifter i svaren på frågeformuläret från samarbetsvilliga vietnamesiska exportörer.

(79) De berörda företagen gavs tillfälle att lämna synpunkter på kommissionens slutsatser enligt ovan. Samtliga åtta företag invände mot slutsatserna och hävdade att de borde beviljas marknadsekonomisk status.

(80) När det gäller kriterium nr 1 kunde sex företag inte visa att de fattade sina verksamhetsbeslut som svar på marknadssignaler och utan något större statligt inflytande.

(81) Fyra av företagen är skyldiga att exportera hela sin produktion eller en betydande del av den. Företagen påstod att de hade rätt att sälja sina produkter på hemmamarknaden. De lyckades emellertid inte framföra några relevanta argument till stöd för sitt påstående. Företagen anförde bara att de kunde begära att investeringstillståndet ändrades för att de skulle kunna sälja på hemmamarknaden eller att försäljningsrestriktionerna hade ett skattesyfte. Kommissionen kan bara konstatera att företagen uppenbarligen har möjlighet att få denna restriktion avlägsnad från investeringstillståndet, men att de inte har begärt att tillståndet skall ändras, vare sig under undersökningsperioden eller senare. Företagen omfattades alltså fortfarande av ett visst försäljningstvång och kunde därför inte fatta sina verksamhetsbeslut som ett svar på marknadssignaler. Deras påståenden avvisades därför.

(82) De två andra företagen konstaterades vara helt statsägda med direkta länkar till staten när det gäller företagets ledning. Bägge bestred att det skulle förekomma ett betydande statligt inflytande, men anförde inga nya argument för att underbygga sitt påstående. Deras argument avvisades därför.

(83) När det gäller kriterium nr 2 uppfyllde sju företag inte villkoren i artikel 2.7 c i grundförordningen.

(84) Tre företag hade inga reviderade räkenskaper och inte heller några offentliggjorda finansiella rapporter. För tre andra företag kunde det inte garanteras att räkenskaperna upprättades i överensstämmelse med IAS och att de tillämpades för alla ändamål, eftersom revisorerna uttryckligen framhållit i de offentliggjorda finansiella rapporterna att räkenskaperna inte syftade till att redovisa företagets ekonomiska ställning i enlighet med de redovisningsprinciper och den redovisningspraxis som var allmänt accepterade i andra länder och rättskipningsområden än Vietnam. Detta konstaterades strida mot IAS standarder, där det under rubriken Föreställningsram för utformning av finansiella rapporter anges att de finansiella rapporternas syfte är att tillhandahålla information om ett företags finansiella ställning och resultat samt om förändringar i den ekonomiska ställningen och att informationen är användbar för olika användare som underlag för deras beslut i ekonomiska frågor. Vidare skall enligt IAS1 ett företag vars finansiella rapporter uppfyller IAS standarder uttryckligen och utan förbehåll ange detta i noterna, vilket det är uppenbart att dessa företag inte har gjort.

(85) För två av dessa företag hade betydande problem påtalats i revisorernas rapporter och för ett av dem konstaterades att revisorernas granskning var klart otillräcklig för att garantera räkenskapernas tillförlitlighet.

(86) De sju berörda exporterande tillverkarna ifrågasatte dessa slutsatser. Med hänsyn emellertid till i) avsaknaden av reviderade räkenskaper för tre av företagen, ii) de väsentliga problem som revisorerna själva hade påtalat i sin rapport för två andra och iii) den viktiga anmärkning som revisorerna hade gjort beträffande ytterligare två och som innebär en tydlig varning till den som använder räkenskaperna att dessa inte överensstämmer med allmänt accepterade redovisningsprinciper, innehöll synpunkterna från dessa sju företag inget nytt som kunde föranleda kommissionen att ändra sina slutsatser och därför avvisades påståendena.

(87) I fråga om markanvändningsrättigheter speglades inte marknadsvillkoren, utan villkoren fastställdes centralt av myndigheterna, särskilt i fråga om prissättning och prisrevideringar. När det gäller kriterium nr 3 kunde därför inget av företagen visa att inga snedvridningar förekom till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet. För tre av företagen konstaterades det dessutom att särskilt tillgångsvärderingen var föremål för snedvridningar till följd av det icke-marknadsekonomiska systemet. Dessa slutsatser ifrågasattes av företagen. De kunde emellertid inte tillföra något nytt för att underbygga sina argument. Dessa avvisades därför.

(88) Det konstaterades att kriterierna nr 4 och nr 5 uppfylldes av alla de åtta företagen.

(89) Det erinras också om kommissionens praxis att när det gäller en grupp av närstående företag alltid undersöka om gruppen som helhet uppfyller villkoren för att beviljas marknadsekonomisk status. Om ett dotterbolag till ett företag i Vietnam som ansöker om marknadsekonomisk status eller något annat företag som är närstående det företaget tillverkar eller säljer den berörda produkten, uppmanas också dotterbolaget eller det närstående företaget att separat fylla i en blankett med ansökan om marknadsekonomisk status. Två företag lämnade inte in någon sådan ansökningsblankett för en av sina närstående tillverkare i Vietnam, och därför kunde det inte fastställas att gruppen som helhet uppfyllde alla villkoren för marknadsekonomisk status.

(90) Därför drogs slutsatsen att inget av företagen uppfyllde samtliga villkor i artikel 2.7 c i grundförordningen.

4.2 Individuell behandling

(91) Enligt artikel 2.7 a i grundförordningen bör en landsomfattande tull fastställas för de länder som omfattas av den artikeln, utom i de fall där företagen kan visa att de uppfyller alla kriterierna i artikel 9.5 i samma förordning.

(92) De kinesiska exporterande tillverkare som hade ansökt om marknadsekonomisk status ansökte också om individuell behandling för den händelse de inte skulle beviljas marknadsekonomisk status.

(93) På grundval av tillgängliga uppgifter konstaterades att företagen inte lyckades visa att de kumulativt uppfyllde alla kraven för individuell behandling i artikel 9.5 i grundförordningen.

(94) Vid undersökningen beträffande marknadsekonomisk status kunde ingen av tillverkarna visa att företaget uppfyllde kriterium nr 1, eftersom de alla, rättsligt eller i praktiken, var skyldiga att exportera hela sin tillverkning eller en betydande del av den. Därför fastställdes det i synnerhet att exportkvantiteter och försäljningsvillkor inte bestämdes fritt av de kinesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet, utan på grundval av regler i bolagsordningen eller företagets verksamhetstillstånd. Ingen av de kinesiska exporterande tillverkarna i urvalet kunde följaktligen visa att företaget uppfyllde kraven i artikel 9.5 b i grundförordningen, som innebär att företaget rättsligt och i praktiken skall få bestämma fritt över sin exportförsäljning. De fyra företag som inte uppfyllde kriterium nr 5 vid undersökningen beträffande marknadsekonomisk status bedömdes inte heller uppfylla kriteriet i artikel 9.5 d i grundförordningen, dvs. kravet på att valutaomräkning skall ske till marknadskurser.

(95) Även de vietnamesiska exporterande tillverkare som hade ansökt om marknadsekonomisk status ansökte om individuell behandling för den händelse de inte skulle beviljas marknadsekonomisk status.

(96) På grundval av tillgängliga uppgifter konstaterades att företagen inte uppfyllde alla kraven för individuell behandling i artikel 9.5 i grundförordningen.

(97) För fyra företag fastställdes det i synnerhet, som nämnts redan i analysen ovan beträffande marknadsekonomisk status, att exportvolymerna inte bestämdes fritt av företagen utan styrdes av regler i företagens verksamhetstillstånd. När det gäller de två helt statsägda företagen ansågs det att de inte kunde visa att de hade vidtagit lämpliga åtgärder för att förhindra statligt inflytande. För de två återstående företagen konstaterades att de hade anknytning till ett tredje företag, som inte uppfyllde kraven för individuell behandling i artikel 9.5 i grundförordningen, eftersom det omfattades av exportrestriktioner och statlig inblandning i dess interna struktur och beslutsprocess. Om olika tullsatser skulle gälla för dessa tre varandra närstående företag är det risk för att åtgärderna skulle komma att kringgås, och därför kunde de två förstnämna företagen inte beviljas individuell behandling.

4.3 Normalvärde

4.3.1 Jämförbart land

(98) Enligt artikel 2.7 i grundförordningen skall normalvärdet för import från länder som inte är en marknadsekonomi och, i den mån marknadsekonomisk status inte beviljats, från de länder som avses i artikel 2.7 b fastställas på grundval av priset eller det konstruerade värdet i ett jämförbart land.

(99) I tillkännagivandet om inledande nämnde kommissionen att den hade för avsikt att använda Brasilien som lämpligt jämförbart land för fastställande av normalvärdet för Kina och Vietnam och uppmanade berörda parter att lämna synpunkter på detta val.

(100) De samarbetsvilliga exporterande tillverkarna lämnade synpunkter på detta och ansåg att Thailand, Indien eller Indonesien skulle vara ett mera lämpligt val än Brasilien. Huvudargumentet mot Brasilien var att landet inte uppvisade några likheter med Kina eller Vietnam när det gäller socio-ekonomisk och kulturell utveckling eller BNP per capita, att det nästan inte alls fanns någon tillverkning av avancerade sportskor i Brasilien, och vidare att Brasilien skilde sig från Kina och Vietnam med avseende på arbetskostnad och tillgång på råmaterial.

(101) Några av de berörda parter som föreslog något annat land än Brasilien som jämförbart land anförde att man i en tidigare undersökning, som hade gällt import av vissa skodon med överdelar av läder eller plast med ursprung i Kina, Indonesien och Thailand (4), hade valt Indonesien som jämförbart land och att Indonesien därför borde väljas också för den här undersökningen.

(102) Kommissionen bad exportörer i Brasilien och i andra möjliga jämförbara länder, bl.a. Indien, Indonesien och Thailand, att de skulle samarbeta i undersökningen. Mer än 50 företag i Brasilien och i Indien och mer än 20 företag i Indonesien kontaktades per brev. Dessutom kontaktade kommissionen Thai Footwear Association och fick därigenom kontakt med sex thailändska exporterande tillverkare som vara villiga att samarbeta. Av alla de företag som kontaktades i de andra länderna var det bara en exporterande tillverkare i Indien, två exporterande tillverkare i Indonesien och åtta exporterande tillverkare i Brasilien som gick med på att samarbeta i undersökningen.

(103) Ett av de viktigaste kriterierna för valet av jämförbart land är om försäljningen på hemmamarknaden i det jämförbara landet är representativ i förhållande till exporten av den berörda produkten med ursprung i det land som inte är en marknadsekonomi eller i de länder som berörs av förfarandet. Enligt artikel 2.2 i grundförordningen, som också är tillämplig på det jämförbara landet, anses normalt att priserna på det jämförbara landets inhemska marknad är representativa om försäljningsvolymen på den marknaden motsvarar minst 5 % av försäljningsvolymen till gemenskapen från det land som inte är en marknadsekonomi.

(104) Vad Indonesien beträffar bör noteras att den försäljning på hemmamarknaden som de två samarbetsvilliga indonesiska exporterande tillverkarna redovisade inte var tillräckligt representativ i förhållande till exporten från de berörda länderna.

(105) I Indien anmälde sig bara en samarbetsvillig exportör. Företagets försäljning på hemmamarknaden motsvarade emellertid mindre än 5 % av exporten från Vietnam och var därför inte tillräckligt representativ i förhållande till den totala exporten från de berörda länderna.

(106) Vad så gäller Thailand förklarade sig sex exporterande tillverkare villiga att samarbeta och besvarade frågeformuläret. Deras försäljning på hemmamarknaden motsvarade emellertid inte minst 5 % av exporten från Kina eller Vietnam och var därför inte tillräcklig representativ i förhållande till den totala exporten från de berörda länderna. Det konstaterades därför att Thailand inte var ett lämpligt jämförbart land.

(107) Däremot redovisade de tre största av de åtta exporterande tillverkare i Brasilien som samarbetade i undersökningen en försäljning på hemmamarknaden som motsvarade mer än 50 % av vars och ens export, och deras sammanlagda försäljning på hemmamarknaden konstaterades motsvara minst 5 % av exporten från de båda berörda länderna.

(108) På denna grundval framstod Brasilien som det mest rimliga valet eftersom försäljningen på hemmamarknaden där var representativ, vilket innebar att man inte skulle behöva konstruera något normalvärde och sedan eventuellt behöva göra många justeringar av detta.

(109) Valet av Brasilien som jämförbart land framstod som rimligt också från konkurrenssynpunkt, eftersom det finns mer än 7 000 tillverkare i landet med en sammanlagd produktion på mer än 700 miljoner par skor 2004 och en inhemsk förbrukning på mer än 500 miljoner par 2004. Omkring 200 miljoner par skor exporterades 2004, varav mer än 50 % utgjordes av skodon med överdelar av läder. Den brasilianska exporten går i huvudsak till Nordamerika (USA och Kanada), Sydamerika och Europa. Importen omfattade omkring 9 miljoner par 2004, varav ca 80 % hade ursprung i de berörda länderna.

(110) På grundval av uppgifterna för 2003 konstaterades det att Brasilien också hade den största inhemska konsumtionen per capita av skor (2,7), följt av Thailand (2,3), Indonesien (1,7) och Indien (0,6) – alla typer av skor är då inräknade.

(111) Den omständigheten att det praktiskt taget inte finns någon tillverkning av avancerade sportskor i Brasilien ansågs, med tanke på beslutet att utesluta denna skodonstyp från undersökningen (se skäl 19), sakna betydelse.

(112) Några parter gjorde gällande att Brasilien skilde sig alltför mycket från Kina och Vietnam när det gäller socio-ekonomisk och kulturell utveckling eller BNP per capita.

(113) Först och främst bör det noteras att skillnader i kulturell utveckling anses sakna betydelse för valet av jämförbart land, eftersom ett jämförbart land används för att avspegla marknadsekonomiska förhållanden, inte jämförbara kulturella utvecklingsnivåer.

(114) När det gäller användningen av ett land med en annan ekonomisk utveckling bör det nämnas att det i länder som inte är marknadsekonomier och i övergångsekonomier per definition inte råder samma ekonomiska förhållanden som i länder med marknadsekonomi. Det är inte ovanligt att det finns sådana skillnader i ekonomisk utveckling mellan det jämförbara landet och det land som inte är en marknadsekonomi eller som är en övergångsekonomi. Detta hindrar emellertid inte att Brasilien väljs som jämförbart land så länge som detta val anses mera lämpligt med hänsyn till de andra faktorer som skall tas med i övervägandena.

(115) Samma slutsats kan dras när det gäller skillnaden i inkomst per capita, som likaså är en indikator för ekonomisk utveckling. Dessutom är det värt att nämna att Brasilien faller i samma grupp som Kina, Thailand och Indonesien enligt Världsbankens huvudkriterium för klassificeringen av länder (bruttonationalinkomst per capita).

(116) Flera berörda parter underströk att arbetskostnaderna var högre i Brasilien än i Vietnam och Kina och att Indien, Indonesien eller Thailand, vars arbetskostnader var mer jämförbara med Vietnams och Kinas, därför skulle vara mera lämpligt som jämförbart land.

(117) Det erinras om att valet av jämförbart land inte nödvändigtvis skall göras bland länder som har samma kostnader som eller så lika kostnader som möjligt som de berörda länderna, eftersom de ländernas kostnader anses vara snedvridna på grund av att länderna inte är marknadsekonomier eller att deras ekonomi befinner sig i en övergångsprocess. Som framgår av skäl 114 kan ett land med en annan ekonomisk utvecklingsnivå väljas som jämförbart land för ett land som inte är en marknadsekonomi eller som är en övergångsekonomi. Arbetskostnader som avspeglar ett lands ekonomiska utvecklingsnivå anses vidare inte i sig vara ett relevant kriterium.

(118) I alla händelser var, som nämnts ovan, samarbetet från de indiska, thailändska och indonesiska exporterande tillverkarnas sida inte omfattande nog för att deras försäljning på hemmamarknaden skulle anses vara tillräckligt representativ. Om något av de länderna valdes som jämförbart land skulle det betyda att man i måste använda ett konstruerat normalvärde och göra många justeringar av det.

(119) Berörda parter hävdade också att Brasilien och de berörda länderna hade olika kostnadsstruktur. Vissa kostnader (för forskning och utveckling, design, m.m.) bars nämligen av de kinesiska och vietnamesiska exportörernas kunder, men när det gäller Brasilien av de brasilianska tillverkarna själva och var därför inkluderade i de sistnämndas produktionskostnad.

(120) Det konstaterades att det i några fall faktiskt förhöll sig så att exportörer i de berörda länderna sålde den berörda produkten till f.d. tillverkare i gemenskapen som fortfarande finansiellt stöder de delar av produktionskostnaden som avses i det föregående skälet och säljer produkten under eget varumärke. Detta är emellertid inte ett skäl till att avvisa Brasilien som lämpligt jämförbart land, eftersom det kan göras justeringar för sådana kostnader när normalvärdet fastställs.

(121) Berörda parter hävdade också att det fanns en skillnad mellan Brasilien, å ena sidan, och Kina och Vietnam, å andra sidan, när det gäller tillgången på råmaterial, särskilt läder. Påståendena konstaterades emellertid vara motsägelsefulla och parterna lämnade ingen underbyggd bevisning om varför andra länder skulle vara mera lämpliga. Så exempelvis påstod några av dem att tillgången på råmaterial var obegränsad i de berörda länderna, medan endast de grundläggande råmaterialen fanns att tillgå i Brasilien. Andra hävdade tvärtom att de berörda länderna måste importera läder av nötkreatur och inte hade samma tillgång till råmaterial som Brasilien, som hade en omfattande och väl etablerad produktion av obearbetat läder.

(122) Några parter bekräftade emellertid att Brasilien har en större tillgång till läder än de berörda länderna. I synnerhet har Brasilien en av de största kommersiella nötkreaturstammarna i världen och dessutom hundratals företag som specialiserat sig på garvning och beredning av läder. De brasilianska garverierna producerar årligen mer än 30 miljoner hudar, varav endast 40 % avsätts på den brasilianska marknaden för lädervaror (skodon, läderartiklar, möbler). Det processkunnande som detta representerar och denna tillgång på råmaterial kan endast påverka den brasilianska produktionskostnaden i nedåtgående riktning. Påståendet om att Brasilien inte skulle vara ett rimligt val på grundval av råmaterialtillgången avvisades därför.

(123) De ovannämnda parterna gjorde sedan gällande att de berörda länderna använde läder som var av lägre kvalitet än det läder som de brasilianska tillverkarna använde. I detta avseende bör det noteras att undersökningen avseende de kinesiska och vietnamesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalen visade att kvaliteten på det läder de använde var högre än kvaliteten på det läder som de brasilianska tillverkarna använde. Detta är emellertid inte något skäl till att avvisa Brasilien som ett lämpligt jämförbart land, eftersom man kan ta hänsyn till eventuella skillnader i lädrets kvalitet genom en justering för skillnader i fysiska egenskaper.

(124) Mot bakgrund av det ovanstående drogs slutsatsen att Brasilien var ett lämpligt jämförbart land.

4.3.2 Normalvärde i det jämförbara landet

(125) Efter det att Brasilien valts till jämförbart land beräknades normalvärdet på grundval av uppgifter som hade kontrollerats på platsen hos de tre största samarbetsvilliga brasilianska tillverkarna.

(126) De tre brasilianska tillverkarna av den likadana produkten hade en försäljning på hemmamarknaden som konstaterades vara representativ i förhållande till de kinesiska och vietnamesiska exporterande tillverkarnas export av den berörda produkten till gemenskapen.

(127) Kommissionen undersökte också om försäljningen på hemmamarknaden kunde anses ha ägt rum vid normal handel och fastställde för det ändamålet hur stor andel av försäljningen som utgjordes av lönsam försäljning till oberoende kunder. Det framgick av kontrollerna hos de tre största tillverkarna att den del av deras försäljning som avsattes till ett nettoförsäljningspris som minst motsvarade styckkostnaden utgjorde mer än 80 % av deras respektive totala försäljningsvolym. Normalvärdet baserades därför på det faktiska priset på hemmamarknaden, beräknat som ett vägt genomsnitt av priserna för all försäljning på hemmamarknaden av den berörda produkttypen under undersökningsperioden, oavsett om försäljningen var lönsam eller inte.

4.4 Exportpris

(128) De exporterande tillverkarnas export till gemenskapen gick antingen direkt till oberoende importörer eller ägde rum via icke-närstående handelsföretag belägna utanför gemenskapen.

(129) I de fall där exportförsäljningen till gemenskapen ägde rum direkt till oberoende kunder fastställdes exportpriserna, i enlighet med artikel 2.8 i grundförordningen, på grundval av de priser som faktiskt betalats eller skulle betalas för den berörda produkten.

(130) I de fall där exportförsäljningen till gemenskapen ägde rum genom icke-närstående handelsföretag fastställdes exportpriserna, i enlighet med artikel 2.8 i grundförordningen, på grundval av priserna för den berörda produkten när den såldes av de berörda producenterna till handelsföretagen, dvs. till en oberoende köpare, för export.

4.5 Jämförelse

(131) Jämförelsen mellan normalvärdet och exportpriset gjordes på nivån fritt fabrik.

(132) För att jämförelsen mellan normalvärdet och exportpriset skulle bli rättvis togs det i enlighet med artikel 2.10 i grundförordningen hänsyn i form av justeringar till olikheter som påverkade priserna och prisernas jämförbarhet. För samtliga undersökta exporterande tillverkare beviljades i tillämpliga och motiverade fall justeringar för olikheter i fråga om transportkostnader, sjöfrakts- och försäkringskostnader, hanterings- och lastningskostnader samt därmed sammanhängande kostnader, förpackningskostnader, kreditkostnader, säkerhets- och garantikostnader och provisioner. Det gjordes också en justering enligt artikel 2.10 a i grundförordningen för olikheter i kvaliteten på lädret och en justering enligt artikel 2.10 k i grundförordningen för olikheter i kostnader för forskning och utveckling och design.

(133) För fastställande av normalvärdet för exporterade produkttyper som inte såldes på den inhemska marknaden i Brasilien användes försäljningspriserna på den marknaden för liknande produkttyper, efter justering där så var motiverat.

4.6 Dumpningsmarginaler

4.6.1 Allmän metod

(134) I enlighet med artikel 2.11 och 2.12 i grundförordningen fastställdes dumpningsmarginalerna på grundval av en jämförelse mellan det vägda genomsnittliga normalvärdet per produkttyp och det vägda genomsnittliga exportpriset per produkttyp fastställt enligt ovan. Eftersom ingen av de exporterande tillverkare som ingick i urvalen uppfyllde vare sig kriterierna för marknadsekonomisk status eller kriterierna för individuell behandling, beräknades en enda vägd genomsnittlig dumpningsmarginal för samtliga företag i urvalet av exportörer i Kina och en enda för alla företagen i urvalet av exportörer i Vietnam.

(135) Dumpningsmarginalen för de samarbetsvilliga exporterande företag som gav sig till känna inom tidsfristerna i tillkännagivandet om inledande men som varken ingick i urvalen eller blev föremål för en individuell undersökning, fastställdes på grundval av det vägda genomsnittet av dumpningsmarginalerna för de företag som ingick i urvalen, i enlighet med artikel 9.6 i grundförordningen.

(136) För exporterande tillverkare som varken besvarade kommissionens frågeformulär eller på annat sätt gav sig till känna fastställdes dumpningsmarginalen på grundval av tillgängliga uppgifter, i enlighet med artikel 18.1 i grundförordningen.

(137) I syfte att fastställa dumpningsmarginalen för icke-samarbetsvilliga exporterande tillverkare fastställdes först hur omfattande den bristande samarbetsviljan var. För detta ändamål jämfördes de uppgifter om sin exportvolym till gemenskapen som de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna hade lämnat med motsvarande uppgifter från Eurostats importstatistik.

(138) I de fall där samarbetsnivån var låg, dvs. när de samarbetsvilliga exportörerna svarade för mindre än 80 % av den totala exporten av den berörda produkten, ansågs det att dumpningsmarginalen för de icke samarbetsvilliga exporterande tillverkarna borde fastställas på en högre nivå än nivån för den högsta dumpningsmarginal som fastställts för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna. I de fallen fastställdes dumpningsmarginalen därför till en nivå motsvarande den vägda genomsnittliga dumpningsmarginalen för de mest sålda produkttyperna hos de samarbetsvilliga exporterande tillverkare som hade de högsta dumpningsmarginalerna.

(139) I de fall där samarbetsnivån var hög, dvs. när de samarbetsvilliga exportörerna svarade för minst 80 % av den totala exporten av den berörda produkten, ansågs det att dumpningsmarginalen för eventuella icke samarbetsvilliga exporterande tillverkare borde fastställas på nivån för den vägda genomsnittliga dumpningsmarginal som hade fastställts för de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna i det berörda landet.

(140) När dumpningsmarginalen fastställs har kommissionen som praxis att betrakta närstående exporterande tillverkare och exporterande tillverkare som tillhör samma företagsgrupp som en och samma enhet och att fastställa en enda dumpningsmarginal för gruppen. Anledningen är framför allt att individuella dumpningsmarginaler skulle kunna uppmuntra till kringgående av antidumpningsåtgärderna genom att närstående exporterande tillverkare får möjlighet att kanalisera sin export till gemenskapen via det företag som har den lägsta individuella dumpningsmarginalen. Ett sådant kringgående skulle göra åtgärderna verkningslösa.

(141) I enlighet med denna praxis konstaterades det att var och en av tre icke-närstående exporterande tillverkare i Vietnam var närstående en annan exporterande tillverkare. För dessa tre exporterande tillverkare bestämdes det att man först skulle beräkna en dumpningsmarginal för vart och ett av de sex företagen. En vägd genomsnittlig dumpningsmarginal fastställdes sedan för var och av de tre grupperna av närstående företag på grundval av dumpningsmarginalen för de två företagen i varje grupp.

(142) Jämförelsen mellan de uppgifter om sin export till gemenskapen som de exporterande tillverkarna i varje exportland hade lämnat och den totala importvolymen med ursprung i varje exportland visade att samarbetsnivån var hög, eftersom denna export motsvarade mer än 90 % av den totala importen till gemenskapen från vart och ett av exportländerna under undersökningsperioden.

(143) Den landsomfattande genomsnittliga dumpningsmarginalen för varje exportland fastställdes därför på grundval av den vägda genomsnittliga dumpningsmarginalen för de samarbetsvilliga exporterande tillverkare som ingick i urvalet och vars uppgifter beträffande exportpriser kunde anses vara tillförlitliga. Det bör noteras att exportprisuppgifterna från fyra av de kinesiska exporterande tillverkare som ingick i urvalet inte kunde användas, eftersom företagen hade lämnat in otillförlitliga transaktionsförteckningar som, till exempel, inkluderade andra produkter än den berörda produkten eller inte stämde med källdokumentationen. Alla andra exporterande tillverkare i respektive exportland tilldelades därför en landsomfattande dumpningsmarginal, uttryckt i procent av importpriset cif vid gemenskapens gräns, före tull. Eftersom det fastställts en enda dumpningsmarginal för de kinesiska exportörer som ingick i urvalet och en enda för de vietnamesiska exportörerna (se avsnitt 4.6.1), bör alla andra exporterande tillverkare i de berörda länderna också få dessa dumpningsmarginaler.

4.6.2 Dumpningsmarginaler

5. SKADA

5.1 Allmänna anmärkningar

(144) Med hänsyn till de preliminära slutsatserna beträffande produkttäckningen har alla uppgifter som gäller avancerade sportskor uteslutits från de uppgifter som analyseras nedan.

(145) En fullständig preliminär skadeanalys har gjorts för den berörda produkten, inbegripet barnskor. Eftersom det måste dras en preliminär slutsats om att väsentlig skada har vållats av den import för vilken det införs provisoriska åtgärder, avser den detaljerade analysen i det följande emellertid importen exklusive barnskor, då barnskor preliminärt inte avses komma att omfattas av åtgärderna. Det bedöms som nödvändigt att gå tillväga på detta sätt i analysen, eftersom den är kopplad till åtgärder som skall baseras på nivåerna för undanröjande av skadan och dessa nivåer ändras när barnskor utesluts. Det bör emellertid noteras att uteslutandet av barnskor inte påverkar de övergripande preliminära slutsatserna om skada. Utvecklingstendensen förblir likartad för alla de relevanta skadefaktorerna, oavsett om barnskor omfattas av åtgärderna eller inte.

5.2 Produktion i gemenskapen

(146) Den berörda produkten tillverkas i gemenskapen av mer än 8 000 tillverkare. Omkring 80 % av produktionen i gemenskapen är koncentrerad till Italien, Portugal och Spanien. Tillverkning av skodon förekommer dessutom, men i mindre omfattning, i nästan alla de andra medlemsstaterna.

(147) Några parter hävdade att de borde betraktas som gemenskapstillverkare även om de inte tillverkade den berörda produkten i gemenskapen, eftersom de bedrev design-, varumärkes-, forsknings- och utvecklings-, lednings- och detaljistverksamhet i gemenskapen.

(148) Praxis i detta avseende är att endast företag med tillverkning i gemenskapen kan betecknas som gemenskapstillverkare. De traditionella gemenskapstillverkarna har all sin utvecklings-, design- och tillverkningsverksamhet i gemenskapen. Andra tillverkare i gemenskapen köper kanske någon del av skodonet, i regel överdelarna, utanför gemenskapen, men själva skotillverkningen ligger i gemenskapen och slutprodukten har ändå rätt att få gemenskapsursprung. Det beror på att de processer som tillför det största mervärdet äger rum i gemenskapen. Detta har heller inte ifrågasatts av någon av de berörda parterna. De företag som avses i det föregående skälet befinner sig i en annan situation i så måtto att tillverkningen och produktutvecklingen på fabriksnivå inte äger rum i gemenskapen, även om en del av design- och utvecklingsverksamheten sker där. Slutprodukterna kan inte få gemenskapsursprung, och dessa företag i gemenskapen kan därför inte betraktas som gemenskapstillverkare. Detta argument avvisades därför.

(149) Slutsatsen blev att de tillverkare som nämns i skäl 146 står för den sammanlagda tillverkningen i gemenskapen i den mening som avses i artikel 4.1 i grundförordningen.

5.3 Definition av gemenskapsindustrin

(150) Klagomålet ingavs av tillverkare i gemenskapen eller företrädare för sådana tillverkare, totalt 814 företag. Det konstaterades att dessa klagande står för en betydande del av den sammanlagda produktionen i gemenskapen av den berörda produkten, i detta fall omkring 42 %.

(151) Med tanke på det stora antalet klagande tillverkare i gemenskapen blev det nödvändigt att tillämpa artikel 17 i grundförordningen för skadeanalysen. Det gjordes därför ett urval omfattande tio tillverkare. Dessa tio företag, som står för något mer än 10 % av de klagande gemenskapstillverkarnas produktion, samarbetade till fullo i undersökningen.

(152) På denna grundval anses de 814 klagande tillverkarna i gemenskapen, dvs. de tillverkare som ingick i urvalet och övriga tillverkare, som inte ingick i urvalet, utgöra gemenskapsindustrin i den mening som avses i artiklarna 4.1 och 5.4 i grundförordningen. De kallas nedan ”gemenskapsindustrin”.

5.4 Konsumtion i gemenskapen

(153) Konsumtionen i gemenskapen fastställdes på grundval av uppgifter om — samtliga gemenskapstillverkares produktionsvolym, — gemenskapstillverkarnas export, — total importvolym till gemenskapen,

(154) På denna grundval utvecklades konsumtionen i gemenskapen på följande sätt: 2001 2002 2003 2004 UP Konsumtion (i tusen par) 586 280 530 130 550 028 577 573 591 053 Index: 2001 = 100 100 90 94 99 101 Källa: Eurostat samt uppgifter i klagomålet.

(155) Konsumtionen av skodon i gemenskapen minskade först med 10 % 2002, men ökade därefter. Totalt sett ökade konsumtionen i gemenskapen med 1 %. Percapita-konsumtionen i gemenskapen var i stort sett oförändrad under skadeundersökningsperioden.

5.5 Import från de berörda länderna

5.5.1 Sammantagen bedömning av den dumpade importens verkningar

(156) Kommissionen övervägde huruvida verkningarna av den dumpade importen från de berörda länderna borde bedömas sammantaget, på grundval av kriterierna i artikel 3.4 i grundförordningen. Där fastställs att om en antidumpningsundersökning samtidigt inbegriper import från mer än ett land, skall verkningarna av denna import slås samman endast om det fastställs att a) varje lands dumpningsmarginal är högre än miniminivån enligt artikel 9.3 i grundförordningen och omfattningen av importen från varje enskilt land inte är försumbar samt b) det är lämpligt att slå samman verkan av importen vid skadebedömningen med hänsyn till konkurrensvillkoren mellan de olika importerade produkterna och konkurrensvillkoren mellan de importerade produkterna och den likadana gemenskapsprodukten.

(157) Det konstaterades för det första att de fastställda dumpningsmarginalerna för vart och ett av de berörda länderna var högre än miniminivån. Volymen dumpad import från vart och ett av länderna var vidare inte försumbar i den mening som avses i artikel 5.7 i grundförordningen. Importen från Kina och Vietnam motsvarade i själva verket omkring 9 % respektive 14 % av konsumtionen i gemenskapen under undersökningsperioden.

(158) Undersökningen visade dessutom att villkoren för konkurrensen mellan dumpad import från de bägge länderna och för konkurrensen mellan den dumpade importen och den likadana gemenskapsprodukten var likartade. Det konstaterades att, oavsett ursprung, skodon med överdelar av läder som tillverkades och såldes av de berörda länderna och skodon som tillverkades och såldes av gemenskapsindustrin konkurrerar med varandra, eftersom de är likadana med avseende på grundläggande egenskaper, är utbytbara från konsumentens synpunkt och säljs genom samma försäljningskanaler. Det framgick vidare av undersökningen att importen från de båda länderna utvecklades parallellt: importen ökade från båda med omkring 40 miljoner par mellan 2001 och undersökningsperioden. Priserna på importen från de bägge länderna följde också en likartad utvecklingstrend i nedåtgående riktning, med en prisminskning på 39 % för importen från Kina och med 22 % för importen från Vietnam. Det konstaterades att dessa priser underskred gemenskapsindustrins priser i ett jämförbart handelsled.

(159) Några berörda parter ansåg att villkoren för en sammantagen bedömning inte var uppfyllda i detta fall, eftersom de berörda ländernas marknadsandel utvecklades på olika sätt och priserna på deras produkter inte var jämförbara.

(160) Det framgår emellertid av följande tabell att importvolym, marknadsandelar och genomsnittliga styckpriser utvecklades på ett likartat sätt för de båda länderna under skadeundersökningsperioden. Importvolym och marknadsandel 2001 2002 2003 2004 UP Kina (i tusen par) 12 772 11 942 21 340 26 763 53 470 Index: 2001 = 100 100 94 167 210 419 Marknadsandel 2,2 % 2,3 % 3,9 % 4,6 % 9,0 % Vietnam (i tusen par) 41 241 47 542 64 666 81 042 81 477 Index: 2001 = 100 100 115 157 197 198 Marknadsandel 7,0 % 9,0 % 11,8 % 14,0 % 13,8 % Genomsnittliga priser 2001 2002 2003 2004 UP Kina (euro/par) 12,4 12,2 9,1 7,5 7,5 Index: 2001 = 100 100 98 74 61 61 Vietnam (euro/par) 12,5 11,8 10,5 9,8 9,7 Index: 2001 = 100 100 95 84 79 78

(161) Den plötsliga uppgången i importen från Kina under undersökningsperioden, som omfattade en stor del av 2004, hänger högst sannolikt samman med att kvoterna för importen från Kina upphörde att gälla den 1 januari 2005. Det bör emellertid observeras att kommissionen alltid brukar undersöka hur importen från de berörda länderna har utvecklats i volym- och prishänseende under flera år, i detta fall från och med den 1 januari 2001 till och med undersökningsperiodens slut. Det kan konstateras att importen från Kina och från Vietnam klart och tydligt följde samma trender. Den absoluta skillnaden mellan de båda ländernas priser är vidare inte relevant för den sammantagna bedömningen. Skillnaden kan ju förklaras av flera olika faktorer, t.ex. olika produktsammansättning. Det är prisutvecklingen under skadeundersökningsperioden som är relevant, och den är alltså jämförbar för de båda länderna. Parternas argument kunde av dessa skäl inte godtas.

(162) På denna grundval dras slutsatsen att samtliga villkor för en sammantagen bedömning är uppfyllda, och att verkningarna av den dumpade importen med ursprung i de berörda länderna alltså bör bedömas sammantaget vid skadeanalysen.

5.5.2 Den dumpade importens volym och marknadsandel

(163) Tabellen visar att importen till gemenskapen av den berörda produkten med ursprung i de berörda länderna mer än fördubblades under skadeundersökningsperioden.

(164) De berörda ländernas marknadsandel ökade mycket kraftigt under skadeundersökningsperioden, från 9,2 % 2001 till 22,8 % under undersökningsperioden. Detta skall ses mot bakgrund av att konsumtionen i gemenskapen var relativt konstant.

(165) Några berörda parter hävdade att utvecklingen av importen från de berörda länderna var snedvriden på grund av att importkvoterna avskaffades per den 1 januari 2005. Under 2004 hade nämligen vissa företag, anförde de, valt att skjuta upp den export som de normalt skulle ha haft i slutet av det året till början av 2005. Det är mycket möjligt att kvotsystemets upphörande har påverkat importvolymen under första kvartalet 2005, men det bör för det första påpekas att detta endast gäller ett av de berörda länderna och dessutom inte alla de produkter som omfattas av undersökningen. Om man ser till hela skadeundersökningsperioden uppvisade vidare importen hela tiden en ökande tendens. Den omständigheten att kvoterna upphörde att gälla anses därför inte ha haft någon större snedvridande effekt och ändrar helt klart inte slutsatsen att den dumpade importen ökade kraftigt mellan 2001 och undersökningsperiodens slut.

5.5.3 Prisutveckling för den dumpade importen

(166) Importpriset sjönk mycket kraftigt, från 12,4 euro/par 2001 till 8,9 euro/par under undersökningsperioden. Detta motsvarar en minskning totalt sett med närmare 30 % under skadeundersökningsperioden.

5.5.4 Prisunderskridande

(167) Vid analysen av prisunderskridandet jämfördes priserna på importen från de exporterande tillverkare som ingick i urvalet med gemenskapsindustrins priser, på grundval av vägda genomsnitt för jämförbara produkttyper under undersökningsperioden. Gemenskapsindustrins priser justerades till nivån fritt fabrik och jämfördes med importpriserna cif vid gemenskapens gräns, efter tull. Prisjämförelsen gjordes för transaktioner i samma handelsled, efter justering av priserna där så var nödvändigt och efter avräkning av rabatter och avdrag. För att jämförelsen skulle bli rättvis gjordes justeringar med hänsyn till kostnader som bärs av importörerna i gemenskapen, t.ex. kostnader för design och materialval, och som annars inte skulle avspeglas i importpriset. Eftersom skodonen tillverkas på beställning och därmed enligt de specifikationer (i fråga om t.ex. råmaterial och design) som importörerna själva anger, bör de kostnader som avses ovan avspeglas i priset på de importerade skodonen så att jämförelsen med gemenskapsindustrins priser, som inbegriper även sådana kostnader, skall bli rättvis.

(168) På grundval av de samarbetsvilliga exporterande tillverkarnas priser uppgår de konstaterade prisunderskridandemarginalerna för respektive land, uttryckta i procent av gemenskapsindustrins priser, till följande: Land Prisunderskridande Kina 12,8 % Vietnam 11,3 %

5.6 Särdrag inom skobranschen i gemenskapen

(169) Skobranschen i gemenskapen utmärks av nätverk av mikroföretag (som sysselsätter färre än tio personer) samt små företag. Större företag med mer än 500 anställda sysselsätter bara en mindre del av branschens totala arbetsstyrka. Mikroföretagen och de små företagen har fördelen av att vara mera flexibla och lättare kunna anpassa sig till marknadsefterfrågan, men de är också ekonomiskt mera sårbara inför externa påfrestningar.

(170) Under pressen från den internationella konkurrensen har de större företagen tenderat att försvinna, medan de mera flexibla små företagen och mikroföretagen, organiserade i små grupper, lättare kunnat fortsätta att konkurrera. Antalet företag i branschen har undan för undan minskat under senare år, och bara de överlevande företagen har därför kunnat delta i klagomålet mot dumpningen. Det är också sannolikt att många mikroföretag inte har resurser nog att stödja klagomålet. Att bara analysera de klagande överlevande företagens situation skulle därför kunna innebära att omfattningen av skadan för den samlade tillverkningen i gemenskapen av den berörda produkten underskattas.

(171) Nedan redovisas därför vissa makroindikatorer som tillhandahållits av de nationella intresseorganisationerna i de medlemsstater där de klagande tillverkarna i gemenskapen är belägna, dvs. Italien, Spanien, Portugal, Frankrike, Polen och Grekland. Indikatorerna gäller utvecklingen av produktion, sysselsättning och antal företag som tillverkade den berörda produkten under undersökningsperioden. Uppgifterna har kontrollerats så långt det varit möjligt. 2001 2002 2003 2004 UP Produktion (i tusen par) 538 910 446 917 408 559 370 143 349 222 Index 2001 = 100 100 83 76 69 65 Sysselsättning 238 018 226 126 215 426 201 174 194 579 Index 2001 = 100 100 95 91 85 82 Antal företag 10 728 10 684 10 447 10 044 9 579 Index 2001 = 100 100 100 97 94 89

(172) Produktionen av skodon med överdelar av läder i de nämnda medlemsstaterna minskade med 35 % under skadeundersökningsperioden. Mer än 1 000 företag blev under samma period tvungna att lägga ned verksamheten. Det betyder att mer än 43 000 arbetstillfällen försvann och att sysselsättningsnivån minskade med 20 % i förhållande till 2001. Nedgången i antalet företag var särskilt uttalad under undersökningsperioden, en period som alltså omfattade en stor del av 2004. Detta tyder på ett ökat antal konkurser under första kvartalet 2005.

(173) Uppgifterna ovan visar klart och tydligt att branschen har fått vidkännas en mycket negativ utveckling under de senaste åren och för närvarande befinner sig i en kritisk situation.

5.7 Gemenskapsindustrins situation

5.7.1 Inledande anmärkningar

(174) I enlighet med artikel 3.5 i grundförordningen undersökte kommissionen alla ekonomiska faktorer och förhållanden som har betydelse för gemenskapsindustrins tillstånd. Påpekas bör emellertid att inte alla i grundförordningen angivna faktorer befanns vara av betydelse för gemenskapsindustrins tillstånd när det gäller att fastställa skada. Så exempelvis har företagen normalt inga lager, eftersom tillverkningen äger rum på beställning, och i den mån de har några lager utgörs de av order som utförts men ännu inte levererats eller fakturerats. Lagernivån konstaterades därför vara av mycket liten betydelse för analysen av skada. Eftersom branschen fortfarande är ganska arbetsintensiv är vidare produktionskapaciteten tekniskt sett inte begränsad, utan i huvudsak beroende av det antal arbetare som tillverkarna anställer.

(175) Med tanke på det stora antalet klagande tillverkare i gemenskapen blev det, som förklarats ovan, nödvändigt att tillämpa bestämmelserna om stickprovsförfarande. Vid skadeanalysen fastställdes skadeindikatorerna på följande två nivåer: — De makroekonomiska delarna (produktion, försäljning, marknadsandel, sysselsättning, produktivitet, tillväxt, dumpningsmarginaler och återhämtning från verkningarna av tidigare dumpning) bedömdes för gemenskapsindustrin som helhet, på grundval av de uppgifter som inhämtades från de enskilda tillverkarna när klagomålet hade ingivits. Där så var möjligt dubbelkontrollerades dessa faktorer mot de uppgifter för hela gemenskapen som de berörda intresseorganisationerna runt om i gemenskapen hade lämnat. — Analysen av de mikroekonomiska delarna (lager, försäljningspriser, kassaflöde, lönsamhet, räntabilitet, kapitalanskaffningsförmåga, investeringar, sysselsättning och löner) gjordes på företagsnivå, dvs. för de enskilda gemenskapstillverkare som ingick i urvalet.

5.7.2 Makroekonomiska indikatorer

2001 2002 2003 2004 UP Produktion (i tusen par) 223 047 182 576 172 339 158 213 146 868 Index: 2001 = 100 100 82 77 71 66 Källa: Uppgifter som inhämtades i klagomålsfasen.

(176) Produktionsvolymen för hela gemenskapsindustrin minskade från 223 miljoner par 2001 till 146,9 miljoner par under undersökningsperioden. Detta innebär att den minskade med mer än 30 %.

(177) Även om en viss tillverkningsanläggning teoretiskt sett är utformad för en viss produktionsnivå, är den faktiska nivån i hög grad beroende av det antal arbetstagare som anställs vid anläggningen. Som förklarats i det föregående är skotillverkningsprocessen till största delen arbetsintensiv. Kapaciteten för ett och samma antal företag mäts därför bäst genom att undersöka sysselsättningsnivån. I detta avseende hänvisas till tabellen nedan som visar sysselsättningen inom gemenskapsindustrin. Den samlade produktionskapaciteten avspeglas också väl av hur antalet företag som är verksamma i branschen har utvecklats. Den utvecklingen har redovisats ovan, och det kan erinras om att mer än 1 000 företag blev tvungna att lägga ned verksamheten under skadeundersökningsperioden.

2001 2002 2003 2004 UP Försäljning (i tusen par) 158 913 125 665 121 234 111 240 105 749 Index: 2001 = 100 100 79 76 70 67 Marknadsandel 27,1 % 23,7 % 22,0 % 19,3 % 17,9 % Källa: Uppgifter som inhämtades i klagomålsfasen.

(178) Eftersom tillverkningen äger rum på beställning, följde gemenskapsindustrins försäljningsvolym en nedåtgående trend liknande den för produktionen. Antalet sålda par skodon på gemenskapsmarknaden sjönk med mer än 50 miljoner mellan 2001 och undersökningsperioden eller med 33 %.

(179) Uttryckt i marknadsandel motsvarar detta en förlust av mer än 9 procentenheter. Gemenskapsindustrins marknadsandel minskade från 27,1 % 2001 till 17,9 % under undersökningsperioden.

2001 2002 2003 2004 UP Totalt antal anställda 83 238 69 361 66 425 61 640 57 047 Index: 2001 = 100 100 83 80 74 69 Källa: Uppgifter som inhämtades i klagomålsfasen.

(180) Sysselsättningen minskade dramatiskt under hela skadeundersökningsperioden. Mer än 26 000 arbetstillfällen försvann inom gemenskapsindustrin, vilket är liktydigt med en sysselsättningsminskning med 31 % mellan 2001 och undersökningsperioden.

(181) Sysselsättningen i den samlade läderskobranschen minskade med mer än 43 000 arbetstillfällen (se tabellen i skäl 171). Det är viktigt att nämna detta också med hänsyn till att omkring 700 företag (se tabellen i skäl 171) blev tvungna att lägga ned verksamheten under perioden 2001–2004, dvs. innan dumpningsklagomålet gavs in, och därför inte kunde delta i denna undersökning.

2001 2002 2003 2004 UP Produktivitet 2 680 2 632 2 594 2 567 2 575 Index 2001 = 100 100 98 97 96 96 Källa: Uppgifter som inhämtades i klagomålsfasen.

(182) Produktiviteten fastställdes genom att produktionsvolymen dividerades med antalet anställda i gemenskapsindustrin enligt tabellerna ovan. Beräknad på denna grundval var produktiviteten inom gemenskapsindustrin i stort sett oförändrad under skadeundersökningsperioden.

(183) Mellan 2001 och undersökningsperioden minskade gemenskapsindustrins försäljningsvolym avsevärt, med omkring 30 %, medan förbrukningen i gemenskapen var relativt konstant. Gemenskapsindustrin fick därför vidkännas en förlust av marknadsandelar på omkring 9 procentenheter. Under samma period lyckades de berörda länderna mer än fördubbla sin export till gemenskapen och ökade därigenom sin marknadsandel på gemenskapsmarknaden med omkring 14 procentenheter.

(184) Med hänsyn till volymen av och priserna på importen från de berörda länderna kan verkningarna för gemenskapsindustrin av den faktiska dumpningsmarginalens nivå inte anses vara försumbara.

(185) Antidumpningsåtgärder infördes i februari 1998 för import av vissa skodon med överdelar av läder eller plast och med ursprung i Kina, Indonesien och Thailand. Till en del omfattade åtgärderna samma produkter som de som är föremål för den här undersökningen. Någon begäran om översyn inkom inte efter offentliggörandet av ett tillkännagivande om att åtgärderna inom kort skulle löpa ut, och åtgärderna upphörde därför att gälla i mars 2003. Eftersom ingen översyn begärdes anses gemenskapsindustrin vid den tidpunkten ha återhämtat sig från verkningarna av den tidigare dumpningen.

5.7.3 Mikroekonomiska indikatorer

(186) Även om produktions- och försäljningsvolymerna inte i sig betraktas som mikroekonomiska indikatorer redovisas uppgifter i dessa avseenden för de tillverkare i gemenskapen som ingick i urvalet. Det görs för att visa hur deras situation utvecklades jämfört med den samlade gemenskapsindustrin. 2001 2002 2003 2004 UP Produktion (i tusen par) 17 743 18 828 16 507 12 902 12 129 Index: 2001 = 100 100 106 93 73 68 Försäljning i gemenskapen (i tusen par) 15 130 15 877 14 544 13 652 13 422 Index: 2001 = 100 100 105 96 90 89 Källa: Kontrollerade uppgifter i svar på frågeformuläret.

(187) Efter att ha ökat 2002 i förhållande till 2001 utvecklades produktions- och försäljningsvolymen i gemenskapen för de företag som ingick i urvalet på ungefär samma sätt som för den samlade gemenskapsindustrin. Under skadeundersökningsperioden minskade produktionen med mer än 30 % och försäljningen med mer än 10 %. Det erinras om att den samlade gemenskapsindustrin fick vidkännas en produktionsnedgång med 34 % och försäljningsnedgång med 33 % under samma period.

2001 2002 2003 2004 UP I tusen par 2 118 2 375 2 544 2 705 2 470 Index: 2001 = 100 100 112 120 128 117 Källa: Kontrollerade uppgifter i svar på frågeformuläret.

(188) När det gäller fastställandet av skada anses, som tidigare framhållits, lagernivån ha mycket begränsad betydelse för situationen för gemenskapens skoindustri, eftersom tillverkningen äger rum på beställning. Teoretiskt sett har företagen därför inte några lager, och i den mån de har några lager utgörs dessa av order som utförts men ännu inte levererats eller fakturerats. Lagernivån ökade först mellan 2001 och 2004 (med 28 %) för att sedan minska i slutet av undersökningsperioden. Lagerminskningen under undersökningsperioden skall också ses mot bakgrund av branschens säsongsbundenhet. Lagernivån väntas sålunda vara högre i december än i slutet av årets första kvartal, dvs. i det här fallet slutet av undersökningsperioden.

2001 2002 2003 2004 UP euro/par 20,9 20,5 20,0 19,8 19,4 Index: 2001 = 100 100 98 96 95 93 Källa: Kontrollerade uppgifter i svar på frågeformuläret.

(189) Det genomsnittliga styckpriset sjönk kontinuerligt under skadeundersökningsperioden. Totalt minskade det med 7,2 %. Det prisfall som gemenskapsindustrin fick vidkännas kan framstå som måttligt, särskilt i jämförelse med prisnedgången på 30 % för den dumpade importen under skadeundersökningsperioden. Det skall emellertid ses mot bakgrund av att skodon tillverkas på beställning, och att nya order därför normalt inte accepteras annat än om prisnivån medger åtminstone kostnadstäckningsnivå. I detta avseende hänvisas till följande tabell, som visar att gemenskapsindustrin under undersökningsperioden inte kunde sänka sina priser ytterligare utan att göra förluster.

2001 2002 2003 2004 UP Kassaflöde (i tusen euro) 13 497 10 991 8 147 10 754 5 706 Index: 2001 = 100 100 81 60 80 42 Vinst i procent av nettoomsättningen 1,6 % 2,1 % 0,1 % 2,3 % 1,1 % Räntabilitet 5,7 % 8,0 % 0,4 % 10,0 % 4,8 % Källa: Kontrollerade uppgifter i svar på frågeformuläret.

(190) Avkastningsindikatorerna i tabellen visar att företagens ekonomiska situation klart och tydligt försvagades under skadeundersökningsperioden. Det bör noteras att lönsamhetstalet för år 2003 påverkades negativt av omstruktureringskostnader för en av de gemenskapstillverkare som ingick i urvalet. Försämringen totalt sett var särskilt uttalad under undersökningsperioden och tyder på att utvecklingen var mycket negativ under första kvartalet 2005, dvs. undersökningsperiodens sista tre månader.

(191) Kassaflödet var särskilt påverkat. Det försämrades med nästan 60 % mellan 2001 och undersökningsperioden. Kassaflödet är av särskild betydelse för små och medelstora företag, som inte alltid har så lätt att få tillgång till extern finansiering, till skillnad mot större företag, som lättare kan lämna garanti för bankkrediter. Små och medelstora företag är för det mesta hänvisade till sina egna tillgångar när det gäller att finansiera verksamheten. Lönsamhetsnivån (vinst i procent av omsättningen) höll sig relativt konstant på nivån 1,5 % mellan 2001 och 2004, med undantag av år 2003, men sjönk sedan till den kritiska punkten under undersökningsperioden. Räntabiliteten följde samma trend.

(192) Den samlade vinstnivån förblev låg under hela skadeundersökningsperioden, vilket understryker den ekonomiska sårbarheten hos de små och medelstora företagen, som av naturliga skäl är särskilt känsliga för externa påfrestningar.

(193) Undersökningen visade att många gemenskapstillverkares kapitalbehov påverkades negativt av deras besvärliga ekonomiska situation. Detta understryks av de enskilda företagens vinstutveckling och särskilt av deras försämrade kassaflöde. Som nämnts i det föregående kan små och medelstora företag inte alltid lämna tillräckliga garantier för bankkrediter, liksom de kan ha svårt att klara av de stora utgifter som de skulle ställas inför om de hamnade i finansiellt trångmål.

2001 2002 2003 2004 UP I tusen euro 8 026 10 428 6 039 4 119 3 744 Index: 2001 = 100 100 130 75 51 47 Källa: Kontro