Kommissionens beslut

av den 15 januari 2002

om det statliga stöd som Tyskland beviljat till förmån för Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG i Wismar, Mecklenburg-Vorpommern

[delgivet med nr K(2002)13]

(Endast den tyska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2002/468/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.1 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig(1), och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDE

(1) Efter ett antal klagomål gällande statligt stöd till förmån för Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG (nedan kallat KNT) uppmanade kommissionen, under 1999 och 2000, Tyskland att lämna alla nödvändiga upplysningar för att undersöka om åtgärderna är förenliga med den gemensamma marknaden. Åtgärderna avsåg statligt stöd som beviljats KNT för att inrätta och bygga ut ett sågverk i Wismar (Mecklenburg-Vorpommern). De upplysningar som Tyskland lämnade bedömdes dock vara otillräckliga och skingrade inte kommissionens tvivel på att åtgärderna stod i samklang med de stödordningar som godkänts på ett tidigt stadium.

(2) Genom en skrivelse av den 17 augusti 2000 uppmanade kommissionen Tyskland att i enlighet med artikel 10.3 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget(2) och i överensstämmelse med EG-domstolens dom av den 5 oktober 1994 i mål C 47/91, Italien mot kommissionen(3), lämna alla upplysningar som är nödvändiga för att kunna bedöma om åtgärderna till förmån för KNT är förenliga med de stödordningar som godkänts av kommissionen på ett tidigare stadium.

(3) Genom av en skrivelse av den 13 november 2000, med bilagor som inkom med separat post den 16 november 2000, lämnade Tyskland de begärda upplysningar som är nödvändiga för att ta ställning till om stödmottagaren är att betrakta som ett litet eller medelstort företag(4) i den mening som avses i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag (nedan kallat gemenskapens riktlinjer) och kommissionens rekommendation 96/280/EG av den 3 april 1996 om definitionen på små och medelstora företag(5), och därför är stödberättigad i de stödområden i vilka projekten drivs, med den högsta tillåtna stödnivån på 50 procent brutto.

(4) Genom en skrivelse av den 20 juni 2001 underrättade kommissionen Tyskland om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget avseende stödet och göra ett föreläggande om tillhandahållande av upplysningar enligt artikel 10.3 i förordning (EG) nr 659/1999.

(5) Tyskland svarade på inledandet av förfarandet och föreläggandet om tillhandahållande av upplysningar genom en skrivelse av den 2 augusti 2001, med bilagor som inkom den 12 november 2001.

(6) Beslutet om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapens officiella tidning(6). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter.

(7) Kommissionen har mottagit synpunkter från de berörda parterna. Dessa synpunkter vidarebefordrades till medlemsstaten Tyskland som svarade på dessa genom en skrivelse av den 31 oktober 2001.

2. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDERNA

2.1 Stödmottagare

(8) Den juridiska person som beviljades stödet, det vill säga KNT, bildades den 28 maj 1997 och inrättade år 1998 ett nytt sågverk i Wismar, Mecklenburg-Vorpommern. KNT är specialiserat på behandling av barrträdsvirke. Affärerna sköts av komplementären(7), det vill säga Klausner Nordic Timber GmbH (KNT-GmbH). Andelarna i kommanditbolaget KNT ägs av Fritz Klausner, en fysisk person. Han äger dessutom hela KNT:s kapital. Han är enda kommanditdelägare(8) i KNT.

(9) Fritz Klausner är också delägare i andra bolag:

(10) Klausner Holzindustrie GmbH (KHI-GmbH) är ett österrikiskt bolag med begränsat ansvar, vars affärsledning sköts av Klausner Holzindustrie GmbH & Co. KG (KHI). Det sistnämnda driver ett sågverk i St. Johan (Tyrolen). KHI-GmbH är komplementär till KHI.

(11) Bolagsmän i KHI-GmbH:

a) Fritz Klausner (25 procent)

b) Margarethe Klausner (Fritz Klausners mor) (50 procent)

c) Anne Klausner (Fritz Klausners syster) (25 procent)

(12) Bolagsmän i KHI:

a) KHI-GmbH (komplementär, inga kapitalandelar)

b) Fritz Klausner (kommanditdelägare), kapitalandelar på 75 procent, ingen rösträtt sedan 1 januari 1997)

c) Margarethe Klausner (kommanditdelägare, kapitalandelar på 25 procent)

(13) Klausner Holz Thüringen Geschäftsführung GmbH (KHT-GmbH) är ett tyskt bolag med begränsat ansvar som står för affärsledningen i Klausner Holz Thüringen GmbH & Co. KG (KHT). Det sistnämnda bolaget driver ett sågverk i Friesau (Thüringen). Fritz Klausner äger alla andelar i KHT-GmbH. Han ledde bolaget fram till den 19 juni 1997.

(14) Bolagsmän i KHT:

a) KHT-GmbH (komplementär, inga kapitalandelar, bolagsledare)

b) Fritz Klausner (kommanditdelägare, kapitalandelar på 20 procent)

c) KHI (kommanditdelägare, kapitalandelar på 80 procent)

(15) Investeringsbolaget KHT Hobelwerk Beteiligungsgesellschaft mbH (KHO-GmbH), som ägs till 100 procent av Fritz Klausner, bildades den 15 maj 1997. Det är komplementär till KHT Hobelwerk GmbH & Co. KG (KHO). KHO driver ett hyvleri i Thüringen.

(16) Klausner Nordic Services GmbH (KNS), som ägs till 100 procent av Fritz Klausner, är ett tjänstebolag för lokala företag.

(17) Klausner Nordic Energie GmbH (KNE), som ägs till 100 procent av Fritz Klausner, driver ett kraftverk.

(18) De bolag som hade ett samband med Fritz Klausner såg 1996-1999 ut på följande sätt.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

2.2 Åtgärderna

2.2.1 Åtgärder för inrättandet av ett nytt tillverkningsföretag i Wismar ("första åtgärdspaketet")

(19) Ekonomiministeriet i delstaten Mecklenburg-Vorpommern beviljade genom ett beslut av den 18 april 1997, som ändrades den 12 mars 1998, KNT ett investeringsstöd för inrättandet av ett sågverk i Wismar på grundval av det av kommissionen godkända 27:e gemensamma ramprogrammet för förbättring av regionala näringsstrukturer (1998-2002)(9). Sågverket ligger i ett stödområde enligt artikel 87.3 a i EG-fördraget. Bidraget uppgår till det maximala beloppet 43818300 tyska mark (22,4 miljoner euro), vilket motsvarar 38,21 procent brutto av de stödberättigade investeringskostnaderna på 114669000 tyska mark (58,6 miljoner euro). Enligt uppgifter från Tyskland var en förutsättning för beviljandet av stödet att 115 arbetstillfällen skapades.

(20) Dessutom beviljade Tyskland KNT genom ett beslut av den 25 juli 1998, ändrat den 26 april 1999, på grundval av 1996 års lag om investeringspremier (Investitionszulagengesetz), en av kommissionen godkänd stödordning(10), en investeringspremie för år 1997 på 2635086 tyska mark (1,3 miljoner euro).

(21) Genom ett beslut av den 1 september 1999 beviljades på samma underlag ytterligare en investeringspremie till ett belopp av 2500000 tyska mark (1,3 miljoner euro). Det motsvarade 2,18 procent av de stödberättigande investeringskostnaderna.

(22) Vidare beviljade delstaten Mecklenburg-Vorpommern 1997 en garanti där en säkerhet på 80 procent ställdes för ett räntesubventionerat lån på 30 miljoner tyska mark (15,3 miljoner euro) på grundval av riktlinjerna för de garantier som lämnats av delstaten (N 627/1991)(11). Det stödinslag som denna åtgärd rymmer uppgår till 0,5 procent enligt de tyska myndigheterna, som utgår från att KNT är ett bolag med sund ekonomi.

(23) Stödnivån i de åtgärder som nämns i punkt 19-22 uppgår till 43,18 procent av de stödberättigande kostnaderna.

(24) Bolaget anför att det i praktiken har investerat 124401024 mark (63,6 miljoner euro) och att stödnivån därför bör sänkas till 39,80 procent. Dessa uppgifter har dock inte bekräftats av Tyskland och inga bevis har lagts fram för kommissionen. Därför grundar kommissionen sin bedömning på de beslut som fattats av de stödbeviljande tyska myndigheterna, i den mån som de stödberättigade kostnaderna är nämnda och stödbeloppet fastställt och godkänt.

2.2.2 Åtgärder för att bygga ut sågverket i Wismar och inrätta ett andra sågverk

(25) Med utgångspunkt i det 27:e gemensamma ramprogrammet för förbättring av regionala näringsstrukturer (1998-2002) beslutade delstaten Mecklenburg-Vorpommern den 8 september 1998 att bevilja KNT ytterligare ett investeringsstöd på 8879000 tyska mark (4,5 miljoner euro) för en utbyggnad av sågverket i Wismar. Beslutet ändrades den 22 oktober 1999. Åtgärden har en stödnivå på 38,34 procent av de stödberättigade kostnaderna på 23161000 tyska mark (11,8 miljoner euro).

(26) För projektet vidtogs år 1998 dessutom följande åtgärder:

a) En investeringspremie på 2141000 tyska mark (1,1 miljoner euro) med en stödnivå på 9,24 procent av de stödberättigande kostnaderna.

b) Ett räntesubventionerat lån från det offentligrättsliga Kreditanstalt für Wiederaufbau (KfW) till ett belopp av 11000000 tyska mark (5,6 miljoner euro) med en stödnivå på 1 procent.

(27) I beslutet av den 22 oktober 1999 nämns eventuella extraordinära avskrivningar med en stödnivå på 1,42 procent. Det stödet beviljades inte när allt kom omkring, eftersom investeringarna gällde åren 1999 och 2000. I lagen om stödområden (Fördergebietsgesetz) föreskrivs inga avskrivningar för investeringar efter den 31 december 1998.

(28) Enligt det beslut som ändrades 1999 uppgår det totala stödbeloppet till 50 procent av de stödberättigande kostnaderna på 23161000 tyska mark (11,8 miljoner euro).

(29) Enligt andra upplysningar från Tyskland beviljade den tyska regeringen och delstaten Mecklenburg-Vorpommern 1999 gemensamt en garanti som säkerhet för ett lån på 29750000 tyska mark (15,21 miljoner euro) på grundval av förbundsstatens garantiprogram till förmån för privata företag som genomför projekt i de nya delstaterna(12) och riktlinjerna för de garantier som lämnats av delstaten Mecklenburg-Vorpommern. Stödinslaget i dessa åtgärder uppgår enligt uppgifter från Tyskland till 0,5 procent, och därför förmodas att KNT kan betraktas som ett ekonomiskt sunt företag.

(30) Dessutom ansökte KNT den 13 april 2000 om ett investeringsbidrag på 7880000 tyska mark (4 miljoner euro) för en utbyggnad av sågverket. Beslutet grundar sig på stödberättigande kostnader till ett belopp av 39663875 tyska mark (19,9 miljoner euro). Vid tiden för inledandet av förfarandet var det inte fastställt vilket projekt denna åtgärd var avsedd för. Tyskland har inte gett kommissionen några närmare upplysningar beträffande åtgärden. Enligt uppgifter från bolaget beviljades investeringsbidraget på grundval av andra stödberättigande kostnader som bolaget hade i samband med utbyggnaden av sågverket och inkluderade de 2141000 tyska mark som beviljades redan 1999. Tyskland har dock inte bekräftat det påståendet.

2.3 Skäl till att inleda det formella granskningsförfarandet

(31) Trots de uppgifter som Tyskland lämnade efter föreläggandet om tillhandahållande av upplysningar tvivlade kommissionen fortfarande på att de nybildade sågverken var att betrakta som små eller medelstora företag och på att hela stödet faller inom tillämpningsområdet för de godkända stödordningarna.

(32) Dessa bruttostödnivåer för inrättandet och utbyggnaden av sågverket i Wismar är i KNT:s fall endast möjliga om företaget verkligen är ett litet eller medelstort företag. Det måste således uppfylla de kriterier som fastställs i gemenskapens bestämmelser. Ett av kriterierna enligt beslutet om godkännande av stödordningarna inom ramen för vilka statliga medel har beviljats eller kommer att beviljas är att det råder en överensstämmelse med definitionen av små eller medelstora företag i rekommendation 96/280/EG och gemenskapens bestämmelser.

(33) Då skulle i synnerhet granskas om rättssubjektet KNT som beviljades de olika stöden i egenskap av stödmottagare av de olika stödåtgärderna var att betrakta som ett självständigt företag. Frågan var i synnerhet om det inrättades en "ekonomisk enhet", i gemenskapsrättens(13) anda, eller om det gynnade bolaget även omfattade andra bolag i Klausner-gruppen. Tvivel fanns i synnerhet vad gäller relationerna mellan KNT och KHT liksom graden av deras ekonomiska samordning. I det fallet måste till en början storleken på företaget i fråga fastställas innan kommissionen kan avgöra om stödmottagaren uppfyller definitionen av små eller medelstora företag.

(34) Kommissionen kunde inte, utifrån de ofullständiga uppgifterna från Tyskland om vilka bolag som ingick i bolagsgruppen Klausner, fastställa stödmottagarens företagsstatus och på det viset avgöra om stödet till KNT faller under de regionalstödsordningar som redan beviljats av kommissionen eller om stödet är att betrakta som ett nytt stöd. Kommissionen tvivlade även på alla åtgärdernas förenlighet med den gemensamma marknaden.

(35) Därför beslutade kommissionen att inleda förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget och göra ett föreläggande om tillhandahållande av upplysningar enligt artikel 10.3 i förordning (EG) nr 659/1999.

3. SYNPUNKTER FRÅN TREDJE PART

(36) Efter inledandet av förfarandet har kommissionen erhållit synpunkter från åtta tredje parter.

(37) Två konkurrenter till Klausners sågverk har klagat över att de inte fått ta del av Klausner-gruppens vinst- och förlustberäkningar och balansräkningar som inte har offentliggjorts. Mot bakgrund av de siffror som bolaget har uppgett för sin råvaruförbrukning måste, enligt konkurrenterna, KNT:s omsättning och balansräkning för år 1996 ha överstigit tröskelvärdet för små och medelstora bolag. Varken KNT eller KHT har gett något egenbidrag till finansieringen av de båda projekten. Redan från början uppfyllde projektet på grund av sin storlek inte bestämmelserna för små och medelstora bolag. Det höga stödbeloppet gav KNT stora fördelar jämfört med konkurrenterna som huvudsakligen består av bolag med en omsättning på mindre än 1,5 miljoner euro och ett eget kapital på mindre än 15 procent. Sedan bolaget i Wismar bildades har stora mängder trä sålts till ett pris som inte är lönsamt på sedvanliga finansiella grunder med råvaruinköp från samma källa. Slutligen ansåg de båda sågverksbolagen att KNT:s argument att råvaruinköpen och produktförsäljningen ägde rum via KNT och KHT på olika marknader inte var korrekt. Enligt dem har rundvirke från Ryssland och länderna vid Östersjön även använts i Österrike och av KHT i Friesau. Dessutom har en stor del av KNT:s produktion även sålts i mellersta och södra Tyskland liksom i Österrike och Italien, där även den österrikiska träindustrin är mycket aktiv.

(38) Även det svenska Skogs- och träförbundet samt Skogsvårdsstyrelsen skickade efter förfarandets inledande in sina synpunkter. Enligt dem har följden av investeringsstödet och lånegarantierna till KNT blivit att ett av de största sågverken i Europa har inrättats förutom de likartade spånplatte- och trälaminatfabrikerna i Wismar. Någon kapacitetsbrist har dock inte kunnat noteras i något av dessa marknadssegment som skulle kunna rättfärdiga investeringar av det slaget. Trälaminat är att betrakta som en mycket mogen produkt utan någon större efterfrågan på marknaden, och det finns för den produkten ett stort behov av konsolidering inom branschen. Dessutom finns det inom olika marknadssegment vad gäller en ökad träanvändning ett avsevärt behov av produktutveckling. Enligt uppgifter från UN/ECE Timber Comittee såg utvecklingen av tillverkning och förbrukning av trälaminater i Europa mellan 1991 och 2000 ut på följande sätt:

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

(39) Svenska Skogs- och träförbundet samt Skogsvårdsstyrelsen poängterar att det subventionerade bildandet av KNT och andra bolag har bidragit till en större överproduktion, där den europeiska industrin i många år har kämpat intensivt för att hitta en lösning. Det har till exempel lett till sänkta priser för trälaminat och ökade råvarukostnader. Kommissionen konstaterar att produktionskapaciteten på driftstället Wismar enligt KHT:s hemsida ligger på 1,3 miljoner m3.

(40) Vad gäller bolagets status som litet eller medelstort bolag kan den svenska industrin inte yttra sig om huruvida KNT i de olika skedena där statligt stöd beviljats räknades till kategorin små och medelstora bolag. Enligt uppgifter från dem är dock anläggningen i Wismar 50 procent större än det största svenska sågverk som har inrättats de senaste tre åren. Slutligen påpekar Sverige att KNT är ett av de största sågverken i Europa som tillsammans med den bolagsgrupp det ingår i har ett stort inflytande på den marknad där den är aktiv.

(41) Reaktionen från en tysk advokatbyrå på inledandet av förfarandet var att påpeka att KHT och KNT var aktiva på marknaden som ett enda bolag. I skrivelsen som inkom står att kriterierna för ett litet eller medelstort bolag vid tiden för stödets beviljande inte var uppfyllda, men man går inte in närmare på den frågan. Dessutom ligger stödnivån för garantin på över 0,50 procent, med tanke på att bolagen KNT och KHT inte kunde finansiera en fördubbling av kapaciteten på verket i Wismar. I skrivelsen framförs avslutningsvis att det statliga stödet till KNT utgick för att stödja den ekonomiska utvecklingen i de nya delstaterna utan att de gemenskapsrättsliga bestämmelserna följdes.

(42) Den österrikiska handelskammaren för skogsindustrin (Handelskammer der Holzindustrie) beklagar att balansräkningen från KNT och KHT inte har offentliggjorts. Den anser att stödet beviljades utan det egenkapital som skall ligga till grund för det. Handelskammaren bekräftar att bolagsgruppen Klausner får sina råvaror från de områden där även den österrikiska industrin köper sitt rundvirke. Klausners tillverkning kan endast konkurrera med tillverkningen i de österrikiska sågverken på grund av lägre, ej marknadsmässiga priser.

(43) Det tyska Verband der Deutschen Säge- und Holzindustrie e.V. påpekar för kommissionen att KNT och KHT på sina hemsidor presenteras som tillverkningsanläggningar. Även utifrån det hypotetiska antagandet att "Klausner-bolagens" ägare, som alla tillhör samma familj, och Fritz Klausner, som via Klausner Holzindustrie GmbH & Co. KG i St. Johan i Österrike har en överlappande och bara delvis icke-röstberättigande andel i KHT, saknar beslutanderätt, är det KHT-GmbH som ägs av Fritz Klausner som står för KHT:s affärsledning.

(44) Även KNT invände genom sitt juridiska ombud mot inledandet av förfarandet. I samband med detta kompletterade de med de uppgifter som tidigare saknats om antalet medarbetare liksom finansiella uppgifter från de olika bolagen i gruppen och en ny beräkning gjordes av stödnivån i de båda projekten. KNT skiljer för inrättandet av sågverket i Wismar mellan den totala stödnivån (43,18 procent), som beräknats utifrån investeringskostnaderna - så som framgår av stödmeddelandet - och den nivå som räknats fram enligt de faktiska investeringarna (39,80 procent). Den totala stödnivån för utbyggnadsprojektet uppgår till 49,82 procent och den faktiska stödnivån till 30,08 procent. KNT lämnar även närmare upplysningar om investeringspremien för de investeringar som gjordes år 1999 och beräknar de totala investeringskostnaderna för utbyggnadsprojektet till 37891390 tyska mark (19,4 miljoner euro). Även för utbyggnadsprojektet görs en ny beräkning av stödnivån utifrån de faktiska totala investeringskostnaderna, som ger ett värde på 44,67 procent. Slutligen görs en sammanlagd beräkning av stödnivån hos de investeringar som gjordes 1999 och 2000 till ett belopp av 62032981 tyska mark (31,7 miljoner euro) som ger resultatet 31,13 procent.

(45) KNT lämnar även synpunkter på sin samordning med andra bolag i Klausner-gruppen. Enligt dessa är KNT att betrakta som oberoende av KHT, eftersom Fritz Klausner inte utövar någon gemensam kontroll över KNT och KHT. KNT hänvisar till artikel 1.3 i bilagan till rekommendation 96/280/EG, enligt vilken företag räknas som oberoende som inte står som gemensamma ägare till 25 procent eller mer av kapitalet eller andelen röster i ett eller flera företag som inte motsvarar definitionen av små och medelstora företag. Ordet "gemensam" innebär ett gemensamt kontrollutövande som innebär att företag med en eller flera ägare bör eftersträva ett gemensamt intresse. Fritz Klausner äger visserligen bolagsandelar i KNT och KHT, men saknar rent bolagsrättsligt möjlighet att fatta beslut om KHT:s affärsrörelse.

(46) Vidare föreligger inga gemensamma ekonomiska intressen och det förekommer ingen ekonomisk samordning mellan KNT och KHT. De båda bolagen har skilda koncept och utgår från olika geografiska och logistiska förutsättningar liksom olika råvaru- och avsättningsmarknadsvillkor. Verket i Wismar ligger till exempel vid en internationellt utrustad Östersjöhamn och importerar nordiskt trä för tillverkning av högvärdiga trälaminat. Produkterna från Wismar exporteras sjövägen, vilket är ett ekonomiskt fördelaktigt alternativ. För verket i Thüringen är möjligheterna till marknadsföring mindre gynnsamma på grund av verkets geografiska läge. Verket behandlar i första hand trä från Tyskland och säljer på grund av högre transportkostnader sin mindre högvärdiga produktion i ett begränsat område. Därför föreligger inget nära samarbete mellan de båda bolagen som inte heller eftersträvar några gemensamma ekonomiska intressen. KNT och KHT har ingen gemensam affärsledning och inga gemensamma förvaltningsavdelningar. Dessutom har de olika leverantörer och köpare. De båda bolagen konkurrerar inte med varandra, bortsett från inom vissa produktgrupper.

(47) KNT förtydligar vidare att de båda bolagens oberoende ställning framgår av KNT:s och KHT:s hemsidor. De hänvisningar som förekommer mellan bolagens hemsidor gjordes medvetet med tanke på bildandet av en träkoncern, och träbehandlare och leverantörer som är oberoende av varandra skulle ha presenterats där. Ännu fler bolag skulle ha tillkommit, men projektet misslyckades. Några andra hänvisningar mellan KNT och KHT förekommer ej. Det faktum att KHT i stödansökningarna anges som kontaktperson för KNT beror slutligen på att Fritz Klausner fram till mitten av 1997 var verkställande direktör för KHT. I dag finns inga samband på det administrativa området.

4. SYNPUNKTER FRÅN TYSKLAND

(48) Genom en skrivelse av den 2 augusti 2001 framlade Tyskland sina synpunkter om inledandet av förfarandet. Först nämns den lånegaranti på 29,75 miljoner tyska mark som förbundsregeringen och delstaten Mecklenburg-Vorpommern övertog i och med beslutet av den 6 april 1999. Enligt Tyskland användes denna till att finansiera det andra sågverket med förbehållet att höjningen av investeringskostnaderna för det första sågverket skulle säkras genom förbindelse från de kreditgivande bankerna, innan en beräkning av kreditvärdet gjordes. Lånegarantin var en förutsättning för att investeringarna skulle komma till stånd liksom för de positiva effekter för regionen som var förenade med dessa. Genom en skrivelse av den 11 november 1998 gav kommissionen sitt samtycke till fastställandet av en stödnivå på 0,5 procent för garantier till sunda företag. Garantins rättmätighet och förenlighet kan härledas ur kommissionens beslut genom vilket det statliga garantiprogrammet godkändes.

(49) Tyskland besvarade kommissionens frågor i föreläggandet om tillhandahållande av upplysningar som följer. Kommissionen krävde kopior på samtliga beslut på KHT:s och KNT:s bolagsstämmor sedan bolagens bildades. Tyskland meddelade kommissionen att det inte fanns något skriftligt underlag för KHT:s bolagsbeslut. Vad KNT beträffar lämnade Tyskland beslutet av den 7 april 1999 om en kapitalhöjning samt beslutet av den 28 december 2000 om upptagandet av en personligt ansvarig bolagsman i KNT GmbH & Co. KG. Dessutom lämnade Tyskland en kopia på avtal mellan KNT och KHT och tre av deras respektive leverantörer. Det rör sig inte enbart om de största leverantörerna. Mellan KNT och KHT å ena sidan och leverantörer å andra sidan finns inget avtal, eftersom KNT och KHT är oberoende bolag. Tyskland ställde också en förteckning till förfogande över alla personer med ledande ställning inom KHT och KNT.

(50) Tyskland tog även upp synpunkterna från tredje part. Vad gäller tillgången till verksamhetsberättelser från KNT och KHT påpekade Tyskland att ingen lagstadgad rapportskyldighet förekommer enligt § 264a i den tyska handelslagen HGB. Beträffande andelen eget kapital i projektfinansieringen förklarar Tyskland att KNT:s eget kapital uppgår till 17 miljoner tyska mark. Slutligen påpekar Tyskland att projekten i Wismar motsvarar kriterierna i det gemensamma ramprogrammet för förbättring av regionala näringsstrukturer, enligt vilka infrastrukturen och konkurrenskraften i regionen skall stärkas till följd av investeringen. Dessutom konfronteras KNT likaså med de svårigheter som är förenade med den ökande konkurrensen på trämarknaden.

(51) Kommissionen konstaterar att det i praktiken fram till den 31 december 1999 inte förelåg någon rapportskyldighet vad verksamhetsberättelser beträffar enligt den tyska lagstiftningen. Tyskland tillställde kommissionen finansiella uppgifter från de olika bolagen i Klausner-gruppen och då i synnerhet årsberättelserna för KNT, KNT GmbH, KHT, KHT GmbH, KHO, KHO GmbH, KHI och KHI GmbH. Vad andelen eget kapital beträffar konstaterar kommissionen att ingen sådan skyldighet förelåg i Tyskland förrän den 1 januari 2000.

5. BEDÖMNING

(52) Mot bakgrund av den information som Tyskland har ställt till förfogande har kommissionen gjort en åtskillnad mellan två åtgärdspaket till förmån för KNT, det ena för inrättandet av sågverket i Wismar och det andra för en utbyggnad av detta.

(53) Stödet till förmån för KNT under åren 1997-1998 för inrättandet av ett sågverk i Wismar med en stödnivå på sammanlagt 43,2 procent brutto beviljades enligt uppgift mot bakgrund av de bestämmelser om regionalstöd som redan godkänts av kommissionen(14).

(54) Beträffande stödet under åren 1998-2000 för utbyggnaden av sågverket i Wismar framgår av de handlingar som de tyska myndigheterna förmedlat till kommissionen att det totala stödbeloppet motsvarar en stödnivå på 50 procent. Förutom dessa åtgärder beviljades år 1999 en garanti med en stödnivå på 0,5 procent liksom en ytterligare investeringspremie på 7880000 tyska mark (4,0 miljoner euro).

(55) Enligt artikel 87.1 i EG-fördraget är statligt stöd eller stöd som beviljats med statliga medel oavsett vilket, och som genom gynnandet av vissa företag eller produktionsgrenar snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen, oförenliga med den gemensamma marknaden, såvida de påverkar handeln mellan medlemsstaterna. Stödet till förmån för KNT beviljades med statliga medel. Det snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen, eftersom det beviljades till förmån för ett enskilt bolag inom en viss produktionsgren och ledde till att bolaget fick en fördel gentemot sina konkurrenter. Det påverkar handeln mellan medlemsstaterna eftersom den produktionsgren som KNT är verksam inom förekommer i flera medlemsstater. Tyskland har inte bestridit åtgärdernas stödkaraktär.

(56) Kommissionen konstaterar att åtgärderna i struktursvaga områden har genomförts i enlighet med artikel 87.3 a i EG-fördraget. Den konstaterar även att den högsta tillåtna stödnivån i dessa regioner uppgår till 35 procent brutto för stora företag och 50 procent brutto för små och medelstora företag till följd av de tillämpliga bestämmelserna och den tyska regionalkartan som gällde vid tiden för stödets beviljande(15). Det rör sig vid dessa procentsatser om maxgränser för det totala stödet, det vill säga när stöd beviljas utifrån olika regionala bestämmelser, med lokala, regionala, nationella medel eller gemenskapsmedel.

(57) Med hänsyn till den totala stödnivån i det första åtgärdspaketet förutsätter stödet till förmån för KNT för inrättandet av ett sågverk att stödmottagaren betraktas som ett litet eller medelstort företag i den mening som avses i gemenskapens bestämmelser och gemenskapens rekommendation.

(58) Inte ens efter beslutet om inledandet av det formella granskningsförfarandet och föreläggandet om tillhandahållande av upplysningar i detta vet kommissionen exakt hur stort det totala stödet för utbyggnaden av sågverket i Wismar är. Den sammanlagda stödnivån i det andra åtgärdspaketet överskrider dock tydligt 35 procent. Det förutsätter att stödmottagaren uppfyller kriterierna i definitionen av små och medelstora företag som var fastställd i rekommendation 96/280/EG och i de bestämmelser som gällde vid tidpunkten för programmets godkännande.

5.1 Stödmottagarens status som litet eller medelstort företag

5.1.1 Definitionen av små och medelstora företag

(59) Små och medelstora företag är sådana företag som sysselsätter mindre än 250 personer och har en årsomsättning på max 40 miljoner euro eller en årlig balansräkning på max 27 miljoner euro och som uppfyller kravet på oberoende(16).

(60) Som oberoende räknas företag som inte samäger 25 procent eller mer av kapitalet eller röstantalet i ett eller flera företag som ej motsvarar definitionen av små och medelstora företag.

(61) Kommissionen påminner i detta sammanhang om sin inställning till små och medelstora företag som innebär att särskilt uppmuntra denna företagskategori och undanröja vissa hinder. Enligt punkt 1.2 i gemenskapens bestämmelser skall hindren i första hand gälla svårigheter att få tillgång till kapital och krediter liksom information, i synnerhet information om ny teknik och potentiella marknader samt ökade kostnader till följd av nya bestämmelser.

(62) Bonusen, det vill säga höjningen av det tillåtna stödbeloppet för små och medelstora företag, kan därför inte enbart motiveras med att denna främjar allmännyttiga mål utan även med sin positiva roll med tanke på den nödvändiga utjämningen av de hinder de konfronteras med. Det kan dock i praktiken garanteras att bonusen endast ges till företag som möter dessa hinder. I synnerhet begränsas den använda definitionen av små och medelstora företag till att endast gälla sådana företag som ger den positiva yttre effekt som är avsedd och som missgynnas genom nämnda hinder. Den kan därför inte utvidgas till många större företag där de positiva yttre effekterna inte alltid märks eller företag som inte nödvändigtvis behöver räkna med de så typiska hindren för små och medelstora företag. Stöd som beviljats sådana företag lär leda till ytterligare snedvridningar av konkurrensen och handeln inom gemenskapen.

(63) Den principen har fastslagits i det tjugoandra skälet i rekommendation 96/280/EG som har följande lydelse: "'Följaktligen måste tämligen strikta kriterier fastställas för att definiera små och medelstora företag, om de åtgärder som är avsedda för dem verkligen skall komma de företag för vilka storleken utgör ett handikapp till godo.'"

Kommissionen ger särskilt akt på att kriteriet om oberoende inte kringgås. För att garantera att endast små och medelstora företag kommer i åtnjutande av en bestämmelse måste man bortse från rättsliga konstellationer med små och medelstora företag som utgör en ekonomisk grupp med större makt på marknaden än den ett litet eller medelstort företag har.

5.1.2 Det relevanta företagets storlek

(64) Artikel 87.1 i EG-fördraget stöder sig på begreppet företag för en definition av stödmottagaren. Europeiska gemenskapernas domstol konstaterar i sin dom 323/82(17) att ett företag inte måste utgöra en särskild rättsenhet utan kan bestå av en grupp företag. För att konkurrensrätten skall kunna tillämpas måste företag likställas med "ekonomiska enheter". Det är således nödvändigt att undersöka olika faktorer så som företagens andelsförhållanden, vem som är företagsledare och graden av ekonomisk samordning.

(65) KNT är den juridiska person som kommer i åtnjutande av båda åtgärdspaketen. Vid inledandet av förfarandet förklarade kommissionen att den hade fått upplysningar om att KNT inte var att betrakta som det relevanta företaget. Olika faktorer tyder på att stödmottagaren eventuellt är större än den juridiska personen KNT och möjligen inbegriper andra bolag med anknytning till Fritz Klausner.

(66) Bland de bolag där Fritz Klausner figurerar är det tre som driver ett sågverk, nämligen KHI, KNT och KHT. KHI:s sågverksdrift inställdes dock år 1996. Det bör undersökas om KNT utgör en "egen ekonomisk enhet" eller om de båda andra sågverken KNT och KHT kan betraktas som bolag som tillsammans utgör en egen ekonomisk enhet.

Ägandeförhållanden

(67) Fritz Klausner förfogar över hela KNT:s kapital och är också enda andelsägare till KNT-GmbH, komplementär till KNT. Fritz Klausner fattar i enlighet med detta beslut både i gängse och extraordinära frågor som rör KNT.

(68) Fritz Klausner äger alla andelar i KHT-GmbH, komplementär till KHT. Han äger dessutom 20 procent av KHT:s kapital. Den andra kommanditdelägaren i KHT är KHI. Fritz Klausner äger 75 procent av KHI:s kapital, men har sedan den 1 januari 1997 inte längre rösträtt vid bolagsstämman. Enligt uppgifter från Tyskland har befogenheterna för KHT-GmbH att leda affärerna på sätt och vis begränsats, och bolaget måste numera uppnå tre fjärdedelar av KHT-bolagens röster. Fritz Klausner kan således inte ensam fatta beslut i gängse och extraordinära frågor som rör KHT utan att dessa först har godkänts av hans mor, Margarethe Klausner.

(69) Kommissionen konstaterar dock att alla personer med andelar i KHT-GmbH, KHT, KHI-GmbH och KHI tillhör samma familj.

(70) Vidare finns det andra faktorer som kommissionen nämnde vid inledandet av förfarandet som tyder på att KNT och KHT har samordnat sin verksamhet.

Ekonomisk samordning

(71) Vid inledandet av förfarandet förklarade kommissionen vilka argument som Tyskland lagt fram för att bevisa att KNT och KHT var olika ekonomiska enheter.

(72) Enligt uppgifter från Tyskland har KNT och KHT till följd av sina lokalmässiga och logistiska kännetecken olika företagskoncept. Bolagen eftersträvar inte samma intressen och har inget samarbete.

(73) KNT:s sågverk ligger i Wismar, en hamn vid Östersjön med internationell betydelse. KNT behandlar högvärdigt trä från de bästa nordeuropeiska regionerna. KNT erhåller detta högvärdiga trä med små kvistknölar huvudsakligen från Skandinavien, Ryssland och de baltiska staterna. Det exporterar sin produktion sjövägen till Nederländerna, Belgien, Frankrike, Förenade kungariket, Danmark, Nordafrika och Japan.

(74) KHT:s sågverk ligger i Friesau i östtyska Mittelgebirge. KHT erhåller sina råvaror inom en omkrets på 200 kilometer och behandlar i synnerhet tyskt trä. Detta trä är av sämre kvalitet och på grund av ökade transportkostnader (järnväg och landsväg) är marknaden begränsad till Tyskland, Italien och USA.

(75) Dessutom har båda bolagen enligt uppgifter från Tyskland egna avdelningar för bolagsledning och personal.

(76) Vid inledandet av förfarandet tog kommissionen upp flera faktorer som ledde till slutsatsen att verksamheterna hos KNT och KHT är anpassade till varandra.

(77) Vid tiden för inledandet av förfarandet förekom på KNT:s hemsida(18) en hänvisning till KHT:s hemsida och båda bolagen var namngivna under bolagets säte. De presenterades som bolag i Centraleuropa med leveranser till köpare i hela världen. Båda beskrevs som bolag som tillverkar högvärdigt trä med träbearbetningsindustrin som köpare.

(78) I motsats till Tysklands förklaringar tycktes båda bolagen dela på vissa funktioner inom bolagsledningen. Enligt presentationen på hemsidorna hade de en gemensam försäljningschef, Anne Leibold, och en gemensam inköpschef, Matthias Wittkemper. Även för en sådan viktig affärsverksamhet som materialanskaffning och marknadsföring hade KNT och KHT samma chef och framträdde därmed som ett enda bolag gentemot omvärlden.

(79) Slutligen företrädde KHT bolaget KNT i vissa förvaltningsärenden. Delstaten Mecklenburg-Vorpommerns beslut om beviljande av investeringsstöd till KNT för inrättandet av ett sågverk var adresserat till KNT med "KHT tillhanda".

(80) Tyskland har inte tagit konkret ställning till alla dessa faktorer. De lade endast fram en lista på personer i ledande ställning inom KNT och KHT, enligt vilken bolagen inte hade någon gemensam ledning. Dessutom lade Tyskland för kommissionen fram KNT:s och KHT:s avtal med tre av deras respektive underleverantörer. De konkreta frågeställningarna i punkterna 76-79 gick de däremot inte in på.

(81) KNT å sin sida reagerade på dessa konkreta frågeställningar, något som sammanfattas i punkterna 44-47. Bolaget hävdade att båda bolagen eftersträvade olika ekonomiska intressen och inte delade några ledningsfunktioner.

(82) Kommissionen anser dock liksom tidigare att det finns tillräckligt många faktorer som visar på en samordning av verksamheten mellan KNT och KHT. Efter inledandet av förfarandet har bolagens hemsidor gjorts om. KNT förklarar att den dåvarande hänvisningen infördes i samband med grundandet av en träsammanslutning i vilken olika tillverkare och underleverantörer inom träindustrin, alla oberoende av varandra, skulle presentera sin affärsverksamhet. Eftersom projektet misslyckades togs hänvisningarna mellan KNT och KHT bort. Trots föreläggandet om att lämna upplysningar har inga bevis lagts fram för att styrka dessa argument. Kommissionen väger i sin bedömning in att förklaringarna från KNT motsäger det faktum att båda bolagen presenterades tillsammans gentemot omvärlden. Vidare konstaterar kommissionen att båda bolagen anges som bolagssäte såväl på KNT:s som på KHT:s hemsidor. Dessutom framställs båda som bolag som levererar högvärdigt sågvirke till kunder i Europa och i hela världen. I yttrandet från tredje part bekräftas att både KNT och KHT finns i Centraleuropa, i de nordiska länderna och på alla de marknader som nordiska eller österrikiska sågverksbolag är verksamma på. Tydligen har KNT och KHT inga klart åtskilda marknader för anskaffning och underleverantörer. Även om det fanns en sådan uppdelning skulle det faktum att båda driftsställena är specialiserade på sitt eget segment inte betyda att de inte utgör en gemensam ekonomisk enhet.

(83) Vad gäller posterna i de båda bolagens ledning har deras hemsidor ändrats så att namnen Anne Leibold och Matthias Wittkemper numera bara förekommer på listan över bolagsledningen inom KHT. Deras namn är strukna under uppräkningen av KNT:s bolagsledning på bolagens hemsidor. Anne Leibold som försäljningschef och Matthias Wittkemper som inköpschef finns inte heller med i sammanställningen över medarbetare i KNT:s bolagsledning som Tyskland har lagt fram för tidsperioden 1 januari 1998- 3 december 1999 utan bara i KHT. Trots föreläggandet om tillhandahållande av upplysningar motiverades inte denna ändring för kommissionen. Kommissionen tvivlar också på att dessa ändringar kan rättfärdigas i tillräcklig utsträckning. Den kan därför inte dra slutsatsen att KNT och KHT saknar gemensamma bolagsledningsfunktioner.

(84) Det framgår av synpunkter från tredje part att KNT och KHT uppfattas som samma bolag och en av de största aktörerna på marknaden.

(85) Av den anledningen drar kommissionen slutsatsen att den juridiska personen KNT inte ensam kan betraktas som stödmottagare. Mot bakgrund av den information som föreligger anser kommissionen att bolaget i fråga är större och även inbegriper KHT. KHT och KNT är dessutom rent faktiskt knutna till varandra genom en av sina bolagsmän. De ägnar sig åt samma ekonomiska verksamhet: inköp och marknadsföring sköts av samma bolagsledare och båda bolagen anges på sina respektive hemsidor under rubriken "bolagssäte".

5.2 Förenligheten för det sammanlagda stödbeloppet till inrättandet av sågverket i Wismar

(86) Redan vid inledandet av förfarandet drog kommissionen slutsatsen att det inte fanns något skäl att inleda ett formellt granskningsförfarande vad gäller investeringsstödet på 43818000 tyska mark (22,4 miljoner euro), investeringsbidraget på 2635086 tyska mark (1,3 miljoner euro) och den garanti med en stödnivå på 0,5 procent som beviljades för inrättandet av sågverket i Wismar, eftersom det rörde sig om ett redan beviljat stöd.

(87) Kommissionen tvivlade dock på förenligheten för investeringsbidraget på 2500000 tyska mark (1,3 miljoner euro). Vid den åtgärden handlar det om ett stöd i form av skatteförmåner som beviljas automatiskt om de objektiva rättsliga kriterierna är uppfyllda, det vill säga genomförandet av investeringarna. Staten har vid beviljandet av denna skatteförmån inget utrymme för en bedömning och skattemyndighetens beslut skapar därför ingen subjektiv rätt utan blir endast en kontrollåtgärd om förutsättningarna är de rätta. Därför kan det ögonblick då investeringen görs betraktas som tidpunkt för beviljandet. I det aktuella fallet är år 1998 det år då åtgärden beviljades, eftersom den beviljades för investeringar som genomfördes det året.

(88) I rekommendation 96/280/EG fastställs följande: "'Om ett företag vid datum för bokslut överstiger eller understiger de trösklar för antalet anställda eller de ekonomiska högsta nivåer som angetts, skall detta leda till att företaget får eller förlorar sin status som 'SMF', 'medelstort företag', 'litet företag' eller 'mikroföretag' endast om detta fenomen upprepas under två på varandra följande räkenskapsår.'"

(89) Det aktuella referensåret är år 1997, eftersom det är den tidsperiod som omfattas av den årliga balansräkning som var tillgänglig vid tiden för stödets beviljande. Stödmottagaren hade 167 anställda år 1997, men uppnådde en balansomslutning på [...] euro(19) och en omsättning på [...] euro och överskred således tröskelvärdet för definitionen av små och medelstora företag. Detta inträffade första gången 1997, eftersom tröskelvärdet och den övre gränsen för små och medelstora företag inte överskreds år 1996 med en personal på 159 anställda och en balansomslutning på [...].

(90) Stödmottagaren behöll således sin status som litet eller medelstort företag år 1998. Därför var stödmottagaren år 1998, då stödet beviljades, fortfarande ett litet eller medelstort företag. Det investeringsbidrag som beviljades 1998 omfattas således av en godkänd stödordning och är att betrakta som ett varaktigt stöd.

5.3. Förenligheten för det sammanlagda stödbeloppet till utbyggnaden av sågverket

(91) Vid inledandet av förfarandet drog kommissionen slutsatsen att det inte fanns något skäl att inleda ett formellt granskningsförfarande beträffande investeringsstödet på 8879000 tyska mark (4,5 miljoner euro) för utvidgandet av projektet, eftersom det handlade om ett redan beviljat stöd. Förfarandet inleddes därför beträffande de övriga åtgärderna för utbyggnadsprojektet.

(92) Investeringsbidraget på 2141000 tyska mark (1094675 euro) med en stödnivå på 9,24 procent anses ha beviljats år 1998, eftersom den tillhörande investeringen gjordes 1998. Det räntesubventionerade lånet på 11000000 tyska mark (5624210 euro) med en stödnivå på 1 procent anfördes redan i första beslutet 1998 och ansågs ha beviljats 1998.

(93) Stödmottagaren var således år 1998, vad gäller stödet som beviljades år 1998, fortfarande ett litet eller medelstort företag, och därför faller åtgärderna under godkända stödordningar. Kommissionen drar därför slutsatsen att det rör sig om ett varaktigt stöd.

(94) Tyskland har lämnat närmare upplysningar beträffande garantin för att säkra ett lån på 29750000 tyska mark (15,21 miljoner euro) med en stödnivå på 0,5 procent. De tyska myndigheterna bekräftade att garantin avsåg finansieringen av utbyggnaden av sågverket, men förklarade inte sambandet mellan lånet på 29750000 tyska mark (15,21 miljoner euro) och de stödberättigade kostnaderna på 23161000 tyska mark (11,8 miljoner euro) och huruvida dessa ska räknas till de redan beviljade åtgärderna. Åtgärdernas rättmätighet kan, enligt Tyskland, härledas ur kommissionens beslut att godkänna förbundsstatens garantiprogram(20).

(95) På grund av bristfälliga förklaringar från Tysklands sida har kommissionen konstaterat att stödet utgör 0,5 procent av de stödberättigande kostnaderna på 23161000 tyska mark (11,8 miljoner euro) och således uppgår till 115805 tyska mark (59210 euro) enligt bestämmelserna i programmet i fråga.

(96) Kommissionen konstaterar dock att den sammanlagda stödnivån för de åtgärder som beviljats för utbyggnadsprojektet, om åtgärderna i det aktuella fallet skall räknas till de åtgärder som beviljats för samma projekt, uppgår till 49,08 procent. Enligt den tyska regionalkartan som godkänts av kommissionen(21) och som var aktuell vid tiden för stödets beviljande gällde en högsta stödnivå på 35 procent för stora företag och 50 procent för små och medelstora företag vid investeringar i Mecklenburg-Vorpommern.

(97) Garantin beviljades år 1999. Räkenskapsåret 1998 överskred KNT och KHT sammantaget alla maxgränser för definitionen av små och medelstora företag. Om de uppgifter som anges i punkt 89 för räkenskapsåret 1997 beaktas överskrider stödmottagarens finanssifferkod maxgränserna för definitionen av små och medelstora företag, både räkenskapsåret 1998 och 1997, det vill säga åren före beviljandet. Stödmottagaren miste således 1999 sin status som ett litet eller medelstort företag. Den totala stödnivån för de åtgärder som beviljats för utbyggnadsprojektet överskred den maxgräns på 35 procent regionalstöd som gäller för storföretag. Ackumulationsregeln iakttogs ej. Åtgärden faller således inte under en godkänd stödordning utan är att betrakta som ett nytt ad-hoc-stöd. Eftersom stödet beviljades utan kommissionens godkännande är det att betrakta som ett orättmätigt stöd.

(98) Stödet beviljades till förmån för en investering i Mecklenburg-Vorpommern. Regionen är ett stödområde enligt artikel 87.3 a i EG-fördraget. Enligt punkt 2 i riktlinjerna för statligt stöd med regionala mål(22) (i fortsättningen "de regionala riktlinjerna") gäller dessa riktlinjer för regionalstöd inom alla ekonomiska sektorer, med undantag för de sektorer inom vilka särskilda bestämmelser är tillämpliga. Framställningen av sågvirke omfattas inte av sådana särskilda bestämmelser och stödet i fråga kommer därför att bedömas utifrån bestämmelserna i de regionala riktlinjerna.

(99) Enligt de regionala riktlinjerna är undantag från principen om oförenlighet enligt artikel 87.1 i EG-fördraget beträffande regionalstödet endast tillåtliga om balansen kan säkras mellan de konkurrenssnedvridningar som detta leder till och stödets positiva effekter på utvecklingen av struktursvaga regioner. Av de regionala riktlinjerna framgår vidare att en ad-hoc-utbetalning till ett enskilt företag kan påverka konkurrensen på den relevanta marknaden avsevärt men att dess effekter för den regionala utvecklingen kan vara för begränsade. Ett ad-hoc-stöd kan ändå uppfylla förenlighetskraven såvida det inte överskrider den maxgräns för regionalstöd som godkänts av kommissionen.

(100) Mot bakgrund av de orsaker som nämnts är stödmottagaren inget litet eller medelstort företag inom ramen för gemenskapens bestämmelser och kommissionens förordning (EG) nr 70/2001 av den 12 januari 2001 om tillämpningen av artiklarna 87 och 88 i EG-fördraget på statligt stöd till små och medelstora företag(23). Stödet på 115805 tyska mark (59210 euro) beviljades genom ett överskridande av de maxgränser för regionalstöd som enligt den tyska regionalkartan gäller för storföretag i delstaten Mecklenburg-Vorpommern. Den av kommissionen godkända stödgränsen på max 35 procent brutto fastställdes med hänsyn till de regionala problemens art och svårighetsgrad. Beviljandet av ytterligare ett stödelement för en investering i regionen kan därför inte motiveras utifrån regionala problem.

(101) Tyskland har inte anfört något annat tänkbart skäl för stödets förenlighet i det aktuella fallet. Undantagsbestämmelserna i artikel 87.2 i EG-fördraget är inte tillämpliga i det aktuella fallet, eftersom stödet varken är av social karaktär och beviljas enskilda konsumenter eller tjänar till att undanröja skador som uppstått till följd av naturkatastrofer eller andra ovanliga händelser, och inte heller är avsett för vissa för ekonomin viktiga områden i förbundsrepubliken Tyskland som påverkats negativt av Tysklands delning. Undantagsbestämmelsen i artikel 87.3 b i EG-fördraget är inte tillämplig, då projektet uppenbarligen inte är av gemensamt europeiskt intresse. Undantagsbestämmelsen i artikel 87.3 c i EG-fördraget är inte heller tillämplig (vad utvecklingen av vissa branscher beträffar), eftersom stödet inte leder till en utveckling av vissa branscher. Vidare kräver denna bestämmelse att stödet "inte [förändrar] handelsvillkoren på ett sätt som strider mot det gemensamma intresset". Kommissionen anser inte att det villkoret är uppfyllt. Den främsta effekten av det aktuella stödet är i själva verket ett främjande av konkurrenskraften hos förmånstagaren inom en produktionsgren där den internationella konkurrensen är stark. Undantagsbestämmelsen i artikel 87.3 d i EG-fördraget är inte heller tillämplig, eftersom stödet uppenbarligen inte är avsett att främja kultur och bevara kulturarvet.

(102) Kommissionen drar därför slutsatsen att garantin inte uppfyller de kriterier som är att betrakta som förenliga med den gemensamma marknaden.

(103) KNT erhöll för år 1999 till följd av stödberättigande kostnader på 39663875 tyska mark (20279817 euro) ytterligare en investeringspremie på 7880000 tyska mark (4028980 euro), något som motsvarar en stödnivå på 19,8 procent. Tyskland har inte förklarat hur denna åtgärd kan relateras till utbyggnadsprojektet, trots att kommissionen vid inledandet av förfarandet påpekade att uppgifter om detta saknades och gjorde ett föreläggande om tillhandahållande av upplysningar.

(104) KNT lämnade i sitt yttrande efter inledandet av förfarandet förklaringar till de olika åtgärder som de blivit föremål för. Enligt yttrandet ansökte KNT år 1999 om en investeringspremie på 7880312 tyska mark (4,3 miljoner euro) med utgångspunkt i investeringar på 39663874 tyska mark (20,3 miljoner euro) och slutligen ett belopp på 7775095 tyska mark (3,9 miljoner euro). Enligt uppgifter från KNT inbegriper beloppet 2141000 tyska mark (1,1 miljoner euro) det sistnämnda beloppet.

(105) Dessa uppgifter har varken bekräftats av Tyskland eller bevisats i form av ett formellt dokument. På grund av det oklara sambandet mellan de enskilda åtgärderna och de olika beräkningsgrunderna har inte kommissionen kunnat relatera dessa åtgärder till de redan genomförda åtgärderna och de påstådda stödberättigande kostnaderna. Därför har en separat bedömning av denna åtgärd gjorts.

(106) Investeringspremien beviljades uppenbarligen med utgångspunkt i en godkänd stödordning, det vill säga 1999 års lag om investeringspremier (Investitionszulagengesetz). Enligt denna gäller en stödnivå på max 10 procent för stödmottagare med mer än 250 anställda. Då stödmottagaren hade mer än 250 anställda år 1999, då investeringen gjordes, täcks denna åtgärd enligt bestämmelsen endast med 10 procent av de stödberättigande kostnaderna på 39663875 tyska mark (20,3 miljoner euro), det vill säga 3966387 tyska mark (2,0 miljoner euro). Kommissionen saknar information om det projekt som stödet beviljades för. En bedömning av det regionala ad-hoc-stödet eller någon annan form av stöd som motiverar ett av de undantag som nämns i punkt 101 är därför inte möjlig. I vilket fall som helst kan åtgärden av samma anledning inte anses vara förenlig med den gemensamma marknaden. Kommissionen drar således slutsatsen att den del av stödet som överskrider beloppet på 3966387 tyska mark (2,0 miljoner euro) inte uppfyller kriterierna och därför inte kan betraktas som förenlig med den gemensamma marknaden.

6. SLUTSATSER

(107) Kommissionen drar slutsatsen att Tyskland har beviljat en garanti motsvarande ett stöd på 115805 tyska mark (59210 euro) och den del av investeringspremien som 1998 beviljades Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG och som överskrider ett belopp på 3966387 tyska mark (2027982 euro), i strid mot artikel 88.3 i EG-fördraget. Dessutom konstaterar kommissionen med hänsyn till ovanstående överväganden att stödet i fråga inte uppfyller kriterierna för förenlighet med den gemensamma marknaden och att stödet skall återkrävas från stödmottagaren.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE

Artikel 1

Följande statliga stöd som Tyskland har beviljat Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG är oförenliga med den gemensamma marknaden:

a) en garanti för att säkra ett lån på 29750000 tyska mark (15,21 miljoner euro) med en stödfaktor på 0,5 procent.

b) den del av investeringspremien för år 1999 som överstiger 3966387 tyska mark (2027982 euro).

Artikel 2

1. Tyskland skall vidta alla de åtgärder som är nödvändiga för att från stödmottagaren återkräva det stöd som avses i artikel 1 och som olagaligen redan utbetalats till stödmottagaren.

2. Återkravet skall ske utan dröjsmål och i enlighet med förfarandena i nationell lagstiftning, förutsatt att dessa förfaranden gör det möjligt att omedelbart och effektivt verkställa detta beslut. Det stöd som skall återkrävas skall innefatta ränta som löper från den dag stödet stod till stödmottagarens förfogande till den dag det har återbetalats. Räntan skall beräknas på grundval av den referensränta som används vid beräkningen av bidragsekvivalenten inom ramen för regionalstöd.

Artikel 3

Tyskland skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa beslutet.

Artikel 4

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Bryssel den 15 januari 2002.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 219, 4.8.2001, s. 3.

(2) EGT L 83, 27.3.1999, s. 1.

(3) Rec. 1994, s. I-4635.

(4) EGT C 213, 23.7.1996, s. 4.

(5) EGT L 107, 30.4.1996, s. 4.

(6) Se fotnot 1.

(7) Komplementären ansvarar med hela sin förmögenhet för ett kommanditbolags skulder och har rätt att leda och representera företaget.

(8) Kommanditdelägaren ansvarar endast med sin kommanditinsats. I hans befogenheter ingår inte att leda företaget eller representera detta. Däremot krävs hans godkännande för genomförande av en affär från komplementärens sida som går utanför den vanliga verksamheten.

(9) Skrivelse från kommissionen den 26 januari 1999 (SG(99) D/582) N 100/98, se även EGT C 80, 24.3.1999, s. 3.

(10) Investitionszulagengesetz 1996 N 494/95, SG (95) D/17154, 27.12.1995.

(11) EGT C 184, 21.7. 1992, s. 4.

(12) N 287/91, beslut av den 3 juli 1991.

(13) Se EG-domstolens dom av den 14 november 1984 i mål 323/82, Intermills mot kommissionen, REG 1984, s. 3808.

(14) Det 27:e gemensamma ramprogrammet, lagen om investeringspremier. (Investitionszulagengesetz), riktlinjer för de garantier som lämnats av delstaten Mecklenburg-Vorpommern.

(15) Stöd N 613/96, godkänt genom kommissionens beslut av den 18 december 1998.

(16) Enligt definitionen av små och medelstora företag i bilagan till rekommendation 96/280/EG.

(17) Se fotnot 16.

(18) http://www.knt.de/, 21.5.2001. http://www.kht.de/, 21.5.2001.

(19) Affärshemlighet.

(20) Se fotnot 15.

(21) Se fotnot 18.

(22) EGT C 74, 10.3.1998, s. 9.

(23) EGT L 10, 13.1.2001, s. 33.