Rådets förordning (EG) nr 985/2003

av den 5 juni 2003

om ändring av de antidumpningsåtgärder som infördes genom förordning (EG) nr 1334/1999 på import av magnesiumoxid med ursprung i Folkrepubliken Kina

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen(1) (nedan kallad "grundförordningen"), särskilt artikel 11.3 i denna,

med beaktande av det förslag som kommissionen lagt fram efter samråd med rådgivande kommittén, och

av följande skäl:

A. FÖRFARANDE

1. Gällande åtgärder

(1) Rådet införde i juni 1999 genom förordning (EG) nr 1334/1999(2) slutgiltiga antidumpningstullar på import av magnesiumoxid med ursprung i Folkrepubliken Kina (nedan kallad "Kina"). Tullarna hade formen av ett minimiimportpris.

2. Inledande

(2) Kommissionen meddelade den 13 juni 2002 genom ett tillkännagivande (nedan kallat "tillkännagivande om inledande") som offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(3) att en partiell interimsöversyn skulle inledas i enlighet med artikel 11.3 i grundförordningen av de antidumpningsåtgärder som tillämpades på import till gemenskapen av magnesiumoxid med ursprung i Kina.

(3) Kommissionen inledde översynen på eget initiativ, i syfte att undersöka om formen för de gällande åtgärderna var lämplig. Enligt de nuvarande åtgärderna, som har formen av ett minimiimportpris, görs det inte någon åtskillnad mellan försäljningen till närstående parter och försäljningen till icke-närstående parter, eller mellan direkt försäljning till gemenskapen och indirekt försäljning, dvs. försäljning direkt från en exportör i det berörda landet till en importör i gemenskapen. Att det inte görs någon åtskillnad mellan olika typer av försäljning kan leda till att åtgärderna kringgås. Parterna skulle faktiskt kunna fastställa importpriset på en konstlat hög nivå när varorna importeras till gemenskapen i syfte att undvika betalning av antidumpningstullar. Denna konstlat höga nivå kan uppnås genom att närstående parter kommer överens om detta eller genom att priset drivs upp till följd av på varandra följande försäljning före tullklarering.

(4) De gällande åtgärderna förefaller därför inte vara tillräckliga för att motverka den skadevållande dumpningen.

(5) Vidare tas det i de gällande åtgärderna inte hänsyn till de situationer i vilka importerade varor har skadats före övergången till fri omsättning i gemenskapen. Det bör i detta sammanhang påpekas att, eftersom åtgärderna inte bör gå utöver vad som är nödvändigt för att undanröja skada, hänsyn bör tas till en eventuell värdeminskning i samband med skada, innan varorna övergår till fri omsättning i gemenskapen.

3. Undersökning

(6) Kommissionen underrättade officiellt de exporterande tillverkare, importörer och användare som den visste var berörda samt deras intresseorganisationer, företrädare för det berörda exportlandet och gemenskapstillverkarna om att förfarandet skulle inledas.

(7) Berörda parter gavs tillfälle att inom den tid som angavs i tillkännagivandet om inledande skriftligen lämna sina synpunkter och begära att bli hörda.

(8) En handelskammare i det berörda landet, en sammanslutning av gemenskapstillverkare, samt importörer och handlare i gemenskapen lämnade skriftliga synpunkter. Alla parter som inom den angivna tidsfristen begärde att bli hörda, och som visade att det fanns särskilda skäl till att höra dem, gavs tillfälle till att bli hörda.

(9) Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som den ansåg nödvändiga för att avgöra om de gällande åtgärderna var lämpliga.

B. FÖRSÄLJNING TILL NÄRSTÅENDE OCH ICKE-NÄRSTÅENDE PARTER

(10) Exportörer som omfattas av åtgärderna kan, när de exporterar till närstående företag i gemenskapen, fakturera till ett pris som är högre än minimiimportpriset och därefter utjämna detta pris efter tullklarering. Detta kan leda till att minimiimportpriset blir verkningslöst, eftersom det kan innebära att den berörda produkten faktiskt fortfarande exporteras till gemenskapen under minimiimportpriset. Detta skulle följaktligen kunna leda till återförsäljningspriser i gemenskapen som förhindrar att de med åtgärden avsedda effekterna uppnås, dvs. att undanröja de skadevållande effekterna av dumpningen.

(11) Om emellertid de kinesiska exportörernas försäljning till närstående importörer i gemenskapen omfattades av en värdetull skulle den allvarliga risken för ett sådant undanhållande av tull mellan närstående parter vara avsevärt mycket mindre och en eventuell prismanipulation lättare kunna upptäckas. En värdetull skulle fastställas på grundval av värdet enligt gällande regler för fastställande av tullvärdet för varor som importeras till gemenskapen, såsom de fastställs i gemenskapens tullkodex(4). När det gäller transaktioner mellan icke-närstående parter skall enligt gemenskapens tullkodex värdet för tulländamål på de varor som importeras normalt motsvara transaktionsvärdet. För att ett transaktionsvärde mellan närstående parter skall godtas av tullen måste exportören visa att detta värde ligger mycket nära ett av de transaktionsvärden som anges i artikel 30 i gemenskapens tullkodex. Det är en del av tullmyndigheternas dagliga arbete att upptäcka om transaktionsvärden som fastställts på det viset eventuellt är för lågt satta. Om tullmyndigheterna upptäcker att internpriset mellan närstående parter är konstlat lågt beräknar de ett nytt och högre tullvärde. I gemenskapens tullagstiftning(5) ges en uttömmande definition av begreppet "närstående parter" för tulländamål. Det är därför en del av tullmyndigheternas rutinmässiga verksamhet att fastställa huruvida en transaktion görs mellan närstående parter, och tullmyndigheterna är därför väl rustade att fastställa status för de parter som handlar med den berörda produkten. Om därför en värdetull tillämpades skulle tullmyndigheterna vara i stånd att upptäcka en oegentlig värdedeklaration mellan närstående parter och därmed göra ett kringgående svårare.

(12) Den tull som skall betalas skall vara baserad på transaktionsvärdet. Om parterna skulle minska transaktionsvärdet skulle detta sannolikt få konsekvenser för efterföljande undersökningar, inbegripet antiabsorptionsundersökningar, eftersom dessa låga transaktionsvärden skulle ligga till grund för fastställandet av det nya exportpriset med risk för en ökning av dumpningsmarginalen. Om det är fråga om värdetull framgår i detta sammanhang de (låga) transaktionsvärdena av de relevanta fraktdokumenten.

(13) Slutligen bör hänsyn också tas till att närstående parter i högre grad stimuleras att manipulera priserna i händelse av ett minimiimportpris. Med ett minimiimportpris skulle prismanipulation till och med kunna leda till att antidumpningstullen inte betalades alls. Vid en värdetull däremot skulle eventuella prismanipulationer endast leda till en lägre tull, eftersom tullen beräknas som en procentsats av det pris som tas ut. Risken för prismanipulation är därför större vid ett minimiimportpris än vid en värdetull.

(14) Gemenskapstillverkarna begärde att det inte skulle göras någon ändring av åtgärdernas form för transaktioner mellan närstående importörer. De hävdade att det finns en risk för att nationella tullmyndigheter inte fastställer närstående importörers status på ett korrekt sätt. Det görs gällande att icke-närstående importörer till följd av detta skulle kunna utge sig för att vara närstående importörer och därmed oberättigat kunna omfattas av värdetullen i stället för minimiimportpriset. Såsom anges ovan har tullmyndigheterna möjlighet att fastställa de inblandade parternas status. Oavsett formen, dvs. oavsett om det rör sig om ett minimiimportpris eller en värdetull, är effekten av tullen dessutom densamma, nämligen att undanröja effekterna av skadevållande dumpning. Tullen har därför alltid samma effekt, även i den osannolika situationen att importörer oberättigat skulle utge sig för att vara närstående, samtidigt som den totala risken för kringgående anses ha minskat.

(15) Mot bakgrund av ovanstående är slutsatsen också att om de kinesiska exportörernas försäljning till närstående parter i gemenskapen omfattades av en värdetull, skulle riskerna för kringgående av tullen i hög grad minskas. Gemenskapstillverkarnas begäran att inte ändra formen på de åtgärder som tillämpas för närstående importörer avslås därför.

(16) Gemenskapstillverkarna hävdade också att definitionen av priset i den föreskrivande delen av förordning (EG) nr 1334/1999 "nettopriset fritt gemenskapens gräns" fortfarande gör att det är möjligt för importörer att förtulla varorna vid slutanvändarens tullager och därmed ta med alla kostnader för logistik som uppkommer mellan "cif free out" och "fritt slutkonsumenten" och att importpriset därför kan vara konstlat högt. Man begärde därför att lydelsen skulle ändras till "fritt gemenskapens hamn".

(17) Det tullvärde som fastställs enligt definitionen "netto fritt gemenskapens gräns" omfattar emellertid endast transport- och försäkringskostnader för de importerade varorna samt de lastnings- och hanteringskostnader som är förenade med transporten av de importerade varorna till importstället på gemenskapens tullområde. Kostnader som efter importen uppkommer från gränsen till slutkonsumenten är därför inte inkluderade och begäran avslås därför såsom ogrundad.

(18) För att inte kostnaden för åtgärden skulle absorberas hävdade gemenskapsindustrin också att åtgärden, i syfte att förebygga eventuell prismanipulation, borde ha formen av en dubbel tull, dvs. ett minimiimportpris eller en värdetull, beroende på vilken som var högst. Detta argument var inte underbyggt och avslogs därför.

(19) En handelskammare hävdade slutligen att alla transaktioner som sker till ett pris som är lika högt som eller högre än minimiimportpriset är tillräckliga för att undanröja skadan, oavsett om dessa transaktioner är avsedda för en närstående eller en icke-närstående part. Om en värdetull tillämpas på ett pris som är lika högt som eller högre än minimiimportpriset skulle skyddet gå utöver vad som är nödvändigt för att undanröja skada.

(20) I detta avseende framhålls det att oavsett åtgärdens form, dvs. oavsett om det rör sig om ett minimiimportpris eller en värdetull, är effekten av tullen densamma, dvs. att undanröja effekterna av skadevållande dumpning. Å andra sidan, föreslås det inte att värdetullen bör tillämpas samtidigt med minimiimportpriset, utan i stället för detta. Såsom anges ovan kan exportörer av produkter som omfattas av gällande antidumpningsåtgärder dessutom lätt fakturera till ett pris som är konstlat högt (dvs. högre än minimiimportpriset) när de exporterar till närstående företag i gemenskapen och därefter utjämna detta pris efter tullklarering. Detta kan leda till att minimiimportpriset blir verkningslöst och till att de efterföljande återförsäljningspriserna i gemenskapen inte får de verkningar som är avsedda med åtgärden. Av dessa skäl och av hänsyn till den allvarliga risken för prismanipulation vid försäljning mellan närstående parter avslås det av handelskammaren framförda argumentet.

C. DIREKT OCH INDIREKT FÖRSÄLJNING MELLAN ICKE-NÄRSTÅENDE PARTER

(21) När det gäller försäljning mellan icke-närstående parter bör det göras en ytterligare åtskillnad mellan direkt försäljning (dvs. mellan en importör i gemenskapen och en exportör i det berörda landet) och indirekt försäljning (dvs. en försäljning som inte gjorts direkt från en exportör i det berörda landet till en importör i gemenskapen), eftersom det i det senare fallet föreligger samma risk för prismanipulation.

(22) En importör hävdade att det inte borde göras någon åtskillnad mellan direkt och indirekt försäljning till gemenskapen, eftersom detta skulle leda till att importörerna inte behandlades lika. Importörer som köper produkterna via handlare i tredjeland skulle t.ex. missgynnas jämfört med importörer som köper produkten direkt från en exportör i det berörda landet, även om alla inblandade företag var icke-närstående företag.

(23) För det första bör det erinras om att båda typerna av tullar leder till att effekterna av skadevållande dumpning undanröjs och därför är fastställda på samma nivå. För det andra motiveras åtskillnaden mellan direkt och indirekt försäljning av att det är nödvändigt att begränsa risken för prismanipulation. Denna risk anses råda i alla de tillfällen där försäljningen inte görs direkt från en exportör i Kina till en icke-närstående exportör i gemenskapen, eftersom ett större antal parter är inblandade och det är svårt för tullmyndigheterna att kontrollera hela händelseförloppet när försäljningen sker via handlare i tredjeland. Hur allvarlig denna risk är framgår tydligt av revisionsrättens slutsatser i dess årsrapport för år 2000(6). På grund av den stora risk för prismanipulation vid indirekt försäljning, och som anses väga tyngre än den potentiella nackdelen för importörer som hämtar sina varor från tredjeland, avslås importörens argument.

(24) Slutsatsen är därför att försäljningen från exportörer i Kina direkt till en icke-närstående part i gemenskapen även i fortsättningen bör omfattas av de minimiimportpriser som konstaterades vara en lämplig åtgärd i den ursprungliga undersökningen. För att undvika risken för prismanipulation bör emellertid en värdetull på 27,1 % i enlighet med vad som tidigare fastställts(7) tillämpas i alla övriga fall.

D. SKADADE VAROR

(25) Enligt artikel 145 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 kan vid fastställande av tullvärdet i fall där varor har skadats före övergången till fri omsättning en proportionell fördelning göras av det pris som faktiskt betalats eller skall betalas. Värdetullarna på skadade varor följer således sänkningen av de priser som har betalats eller skall betalas när en vara har skadats, och den tull som skall betalas minskar automatiskt.

(26) När det rör sig om en skadad vara för vilken ett minimiimportpris tas ut, sker det inte automatiskt en justering nedåt för den tull som skall betalas, dvs. skillnaden mellan minimiimportpriset och nettopriset fritt gemenskapens gräns före tullklarering. Följden är att om samma minimiimportpris som tillämpas på varor som inte har skadats också skulle tillämpas på skadade varor skulle åtgärderna kunna gå utöver vad som är nödvändigt för undanröjande av skada.

(27) I syfte att undvika ovannämnda situation bör minimiimportpriset när det gäller skadade varor minskas med en procentsats motsvarande fördelningen av det pris som faktiskt betalats eller skall betalas. Den tull som skall betalas kommer då att motsvara skillnaden mellan det nedsatta minimiimportpriset och det nedsatta nettopriset fritt gemenskapens gräns före tullklarering.

(28) Gemenskapstillverkarna hävdade att tullvärdet för skadade varor, i syfte att undvika bedrägeri, borde fastställas av en oberoende expert.

(29) Värderingen av varor, skadade eller inte, utförs av tullmyndigheterna i enlighet med väl etablerade regler som fastställs i gemenskapens tullkodex. Mot bakgrund av dessa regler, som garanterar en tillräcklig grad av opartiskhet, anses det inte finnas något behov av ytterligare bestämmelser. Begäran avslås därför.

(30) Eftersom det saknas väl underbyggda argument från berörda parter är slutsatsen att den tull som skall betalas i de fall där varor har skadats innan de övergår till fri omsättning bör motsvara skillnaden mellan det nedsatta minimiimportpriset och det nedsatta nettopriset fritt gemenskapens gräns före tullklarering.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Artikel 1.2 i förordning (EG) nr 1334/1999 skall ersättas med följande:

"2. Antidumpningstullen skall fastställas till

a) skillnaden mellan minimiimportpriset på 112 euro per ton och nettopriset fritt gemenskapens gräns före tull, i samtliga fall när det sistnämnda priset är

- lägre än minimiimportpriset, och

- fastställs på grundval av en faktura utställd av en exportör etablerad i Kina direkt till en icke-närstående part i gemenskapen (Taric-tilläggsnummer A420),

b) noll, om nettopriset fritt gemenskapens gräns före tull fastställs på grundval av en faktura utställd av en exportör etablerad i Kina direkt till en icke-närstående part i gemenskapen och är lika högt som eller högre än minimiimportpriset på 112 euro per ton (Taric-tilläggsnummer A420),

c) ett belopp motsvarande en värdetull på 27,1 % i alla övriga fall som inte omfattas av a och b (Taric-tilläggsnummer A999).

I de fall där antidumpningstullen fastställs i enlighet med artikel 1.2 a och varorna har skadats före övergången till fri omsättning, och det pris som faktiskt betalats eller skall betalas därför i enlighet med artikel 145 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 fördelas för fastställandet av tullvärdet, skall det ovannämnda minimiimportpriset nedsättas med en procentsats som motsvarar fördelningen av det pris som faktiskt betalats eller skall betalas. Den tull som skall betalas kommer då att motsvara skillnaden mellan det nedsatta minimiimportpriset och det nedsatta nettopriset fritt gemenskapens gräns före tullklarering."

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Luxemburg den 5 juni 2003.

På rådets vägnar

M. Stratakis

Ordförande

(1) EGT L 56, 6.3.1996, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1972/2002 (EGT L 305, 7.11.2002, s. 1).

(2) EGT L 159, 25.6.1999, s. 1.

(3) EGT C 140, 13.6.2002, s. 6.

(4) EGT L 302, 19.10.1992, s. 1.

(5) Kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 253, 11.10.1993, s. 1). Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 444/2002 (EGT L 68, 12.3.2002, s. 11).

(6) EGT C 359, 15.12.2001, skälen 1.31 och 1.35.

(7) Rådets förordning (EEG) nr 1473/93 (EGT L 145, 17.6.1993, s. 1).