KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 2713/94 av den 8 november 1994 om ändring av förordning (EEG) nr 2053/89 om tillämpningsföreskrifter för systemet med minimipriser vid import av vissa bearbetade körsbär

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 426/86 av den 24 februari 1986 om den gemensamma organisationen av marknaden för bearbetade produkter av frukt och grönsaker(1), senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 1490/94(2), särskilt artikel 9.6 i denna, och

med beaktande av följande:

I artikel 2.3 i kommissionens förordning (EEG) nr 2053/89(3), senast ändrad genom förordning (EEG) nr 3821/92(4), föreskrivs de villkor på vilka det viktade genomsnittet av återförsäljningspriserna för vissa bearbetade körsbär skall anses vara importpriset. För att förhindra en artificiell minskning av skyddet bör det föreskrivas att importpålagor motsvarande införselskatt och indirekta skatter som faktiskt betalas vid import skall dras av från de noterade återförsäljningspriserna. I artikel 2.6 i samma förordning definieras "slutanvändare". De tillverkare som förpackar produkten i detaljhandelsförpackning kan inte omfattas av detta begrepp, för även om sådan förpackning och presentation resulterar i en förändring av KN-numret kan detta inte anses vara bearbetning vid tillämpningen av de berörda bestämmelserna.

I artikel 6 i förordning (EEG) nr 2053/89 föreskrivs om ett särskilt kontrollförfarande. Erfarenheten visar att när det förfarandet tillämpas bör varornas övergång till fri omsättning endast tillåtas efter ställande av den säkerhet som föreskrivs i artikel 248 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen(5), senast ändrad genom förordning (EEG) 2193/94(6). Den säkerheten bör krävas om tullmyndigheterna hyser några tvivel om att importpriset är korrekt, även före de kontroller som föreskrivs i artikel 248. I fråga om kontroller i efterhand bör det klargöras att mått och steg avses vidtas för att återvinnaförfallna tullavgifter i enlighet med artikel 220 i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen(7). Därutöver bör det klargöras att ränta skall betalas på förfallna tullavgifter enligt samtliga kontrollförfaranden.

I artikel 7.1 i förordning (EEG) nr 2053/89 föreskrivs villkoren för att minimipriset vid import skall anses ha följts. Erfarenheten visar att för undvikande av störningar måste hänsyn tas till de importpålagor som faktiskt betalas och till kostnaden för eventuell behandling som den importerade produkten genomgår efter import och före försäljning till slutkonsumenten.

De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från Förvaltningskommittén för bearbetade produkter av frukt och grönsaker.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Förordning (EEG) nr 2053/89 ändras på följande sätt:

1. Artikel 2 skall ändras enligt följande:

a) Punkt 3 skall ersättas med följande:

"3. Om det upptäcks att priserna vid detaljhandels-försäljning eller via mellanhänder, efter avdrag för de importpålagor som faktiskt betalats, är lägre än minimipriset i fråga om mer än 15 % av en importerad försändelse, skall det viktade genomsnittet av dessa justerade priser anses vara importpriset."

b) Punkt 6 skall ersättas med följande:

"6. Vid tillämpningen av denna förordning avses med slutanvändare antingen en tillverkare som använder den berörda produkten för att bearbeta den på annat sätt än genom förpackning till en produkt som omfattas av ett annat KN-nummer än det som anges i försäkran om övergång till fri omsättning, eller en detaljhandlare som säljer endast till konsumenter."

2. Artikel 6 skall ersättas med följande:

"Artikel 6

1. När tullmyndigheterna hyser välgrundade tvivel om att det pris som anges i försäkran om övergång till fri omsättning avspeglar det faktiska importpriset, skall de tillåta övergång till fri omsättning först efter det att importören har ställt den säkerhet som avses i artikel 248.1 i förordning (EEG) nr 2454/93, plus ränta för den period på sex månader som avses i andra stycket. Den tillämpliga räntesatsen skall vara den dröjsmålsränta som gäller enligt nationell lagstiftning.

Importörer skall ha sex månader på sig att bevisa att produkten har avsatts på villkor som säkerställer att minimipriset vid import följs. Om denna tidsfrist inte iakttas skall detta leda till att säkerheten förverkas, utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i punkt 2.

2. Den tidsfrist som fastställs i punkt 1 får av de behöriga myndigheterna förlängas med upp till tre månader efter en välgrundad ansökan från importören, förutsatt att säker-heten justeras i enlighet härmed."

3. Artikel 7.1 skall ersättas med följande:

"1. Minimipriset vid import skall anses följas om importören företer bevis avseende minst 95 % av den importerade försändelsen om att produkten i alla saluföringsled har sålts till ett pris som lägst motsvarar minimipriset vid import efter avdrag för de faktiskt betalade importpålagorna. Om produkten genomgår behandling efter dess övergång till fri omsättning och innan den säljs till slutkonsumenten, skall kostnaden för den behandlingen avspeglas i försäljningspriset till slutanvändaren."

4. Artikel 10 skall ersättas med följande:

"Artikel 10

Om den behöriga myndigheten vid en kontroll upptäcker att minimipriset vid import inte har följts skall de driva in de förfallna avgifterna i enlighet med artikel 220 i förordning (EEG) nr 2913/92. Vid fastställandet av det avgiftsbelopp som skall återvinnas eller som återstår att återvinna skall de ta hänsyn till den ränta som uppkommer från och med dagen för varornas övergång till fri omsättning till dagen för återvinning. Den räntesats som skall tillämpas skall vara den dröjsmålsränta som gäller enligt nationell lagstiftning."

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 8 november 1994.

På kommissionens vägnar

René STEICHEN

Ledamot av kommissionen

(1) EGT nr L 49, 27.2.1986, s. 1

(2) EGT nr L 161, 29.6.1994, s. 13.

(3) EGT nr L 195, 11.7.1989, s. 11.

(4) EGT nr L 387, 31.12.1992, s. 24.

(5) EGT nr L 253, 11.10.1993, s. 1.

(6) EGT nr L 235, 9.9.1994, s. 6.

(7) EGT nr L 302, 19.10.1992, s. 1.