KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EG) nr 452/1999 av den 1 mars 1999 om fastställande av den minimiavkastning som skall uppnås för att produktionsstöd skall beviljas för spånadslin och hampa

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 1308/70 av den 29 juni 1970 om den gemensamma organisationen av marknaden för lin och hampa (1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 3290/94 (2),

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 619/71 av den 22 mars 1971 om allmänna bestämmelser för beviljande av stöd för lin och hampa (3), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1420/98 (4), särskilt artikel 6 i denna, och

av följande skäl:

I kommissionens förordning (EEG) nr 1164/89 av den 28 april 1989 om närmare bestämmelser för stödet för spånadslin och hampa (5), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2814/98 (6), fastställs villkoren för att rätten till stöd skall beviljas. Enligt förordning (EEG) nr 619/71 får kommissionen fastställa kriterier för normalt odlingsarbete, särskilt genom att bestämma en minimiavkastning som bör respekteras. Det är nödvändigt att fastställa en minimiavkastning för att undvika att spånadslin och hampa inte odlas i produktionshänseende utan endast för att få ett högre stöd än för andra jordbruksgrödor.

Den minimiavkastning som skall uppnås för att produktionsstöd skall beviljas för spånadslin från och med regleringsåret 1998/99 fastställdes genom kommissionens förordning (EG) nr 2183/97 (7). De erfarenheter som gjorts under det regleringsåret visar att bestämmelserna i nämnda förordning bör förenklas och därmed bör även nivån på den fastställda minimiavkastningen anpassas. Dessutom har det visat sig att det för enhetlighetens skull även bör fastställas en minimiavkastning som skall uppnås för att produktionsstöd för hampa skall beviljas. Förordning (EG) nr 2183/97 bör därför upphöra att gälla och det bör utifrån gemensamma principer fastställas nya minimiavkastningar som skall uppnås för att produktionsstöd skall beviljas för spånadslin och hampa.

För att ta hänsyn till de särskilda mark- och klimatförhållandena bör det föreskrivas att det skall införas minimiavkastningar för spånadslin och för hampa som är anpassade till odlingsförhållandena i gemenskapens viktigaste odlingsområden och som överensttämmer med god odlingspraxis. För enkelhetens skull bör antalet olika nivåer på den minimiavkastning som skall uppfyllas begränsas.

För att ta hänsyn til befintliga odlingssätt, särskilt i Förenade kungariket, bör det för denna medlemsstat föreskrivas en övergångsperiod så att landet gradvis kan införa minimiavkastningar i enlighet med god odlingspraxis.

Den areal och produktion som avkastningen skall beräknas på bör fastställas.

Om den fastställda avkastningen är lägre än minimiavkastningen skall enligt förordning (EG) nr 2183/97 effekterna av eventuella särskilda väderleksförhållanden undersökas i varje enskilt fall, liksom möjligheterna att gradvis minska stödet, dock alltid med en gräns för avkastningen under vilken det inte beviljas något stöd. Det kan hända att minimiavkastningen inte kan uppnås av flera sammanhängande orsaker vars enskilda effekter är svåra att identifiera. Trots vissa minskningar av minimiavkastningen til följd av denna förordning får de berörda arealerna inte helt uteslutas från stöd, utan beviljas i sådana fall ett nedsatt stöd. Det bör fastställas en enhetlig nivå för nedsatt stöd som är lätt att tillämpa och som inte utgör ett incitament i förhållande till stöd som beviljas för andra jordbruksgrödor.

Förvaltningskommittén för lin och hampa har inte avgivit något yttrande inom den tid som dess ordförande bestämt.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Stöd till produktion av spånadslin och stöd till produktion av hampa får beviljas endast för arealer vars avkastning i linhalm som inte är urtröskad eller hampstjälkar som inte är urtröskade uppgår till minst följande miniminivåer:

- För arealer i Tyskland, Österrike, Belgien, Danmark, Finland, Frankrike, Irland, Luxemburg, Nederländerna, Förenade kungariket och Sverige: 2,5 ton per hektar.

- För arealer i övriga medlemsstater: 1,5 ton per hektar.

Minimiavkastningen av linhalm som inte är urtröskad skall dock anpassas på följande sätt för arealer i Förenade kungariket:

a) För regleringsåret 1999/2000: 1,5 ton per hektar.

b) För regleringsåret 2000/01: 2 ton per hektar.

Artikel 2

1. Den avkastning som skall beaktas skall vara den genomsnittliga avkastningen ej urtröskad linhalm från arealer för vilka det lämnats in en ansökan om stöd, eller om den som ansöker om stöd är en odlare enligt artikel 3a b i förordning (EEG) nr 619/71, från arealer som odlas av varje ägare eller jordbrukare som den sökande har ingått ett avtal om linodling med.

2. Den genomsnittliga avkastning som avses i första stycket skall vara lika med den mängd ej urtröskad linhalm i ton som tagits från fälten och som är färdig för beredning dividerat med arealen i hektar.

Däremot gäller följande:

- Om linhalmen skördas separat från fröna skall frövikten läggas till vikten av den linhalm som anländer till beredningsföretaget.

- Om linhalmen skördas med en maskin som själv separerar fibrerna från de vedartade delarna skall linhalmens vikt ersättas med den totala vikten av de olika produkter som följer av att en sådan maskin använts. Om det inte går att väga stjälkens vedartade delar skall medlemsstaten fastställa vikten i fråga, med hänsyn tagen till motsvarande resultat från god odlingspraxis, utifrån en koefficient som fastställts på grundval av kontroller som gjorts på platsen och de tekniska specifikationerna för maskinen i fråga.

3. Huruvida minimiavkastningen har uppnåtts skall slås fast på grundval av de uppgifter som avses i punkterna 1 och 2 och som skall finnas tillgängliga före ett av medlemsstaten fastställt datum och före den 30 juni regleringsåret i fråga. Om uppgifterna visar att minimiavkastningen inte har uppnåtts skall medlemsstaten underrätta den berörda parten om detta och på dennes begäran, efter kontroll på platsen, ta hänsyn till den uppskattade vikten av de kvantiteter från det regleringsåret som denne har i lager.

Artikel 3

Om den minimiavkastning som avses i artikel 1 inte uppnås skall stödet för de berörda arealerna minskas med 65 %.

Artikel 4

Förordning (EG) nr 2183/97 skall upphöra att gälla från och med den 1 augusti 1999.

Artikel 5

Denna förordning träder i kraft den sjunde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Den skall gälla från och med regleringsåret 1999/2000.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 1 mars 1999.

På kommissionens vägnar

Franz FISCHLER

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 146, 4.7.1970, s. 1.

(2) EGT L 349, 31.12.1994, s. 105.

(3) EGT L 72, 26.3.1971, s. 2.

(4) EGT L 190, 4.7.1998, s. 7.

(5) EGT L 121, 29.4.1989, s. 4.

(6) EGT L 349, 22.12.1998, s. 50.

(7) EGT L 299, 4.11.1997, s. 4.