RÅDETS DIREKTIV av den 16 juni 1975 om åtgärder för att främja den faktiska etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster som handelsresande och hemförsäljare, särskilt övergångsåtgärder för dessa former av verksamhet (75/369/EEG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 49, 57, 66 och 235 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande (1),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (2), och

med beaktande av följande:

I enlighet med fördraget är all särbehandling som grundar sig på nationalitet vad gäller rätten att etablera sig och erbjuda tjänster förbjuden fr.o.m. övergångsperiodens utgång. Principen om sådan behandling som grundar sig på nationalitet tillämpas särskilt på rätten att ansluta sig till yrkesorganisationer i den mån som vederbörandes yrkesverksamhet oundvikligen medför att denna rätt utövas.

I artikel 57 i fördraget föreskrivs dessutom, att i syfte att underlätta för de personer som påbörjar och utövar former av verksamhet som egenföretagare skall direktiv utfärdas för ömsesidigt erkännande av utbildnings- och examensbevis och övriga kompetensbevis samt en samordning av lagar och andra författningar i medlemsstaterna.

I brist på ömsesidigt erkännande av examensbevis eller av omedelbar samordning synes det ändå vara önskvärt att på de nämnda verksamhetsområdena underlätta genomförandet av etableringsfriheten och friheten att erbjuda tjänster genom att vidta sådana övergångsåtgärder som nämns i de allmänna handlingsprogrammen (3). Detta bör ske först och främst i syfte att undvika exceptionella svårigheter för medborgare från de medlemsstater där utövandet av sådan verksamhet inte är underkastat några villkor.

För att förebygga en sådan utveckling bör det främsta syftet med övergångsåtgärderna vara, att de värdländer där det finns bestämmelser för rätten att påbörja nämnda former av verksamhet erkänner det faktiska utövandet av näringen i det tidigare hemvistlandet under en rimlig period som är tillräckligt näraliggande i tiden, som en garanti för att vederbörande förfogar över samma yrkeskunskaper som krävs av värdlandets egna medborgare.

Verksamhetsformer som hänför sig till detaljhandel i affärslokaler och försäljning av varor från fasta stånd på övertäckta marknadsplatser omfattas av direktiv 68/363/EEG och 68/364/EEG (4) vad gäller detaljhandel. Föreliggande direktiv bör därför tillämpas på de former av försäljningsverksamhet som sker på marknadsplatser utan fasta stånd och på utomhusmarknader.

Rådets direktiv 64/222/EEG och 64/224/EEG (5) om verksamhetsformer för agenter inom handel, industri och hantverk tillämpas dessutom redan på sådana former av verksamhet som utövas av handelsresande och hemförsäljare.

Detta direktiv skall inte bara tillämpas på de former av näringsverksamhet som utövas av handelsresande och hemförsäljare utan även på andra former av sådan ekonomisk verksamhet, i den mån som dessa verksamhetsformer inte omfattas av tidigare direktiv.

Detta direktiv tillämpas inte i någon medlemsstat på sådan ambulerande verksamhet som är förbjuden i den medlemsstaten.

Sådana former av verksamhet som utövas av innehavare av marknadsplats omfattas av detta direktivs räckvidd, i de fall då dessa är handelsresande eller hemförsäljare.

Syftet med de övergångsbestämmelser som föreskrivs i detta direktiv kommer att bortfalla, så snart som samordningen av villkoren för att påbörja och utöva verksamhetsformerna i fråga och ett ömsesidigt erkännande av utbildnings- och examensbevis och övriga kompetensbevis har uppnåtts.

Detta direktiv berör inte bestämmelser i medlemsstaternas lagar och andra författningar om förbud för bolag och enskilda firmor att bedriva ambulerande verksamhet.

I den mån som möjligheten för anställda att i medlemsstaterna påbörja och utöva sådana former av verksamhet som avses i detta direktiv är avhängig av innehavet av yrkeserfarenhet, bör detta direktiv även tillämpas på denna kategori av personer i syfte att undanröja ett hinder för arbetskraftens fria rörlighet och därmed innebära en komplettering av de åtgärder som vidtagits i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 (6) av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen.

Av samma skäl bör bestämmelserna om kravet på god vandel och bevis att inte ha varit försatt i konkurs även tillämpas på anställda.

Utövandet av näringsverksamheten i fråga och förvärvet av yrkesutbildningen skall ha ägt rum i samma näringsgren som den inom vilken förmånstagaren vill etablera sig i värdlandet, i de fall då denna stat kräver samma villkor av de egna medborgarna.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. Medlemsstaterna skall med avseende på de i avdelning I i de allmänna programmen för upphävande av begränsningar av etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster nämnda fysiska personerna och bolagen eller enskilda firmorna (här nedan kallade förmånstagare), som vill utöva sådana former av verksamhet som avses i artikel 2, vidta åtgärder med avseende på etablering eller erbjudande av tjänster på sitt territorium som närmare anges i detta direktiv.

2. Detta direktiv skall även tillämpas på de medborgare i medlemsstaterna som enligt bestämmelserna i förordning (EEG) nr 1612/68 i egenskap av anställda vill utöva de former av verksamhet som avses i artikel 2.

Artikel 2

Detta direktiv skall tillämpas på följande former av ambulerande verksamhet:

a) Köp och försäljning av varor:

- genom handelsresande och hemförsäljare, gårdfarihandlare eller gatuförsäljare (ur ISIC-grupp 612),

- på övertäckta marknadsplatser utan fasta stånd och på utomhusmarknader.

b) De verksamhetsformer som omfattas av redan vidtagna övergångsåtgärder, i vilka utövandet av dessa former av verksamhet som handelsresande och hemförsäljare uttryckligen undantas eller inte omnämns.

Artikel 3

1. I de fall då ett värdland av de egna medborgare, som vill påbörja någon form av verksamhet enligt i artikel 2, kräver skötsamhetsbevis och bevis att de inte har varit försatta i konkurs eller ettdera av dessa bevis, skall den staten i fråga om medborgare i andra medlemsstater som tillräckligt bevis för detta godta utdrag ur kriminalregistret eller, om något sådant intyg inte kan uppvisas, motsvarande handling utfärdad av behörig rättsinstans eller förvaltningsmyndighet i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland, av vilken framgår att dessa villkor är uppfyllda.

2. I de fall då det i ett värdland på de egna medborgarna ställs särskilda krav på god vandel för att utöva någon form av verksamhet enligt artikel 2, och bevis på att dessa krav är uppfyllda inte kan erhållas enligt den handling som nämns i punkt 1, skall den staten vad gäller medborgare i andra medlemsstater som tillräckligt bevis för detta godta ett intyg utfärdat av behörig rättsinstans eller förvaltningsmyndighet i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland, av vilken framgår att dessa villkor är uppfyllda. Ett sådant intyg skall hänföra sig till vissa bestämda fakta, som i värdlandet betraktas som relevanta.

3. I de fall då det i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland inte utfärdas sådana handlingar, som avses i punkt 1 eller sådana intyg som avses i punkt 2, om god vandel eller att denne inte har varit försatt i konkurs, kan ett sådant bevis ersättas av en försäkran under ed eller, i de stater där detta inte förekommer, av en förklaring på heder och samvete, som avgivits inför behörig rättsinstans eller förvaltningsmyndighet eller, där så är lämpligt, inför notarius publicus i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland. En sådan myndighet eller notarius publicus utfärdar intyg, som bekräftar äktheten av försäkran under ed eller förklaring på heder och samvete. En förklaring om att vederbörande inte varit försatt i konkurs kan även avges inför behörig yrkes- eller handelsorganisation i samma land.

4. Handlingar som utfärdats i överensstämmelse med punkterna 1, 2 och 3 får inte vara äldre än tre månader.

5. Medlemsstaterna skall inom den tid som anges i artikel 12 utse de myndigheter och organ som är behöriga att utfärda de handlingar som avses i punkterna 1, 2 och 3 och genast underrätta övriga medlemsstater och kommissionen om detta.

6. I de fall då bevis om den finansiella ställningen krävs i värdlandet, skall den staten betrakta intyg som utfärdats av banker i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland som likvärdiga med intyg som utfärdats inom eget territorium.

Artikel 4

De medlemsstater där möjligheten att påbörja och utöva sådan verksamhet som avses i artikel 2 kräver innehav av viss behörighet skall se till, att en förmånstagare som ansöker om detta informeras om bestämmelserna rörande den näringsverksamhet som han avser att bedriva innan han etablerar sig eller påbörjar temporär verksamhet.

Artikel 5

1. I de fall då möjligheten att påbörja eller utöva någon av de former för näringsverksamhet som nämns i artikel 2 i en medlemsstat är avhängig av innehavet av allmänna, merkantila eller yrkesmässiga kunskaper och färdigheter, skall denna medlemsstat såsom tillräckligt bevis för detta godta det faktiska utövandet av ifrågavarande näringsverksamhet i en annan medlemsstat under någon av följande perioder:

a) Tre på varandra följande år antingen som egenföretagare eller i ledande befattning på ett företag.

b) Två på varandra följande år antingen som egenföretagare eller i ledande befattning på ett företag; förmånstagaren skall kunna styrka, att han för ifrågavarande befattning förvärvat minst tre års föregående utbildning genom att förete ett av staten erkänt intyg eller har en utbildning som enligt behörig yrkesorganisation till fullo uppfyller de krav som denna fastställt.

c) Två på varandra följande år antingen som egenföretagare eller i ledande befattning på ett företag; förmånstagaren skall kunna styrka, att han i minst tre år utövat ifrågavarande näringsverksamhet som icke självständig näringsidkare.

d) Tre på varandra följande år i ledande befattning, varav minst tre år i teknisk chefsställning med ansvar för en eller flera av företagets avdelningar; förmånstagaren skall kunna styrka, att han för ifrågavarande verksamhet förvärvat minst tre års föregående utbildning genom att förete ett av staten erkänt intyg eller har en utbildning som enligt behörig yrkesorganisation till fullo uppfyller de krav som denna fastställt.

Värdlandet kan av medborgarna i andra medlemsstater kräva att verksamheten i fråga skall ha utövats och yrkesutbildningen ha förvärvats inom samma (eller likartad) näringsgren som den inom vilken förmånstagaren vill etablera sig i värdlandet, i den mån som detta krävs av de egna medborgarna.

2. I de fall som avses i punkt 1 a och c skall verksamheten i fråga inte ha upphört mer än tio år före dagen för den ansökan som avses i artikel 8. I de fall då en kortare period fastställts för en medlemsstats egna medborgare, kan emellertid denna period även tillämpas på förmånstagarna.

Artikel 6

1. I de fall då sådan näringsverksamhet som avses i artikel 2 i en medlemsstat betraktas som industriell verksamhet eller hantverksrörelse och allmänna, merkantila eller yrkesmässiga kunskaper och färdigheter krävs för att utöva denna verksamhet, skall denna medlemsstat utan hinder av bestämmelserna i artikel 5 som tillräckligt bevis för sådana kunskaper och färdigheter godta det faktiska utövandet av ifrågavarande näringsverksamhet i ett annat medlemsland under någon av följande perioder:

a) Sex på varandra följande år antingen i självständig ställning eller i ledande befattning på ett företag.

b) Tre på varandra följande år antingen i självständig ställning eller i ledande befattning; förmånstagaren skall kunna styrka, att han för verksamheten i fråga förvärvat minst tre års föregående utbildning genom att förete ett av staten erkänt intyg eller har en utbildning som enligt behörig yrkesorganisation till fullo uppfyller de krav som denna fastställt.

c) Tre på varandra följande år i självständig ställning under förutsättning att förmånstagaren kan styrka att han i minst fem år varit verksam i icke självständig ställning.

d) Fem på varandra följande år i ledande befattning, varav minst tre år i teknisk chefsställning med ansvar för en eller flera av företagets avdelningar; förmånstagaren skall kunna styrka, att han för verksamheten i fråga förvärvat minst tre års föregående utbildning genom att förete ett av staten erkänt intyg eller har en utbildning som enligt behörig yrkesorganisation till fullo uppfyller de krav som denna fastställt.

2. I de fall som avses i punkt 1 a och c skall verksamheten i fråga inte ha upphört mer än tio år före dagen för den ansökan som avses i artikel 8. I de fall då en kortare period fastställts för de egna medborgarna i en medlemsstat, kan denna period även tillämpas på förmånstagarna.

Artikel 7

Med utövare av näringsverksamhet i ledande befattning i den bemärkelse som anges i artikel 5 och 6 avses den som bedrivit sådan verksamhet i ett industri- eller handelsföretag på ifrågavarande yrkesområde

a) antingen som företagsledare eller filialchef, eller

b) som ägarens eller företagsledarens ställföreträdare, i de fall då dessa befattningar innebär ett ansvar som är likvärdigt med ägarens eller företagsledarens ansvar, eller

c) i ledande befattning med uppgifter av kommersiell natur och med ansvar för minst en avdelning inom företaget.

Artikel 8

Bevis för att villkoren i artikel 5 och 6 är uppfyllda skall utgöras av ett intyg som utfärdats av behörig myndighet eller instans i vederbörandes ursprungsland eller senaste hemvistland och som denne skall förete som stöd för sin ansökan om tillstånd att utöva ifrågavarande form eller former av verksamhet i värdlandet.

Artikel 9

För att uppfylla bestämmelserna i artikel 6 skall, i den utsträckning som krävs

1. de medlemsstater där möjligheten att påbörja eller utöva någon av de former av näringsverksamhet som nämns i artikel 2 är avhängig av innehav av allmänna, merkantila eller yrkesmässiga kunskaper och färdigheter med kommissionens bistånd informera de övriga medlemsstaterna om det som är mest utmärkande för denna näringsverksamhet,

2. den myndighet som utsetts för detta ändamål i förmånstagarens ursprungsland eller senaste hemvistland intyga, vilka former av yrkesmässig eller handelsmässig verksamhet som faktiskt utövats av förmånstagaren och hur länge denna varat; intygen skall avfattas på grundval av den officiella beskrivningen av näringsverksamheten i fråga, som tillhandahålls av den medlemsstat där förmånstagaren varaktigt eller temporärt vill bedriva denna verksamhet,

3. värdlandet ge vederbörande tillstånd att utöva näringsverksamheten i fråga efter ansökan förutsatt att den verksamhet som avses i intyget på väsentliga punkter överensstämmer med den beskrivning av näringsverksamheten som meddelats enligt punkt 1 och förutsatt att övriga i denna stat fastställda krav är uppfyllda.

Artikel 10

Medlemsstaterna skall inom den tid som anges i artikel 12 utse de myndigheter och organ som är behöriga att utfärda de kompetensbevis som avses i artikel 8 och 9 och genast informera övriga medlemsstater och kommissionen om detta.

Artikel 11

De övergångsbestämmelser som anges i detta direktiv skall tillämpas, till dess regler om en samordning av de nationella bestämmelserna om tillstånd att påbörja och utöva verksamhetsformerna i fråga trätt i kraft.

Artikel 12

Medlemsstaterna skall sätta i kraft de beslut om åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom sex månader efter dagen för anmälan och skall genast underrätta kommissionen om detta.

Artikel 13

Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv.

Artikel 14

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Luxemburg den 16 juni 1975.

På rådets vägnar

R. RYAN

Ordförande

(1) EGT nr C 11, 5.2.1971, s. 43.

(2) EGT nr C 42, 30.4.1971, s. 10.

(3) EGT nr 2, 15.1.1962, s 32/62 och 36/62.

(4) EGT nr L 260, 22.10.1968, s. 1 och 6.

(5) EGT nr 56, 4.4.1964, s. 857/64 och 869/64.

(6) EGT nr L 257, 19.10.1968, s. 2.