REKOMMENDATION Nr 1-64av den 15 januari 1964till medlemstaternas regeringar om en höjning av skyddstullen på järn- och stålprodukter vid gemenskapens yttre gränser

HÖGA MYNDIGHETEN UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATIONmed beaktande av artiklarna 2 P5, 8, 14, 57, 71, 74, 81 och 86 i och bilaga I till fördraget,med beaktande av överenskommelsen av den 19 november 1957 mellan medlemsstaternas regringsföreträdare församlade i ministerrådet om harmonisering av gemenskapens yttre tullsatser på stål,med beaktande av överenskommelsen av den 21 december 1954 om förbindelserna mellan Förenade kungariket (Storbritannien och Nordirland) och Europeiska kol- och stålgemenskapen samt överenskommelsen av den 25 november 1957 mellan samma fördragsslutande parter om handelsförbindelser,med beaktande av bestämmelserna i Allmänna tull- och handelsavtalet (GATT), ochmed beaktande av följande:Situationen på den gemensamma marknaden för stål har under några månader uppvisat allt större obalans mellan tillgång och efterfrågan. Ökad produktionskapacitet såväl i gemenskapens länder som i de övriga av världens stålproducerande länder har ökat konkurrensen på världsmarknaden. Detta har inte bara lett till att gemenskapens export av stål har sjunkit utan även, och framför allt, till att importen av järn- och stålvaror från tredje land till gemenskapen ständigt ökar, vilket skapar ett överskott av järn- och stålvaror på den gemensamma marknaden.Importen av järn- och stålvaror (stål, gjut- och tackjärn) till gemenskapen och gemenskapens hemmaproduktion har under åren 1960 P1963 utvecklats enligt följande:>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

Av dessa tabeller framgår att en relativ ökning har skett av importvolymen till gemenskapen från tredje land särskilt det senaste året vad gäller stål och de två senaste åren vad gäller tack- och gjutjärn, medan gemenskapens hemmaproduktion av råstål, tack- och gjutjärn har legat kvar på samma nivå.Denna ökade volym som hänger samman med överskottsproduktionen i världen har importerats till de låga priser som marginaltillverkarna har hållit. Genom den relativa importökningen kombinerad med de låga priserna utsätts gemenskapens järn- och stålföretag för en ständig och en allt ökande prispress, vilket har lett till att dessa, för att kunna möta konkurrensen, har tvingats anpassa priserna på en stor del av sina varor i enlighet med artikel 60 i fördraget och saluföra dessa till de låga priser som marginaltillverkarna har hållit.Denna import har i sin helhet vållat allvarlig skada på gemenskapens produktion av liknande eller direkt konkurrerande varor. Skadan består framförallt av kraftigt minskade intäkter vilket har lett till en nedskärning av de investeringsprojekt som är nödvändiga för att produktionskapaciteten skall kunna utvidgas och förbättras samt till att sysselsättningens stabilitet allvarligt hotas i vissa områden inom gemenskapen. Dessa skadliga verkningar hindrar fullföljandet av de mål som anges i artikel 3 c Pe och g och är av sådant slag att de kan störa gemensamma marknadens normala funktion.För att råda bot på detta har Höga myndigheten vidtagit åtgärder för den inre marknaden. Den har framförallt förbättrat och närmare utvecklat reglerna för genomförandet av artikel 60. Dessa åtgärder är dock i sig inte tillräckliga för att komma till rätta med situationen inom den gemensamma marknaden. Innan Höga myndigheten kan överväga ett direkt ingripande vad gäller produktionen vid gemenskapens företag måste den i enlighet med de regler om ingripande som fastställs i fördraget, särskilt i artiklarna 5 och 57 i detta, ge företräde åt indirekta åtgärder, vilket inbegriper inte bara prisregleringar utan även åtgärder inom det handelspolitiska området, särskilt sådana som föreskrivs i artikel 74 i fördraget.Gällande tullbestämmelser för gemenskapens järn- och stålvaror baserar sig på en harmoniserad tullnivå som har fastställts av medlemsstaternas regeringar genom en överenskommelse som träffades i slutet av övergångsperioden. Denna harmoniserade nivå ligger långt under den nivå som gäller i andra betydande stålproducerande länder vilkas företag konkurrerar direkt med gemenskapsföretagen, såväl inom som utanför den gemensamma marknaden.Om alla länder inom gemenskapen tillämpade den tullnivå som Italien tillämpar inom ramen för systemet med harmoniserat tullskydd, skulle de skador som orsakas av importen från tredje land minskas avsevärt. Medlemsstaternas regeringar har inte lyckats uppnå enhällighet för att sätta sina minimitullsatser till den nuvarande italienska tullnivån. Med hänsyn till det allmänna ansvar som Höga myndigheten enligt artikel 8 i fördraget har för att de målsättningar som anges i fördraget uppnås anser den det vara nödvändigt att rekommendera regeringarna att de genomför en lämplig höjning av de yttre skyddstullarna.En sådan höjning står för övrigt inte i strid med de uttalanden som gjordes av medlemsstaternas regeringar och Höga myndigheten då de avtalsslutande parterna i GATT beviljade undantag enligt artikel XXV.De åtgärder som Höga myndigheten anser sig vara tvungen att vidta för att ta itu med den situation som beskrivs ovan är inte av det slaget att de står i vägen för en konstruktiv medverkan från gemenskapens sida i de allmänna tullförhandlingarna inom GATT.De omständigheter som redogörs för ovan berättigar till att vidta skyddsåtgärder enligt artikel 74.3 i fördraget. Följande överväganden ligger till grund för denna rekommendation:1. Höjningen av yttre skyddstullar, vilket är avsikten med denna rekommendation, är inte till sin natur sådan att den kan rekommenderas endast principiellt. Snarare krävs det att en miniminivå fastställs, om den enhetlighet och samordning skall kunna säkerställas som är nödvändig för att de sex medlemsstaterna skall kunna genomföra höjningen. Det står medlemsstaternas regeringar fritt att välja lämpliga medel - tullhöjningar eller införande av andra slags importavgifter - för att uppnå detta mål.Med hänsyn till att gemenskapens nuvarande yttre tullskydd utgörs av ett harmoniserat tullsystem som i sig är lätt att förstå anser Höga myndigheten, utan att formellt utfärda en rekommendation, att en höjning av dessa skyddstullar skulle vara särskilt lämplig för att uppnå det tempo, den effektivitet och den enhetlighet som krävs för att denna rekommendation skall kunna efterföljas.2. Denna rekommendation måste omfatta alla nummer i tullnomenklaturen, eftersom alla berörda varor påverkas av de omständigheter som berättigar till att höja de yttre skyddstullarna och eftersom det ömsesidiga beroendet mellan de olika järn- och stålvarorna i fråga fortfarande måste beaktas då nivån på skyddstullen för varje enskild vara bestäms. Dock kan skillnader i förhållandena uppstå, vilket kan berättiga till vissa lättnader. Förbehåll måste därför göras för sådana eventualiteter.3. Även om de svårigheter som stålmarknaden nu genomgår inte drabbar alla delar av gemenskapen lika måste Höga myndigheten betrakta gemenskapen som en helhet.4. Rekommendationen om höjning av gemenskapens yttre skyddstullar riktas till Italiens regering endast i så måtto att denna kan anmodas att som minimisatser behålla de tullsatser som Italien tillämpade den 1 januari 1964.5. Denna rekommendation måste ta hänsyn till de förpliktelser om vissa KN-nummer som vissa medlemsstater i GATT har kommit överens om. Dessa nummer kommer därför att uppvisa olika satser för gemenskapens yttre skyddstullar. För att förhindra snedvridning av handeln eller ekonomiska svårigheter i en eller flera medlemsstater är det därför nödvändigt att rekommendera regeringarna att i berörda fall finna lämpliga lösningar i samarbete med Höga myndigheten.6. För att komma till rätta med de svårigheter som kan uppstå i särskilda fall, till exempel när hänsyn till handelspolitik eller tullförfaranden måste tas, bör ett särskilt förfarande vidtas där avsteg från de rekommenderade minimisatserna för skyddstull kan göras.7. För att motverka spekulativa åtgärder i avvaktan på att denna rekommendation effektivt följs är det nödvändigt att anmoda regeringarna att provisoriskt vidta lämpliga åtgärder.8. Den höjning av de yttre skyddstullarna som är en konsekvens av denna rekommendation bör betraktas som en tillfällig åtgärd med syfte att komma till rätta med rådande svårigheter.HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

Artikel 1

Medlemsstaternas regeringar rekommenderas att med tilllämpning från och med den 15 februari 1964 vidta de lagstiftande eller administrativa åtgärder som krävs för att de som minsta yttre skyddstull på järn- och stålvaror, som importeras till deras respektive tullområden, skall kunna införa eller behålla en tullsats för varje nummer i gemenskapens gemensamma tullnomenklatur som motsvarar den minimitullsats som tilllämpades i Italien den 1 januari 1964. De tillämpliga satserna framgår av tabellen i bilagan till denna rekommendation.

Artikel 2

1. Denna rekommendation skall inte tillämpas när det i fråga om bestämda KN-nummer för enskilda medlemsstater skulle medföra åsidosättande av de bundna koncessioner som har beviljats de fördragsslutande parterna i GATT.2. Om skyddstullsatser som i kraft av punkt 1 skiljer sig från de i artikel 1 rekommenderade satserna fortfarande tilllämpas, rekommenderas de berörda regeringarna att i samarbete med Höga myndigheten vidta åtgärder för att förhindra att handeln på den gemensamma marknaden snedvrids eller att ekonomiska svårigheter uppstår i en eller flera medlemsstater.

Artikel 3

I särskilda fall, till exempel när handelspolitik eller tullförfaranden så kräver, skall Höga myndigheten efter samråd med medlemsstaternas regeringar bemyndigas att medge undantag från de förpliktelser som följer av artikel 1.

Artikel 4

I avvaktan på att de förpliktelser som denna rekommendation uppmanar till genomförs i praktiken anmodas medlemsstaternas regeringar att provisoriskt vidta lämpliga åtgärder.

Artikel 5

Med järn- och stålvaror avses i denna rekommendation de varor som förtecknas i bilaga I till fördraget under KN-nummer 4200 P4500.

Artikel 6

1. Denna rekommendation skall anmälas till medlemsstaternas regeringar och offentliggöras i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.Den träder för varje regering i kraft när anmälan görs.2. Höga myndigheten skall ändra eller upphäva denna rekommendation om den finner att de omständigheter som ligger till grund för rekommendationen har ändrats eller inte längre är för handen.

Denna rekommendation övervägdes och antogs av Höga myndigheten i sammanträde den 15 januari 1964.På Höga myndighetens vägnarDino DEL BOOrdförande

BILAGA

Minimitullsatser som tillämpades i Italien den 1 januari 1964 på stålprodukter från Europeiska kol- och stålgemenskapen

>Plats för tabell>