RÅDETS ANDRA DIREKTIV av den 12 juni 1972 om harmonisering av lagstiftningen om befrielse från omsättningsskatter och punktskatter på varor som införs av resande (72/230/EEG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, och särskilt artikel 99 i detta,

med beaktande av rådets direktiv av den 28 maj 1969() om harmonisering av lagstiftningen om befrielse från omsättningsskatter och punktskatter på varor som införs av resande

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande,

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande, och

med beaktande av följande:

Rådets och företrädarnas för medlemsstaternas regeringar beslut av den 22 mars 1971() att åstadkomma en ekonomisk och monetär union inom gemenskapen i etapper föreskriver särskilt en successiv utvidgning av den skattebefrielse som beviljas enskilda personer vid gränspassage inom gemenskapen.

Det är lämpligt att underlätta passagerartrafik mellan medlemsstaterna genom att öka den befrielse från omsättningsskatt och punktskatt som föreskrivs i rådsdirektivet av den 28 maj 1969. För detta ändamål och i syfte att minska kontrollerna bör de deklarationer som resande måste lämna vid passage av gränser inom gemenskapen i fortsättningen förenklas då värdet av eller mängden varor de har med sig inte överskrider vad de har rätt att införa tull- och skattefritt.

För personer som bor nära gränser inom gemenskapen och för besättningen på de transportmedel som används vid internationella resor bör i fortsättningen vissa skattelättnader kunna komma i fråga.

Med tanke på de tekniska svårigheter som har uppstått vid tillämpningen av artikel 6 i ovannämnda direktiv bör man ta itu med vissa problem i samband med skatterestitution i detaljhandelsledet.

Med beaktande av det successiva inrättandet av en ekonomisk sfär vars egenskaper liknar dem hos en inhemsk marknad som omfattar hela gemenskapen, kommer medlemsstaterna att i fråga om handeln mellan medlemsstater tvingas avskaffa de system som nu är i kraft som rör restitution av skatt på utförsel och beskattning på införsel och därför även restitution av omsättningsskatt och punktskatt i detaljhandelsledet.

Det fullständiga avskaffandet av sådan skatterestitution kan dock endast uppnås successivt. Som ett första steg bör vissa gemensamma regler, tillämpliga på personer bosatta inom gemenskapen, fastställas med hänsyn till standardfallen av skatterestitution i detaljhandelsledet.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Artikel 2 i rådsdirektivet av den 28 maj 1969 ändras på följande sätt:

a) I punkt 1 skall orden "75 beräkningsenheter" ersättas med "125 beräkningsenheter".

b) I punkt 2 skall orden "20 beräkningsenheter"

ersättas med "30 beräkningsenheter".

c) I punkt 3 skall orden "75 beräkningsenheter" ersättas med "125 beräkningsenheter".

Artikel 2

Följande skall ersätta artikel 4.1 i rådsdirektivet av den 28 maj 1969:

"1. Utan att det påverkar tillämpningen av nationella bestämmelser tillämpliga på resande bosatta utanför Europa, skall varje medlemsstat uppställa följande begränsningar för befrielse från omsättningsskatt och punktskatt för nedan uppräknade varor:

>Plats för tabell>

"

Artikel 3

Följande punkter skall ersätta artikel 5.1 i rådsdirektivet av den 28 maj 1969, och de tidigare punkterna 2 och 3 i den artikeln omnumreras till punkterna 6 och 7:

"1. Medlemsstaterna får sänka värdet och mängden av de varor som får införas skattefritt, ned till en tiondel av de värden eller kvantiteter som föreskrivs i artiklarna 2 och 4.1, kolumn II, när dessa varor införs från en annan medlemsstat av personer som är bosatta i gränszonen i den införande medlemsstaten eller den angränsande medlemsstaten, av arbetande i gränszon eller av besättningen på transportmedel som används vid internationellt resande.

Befrielsen får dock beträffande nedan uppräknade varor avse följande kvantiteter:

>Plats för tabell>

2. Medlemsstaterna får sänka värdet och den kvantitet varor som undantas när de införs från ett tredje land av personer som är bosatta i gränszonen, av arbetande i gränszon eller av besättningen på transportmedel som används vid resor mellan tredje land och gemenskapen.

3. Medlemsstaterna får fastställa lägre gränser för det värde eller den kvantitet varor som undantas när de införs från en annan medlemsstat av medlemmar i en medlemsstats väpnade styrkor, inklusive civil personal, som är stationerade i en annan medlemsstat, liksom av deras makar och hemmavarande barn.

4. Restriktionerna i punkterna 1 och 2 tillämpas inte då de personer som där avses kan visa att de är på väg bortom gränszonen eller att de inte återvänder från gränszonen i en angränsande medlemsstat eller tredje land.

Dessa restriktioner skall dock ändå gälla för arbetande i gränszon och för besättningen på transportmedel som används vid internationellt resande då de inför varor när de reser i tjänsten.

5. I punkterna 1, 2 och 4 används följande beteckningar med de betydelser som här anges:

- gränszon: en zon som sträcker sig högst 15 kilometer fågelvägen från en medlemsstats gräns. Varje medlemsstat skall dock till gränszonen räkna de lokala administrativa distrikt som delvis sträcker sig in i zonen.

- arbetande i gränszon: person vars normala sysslor kräver att han korsar gränsen på arbetsdagar."

Artikel 4

Artikel 6 i rådsdirektivet av den 28 maj 1969 ändras på följande sätt:

a) Den nuvarande lydelsen av artikeln blir punkt 1 i denna.

b) Följande punkter tillfogas:

"2. Utan att det påverkar tillämpningen av de regler som avser försäljningen i flygplatsbutiker under tullövervakning och ombord på flygplan får medlemsstaterna vad beträffar försäljning i detaljhandelsledet i de fall och på de villkor som föreskrivs i punkterna 3 och 4 tillåta restitution av omsättningsskatt på varor som medförs i det personliga bagaget hos resande som lämnar en medlemsstat. Ingen restitution får medges vad beträffar punktskatt.

3. Vad beträffar resande vars bosättningsort eller stadigvarande vistelseort är belägen utanför gemenskapen får varje medlemsstat fastställa de begränsningar som skall gälla och bestämma villkoren för ansökan om skatterestitution.

Vad beträffar resande vars bosättningsort, stadigvarande vistelseort eller tjänstgöringsort är belägen i en medlemsstat, kan skatterestitution förekomma endast när det gäller artiklar vilkas värde var för sig, inklusive skatt, överstiger det belopp som anges i artikel 2.1.

Medlemsstaterna får höja detta belopp. Vidare får de undanta dem som är bosatta i medlemsstaten från förmånen av denna skatterestitution.

4. För skatterestitution skall krävas följande:

a) I de fall som avses i första stycket i punkt 3: Företeende av en kopia av faktura eller annan handling, bekräftad av tullmyndigheten i utförselmedlemsstaten för att intyga varornas utförsel.

b) I de fall som avses i andra stycket i punkt 3: Företeende av en kopia av faktura eller annan handling, bekräftad av tullmyndigheten i den medlemsstat där slutlig införsel sker eller av en annan myndighet i den medlemsstaten som är behörig i frågor rörande omsättningsskatt.

5. I denna artikel används följande beteckningar med den betydelse som här anges

- bosättningsort eller stadigvarande vistelseort: den plats som uppgivits som sådan i pass, identitetskort eller, i brist på detta, andra identitetshandlingar som den exporterande medlemsstaten erkänner som giltiga.

- artikel: ett föremål eller en grupp av föremål som vanligen utgör ett helt."

Artikel 5

Följande artikel skall införas efter artikel 7 i rådsdirektivet av den 28 maj 1969:

"Artikel 7a

Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att det vid resor inom gemenskapen skall bli möjligt för de resande att tyst eller genom en enkel muntlig förklaring bekräfta att de iakttar de gällande begränsningarna och villkoren för vad de får införa skattefritt."

Artikel 6

1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de åtgärder som behövs för att följa

- artiklarna 1, 2, 3 och 5 i detta direktiv senast den 1 juli 1972

- artikel 4 i detta direktiv senast den 1 januari 1973.

2. Varje medlemsstat skall underrätta kommissionen om de åtgärder som den vidtar för att genomföra detta direktiv.

Kommissionen skall överlämna dessa uppgifter till de övriga medlemsstaterna.

Artikel 7

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Luxemburg den 12 juni 1972.

På rådets vägnar

J. DUPONG

Ordförande

() EGT nr L 133, 4.6.1969, s. 6.

() EGT nr C 28, 27.3.1971, s. 1.