ÅRSRAPPORT AVSEENDE EKSG för budgetåret 1996 (97/C 380/01)

Artikel 88 i budgetförordningen av den 21 december 1997, senast ändrad genom rådets förordning (EG, Euratom EKSG) nr 2335/95 av den 18 september 1995

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

PunktSida

KAPITEL 1 - EKSG:S SOLIDITET SAMT UTVECKLINGEN AV DESS HUVUDSAKLIGA VERKSAMHET 1.1 - 1.13 2

Inledning 1.1 2

EKSG:s soliditet 1.2 - 1.7 2

Kapitaltäckningsgrad 1.2 - 1.3 2

Reserv för stora exponeringar 1.4 - 1.5 2

Specifika värdekorrigeringar 1.6 - 1.7 3

Utveckling av resursanvändningen och av EKSG:s resurser 1.8 - 1.9 3

Utveckling av EKSG:s balansräkning 1.10 - 1.12 5

Slutsats 1.13 7

KAPITEL 2 - EKSG:S LÅNE- OCH SUBVENTIONSVERKSAMHET 2.1 - 2.46 8

Inledning 2.1 - 2.2 8

Utlåning enligt artikel 54 andra stycket 2.3 - 2.13 8

Iakttagelser avseende förvaltningen 2.6 - 2.10 8

Iakttagelser avseende effektiviteten 2.11 - 2.13 9

Räntesubventionerade lån enligt artikel 56.2 a 2.14 - 2.40 9

Revisionsrättens revisionsbesök 2.16 - 2.20 9

Åtgärder vidtagna av kommissionen 1996 2.21 - 2.23 10

Åtgärder planerade av kommissionen för 1997 2.24 - 2.25 10

Stödberättigande för övertagande av arbetsstillfällen 2.26 - 2.27 10

Sammanslagning av EKSG-subventioner och subventioner inom "SMF-möjligheten" 2.28 - 2.33 11

Vilande åtaganden 2.34 - 2.36 11

Återkrävande av subventioner 2.37 - 2.40 12

Slutsats 2.41 - 2.46 12

KAPITEL 3 - REVISIONSFÖRKLARING AVSEENDE EKSG 3.1 - 3.6 13

Kommissionens svar 14

KAPITEL 1 EKSG:S SOLIDITET SAMT UTVECKLINGEN AV DESS HUVUDSAKLIGA VERKSAMHET

Inledning

1.1 Detta kapitel behandlar EKSG:s soliditet per den 31 december 1996 och utvecklingen av dess viktigaste budget- och bankverksamhet under budgetåret. EKSG:s soliditet är av särskild betydelse, bland annat av följande skäl:

- Vid sidan av en marginell verksamhet bestående i utlåning av eget kapital, finansieras EKSG:s långivning genom banklån eller obligationslån. Det är därför viktigt att EKSG har det högsta kreditvärdighetsbetyget på finansmarknaderna, vilket kräver mycket god soliditet.

- I och med att EKSG:s utlåning till största delen bygger på upplåning med liknande villkor (i fråga om räntesatser, valutor och förfallodagar), består den främsta kvarstående risken för bankverksamhet i att de beviljade lånen inte återbetalas. Övriga risker kan uppstå om balansen mellan upplåning och utlåning rubbas till följd av en gäldenärs bristande betalningsförmåga.

- Eftersom Parisfördraget utlöper 2002, bör man vara uppmärksam på utvecklingen av det egna kapital som krävs för att säkerställa EKSG:s soliditet under hela den resterande fördragstiden, och även därefter för att klara amorteringar och räntor på den resterande upplåningen.

EKSG:s soliditet

Kapitaltäckningsgrad

1.2 Sedan 1994 är det huvudsakliga hjälpmedel som används för att analysera EKSG:s soliditet den kvot som föreskrivs för ändamålet i rådets direktiv 89/647/EEG (1). Kvotens nämnare omfattar tillgångar och posterna utanför balansräkningen viktade enligt direktivets anvisningar. Däremot använder kommissionen i kvotens täljare bara garantifonden och resultatet före avsättning medan man utesluter andra poster som kunde betraktas som ingående i EKSG:s eget kapital (se punkt 1.8). Den definition av eget kapital som används vid beräkningen av kapitaltäckningsgraden utgör en tolkning av direktivet som innebär rimlig försiktighet vid värderingen.

1.3 Per den 31 december 1996 är EKSG:s kapitaltäckningsgrad 21,07 % mot 15,99 % per den 31 december 1995. Denna utveckling beror på garantifondens ökning (+8 %) och framför allt på den kraftiga minskningen av utestående fordringar på lån som hänför sig till den minskning av EKSG:s verksamhet som har att göra med att fördraget snart löper ut.

Reserv för stora exponeringar

1.4 Att Parisfördraget löper ut 2002 har redan en betydande inverkan på EKSG:s verksamhetsnivå. Dess låneportfölj minskar successivt och koncentreras på allt färre låntagare. Den risk som beror på att åtagandena gentemot tredje man koncentreras allt mer har behandlats i ett rådsdirektiv om övervakning och kontroll av kreditinstitutens stora exponeringar (2). Revisionsrätten erinrade om de två gränser som föreskrivs i detta direktiv i sina årsrapporter avseende EKSG för budgetåren 1994 (punkt 1.5) och 1995 (punkt 1.6) (3).

1.5 För att kompensera risken med denna koncentration inrättade kommissionen 1995 en reserv för stora exponeringar vars belopp är beräknat på grundval av överskridandena av de två ovannämnda gränserna enligt bilaga VI till rådets direktiv 93/6/EEG (4). Trots att direktivet egentligen inte gäller EKSG:s situation innebär denna taktik en rimlig försiktighet beträffande de överskridanden som härrör från tidigare transaktioner. Reserven sjönk från 55 miljoner ecu per den 31 december 1995 till 36 miljoner ecu per den 31 december 1996. Denna utveckling beror på en minskning av tillgångarna i fråga till följd av återbetalningar under 1996 och en ökning av den specifika värdekorrigeringen för en av de största gäldenärerna.

Specifika värdekorrigeringar

1.6 I enlighet med rådets direktiv om årsboksluten (5) (6) skall tillgångsposterna i balansräkningen skrivas upp individuellt och om nödvändigt bli föremål för specifika värdekorrigeringar. Det belopp som upptas i balansräkningen som specifika värdekorrigeringar på utlåningen, inklusive räntor, har ökat från 155 miljoner ecu per den 31 december 1995 till 193 miljoner ecu per den 31 december 1996 (7). Ökningen med 24 % beror på utvecklingen hos en enda gäldenär med betalningsproblem som redan gett anledning till en betydande värdekorrigering under 1995 (punkt 1.9 i revisionsrättens årsrapport avseende EKSG för budgetåret 1995). Revisionsrätten har för övrigt redan påpekat att dessa lån, fastän de ligger inom ramen för förordningarna, beviljats med utgångspunkt från andra överväganden än EKSG:s specifika intressen (punkt 2.10 i samma årsrapport).

1.7 Beträffande övriga risklåntagare, det vill säga de vars skulder till EKSG inte täcks av säkerhet med bästa rätt (8), har kommissionen granskat deras ekonomiska situation. Enligt resultaten av denna granskning är det inte nödvändigt att göra ytterligare värdekorrigeringar.

Utveckling av resursanvändningen och av EKSG:s resurser

1.8 Åtagandena i EKSG:s driftsbudget har fortsatt att minska under 1996 (28 %, se tabell 1) medan de resurser som genererats under budgetåret har bibehållits på en nivå nära 1995 års nivå. Det registrerade överskottet har tillåtit en ytterligare tilldelning på 19 miljoner ecu till garantifonden (till vilket skall läggas 14,4 miljoner ecu härrörande från avgifter från nya medlemsstater) liksom en avsevärd ökning av den disponibla reserven för finansiering av EKSG:s driftsbudget (se tabell 2), vilket i hög grad förstärker EKSG:s egna medel (se tabell 3). Denna reserv bör göra det möjligt att kompensera den nollställning av EKSG:s uttaxeringssats som väntas senast under 1999.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

1.9 De inställda rättsliga åtagandena under budgetåret har ökat från 70 miljoner ecu 1995 till 90 miljoner ecu 1996. Trots denna utveckling återstår alltjämt åtaganden på 1 059 miljoner ecu per den 31 december 1996, en hög siffra med tanke på den troliga minskningen av EKSG:s budgetverksamhet fram till att fördraget utlöper. Man kan därför vänta sig ett stort antal inställda åtaganden under de kommande budgetåren (se även punkterna 2.34-2.36).

Utveckling av EKSG:s balansräkning

1.10 EKSG:s balansomslutning minskade med 1 703 miljoner ecu (dvs. 19,5 %) mellan den 31 december 1995 och den 31 december 1996 (se tabell 4). Denna nedgång beror främst på den minskade utlåningen av upplånade medel. Medan återbetalningsnivån fortfarande är hög har EKSG endast utbetalat 279,7 miljoner ecu i nya lån under 1996, varav ett lån på 15,6 miljoner ecu utbetalat enligt artikel 95 till ett rumänskt stålverk (se tabell 5) inom ramen för ett anslag på 200 miljoner ecu avsedda för länderna i Central- och Östeuropa.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

1.11 Den utestående fordran på utlåningen av upplånade medel på 4 500 miljoner ecu per den 31 december 1996 kommer att minska till ca 750 miljoner ecu till den 23 juli 2002 (före värdekorrigeringar), varav nästan 90 % inte täcks av säkerhet med bästa rätt. Det sista av dessa lån förfaller 2019. Beloppen är beräknade på grundval av lån som utbetalats före den 31 december 1996. Till följd av ett beslut av kommissionen (se punkt 2.2) får det inte förekomma några nya lån som medför en upplåsning av reserver och som förfaller efter det att EKSG-fördraget löper ut.

1.12 Per den 31 december 1996 upptog de likvida medlen 30 % av EKSG:s tillgångar och utgjorde därmed den näst största posten efter lånen. De uppvisar en svag minskning mellan 1995 och 1996 och följer därmed utvecklingen för de huvudsakliga motkontona på skuldsidan. (se tabell 6).

>Plats för tabell>

Slutsats

1.13 Budgetåret 1996 uppvisade ett kraftigt överskott, vilket har gjort det möjligt för EKSG att väsentligt stärka sin soliditet och bygga upp de nödvändiga reserverna och genomföra värdekorrigeringarna. Med hänsyn till att fördraget löper ut är målet med de samlade reserverna dels att säkerställa slutskedet av budgetverksamheten trots den nollställning av EKSG:s uttaxeringssats som skall göras senast 1999, dels att gradvis bringa garantifonden, med avdrag för de specifika värdekorrigeringarna, till en nivå motsvarande 100 % av de utestående fordringarna på de lån som saknar garanti från en medlemsstat och som är utestående per den 23 juli 2002.

KAPITEL 2 EKSG:S LÅNE- OCH SUBVENTIONSVERKSAMHET

Inledning

2.1 Revisionsrättens senaste iakttagelser vad gäller EKSG:s låneverksamhet presenteras i kapitel 2 i årsrapporten avseende EKSG för budgetåret 1993 (9) och i årsrapporten avseende EKSG för budgetåret 1995 (10), nedan kallade "rapport 1993" och "rapport 1995".

2.2 Med hänsyn till att Parisfördraget snart löper ut beslöt kommissionen 1994 att justera villkoren för sina riktlinjer vad gäller EKSG:s ut- och upplåningspolicy (11). Justeringen består i minskad utlåning. Framför allt fastslås att löptiden för de lån EKSG beslutar bevilja från och med 1 juli 1994 inte skall sträcka sig längre än till 23 juli 2002 (det datum då EKSG-fördraget utlöper), varvid undantag kan göras för lån som inte binder upp reserver, det vill säga som täcks av en statlig garanti. Dock existerade det redan lån med förfallodagar efter det datum då EKSG-fördraget utlöper och som binder upp reserver (se punkt 1.11).

Utlåning enligt artikel 54 andra stycket

2.3 Målet med dessa lån är att främja förbrukningen av kol och stål av gemenskapsursprung genom att föreslå företagen lån till förmånliga satser: motsvarande AAA-rating som förmedlingsinstituten när det gäller globala lån får höja med högst 1 %. I gengäld måste stödmottagaren bland annat förbruka en minimimängd av gemenskapskol eller gemenskapsstål. Dessa lån beviljas inom ramen för en medfinansiering och motsvarar högst 50 % av investeringsbeloppet.

2.4 På stålområdet, där lånen aldrig varit subventionerade, har globala lån (det vill säga utbetalade av förmedlingsinstitut) beviljats från 1986 till 1996. Inom ramen för justeringen av riktlinjerna för EKSG:s upp- och utlåningspolicy med tanke på att fördraget löper ut (23 juli 2002) har kommissionen beslutat att inte längre beakta låneansökningar efter den 30 juni 1994. Det sista förmedlade lånet betalades ut i november 1996 och det sista förfallodatumet för återbetalning är utsatt till 2003.

2.5 Nedanstående iakttagelser rör revisionsrättens granskning av de globala lån som utbetalats till stålkonsumenter i en medlemsstat (se punkt 2.12.) Det totala lånebeloppet som i detta sammanhang betalats ut till den 31 december 1996 uppgår till 284 miljoner ecu. Revisionsrätten har vid kommissionen granskat dataregister gällande 139 förmedlade lån, det vill säga samtliga förmedlade lån vid granskningstillfället, samt utfört granskningar på platsen vid ett förmedlingsinstitut och vid fem företag som beviljats lån på 27,8 miljoner ecu.

Iakttagelser avseende förvaltningen

2.6 Kommissionen övervakar efterlevnaden av kravet på användningen av gemenskapsstål på grundval av uppgifter rörande stålinköp, som inte nödvändigtvis motsvarar kvantiteter som verkligen förbrukats och som framför allt inte gör det möjligt att upptäcka eventuella köp avsedda för andra företag (till exempel inom samma grupp). Kommissionen borde likaså på platsen ha undersökt denna förbrukning inom ramen för de aktuella investeringarna, på grundval av lagerbokföring och tekniska produktionsuppgifter.

2.7 Vid granskningar på platsen vid de fem företag som nämns i punkt 2.5 avslöjade revisionsrätten ett fall där den i de periodiska rapporterna uppgivna förbrukningen var betydligt högre än den faktiska förbrukningen. I de fem fallen fanns i detta hänseende inget spår av någon som helst kontrollverksamhet av de förmedlande bankerna. Kommissionen å sin sida har bara utfört kontroller på platsen hos tre stödmottagare under hela perioden 1986-1996.

2.8 I punkt 1.1 i de praktiska riktlinjerna för dessa lån (12), som rör industriprojekts stödberättigande anges att inköpskostnaden för stål som ingår i slutprodukten skall motsvara ett minimum i förhållande till totalkostnaden för de använda grundmaterialen (50 %), eller till totalkostnaden för inköp av beståndsdelarna (20 %), eller slutligen till slutproduktens försäljningspris (5 %). De beräknade procentsatserna för ett givet projekt uppges i låneansökan. Enligt avtalsvillkoren för de globala avtalen får förmedlingsinstituten endast bevilja förmedlade lån till företag som respekterar kriteriet för stödberättigande vad gäller den relativa mängden stål i tillverkningen. Men vad gäller de fem fall som granskats av revisionsrätten hade de förmedlande bankerna inte utfört denna kontroll. Kommissionens handlingar innehåller generellt inga verifikationer som skulle gjort en sådan kontroll möjlig på dess nivå.

2.9 Tre av fem granskade företag har inte fullgjort de avtalsenliga åtagandena vad gäller stålförbrukningen, vare sig allmänt för den beräknade perioden eller för varje enskilt budgetår. Kommissionen har i liknande fall aldrig begärt tidigarelagda återbetalningar på lån, eller delar därav, trots att den enligt avtalen hade denna möjlighet. Klausulen om en minimiförbrukning av stål, som är instrumentets kärna, förlorar sålunda all trovärdighet eftersom en bristande efterlevnad av denna inte innebär någon påföljd för stödmottagaren.

2.10 En granskning av de 139 dataregister som rör förmedlade lån beviljade från 1986 till juli 1996 har avslöjat att redogörelser från de stödberättigade företagen i 38 fall visade att de förbrukade stålmängderna var lägre än vad som föreskrevs i avtalen utan att kommissionen hade vidtagit några åtgärder till följd av denna oegentlighet.

Iakttagelser avseende effektiviteten

2.11 Enligt de praktiska riktlinjer som styr dessa lån skall projekten leda till en ökning (eller, om det gäller en omstrukturering, till ett bibehållande) av stålförbrukningen, utan att en minimiförbrukning fastställs i vare sig absoluta eller relativa termer i förhållande till lånevolymen. Bland de granskade företagen finns ett som förbrukar knappt 2 000 ton stål per år med en investering på 3,2 miljoner ecu (dvs. ett förhållande på 1 600 ecu per ton) och ett annat som förbrukar mer än 320 000 ton med en investering på 11 miljoner ecu (dvs. 35 ecu per ton). Det är uppenbart att den senare investeringen är mer effektiv i förhållande till de ekonomiska resurser som använts. Kommissionen borde i detta sammanhang ha fastställt precisa kriterier för stödberättigande och bestämt en tröskel under vilken ett projekt skulle bedömas som icke tillräckligt effektivt i förhållande till det begärda lånet.

2.12 Endast de italienska entreprenörerna har dragit nytta av dessa lån, vars utbetalning följdes av ett stöd från den italienska statskassan som beviljade en delgaranti mot kursförändringsrisken. I de andra medlemsstaterna där dessa lån inte fick liknande statligt stöd visade de sig inte vara tillräckligt lockande för att intressera potentiella stödmottagare.

2.13 Sedan inrättandet av detta instrument 1986 har kommissionen aldrig utvärderat dess effektivitet. En sådan studie skulle likväl kunnat leda till ett beslut om huruvida instrumentet skall behållas eller ej, eller rent av förbättras. Den skulle antagligen ha klarlagt enligt vilka parametrar effektiviteten visar sig mer eller mindre reell (beroende på verksamhetssektor eller företagsstorlek, på medlemsstat, på det faktum att lånen är direkta eller ej osv...).

Räntesubventionerade lån enligt artikel 56.2 a

2.14 Lån som utbetalas inom ramen för artikel 56.2 a i EKSG-fördraget åtföljs av räntesubventioner. Dessa beviljas beroende på antalet arbetstillfällen som skapats tre år efter utbetalningen av det förmedlade lånet och som under två år bibehållits av de stödmottagande företagen. Om dessa villkor inte uppfylls bortfaller rätten till subvention för de felande tjänsterna för hela perioden och de för höga belopp som utbetalats krävs tillbaka från stödmottagaren. Bristande respekt för de avtalsenliga åtagandena bestraffas således med retroaktiv verkan.

2.15 De behöriga kommissionsavdelningarna kontrollerar att villkoren uppfylls, och denna granskning sker på grundval av de resultatrapporter som upprättas av de stödmottagande företaget och vidarebefordras av de förmedlande bankerna. Dessa rapporter, som fram till 1 oktober 1996 inte åtföljdes av någon som helst verifikation, upprättas dock av stödmottagarna själva, som inte har något intresse av att mista redan erhållna subventioner, och vidarebefordras av de förmedlande bankerna, vilka inte har något intresse av att störa relationerna med sina kunder. Därför är det risk för att dessa redogörelser inte stämmer överens med verkligheten.

Revisionsrättens revisionsbesök

2.16 De revisionsbesök som revisionsrätten företog i slutet av 1995 och i början av 1996 i Frankrike och Förenade kungariket avslöjade höga procentsatser (14 % respektive 35,5 %) av icke stödberättigade räntesubventioner i förhållande till de granskade volymerna (se punkterna 2.16 och 2.17 i revisionsrättens rapport 1995).

2.17 Sedan rapporten skrevs 1995 visade revisionsbesök gjorda av revisionsrätten i slutet av 1996 och i början av 1997 i Tyskland och Italien också ett betydande antal oriktigheter. Som fallet var med granskningarna i rapporten för 1995 uppvisade de utvalda handlingarna a priori inga särskilda risker. Med hänsyn till subventionsbestämmelsens särskilda karaktär (spridning på fem år, betalning i tre delar, retroaktiv verkan för underlåtelse att uppfylla villkoren) har revisionsrätten bland samtliga handlingar valt ut sådana där det ena eller det andra villkoret skulle ha uppfyllts med hänsyn till dessa handlingars totala löptid.

2.18 I Tyskland gällde granskningarna ett förmedlingsinstitut, åtta stödmottagande företag och 1 284 499 ecu i beviljade räntesubventioner. Efter revisionsrättens granskningar tvingades man sänka stödet från EKSG med 238 000 ecu, dvs. 18,5 % av det sammanlagda granskade beloppet. De handlingar som uppvisade icke stödberättigade subventioner inbegrep tre stödmottagare.

2.19 I Italien rörde granskningarna två förmedlingsinstitut och 20 stödmottagande företag med beviljade räntesubventioner på totalt 1 024 366 ecu. Denna gång blev justeringen neråt 262 666 ecu, dvs. 25,6 % av hela det granskade beloppet sedan icke stödberättigade subventioner konstaterats vid tolv stödmottagande företag.

2.20 Vid dessa granskningar visade sig antalet uppgivna skapade arbetstillfällen i ett flertal resultatrapporter inte överensstämma med verkligheten. Dessa resultat bekräftar de svagheter i systemen som påpekats av revisionsrätten i dess rapporter 1993 och 1995, men de nämnda procentsatserna kan inte, lika lite som förra årets, extrapoleras till samtliga räntesubventioner, eftersom antalet granskade handlingar alltjämt är proportionellt för litet.

Åtgärder vidtagna av kommissionen 1996

2.21 Med tanke på de risker som sammanhänger med detta instrument visade revisionsrätten i sin rapport 1995 att denna situation snarast behövde åtgärdas. Som en följd av detta har kommissionen utfört sina nya betalningar, inte längre enbart på grundval av uppgifter från stödmottagarna om antalet skapade arbetstillfällen, utan efter att dessutom ha mottagit resultatrapporter intygade av lagliga revisorer vid de stödberättigade företagen eller andra handlingar som kunde styrka de angivna uppgifterna.

2.22 Dessa nya granskningsåtgärder började genomföras i oktober 1996. Därför har endast 7 miljoner ecu av de 34 miljoner ecu som utbetalats under 1996 kunnat granskas, dvs. 20 %. De 27 miljoner ecu som utbetalats under de första nio månaderna 1996 utbetalades under samma villkor som under 1995 och risken för oegentligheter är densamma för detta belopp. Kommissionen räknar med att under 1997 kunna granska ca 150 betalningar på platsen bland dem som utförts mellan januari och september 1996 och som motsvarar subventioner över 50 000 ecu, samtliga delbetalningar medräknade.

2.23 Resultaten av dessa extra granskningar gör det möjligt att upptäcka eventuella oriktigheter och att kräva återbetalningar, men de kommer att bli kända för sent för att tas med i denna rapport. Revisionsrätten upprepar därför sitt ställningstagande vilket ledde den till en iakttagelse i revisionsförklaringen för budgetåret 1995.

Åtgärder planerade av kommissionen för 1997

2.24 Kommissionen anser att den systematiska kontrollen av alla betalningar på grundval av verifikationer vilken genomfördes för det sista kvartalet 1996 är alltför krävande för stödmottagarna. Dessa måste faktiskt förevisa kompletterande handlingar som inte har krävts tidigare. Detta nya krav innebär ibland oproportionerligt stora administrativa kostnader för subventioner på låga belopp. Kommissionen har därför beslutat att inte fortsätta med dessa kontroller av handlingar utom i de fall där den beviljade subventionen överstiger 50 000 ecu. Dessutom kommer kontroller på platsen att genomföras i följande fyra fall:

- För subventioner överstigande 50 000 ecu, om de mottagna handlingarna är otillräckliga, ofullständiga eller motstridiga.

- För subventioner understigande 50 000 ecu, på grundval av ett slumpvist urval.

- För att lösa svåra fall.

- När förmedlingsinstitutet så önskar.

2.25 Revisionsrätten anser att den av kommissionen förordade lösningen verkar rimlig med tanke på att en utökning av kontrollerna skulle bli oproportionellt kostsam. Det är ett problem som borde ha beaktats redan vid utarbetandet av instrumentet: villkoren för stödberättigande måste kunna kontrolleras med hjälp av relativt begränsade medel.

Stödberättigande för övertagande av arbetstillfällen

2.26 Enligt de praktiska riktlinjerna (13) är de fall stödberättigade där det skapas varaktiga arbetstillfällen eller, när det gäller investeringsprojekt inom kol- och stålsektorn, där existerande arbetstillfällen som är allvarligt hotade bibehålls. Övertagande av personal vid företagsköp eller privatisering är följaktligen stödberättigat endast inom kol- och stålsektorn.

2.27 Övertagande av arbetstillfällen utanför kol- och stålsektorn vid privatiseringar av företag i det forna DDR är sedan 1990 godkända som stödberättigade. Detta undantag har likväl aldrig beslutats på behörig nivå. I så måtto var samtliga fall i de nya tyska delstaterna, där övertagande av arbetstillfällen varit subventionerat, icke stödberättigade. En återbetalning från stödmottagarnas sida är likväl inte möjlig eftersom förvaltningsavdelningarna inom kommissionen har betraktat dessa arbetstillfällen som stödberättigade när de godkände låneansökan.

Sammanslagning av EKSG-subventioner och subventioner inom "SMF-möjligheten"

2.28 I enlighet med rådets beslut 94/217/EG (14) beviljar kommissionen räntesubventioner på lån som Europeiska investeringsbanken (EIB) beviljar små och medelstora företag (SMF) inom ramen för sin tillfälliga lånemöjlighet. Vid sitt möte i Köpenhamn inbjöd Europeiska rådet EIB att avsätta ett anslag på 1 miljard ecu för att stärka SMF:s konkurrenskraft (SMF-möjligheten) (15).

2.29 Dessa räntesubventioner, som beviljas för en period på fem år, är avsedda att med 2 % per år minska den räntesats på lånen som EIB beviljar inom ramen för detta totalanslag på 1 miljard ecu. Beloppet för beviljade räntesubventionerade lån är begränsat till 30 000 ecu, dvs. 3 000 ecu i subventioner, per skapat arbetstillfälle.

2.30 Detta instrument företer stora likheter med EKSG:s s.k. omställningslån, både när det gäller dess mål (skapande av sysselsättning), dess art (räntesubventioner) och dess övergripande villkor för stödberättigande (arbetstillfällena måste skapas inom en bestämd tidsram, ha ett samband med de investeringar som samfinansieras via lånen och bibehållas under en bestämd tid).

2.31 Förvaltningen av subventionerna som medföljer lånen från EIB delegeras till EIB, som ser till att lånen fördelas på stödmottagarna genom förmedlingsinstitut (banker) via nationella ombud. Vad beträffar EKSG-subventioner förvaltas dessa av behöriga avdelningar inom kommissionen på grundval av uppgifter som dessa får av de förmedlingsinstitut som fördelar lånen.

2.32 Den överenskommelse som slutits mellan kommissionen och EIB med tillämpning av rådets beslut angående SMF-möjligheten förbjuder sammanslagning av de berörda lånen med alla slags subventionerade lån, såsom lån subventionerade av EKSG. Det handlar således om att undvika att ett och samma nya arbetstillfälle subventioneras två gånger av unionen. I det fall ett företag beviljas båda slagen av subventionerade lån kan efterlevnaden av denna klausul endast kontrolleras om båda lånen granskas när ansökningshandlingarna gås igenom t.ex. vid en efterhandsgranskning. Om de båda lånen beviljas av två olika förmedlingsinstitut kan denna kontroll inte utföras på deras nivå eftersom detta skulle kräva tillgång till handlingarna i båda ärendena, vilket är uteslutet med tanke på konkurrensförhållandet mellan banker och på banksekretessen. Även om det bara rör sig om ett enda förmedlingsinstitut visar sig denna kontroll verkningslös, vilket revisionsrätten konstaterade i sin rapport avseende EKSG för budgetåret 1995 och vilket också kommissionen bekräftat (se punkterna 2.21 och 2.24 i denna rapport).

2.33 För att säkerställa efterlevnaden av regeln om förbud mot sammanslagning krävs därför en samordning av kontrollen av båda instrumenten, vilket endast kan göras på gemenskapsnivå. Med tanke på att det slutliga ansvaret i båda fallen vilar på kommissionen och att denna i princip förfogar över samtliga nödvändiga uppgifter vad gäller EKSG-lån, vore det för att möjliggöra en dubbelkontroll lämpligt att inrätta ett förfarande för överföring av samma slags uppgifter rörande subventionerna för SMF-möjligheten. Eftersom motsvarande arbetstillfällen inom ramen för denna möjlighet skall ha skapats före den 31 december 1996 och ansökan om subvention skall inlämnas av stödmottagarna senast den 30 juni 1997 bör detta förfarande inrättas snarast möjligt.

Vilande åtaganden

2.34 Saldot på åtagandena som rör räntesubventioner per den 31 december 1996 är på 332 miljoner ecu. Det inbegriper s.k. rättsliga åtaganden på 222 miljoner ecu och s.k. slutgiltiga åtaganden på 110 miljoner ecu.

2.35 De rättsliga åtagandena har varit föremål för ett beslut av kommissionen men innebär ingen oåterkallelig avtalsenlig förpliktelse gentemot tredje part. De kan anses som en subventionsreserv som i framtiden blir slutgiltiga åtaganden. Först efter utbetalningen av det/de förmedlade lånet/lånen blir de slutgiltiga åtaganden. Från och med det ögonblicket representerar de en skuld som EKSG skall betala under loppet av de följande fem åren, förutsatt att stödmottagarna uppfyller de villkor som ställs.

2.36 Kommissionen kan inte längre bevilja nya räntesubventioner från och med den 1 juli 1997. Den har alltså bara första hälften av 1997 på sig för att slutgiltigt göra åtaganden för de 222 miljoner ecu i de befintliga rättsliga åtagandena, till vilka man i budgeten för 1997 beräknat lägga 7 miljoner ecu. Som jämförelse kan nämnas att 21 miljoner ecu i rättsliga åtaganden har blivit slutgiltiga under loppet av budgetåret 1996.

Återkrävande av subventioner

2.37 Då kommissionen märker att antalet skapade eller bibehållna arbetstillfällen är lägre än vad som förutsågs i avtalet, sänker den motsvarande räntesubventioner. Detta sker genom omräkning av eventuella ytterligare utbetalningar eller eventuellt genom återkrävande av alla eller en del av de redan utförda utbetalningarna. Kravet på återbetalning medför att en fordran fastslås.

2.38 Det sammantagna beloppet på dessa fordringar är på ca 10 miljoner ecu per den 31 december 1996. Denna siffra motsvarar krav på återbetalning varav mer än hälften härrör från åren 1994 och 1995 och de äldsta från 1991. Kommissionen bör förbättra sitt system för uppföljning för att påskynda inkasseringen.

2.39 Under ett besök på platsen konstaterade revisionsrätten att två fordringar från 1994 fortfarande var obetalda 1997 och inte hade varit föremål för någon påminnelse från kommissionens sida till de berörda företagen. I ett av dessa fall visade det sig att en gäldenär hade gått i konkurs redan 1994. Förmedlingsinstitutet kände till detta men hade inte informerat kommissionen, tvärtemot de avtalsenliga åtagandena. Dessutom går en del fordringar som förekommer i EKSG:s balansräkning inte att inkassera t.ex. beroende på att de berörda gäldenärerna gått i konkurs.

2.40 Svagheten i uppföljningssystemet och i inkasseringen av subventioner medför även problem vad gäller bokföringen. På detta område intar kommissionen en mycket försiktig hållning i så måtto att varje bokförd fordran till 100 % täcks av en reserv och inte registreras som en inkomst förrän skuldbeloppet inkasseras. Under förutsättning att ärendet följts upp på rätt sätt måste emellertid kommissionen, när den konstaterat att en subvention som skall krävas tillbaka aldrig kommer att betalas, dra tillbaka motsvarande fordran från EKSG:s balansräkning.

Slutsats

2.41 Målet för de globala lånen till stöd för stålförbrukningen som beviljas inom ramen för artikel 54 andra stycket i EKSG-fördraget är att främja förbrukningen av gemenskapsstål. Tillämpningen av denna förbrukningsklausul saknar emellertid exakta kriterier (se punkt 2.11). Kontrollen av den är approximativ (se punkt 2.6) och inskränker sig till de uppgifter som lämnats av stödmottagarna (se punkterna 2.7 och 2.8). Konstaterandet att målet inte har genomförts får inga följder (se punkt 2.9).

2.42 Dessa lån har dessutom endast intresserat stödmottagare i Italien, beroende på att de där följdes av ett statligt stöd (se punkt 2.12). Slutligen har kommissionen inte utfört någon utvärdering av lånens effektivitet (se punkt 2.13).

2.43 Vad gäller de räntesubventioner som åtföljer de lån som betalas ut enligt artikel 56.2 a liknar situationen under 1996 den som revisionsrätten kritiserade i sin rapport för budgetåret 1995 (se punkterna 2.20 och 2.23 i denna rapport). De granskningsåtgärder som vidtagits med verkan under sista kvartalet 1996 (se punkt 2.21) och de som planeras för 1997 (se punkt 2.24) pekar likväl på en förbättring.

2.44 Vad beträffar samma subventionerade lån har revisionsrätten påträffat ett problem angående stödberättigande: inom ramen för privatiseringen i de nya tyska delstaterna har övertagandet av arbetstillfällen betraktats som skapande av nya arbetstillfällen. Detta förfarande accepterades av kommissionens avdelningar trots att det står i strid med bestämmelserna (se punkterna 2.26-2.27).

2.45 Unionen beviljar räntesubventioner inom ramen för SMF-möjligheten inrättad i Köpenhamn. Denna möjlighet har flera gemensamma drag med EKSG:s omställningslån. De båda instrumenten syftar till att främja skapandet av arbetstillfällen och, trots att detta är förbjudet, finns en risk att samma arbetstillfälle subventioneras två gånger. Endast en lämplig granskning utförd på kommissionsnivå skulle kunna leda till att detta undviks och rättas till (se punkterna 2.28-2.33).

2.46 De rättsliga åtaganden som hör ihop med EKSG-subventionerna tycks överskattade med tanke på att de från och med den 1 juli 1997 inte längre kan övergå till slutgiltiga åtaganden (se punkterna 2.34-2.36). Å andra sidan måste uppföljningen av de subventioner som skall återkrävas vara mycket striktare och motsvarande fordringar får inte längre förekomma på balansräkningen sedan de visat sig omöjliga att inkassera (se punkterna 2.37-2.40).

KAPITEL 3 REVISIONSFÖRKLARING AVSEENDE EKSG

3.1 I enlighet med artikel 45c i Fördraget om upprättandet av den Europeiska kol- och stålgemenskapen (EKSG) har revisionsrätten granskat EKSG:s räkenskaper i avsikt att till Europaparlamentet och rådet avge en revisionsförklaring om räkenskapernas tillförlitlighet och de underliggande transaktionernas laglighet och korrekthet.

3.2 De aktuella räkenskaperna är EKSG:s bokslut per den 31 december 1996, vilken har upprättats under kommissionens överinseende och offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (16).

3.3 I revisionsberättelsen om EKSG:s årsredovisning per den 31 december 1996 (17), som motsvarar revisionsförklaringen vad gäller räkenskapernas tillförlitlighet och som publiceras tillsammans med bokslutet, finner revisionsrätten att den ger "en rättvisande bild av Europeiska kol- och stålgemenskapens tillgångar och finansiella ställning per den 31 december 1996 samt av verksamhetens resultat för det budgetår som avslutats samma datum".

3.4 För att förvissa sig om lagligheten och korrektheten hos de underliggande transaktionerna i EKSG:s räkenskaper för budgetåret 1996 har revisionsrätten dessutom genomfört sina granskningar i enlighet med internationellt vedertagen god revisionssed. Revisionsrätten har därvid särskilt stött sig på systemanalys samt på resultaten av de gjorda stickproven.

3.5 Revisionsrätten anser att transaktionernas laglighet och korrekthet i sin helhet är tillräckligt säkerställda.

3.6 Utan att ifrågasätta ovannämnda uttalande i revisionsberättelsen vill revisionsrätten fästa uppmärksamheten på det faktum att systemen med de räntesubventioner som beviljas tillsammans med lån enligt artikel 56.2 a i Fördraget om upprättandet av EKSG är behäftade med inneboende risker vad gäller efterlevnaden av urvalskriterierna. Dessa risker har visat sig vid granskningar på platsen av dessa utgifter vad gäller budgetåret 1996. Granskningarna visade en hög frekvens av väsentliga felaktigheter (18), vars totala omfattning emellertid inte har kunnat fastställas (se punkterna 2.17-2.20).

Denna rapport har antagits av revisionsrätten i Luxemburg vid dess sammanträde den 12-13 november 1997.

För revisionsrätten

Bernhard FRIEDMANN

Ordförande

(1) Rådets direktiv 89/647/EEG av den 18 december 1989 om kapitaltäckningsgrad för kreditinstitut (EGT L 386, 30.12.1989, s. 14).

(2) Rådets direktiv 92/121/EEG av den 21 december 1992 om övervakning och kontroll av kreditinstituts stora exponeringar (EGT L 29, 5.2.1993, s. 1).

(3) Årsrapport avseende EKSG (budgetåret 1994) (EGT C 329, 7.12.1995, s. 3).

Årsrapport avseende EKSG (budgetåret 1995) (EGT C 377, 13.12.1996, s. 3).

Gränserna gäller omfattningen av de åtaganden som EKSG får ha gentemot en och samma motpart (kund eller grupp av kunder):

- Summan av åtagandena gentemot en enda tredje part får inte överstiga 25 % av EKSG:s eget kapital.

- Den totala volymen "stora exponeringar" får inte överstiga 800 % av eget kapital. En "stor exponering" föreligger när summan av åtagandena gentemot en enda tredje part uppgår till eller överstiger 10 % av eget kapital.

(4) Rådets direktiv 93/6/EEG av den 15 mars 1993 om kapitalkrav för värdepappersföretag och kreditinstitut (EGT L 141, 11.6.1993, s. 1).

(5) Rådets fjärde direktiv av den 25 juli 1978, grundat på artikel 54.3 g i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag (78/660/EEG) (EGT L 222, 14.8.1978).

(6) Rådets direktiv 86/635/EEG av den 8 december 1986 om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut (EGT L 372, 31.12.1986).

(7) EKSG:s bokslut per den 31 december 1996: specifika värdekorrigeringar på lån (134 miljoner ecu, not 5.1) + specifika värdekorrigeringar på lån till gäldenärer som inte har återbetalat dessa (47 miljoner ecu, not 8) + värdekorrigeringar på upplupen men ej förfallen ränta (12 miljoner ecu, not 9).

(8) Som säkerhet med bästa rätt betraktas garantier från Europeiska unionens medlemsstater eller assimilerade (offentliga inrättningar eller offentliga industrikonsortier i medlemsstaterna) och bankgarantier.

(9) Årsrapport avseende EKSG (budgetåret 1993) (EGT C 346, 7.12 1994).

(10) Årsrapport avseende EKSG (budgetåret 1995) (EGT C 377, 13.12.1996).

(11) Justering av policyn för "upp- och utlåning" inför EKSG-fördragets upphörande (EGT C 175, 28.6.1994).

(12) Lån som kan beviljas inom ramen för artikel 54 andra stycket i EKSG-fördraget för investeringar avsedda att främja förbrukningen av gemenskapsstål (EGT C 291, 31.10.1987).

(13) Riktlinjer och praktiska regler för beviljandet av omställningslån enligt artikel 56 i EKSG-fördragen (EGT C 188, 28.7.1990, s. 9).

(14) Rådets beslut 94/217/EEG av den 19 april 1994 om gemenskapens räntesubventioner till lån som EIB ger SMF inom ramen för sin tillfälliga lånemöjlighet (EGT L 107, 28.4.1994).

(15) Den summa på 1 miljard ecu som kommer från SMF-möjligheten utgör en del av de 3 miljarder ecu som EIB, på anmodan av Europeiska rådet vid mötet i Köpenhamn, har lagt till de 5 miljarder ecu från den tillfälliga lånemöjligheten. Denna inrättades av EIB den 10 februari 1993 på anmodan av Europeiska rådet vid mötet i Edinburgh.

(16) Bokslut för EKSG per den 31 december 1996 (EGT C 242, 8.8.1997).

(17) Revisionsberättelse för EKSG:s årsredovisning per den 31 december 1996 (EGT C 242, 8.8.1997).

(18) Enligt revisionsrättens metodiklexikon är väsentliga felaktigheter sådana felaktigheter i fråga om laglighet/korrekthet som direkt inverkar på värdet av de underliggande transaktionerna.

SVAR FRÅN KOMMISSIONEN

KAPITEL 2 EKSG:S LÅNE- OCH SUBVENTIONSVERKSAMHET

Utlåning enligt artikel 54 andra stycket

Iakttagelser avseende förvaltningen

2.6 När det gäller inköpt stål är det förhållandevis lätt att kontrollera både mängd och gemenskapsursprung. Detta är emellertid inte alltid fallet med förbrukning av stål i lager.

För företag utan egen tillverkning av stål är inköp den enda försörjningskällan, så om det rör sig om löpande förbrukning antas skillnaderna mellan vad som finns i lager och vad som förbrukas kompensera varandra i längden. Det bör vidare påpekas att ansökningar om förmedlade lån för huvudsakligen handelsverksamhet alltid avvisats och att förmedlade lån enligt artikel 54.2 därför endast använts till att finansiera industriverksamhet.

Eventuell försäljning av stål i råvaruskedet (dvs. stål som köps in och säljs utan någon som helst förädling) är, i denna typ av verksamhet, ett vanligen begränsat fenomen. För övrigt har ingen vidareförsäljningsaffär av betydelse avslöjats vid kontrollerna.

Kommissionen kommer dock vid kommande granskningar på platsen att försöka jämföra de tekniska uppgifterna om produktionen med uppgifterna om inköp.

2.7 Genomförda granskningsuppdrag har berört 16 förmedlade lån av totalt 147. Genom dessa granskningar upptäcktes ett fall med avsevärda skillnader mellan i den återkommande rapporteringen angiven förbrukning och faktisk förbrukning. Fallet nämns av revisionsrätten.

Finansieringsinstrumentet i fråga påverkar inte budgeten eftersom lånen inte är räntesubventionerade, och det har inte förekommit några betalningssvårigheter bland de förmedlingsinstitut som hanterar globala lån åt EKSG.

2.8 För ifrågavarande förmedlade lån gäller att stål är så gott som enda råvara i produktionen, och då behövs ingen särskild undersökning för att avgöra om det aktuella kriteriet uppfylls. Inte vid någon av granskningarna på platsen har man kunnat konstatera att kriteriet åsidosatts.

2.9 Två av de nämnda företagen har ökat sin förbrukning av gemenskapsstål avsevärt jämfört med situationen före projektet och därmed har man i huvudsak nått målsättningen för lånen. Det tredje företaget hade inte den 31 december 1996 lyckats öka sin reella förbrukning i jämförelse med situationen före projektet och kommissionen har, efter att ha granskat företagets särskilda situation, beslutat att kräva återbetalning i förtid av förmedlade lån.

2.9-2.10 Avtalsklausulen om förbrukning är ett bedömningskriterium för hur väl företaget uppfyllt sina mål när det gäller tillväxt. Att exakt den sifferangivelse som finns i kriteriet inte uppnåtts betyder inte att den allmänna målsättningen för de förmedlade lånen inte uppfyllts. Om företaget ökar sin förbrukning av gemenskapsstål markant under en längre tid anser kommissionen att den allmänna målsättningen är uppfylld, även om ökningen inte svarar exakt mot siffran i kriteriet.

Den information kommissionen har visar att företagen till sitt stora flertal ökat förbrukningen av gemenskapsstål avsevärt med hjälp av de projekt som samfinansierats med EKSG-lån. Kommissionen har funnit att ett tiotal förmedlade lån inte inneburit någon förbrukningsökning. Kompletterande undersökningar görs nu av de berörda företagen, varefter kommissionen tar ställning till om påföljder är påkallade.

Tidigarelagd återbetalning av förmedlade lån (i kombination med eventuellt skadestånd) är den enda möjliga påföljden för företag som inte fullgör sina åtaganden. Åtgärden kan bringa företaget ur ekonomisk jämvikt och bör därför endast tillämpas på grova fall. Kommissionen har hittills inte ansett det motiverat att använda denna drastiska påföljd i sådana fall då förbrukningsmålen inte uppfyllts av orsaker som ligger utanför företagets kontroll (t.ex. avsättningssvårigheter p.g.a. sviktande marknad).

Med början årsskiftet 96/97 har kommissionen däremot krävt tidigarelagd återbetalning av företag som inte ökar förbrukningen av gemenskapsstål utan istället köper in stål från länder utanför gemenskapen. Denna påföljd har också tillämpats på företag som inte ökar sin förbrukning av gemenskapsstål och som, enligt vad man kunnat visa, använt finansieringsstödet till en investering som inte ökar företagets stålförädlingskapacitet.

Iakttagelser avseende effektiviteten

2.11 Kommissionen medger att om instrumentet, när det utformades, hade försetts med ett lägsta tröskelvärde för förbrukningsökningen (i absoluta eller relativa termer) skulle det ha kunnat bli effektivare. Eftersom finansieringsinstrumentet redan är fastställt kan revisionsrättens förslag inte beaktas.

2.12-2.13 Någon formell utvärdering har inte gjorts, men finansieringsinstrumentet utvärderas fortlöpande. Redan 1993 insåg kommissionen att det var ett instrument som på grund av själva låneformen och frånvaron av räntesubvention eller annan fördel inte skulle komma att utnyttjas allmänt någon annanstans än i Italien. Sedan dess har kommissionen inte uppmuntrat till användning av instrumentet.

Räntesubventionerade lån enligt artikel 56.2 a

Revisionsrättens revisionsbesök

2.16-2.20 Såsom revisionsrätten anger i punkt 2.20 kan iakttagelserna inte extrapoleras till att gälla för samtliga räntesubventioner.

Efter revisionsrättens anmärkningar i rapporten från 1995 granskade kommissionen ett slumpmässigt urval på 208 räntesubventionsutbetalningar. De utgjorde ett representativt urval av alla sådana betalningar mellan 1 juli 1995 och 30 juni 1996. Såväl urvalsmetoden (variable sampling), kommissionens undersökningsresultat som sättet att extrapolera resultaten till att gälla samtliga betalningar har granskats och godkänts av en internationell revisionsbyrå.

Enligt undersökningen hade 5,8 % av summan av utbetalda medel i urvalet lämnats ut felaktigt. Genom extrapolering kan man med 95 % sannolikhet anta att procentsatsen felaktigt utbetalda medel av alla räntesubventioner utbetalade mellan 1 juli 1995 och 30 juni 1996 ligger i intervallet 2,2-9,4 %. Trots att undersökningen av detta representativa urval tyder på att situationen inte är så oroande som revisionsrätten antyder, har kommissionen stärkt sina interna ekonomistyrningsrutiner för att begränsa procentsatsen felaktigt utbetalda medel.

Åtgärder vidtagna av kommissionen 1996

2.22 Procentsatsen felaktigt utbetalda medel januari-september 1996 kan med hjälp av kommissionens undersökning av ett representativt urval uppskattas till 5,8 % och kommer därefter att sjunka väsentligt, till följd av kommissionens kontroller 1997.

Stödberättigande för övertagande av arbetstillfällen

2.26-2.27 Kommissionen anser inte att de privatiseringar som det statliga organet Treuhandanstalt gjort i före detta Östtyskland går att jämföra med privatiseringar i marknadsekonomierna i väst. Det gällde att klara övergången från en centralt förvaltad planekonomi, som kännetecknades av överdriven toppstyrning, systematisk mörkläggning av dold arbetslöshet och företag nedtyngda av samhällsplikter, såsom socialvård och sjukvård, till en decentraliserad marknadsekonomi. Att rädda arbetstillfällen genom privatisering betraktades därför som ekonomiskt likvärdigt med att skapa arbetstillfällen på marknadsekonomiska villkor.

Detta bedömningssätt användes enbart i samband med privatiseringar via huvudsakligen Treuhand, och köpesumman drogs alltid av, varefter personal som övertogs från det förutvarande Treuhand-företaget ansågs berättiga till stöd för skapade arbetstillfällen. För att ge incitament till snabb modernisering av utrustningen betraktades inköp av produktionsutrustning som stödberättigad investering först när kostnaden överskred den köpesumma som betalats till Treuhand.

Det krävdes inget beslut av kommissionen för att tillämpa ovan angivna policy på alla privatiseringar via huvudsakligen Treuhand efter låneansökan enligt artikel 56, och därför fattades beslutet av tjänstemän på berörda avdelningar vid kommissionen. Kommissionen medger att denna interna överenskommelse inte har dokumenterats fullt ut.

Sammanslagning av EKSG-subventioner och subventioner inom "SMF-möjligheten"

2.28-2.33 Kommissionen har begärt uppgifter från EIB om subventionerna inom "SMF-möjligheten" från Köpenhamn, och så snart informationen kommer skall kommissionen undersöka om skapade arbetstillfällen vid något tillfälle subventionerats två gånger.

Vilande åtaganden

2.34-2.36 Åtagandena på 220 miljoner ecu är fördelade på ca 70 globala lån och utgör summan av kommissionens potentiella åtagande. Det exakta beloppet kan naturligtvis inte anges förrän efter att alla förmedlade lån realiserats, dvs. i början av 1998.

Kommissionen har dessutom bevisligen följt utvecklingen eftersom den i förslaget till reviderad driftsbudget för 1997 och förslaget till driftsbudget för 1998 [SEK(97)933 slutlig, av den 29 maj 1997] tagit hänsyn till alla inställda åtaganden till följd av att EKSG:s omställningspolitik upphör.

Enligt kommissionens beräkningar [punkt 2, s. 10 i SEK(97)933 slutlig] kommer minst 140 miljoner ecu i åtaganden i form av globala omställningslån att inställas under året 1997-1998. En första del på 100 miljoner ecu planeras för 1997.

Återkrävande av subventioner

2.38 Från 1994 och fram till juli 1997 har man utfärdat fordringar på återbetalning av räntesubventioner till sammanlagt 34,3 miljoner ecu. Av dessa har 16,2 miljoner ecu erhållits och krav på 4,2 miljoner har dragits tillbaka efter att nöjaktig information lämnats. Ytterligare 1 miljon ecu betalas in i avbetalningar.

I saldot på 12,9 miljoner ecu ingår krav på 2,5 miljoner ecu från stödmottagare som nu är i konkurs (se punkt 2.40 nedan).

Kommissionen håller på att skapa ett system med regelbundna påminnelser om utestående fordringar.

2.40 Kommissionen kommer att se till att osäkra fordringar skrivs av när det står klart att det inte finns någon möjlighet att driva in dem.

Slutsats

2.41 Kommissionen medger att ett tröskelvärde för ökad förbrukning av gemenskapsstål som minimikrav för att bevilja lån hade förtydligat kriterierna. Däremot anser kommissionen, av skäl som anges i punkt 2.6, att det summariska kontrollförfarandet baserat på stålinköp räckte. Den anser att hitintills genomförda granskningar, vilka rör 11 % av de förmedlade lånen, inte visat att uppgifterna från företagen generellt skulle vara otillförlitliga. Sedan början av 1997 har kommissionen krävt av vissa företag att de som påföljd skall tidigarelägga återbetalningen av de förmedlade lånen. Denna åtgärd har endast vidtagits i de grövsta fallen, nämligen tre förmedlade lån och ett direkt lån. Åtgärden har inte vidtagits generellt mot alla företag med för låg stålförbrukning av skäl som anges i punkt 2.9 och 2.10.

2.44 Kommissionen har behandlat arbetstillfällen som räddats genom sådana privatiseringar som var nödvändiga för att klara en övergång från planekonomi till marknadsekonomi som berättigade till stöd till nya arbetstillfällen.

2.45 Kommissionen har begärt uppgifter från EIB om subventionerna inom "SMF-möjligheten", och så snart informationen kommer skall kommissionen undersöka om skapade arbetstillfällen vid något tillfälle subventionerats två gånger.

2.46 S.k. slutgiltiga åtaganden kommer att verkställas fram till början av 1998 i form av utbetalningar på förmedlade lån för slutbetalningar av överlämnade medel. Icke utnyttjade s.k. juridiska åtaganden kommer att inställas i två omgångar, i slutet av 1997 och i början av 1998.

Ett system för att regelbundet påminna om återbetalningarna av räntesubventioner håller på att utarbetas.

KAPITEL 3 REVISIONSFÖRKLARING AVSEENDE EKSG

3.6 Kommissionen har skapat lämpliga rutiner och verktyg för ekonomisk styrning, och för övrigt framgick det av undersökningen av ett statistiskt urval att risken för felaktigheter är begränsad. Oberoende av omständigheterna fortsätter kommissionen att förbättra sin förvaltning (för ett mera uttömmande svar, se punkt 2.16-2.20).