P5_TA(2003)0236

Europaparlamentets ledamotsstadga

Europaparlamentets beslut om antagande av Europaparlamentets ledamotsstadga

Tisdag 3 juni 2003

Europaparlamentet fattar detta beslut

— med beaktande av Fördragen om upprättandet av Europeiska gemenskaperna, särskilt artikel 190.5 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen [1]och artikel 108.4 i Fördraget om upprättandet av Europeiska atomenergigemenskapen [2],

— med beaktande av kommissionens yttrande,

och av följande skäl:

A. Allmänna kommentarer

1. Akten om allmänna direkta val av företrädare i Europaparlamentet, som utgör bilaga till rådets beslut 76/787/EKSG, EEG, Euratom av den 20 september 1976, gjorde det möjligt att 1979 hålla de första direkta valen av Europaparlamentets ledamöter.

2. Denna rättsakt innehåller varken bestämmelser om ett enhetligt valförfarande eller bestämmelser om en stadga för ledamöterna.

3. På grundval av artikel 190.4 i EG-fördraget, som infördes genom Amsterdamfördraget, antog rådet den 25 juni 2002 och den 23 september 2002 beslut 2002/772/EG, Euratom [3] om ett enhetligt valförfarande genom en ändring av akten från 1976.

4. Mer än 20 år efter det första direkta valet till Europaparlamentet finns det fortfarande inte någon enhetlig ledamotsstadga.

5. Den provisoriska lösningen består i att samma bestämmelser i regel gäller för Europaparlamentets ledamöter som för ledamöterna vid de nationella parlamenten när det gäller ledamotsarvoden, övergångsersättningar, ålderspension, efterlevandepension och andra förutsättningar för utförandet av åliggandena. (I Nederländerna får ledamöterna av Europaparlamentet sedan 1996 lägre ersättning än de nationella parlamentsledamöterna).

6. Dessa regler skiljer sig avsevärt åt mellan olika medlemsstater.

7. Regelverket innehåller dessutom artiklarna 8, 9 och 10 i protokollet om Europeiska gemenskapernas immunitet och privilegier av den 8 april 1965 (hädanefter: protokollet) och artikel 4.1 och 4.2 i akten från 1976 (i versionen i beslutet om ändring av rättsakten från 1976).

8. Dessa bestämmelser kompletteras med Europaparlamentets bestämmelser om ersättning för kostnader (resor, uppehåll, övriga kostnader), medarbetare (sekretariatsersättning) och sociala förmåner (artikel 199 första stycket i EG-fördraget).

9. Detta system utarbetades för företrädarna i den tidigare parlamentariska församlingen, och upplevs idag som otillfredsställande eftersom det leder till att ledamöterna behandlas olika.

10. Systemet är en kvarleva från gången tid, som måste ersättas med bestämmelser som gör det direktvalda Europaparlamentet och dess allt större betydelse rättvisa.

11. Europaparlamentet har sedan det första direkta valet eftersträvat en enhetlig stadga. Detta försök misslyckades dock eftersom en rättslig grund saknades.

12. Genom Amsterdamfördraget, som modifierades genom Nicefördraget, inrättades genom artikel 190.5 i EG-fördraget en rättslig grund för en ledamotsstadga. Den föreliggande stadgan grundar sig på denna artikel.

13. Stadgan omfattas därmed av EG-fördragets tillämpningsområde och faller därför under diskrimineringsförbudet i artikel 12 i EG-fördraget.

14. Artikel 190.5 i EG-fördraget är allmänt formulerad (Regler och allmänna villkor för hur dess ledamöter skall utföra sina åligganden). Bestämmelsen inskränker inte Europaparlamentets befogenhet att fastställa regler på ett sådant sätt att Europaparlamentet eventuellt bara kan reglera ekonomiska villkor eller enbart en "rest" som inte regleras i primärrätten.

15. Europaparlamentets befogenhet att fastställa regler omfattar därför den immunitet och de privilegier som regleras i artiklarna 8, 9 och 10 i protokollet liksom frågor som ännu inte är reglerade, till exempel rätten att vägra vittna, samt bestämmelserna i artikel 4 i akten från 1976 (i versionen i beslutet om ändring av rättsakten från 1976).

16. Bestämmelser i stadgan som står i strid med primärrättsliga bestämmelser kan först träda i kraft om och när upphävandet av motsvarande artikel i primärrätten beslutas av en regeringskonferens och ratificeras av medlemsstaterna (normhierarki).

17. Vid nya bestämmelser, som blott ordagrant upprepar eller innehållsmässigt återger primärrättens artiklar, skall man gå till väga på samma sätt för att uppnå rättslig klarhet.

18. De regler som Europaparlamentet beslutar om utgör sekundärrätt och kräver därmed ingen ratificering.

19. Kriteriet rörande utförandet av åliggandena avgränsar också artikel 190.5 i förhållande till artikel 190.4. Företeelser som leder fram till valet (valbarhet, valförfarande etc.), liksom mandatets början och slut, dess prövning och upphävande, efterträdare och oförenligheter skall regleras i rättsakten från 1976 eftersom de inte rör utförandet av åliggandena.

20. Artikel 10 i protokollet innehåller bestämmelser om ledamöternas immunitet. Immuniteten är visserligen ett privilegium för Europaparlamentet, men den garanterar ledamoten frihet från lagföring eller andra former av statligt ingripande i den personliga friheten under mandatperioden. Om immuniteten hävs har ledamoten begränsade eller inga möjligheter att utföra sina åligganden. Immunitet är ett villkor för att ledamöterna skall kunna utföra sina åligganden och bör därför regleras i stadgan.

21. Områden som hittills inte tagits upp i primärrätten, till exempel undantag från vittnesplikt, skulle kunna regleras i stadgan.

22. Stadgan innehåller inga detaljerade bestämmelser om ersättning för kostnader (resor, uppehåll, övriga kostnader), medarbetare (sekretariatstillägg) och sociala förmåner (artikel 199 första stycket i EG-fördraget). Europaparlamentet kan på grundval av artikel 199 första stycket i EG- fördraget själv bestämma i sådana frågor [4].

23. Det finns ingen anledning att ifrågasätta denna självbestämmanderätt. Artikel 190.5 i EG-fördraget inskränker inte, utan utökar, Europaparlamentets rätt att besluta om sina egna angelägenheter.

24. Europaparlamentet består enligt första meningen i artikel 189.1 i EG-fördraget av "företrädare för folken i de i gemenskapen sammanslutna staterna". Enligt artikel 190 första stycket i EG- fördraget är de även "företrädare för folken i de stater som slutit sig samman i gemenskapen". Samma beteckning används i artikel 190.2 i EG-fördraget (om antalet företrädare som skall väljas i varje medlemsstat) och artikel 190.3 i EG-fördraget ("företrädarna skall väljas för en period av fem år").

25. Dessa bestämmelser, enligt vilka ledamöterna är folkens författningsrättsliga representanter, är av konstitutionell karaktär.

26. I stadgan används beteckningen ledamot.

27. Europaparlamentets rätt att i enlighet med artikel 199 första stycket självt reglera sina egna angelägenheter berörs inte av stadgan.

B. Kommentarer till de enskilda bestämmelserna

28. I artikel 1 används begreppet ledamöter och man tydliggör att det inte handlar om deras rättigheter och skyldigheter, utan i stor utsträckning om de allmänna villkoren för utförandet av deras åligganden.

29. Bestämmelsen i artikel 2 om att ledamöterna skall vara fria och obundna måste fastställas och nämns inte någonstans i primärlagstiftningen. Förklaringar där ledamöterna åtar sig att avsäga sig uppdraget vid en viss tidpunkt, och in blankoförklaringar om avsägelse av uppdraget, som partierna kan använda sig av enligt eget tycke och smak, är inte förenligt med bestämmelsen om att ledamöterna skall vara fria och obundna och är därför inte rättsligt bindande.

30. Skyddet för röst- och yttrandefriheten är i allra högsta grad av allmänt intresse. Enligt artikel 4.1 får därför inte en ledamot lagföras eller på annat sätt ställas till svars för ett yttrande han eller hon har gjort under utövandet av sitt uppdrag. Enligt punkt 2 kan Europaparlamentet avgöra om yttrandet avgivits under utövandet av uppdraget. I detta fall, liksom när det gäller granskning av bevis enligt bestämmelserna i akten från 1976, är parlamentet rättskipningsorgan. Europaparlamentet har i sina beslut om immunitet, vilka är helt och hållet jämförbara, visat prov på gott omdöme och realism.

31. Den immunitet som fastställs i artikel 5 skyddar ledamöterna från rättsliga förfaranden som vidtas för att orsaka dem politisk skada (fumus persecutionis) eller andra kränkningar från myndigheternas sida. Det råder ingen tvekan om att dessa aspekter fortfarande har betydelse, vilket också visas av de beslut som Europaparlamentet fattat i detta hänseende. Immuniteten handlar förvisso om jämlikhet, maktfördelning och rättsstatsprincipen. Ett ytterligare syfte med immuniteten är att säkerställa att Europaparlamentet kan utföra sina uppgifter. Av dessa skäl kommer vi fram till följande lösning: En förundersökning eller straffprocess kan när som helst inledas mot en ledamot. För detta behöver inte immuniteten hävas. De befintliga bestämmelserna gynnar varken Europaparlamentet eller ledamöterna, eftersom de innebär att även små brott såsom trafikförseelser måste dryftas offentligt. En begränsning av ledamöternas personliga frihet får emellertid endast ske efter ett medgivande från Europaparlamentet (Europaparlamentets funktionsduglighet). Europaparlamentet måste kunna avbryta en förundersökning eller straffprocess när det är fråga om fumus persecutionis. Dessa villkor fastställs i punkt 2.

32. Artikel 6 fastställer ledamöternas rätt att vägra uttala sig om personer som försett dem med uppgifter. Denna rätt har hittills inte omfattats av primärrätten och skyddar ledamöternas informationsfrihet och förtroendet mellan en ledamot och den person som försett honom med uppgifter. Det är en subjektiv rätt som omfattar samtliga förfaranden där det finns en plikt att vittna, och gäller därför inte bara inom Europaparlamentet. Förbudet mot att beslagta, genomsöka eller använda material skyddar denna rättighet, och det vore fullständigt oacceptabelt om journalister hade rätt att vägra uttala sig om personer som försett dem med uppgifter, men inte ledamöter.

33. Ledamöternas rätt att röra sig fritt, som regleras i artikel 7 och som egentligen är självklar, har fått en ny betydelse eftersom det på senare tid förekommit att myndigheter vidtagit åtgärder för att begränsa denna rätt i samband med demonstrationer.

34. I artikel 9 fastställs att ledamöternas anteckningar, referat, utkast, skrivelser och annan korrespondens inte måste offentliggöras.

35. Initiativrätten som fastställs i artikel 10 är en nödvändig rättighet för ett parlament och dess ledamöter. Av artikeln framgår att varje ledamot har denna rätt och att den inte får begränsas av Europaparlamentets arbetsordning.

36. I artikel11 fastställs rätten att ta del av handlingar, som hittills fastställts genom Europaparlamentets arbetsordning. Den avser en viktig aspekt av ledamöternas arbete och bör därför förankras i stadgan.

37. Artikel 12 skall garantera att den språkliga mångfalden inte begränsas ytterligare trots påståenden om motsatsen. De officiella språken får aldrig diskrimineras. Denna princip måste även gälla efter en utvidgning av EU.

38. Enligt artiklarna 15 och 16 skall ledamöterna erhålla ersättning för att de avstått från en privat yrkeskarriär och — under en viss period — tjänat Europeiska unionen, sitt land och demokratin i Europa. Europaparlamentet tillsatte en expertgrupp för att fastställa hur hög denna ersättning skall vara. Expertgruppen lade i maj 2000 fram en studie. En ersättning på 50 procent av grundlönen för en domare vid Europeiska gemenskapernas domstol ligger helt i linje med den ersättning som expertgruppen anser vara lämplig.

39. Artikel 15.3 är nödvändig eftersom partierna ofta förväntar sig att en del av de ersättningar som anges i punkterna 1 och 2 spenderas på partiet. Denna form av partifinansiering är olaglig.

40. Den övergångsersättning som avses i artikel 15.2 och artikel 19 skall betalas under perioden från det att uppdraget upphört tills ett nytt uppdrag inleds. Skulle ledamoten inleda ett nytt mandat eller ett offentligt ämbete föreligger inget behov för denna övergångsersättning.

41. Ålderspensionen regleras i artikel 20, och frågan har varit från vilken ålder pension skall kunna utbetalas. Expertgruppen föreslår en pensionsålder på 65 år eller eventuellt 60 år, varvid beloppet korrigeras på grundval av försäkringstekniska beräkningar. Enligt artikel 20.1 skall ledamöter ha rätt till ålderspension från och med det att de fyller 60 år. En ledamot som blir vald för första gången då han, efter en utbildning och flera års yrkeserfarenhet, är 35 eller 40 år gammal och som innehar sitt mandat under 20 år lämnar sitt uppdrag vid 55 eller 60 års ålder. Vid 55 års ålder kan han säkert inleda en ny karriär, men knappast vid 60 års ålder. Beräkningar som gjorts av Europaparlamentets administration visar att en försäkringsteknisk korrigering skulle bli så omfattande att denna lösning inte kan komma i fråga.

42. Bestämmelserna om efterlevandepensionen fastställs i huvudsak genom den befintliga lagstiftningen i Europeiska gemenskapen. En omgift, efterlevande make/makas rätt till efterlevandepension bygger på den moderna tanken om att ersättningen grundar sig på egna inbetalningar och inte bara tjänar till ren försörjning. Det är inte heller uteslutet att en sådan rätt föreligger även om den efterlevande maken/makan klarar sin egen försörjning tack vare egna inkomster eller egen förmögenhet.

43. Syftet med artikel 24.1 och 24.2 är att avlasta Europeiska gemenskapernas budget på lång sikt. Lösningen med en fond har redan tillämpats i praktiken. Expertgruppen föreslår att Europaparlamentet betalar två tredjedelar och ledamöterna en tredjedel av pensionsavgiften.

44. Bestämmelsen i artikel 25 är nödvändig eftersom nationella förmåner i form av sjukersättning, bidrag eller hjälp med betalning av sjukförsäkringsavgifterna slopas i och med stadgan. Dessa förmåner beviljas ofta även efter det att mandatet upphört.

45. Bestämmelserna om ersättning av kostnader måste ta hänsyn till de grundprinciper som EG- domstolen utarbetade i samband med domen i målet om Lord Bruce [5].

46. Enligt EG-domstolens dom är det parlamentet som skall besluta vilka uppgifter och resor som är nödvändiga eller ändamålsenliga för att en parlamentsledamot skall kunna utföra sitt uppdrag, liksom vilka kostnader som är nödvändiga eller ändamålsenliga i detta sammanhang. Den självbestämmanderätt som parlamentet därmed ges för att främja dess arbetsutövande omfattar även rätten att ersätta ledamöternas rese- och uppehållskostnader med schablonmässiga belopp i stället för att betala ut ersättning mot uppvisande av kvitto. Att man väljer ett sådant system beror på att man vill begränsa de administrativa kostnader och den arbetsbörda som en noggrann kontroll av varje utgift skulle innebära, och motsvarar därför en god förvaltning [6].»

47. Det betonas emellertid att de ersättningsbelopp som fastställs på detta sätt inte får överstiga vad som kan anses vara en rimlig ersättning för rese- och uppehållskostnader. De schablonmässiga ersättningsbeloppen får alltså inte vara orimligt höga och det får inte vara fråga om ett förtäckt vederlag [7].

48. Medlemsstaterna bör garantera bibehållandet av bestämmelser om att en ledamot i Europaparlamentet, vid den tidpunkt då han inleder sitt uppdrag, skall jämställas med ledamöterna i respektive medlemsstats parlament (t.ex. i fråga om ersättning av flygkostnader, gratis tågbiljetter etc). Med tanke på att medlemsstaterna har mycket olika bestämmelser på detta område är det inte möjligt att finna en gemensam lösning på detta problem. Utan en sådan bestämmelse skulle det vara svårt eller till och med omöjligt för ledamöterna av Europaparlamentet att utöva sitt mandat i den medlemsstat där de valdes. Det ligger även i medlemsstaternas intresse att mandatet utövas på ett effektivt sätt.

49. Artikel 33.1 är nödvändig eftersom de nationella bestämmelser som hittills gällt för ledamöterna är mycket varierande, vilket gör det omöjligt att finna en gemensam lösning på samtliga problem som en övergång från det gamla till ett nytt gemensamt system skulle medföra. Eftersom ledamöterna får välja själva kan det inte bli fråga om några försämrade rättigheter eller ekonomiska nackdelar i samband med denna övergång. Bestämmelserna i punkterna 2 och 3 är en följd av det beslut som skall fattas enligt punkt 1.

50. De stora skillnader som råder mellan de nuvarande och de nya medlemsstaternas ekonomier kommer endast att kunna övervinnas stegvis efter utvidgningen. Därför bör de nya medlemsstaterna få möjlighet att under en övergångsperiod tillämpa avvikande bestämmelser för ledamotsarvoden, övergångsersättningar och pensioner.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE:

A. Bestämmelser och allmänna villkor för hur Europaparlamentets ledamöter skall utföra sina åligganden

Artikel 1

I denna stadga fastställs bestämmelser och allmänna villkor för hur Europaparlamentets ledamöter skall utföra sina åligganden.

Artikel 2

1. Ledamöterna är fria och obundna.

2. Alla överenskommelser om avsägelse av uppdraget före eller vid valperiodens utgång skall betraktas som ogiltiga.

Artikel 3

1. Ledamöterna får inte bindas av instruktioner eller uppdrag [].

2. De skall rösta individuellt och personligen.

3. Alla överenskommelser om hur mandatet skall utövas skall betraktas som ogiltiga.

Artikel 4 []

1. Europaparlamentets ledamöter får under inga omständigheter lagföras eller på annat sätt ställas till svars för handlingar de gjort, röster de avlagt eller yttranden de avgivit under utövandet av sitt uppdrag.

2. Parlamentet skall på begäran av en ledamot avgöra huruvida ett yttrande avgivits under utövandet av ledamotens uppdrag.

3. Parlamentet skall i sin arbetsordning anta närmare föreskrifter för hur denna artikel skall genomföras.

Artikel 5 []

1. Begränsningar i ledamöternas personliga frihet skall endast tillåtas efter medgivande från parlamentet, förutom om en ledamot grips på bar gärning.

2. Beslagtagande av en ledamots dokument eller datafiler, kroppsvisitering, genomsökning av en ledamots kontor eller bostad eller kontroll av ledamotens post och telefonsamtal får endast ske med parlamentets medgivande.

3. En förundersökning eller straffprocess som rör en ledamot skall avbrytas om parlamentet begär detta.

4. Det medgivande som avses i punkt 2 kan endast begäras av behöriga nationella myndigheter.

5. Det medgivande som avses i punkt 2 och det avbrytande som avses i punkt 3 får vara förbundna med villkor, tidsbegränsade eller avgränsade.

6. Artikel 4.3 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 6

1. Europaparlamentets ledamöter har rätt att vägra uttala sig om personer som försett dem med uppgifter eller som de själva försett med uppgifter under utövandet av sitt mandat, eller om själva uppgifterna i sig.

2. Åtgärder som avses i artikel 5.2 eller användning av redan beslagtagna handlingar inte tillåtna.

Artikel 7 []

1. Ledamöterna har rätt att röra sig fritt överallt i Europeiska unionen.

2. Denna rättighet får inte begränsas i lag eller genom myndighets- eller domstolsbeslut.

Artikel 8

Den immunitet och de privilegier som ledamöterna åtnjuter i enlighet med ovanstående artiklar kan inte begränsas genom andra bestämmelser i Europeiska gemenskapens sekundärrätt.

Artikel 9

Sådana skriftliga dokument och datafiler som en ledamot har mottagit, författat eller sänt i väg och som inte har något officiellt dokumentnummer, skall inte betraktas som Europaparlamentets handlingar.

Artikel 10

1. Varje ledamot har rätt att inom ramen för Europaparlamentets initiativrätt lägga fram ett förslag till gemenskapsrättsakt.

2. Artikel 4.3 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 11

1. Ledamöterna har rätt att ta del av alla handlingar som Europaparlamentets innehar.

2. Bestämmelserna i punkt 1 gäller inte personakter och räkenskaper.

3. De EG-rättsakter och interinstitutionella avtal som rör tillgång till handlingar berörs inte av punkt 1.

4. Europaparlamentet skall fastställa närmare föreskrifter för genomförandet av denna artikel.

Artikel 12

1. Europaparlamentets handlingar skall översättas till alla officiella språk.

2. Muntliga inlägg skall simultantolkas till alla övriga officiella språk.

Artikel 13

1. Ledamöterna får bilda politiska grupper.

2. Artikel 4.3 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 14

1. De politiska grupperna är en del av parlamentet.

2. De får väcka talan mot andra och andra får väcka talan mot dem.

Artikel 15

1. Ledamöterna har rätt till ett lämpligt arvode som garanterar deras oberoende.

2. Efter det att deras uppdrag har upphört har de rätt till övergångsersättning och pension.

3. Alla överenskommelser om att använda arvodet, övergångsersättningen eller pensionen för andra ändamål än privata skall betraktas som ogiltiga.

4. Efterlevande till ledamöter eller före detta ledamöter har rätt till efterlevandepension.

Artikel 16

Ledamotsarvodet skall uppgå till 50 procent av grundlönen för en domare vid Europeiska gemenskapernas domstol.

Artikel 17

Det arvode som en ledamot får för att utöva ett mandat i ett annat parlament skall räknas av från ledamotsarvodet.

Artikel 18

1. Arvodet skall vara föremål för gemenskapsbeskattning enligt samma villkor som enligt artikel 13 i protokollet om Europeiska gemenskapernas immunitet och privilegier gäller för gemenskapens tjänstemän och övriga anställda.

2. Medlemsstaternas rätt att ta hänsyn till arvodet vid fastställandet av skattesatsen för andra inkomster berörs inte av detta.

Artikel 19

1. Ledamöter vilkas mandat upphör har rätt till en övergångsersättning motsvarande ledamotsarvodet i artikel 16.

2. Denna skall betalas ut i form av en månadsersättning för varje år som mandatet har utövats, dock i lägst sex och högst tjugofyra månader.

3. Den skall inte betalas ut om ledamoten tillträder ett mandat vid ett annat parlament eller offentligt ämbete.

4. Vid dödsfall skall övergångsersättningen betalas ut sista gången under den månad den före detta ledamoten avled.

5. Artikel 18 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 20

1. Före detta ledamöter har rätt till ålderspension från och med det att de fyller 60 år.

2. För varje helt år som ledamoten utövat sitt mandat skall ålderspension utgå med 3,5 procent av ledamotsarvodet i artikel 16, och för varje ytterligare hel månad med en tolftedel. Det sammanlagda beloppet får dock inte överstiga 70 procent.

3. Rätten till ålderspension är helt oberoende av andra eventuella pensioner.

4. Artiklarna 17 och 18 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 21

1. Ledamöter som blir invalidiserade under sin mandattid har rätt till invaliditetspension.

2. Artikel 20.2 gäller i tillämpliga delar. Pensionsbeloppet skall uppgå till minst 35 procent av arvodet i artikel 16.

3. Pensionsrättigheterna börjar gälla när ledamoten avsäger sig sitt uppdrag.

4. Artikel 11.4 samt artiklarna 17 och 18 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 22

Har en före detta ledamot samtidigt rätt till övergångsersättning enligt artikel 19 och pension enligt artiklarna 20 eller 21, skall den bestämmelsen tillämpas som ledamoten själv valt.

Artikel 23

1. Avlider en ledamot under utövandet av sitt mandat, eller avlider en före detta ledamot som är pensionsberättigad enligt artiklarna 20 eller 21, har efterlevande make/maka och underhållsberättigade barn rätt till efterlevandepension.

2. Det sammanlagda pensionsbeloppet får inte vara högre än den ålderspension som ledamoten skulle haft rätt till vid valperiodens slut eller den pension som en före detta ledamot hade rätt till.

3. Den efterlevande maken/makan har rätt till 60 procent av det belopp som nämns i punkt 2, dock minst 30 procent av ledamotsarvodet. Denna rättighet påverkas inte om den efterlevande gifter om sig.

4. Ett underhållsberättigat barn har rätt till 20 procent av detta belopp.

5. Vid behov skall den sammanlagda pensionen delas upp mellan maken/makan och barnen på grundval av procentsatserna i punkterna 3 och 4.

6. Pensionen skall betalas ut den första dagen i den månad som följer på dödsfallet.

7. Om den efterlevande maken/makan dör skall pensionsrättigheterna upphöra i slutet av den månad då dödsfallet inträffade.

8. Ett barn uppbär pensionsrättigheter till och med slutet av den månad då det fyller 21 år. Rättigheterna kvarstår emellertid under den tid barnet genomgår utbildning, dock längst till och med slutet av den månad det fyller 25 år. Rättigheterna kvarstår så länge barnet på grund av sjukdom eller funktionshinder är oförmöget att försörja sig självt.

9. Personer som ingått partnerskap som officiellt erkänns i medlemsstaterna skall jämställas med äkta makar.

10. Artikel 11.4 och artikel 18 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 24

1. För att finansiera pensionerna skall en fond upprättas för att förvalta pensionsmedlen.

2. Fondens medel skall utgöras av månatliga inbetalningar från parlamentet till två tredjedelar och av ledamöterna till en tredjedel plus ränta på dessa belopp.

3. Parlamentet skall varje år fastställa hur stora inbetalningarna skall vara.

4. De bidrag som avses i punkt 2 skall vara befriade från beskattning.

5. Revisionen skall utföras av Europeiska revisionsrätten.

Artikel 25

1. Ledamöter, före detta ledamöter som uppbär pension och personer som uppbär efterlevandepension, har rätt till ersättning av utlägg i samband med sjukdom, graviditet eller barnafödande.

2. För att täcka kostnaderna skall en fond inrättas, som även de före detta ledamöterna bidrar till att finansiera.

3. Artikel 11.4 och artikel 24 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 26

1. Ledamöterna har rätt till ett försäkringsskydd mot de risker som hänger samman med utövandet av deras uppdrag.

2. Artikel 11.4 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 27

1. Ledamöterna har rätt till ersättning för de kostnader som uppstår under utövandet av deras uppdrag.

2. Parlamentet skall fastställa under vilka omständigheter ersättningen kan utgöras av ett schablonbelopp.

3. Artiklarna 11.4 och 15.3 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 28

1. Ledamöterna har rätt att bistås av personliga medarbetare som de själva fritt har valt.

2. Artikel 11.4 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 29

1. Ledamöterna har rätt att använda parlamentets kontors- och kommunikationsutrustning samt parlamentets officiella bilar.

2. Artikel 11.4 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 30

Samtliga utbetalningar skall finansieras genom Europeiska unionens budget och genom de fonder som skall upprättas i enlighet med artiklarna 24 och 25.

Artikel 31

Utbetalningar från Europaparlamentet enligt artiklarna 24 och 25 skall inte vara föremål för beskattning.

Artikel 32

Närmare föreskrifter om hur denna stadga skall genomföras skall offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning (serie L).

B. Övergångsbestämmelser

Artikel 33

1. De ledamöter som redan satt i parlamentet vid inledningen av den valperiod under vilken denna stadga träder i kraft, och som omvaldes, har rätt att begära att de för resten av sin mandattid skall fortsätta att omfattas av det existerande nationella systemet för ledamotsarvode, övergångsersättning och pension.

2. Dessa pengar skall tas från medlemsstatens budget och skall vara föremål för enbart nationell beskattning.

3. Dessa ledamöter skall inte betala några bidrag till den fond som avses i artikel 24.

Artikel 34

1. Ledamöter som i enlighet med artikel 33.1 önskar kvarstå i det existerande nationella systemet skall skriftligen underrätta talmannen om detta senast 30 dagar efter det att denna stadga har trätt i kraft.

2. Detta beslut är definitivt och oåterkalleligt.

3. Har talmannen inte underrättats inom den angivna tidsfristen gäller bestämmelserna i denna stadga.

Artikel 35

1. Den frivilliga pensionsfond som Europaparlamentet har upprättat kommer efter ikraftträdandet av denna stadga att kvarstå för de ledamöter eller före detta ledamöter som redan förvärvat rättigheter i denna fond eller som valt att omfattas av det existerande nationella systemet i enlighet med artikel 33.1 i denna stadga.

2. De förvärvade rättigheterna skall till fullo kvarstå.

3. Bidragen till denna fond är befriade från beskattning.

4. Ledamöter som betalar pengar till pensionsfonden enligt artikel 24 kan inte förvärva nya rättigheter i den frivilliga pensionsfonden.

5. Fonden skall inte vara öppen för de ledamöter som väljs in i parlamentet för första gången efter det att denna stadga har trätt i kraft.

6. Artikel 15.3, artikel 18 och artikel 20.3 gäller i tillämpliga delar.

Artikel 36

1. Rätt till pension, som en ledamot vid tidpunkten för denna stadgas giltighet har förvärvat i enlighet med nationella bestämmelser, skall gälla till fullo.

2. Perioder under vilka ledamoten har utfört sitt uppdrag för Europaparlamentet eller ett nationellt parlament, men som i enlighet med nationella bestämmelser inte ger rätt till pension, skall beaktas vid beräkning av pension enligt denna stadga.

Artikel 37

1. Varje ny medlemsstat kan besluta att de ledamöter som blivit valda i den berörda medlemsstaten under en övergångsperiod skall omfattas av bestämmelser för ledamotsarvoden, övergångsersättningar och pensioner, som avviker från denna stadga.

2. Ledamöterna skall enligt de avvikande bestämmelserna ha åtminstone samma förmåner som parlamentsledamöterna i den berörda medlemsstaten.

3. Samtliga ersättningar skall betalas från den berörda medlemsstatens budget.

4. Övergångsperioden inleds samtidigt som anslutningsfördraget träder i kraft och avslutas senast då Europaparlamentets andra fullständiga valperiod efter den tidpunkten utlöper.

5. Ledamöternas rätt enligt artiklarna 25-29 i denna stadga påverkas inte av de avvikande bestämmelserna.

C. Ikraftträdande

Artikel 38

1. Denna stadga träder i kraft efter att den godkänts av rådet och samtidigt som ändringarna av fördragen träder i kraft, vilka beslutas på grundval av resultaten från Europeiska konventet.

2. Utan att det påverkar vad som sägs i punkt 1

—träder artikel 3.1 och 3.2 i denna stadga i kraft först om och när artikel 4.1 i akten från 1976 upphävs,

—träder artikel 4 i denna stadga i kraft först om och när artikel 9 i protokollet upphävs,

—träder artikel 5 i denna stadga i kraft först om och när artikel 10 i protokollet upphävs,

—träder artikel 7 i denna stadga i kraft först om och när artikel 8 i protokollet upphävs.

3. Så snart rådet har godkänt stadgan skall den undertecknas av Europaparlamentets talman och offentliggöras i Europeiska unionens officiella tidning (serie L).

[1] Hädanefter: EG-fördraget.

[2] I stadgan anges hädanefter enbart artiklarna i EG-fördraget.

[3] EGT L 283, 21.10.2002, s. 1.

[4] EG-domstolens dom av den 15 september 1981, mål 208/80, Lord Bruce of Donington mot Aspden, Rec. 1981, s. 2205.

[5] Se fotnot 1 i skäl 22.

[6] Punkt nr 17.

[7] Punkt nr 21.

[] Se artikel 37.2.

--------------------------------------------------