ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5.

I ett materialbalansområde som omfattar process eller ommätning ska materialbalansen som härletts från en fysisk inventering, liksom även materialbalanser för processområden som omfattas av inventariekontrollförfaranden, testas för godkännande med hjälp av standardavvikelser för balansen med hänsyn till motiverad mätonoggrannhet och, för skattade uppgifter, process- och mätonoggrannhet. Sådana kontroller ska ingå i kvalitetssäkringssystemet. I samband med förfarandena för all balansprovning ska följande beaktas: a) Programvara för beräkning av standardavvikelse för en balans ska omfattas av kvalitetskonceptet för programvaran och dess användning. b) Bokförings- och mätmetodsuppgifter som används för beräkning av en standardavvikelse för en balans ska omfattas av kvalitetskonceptet för sådana uppgifter och dess användning. c) I en teknisk dokumentation ska det redogöras för de algoritmer som används för beräkning av standardavvikelsen. d) Metoden ska tillhandahålla standardavvikelser för balansen som korrekt återger processmönstret inom balansintervallet samt mäthistoriken (eller skattningsmetoden) för de viktvärden som används för beräkning av balansen. e) Om skattningar av kärnämne som befinner sig under process grundas på historisk information eller någon form av modellering ska skattningsmetoden och metoden för fastställande av onoggrannheten beskrivas i en teknisk dokumentation. f) Arbetsförfarandena för balanstest, bruksanvisningen för programvaran, beskrivningen av programvaran och dokumentationen för den tekniska metoden ska vara författade så att det kan garanteras att de är fullständiga och med varandra överensstämmande.
(5)

I två rapporter från Fisco-expertgruppen (Fiscal Compliance Experts’ Group) (3) Fact-Finding Study on Fiscal Compliance Procedures Related to Clearing and Settlement within the EU från 2006 och en andra rapport från 2007 Solutions to Fiscal Compliance Barriers Related to Post-Trading within the EU har man studerat nuvarande förfaranden för källskattelättnad och lagt fram förslag om hur systemet kan förbättras.
(8)

I undersökningen ”Current trends and approaches to media literacy in Europe” som genomfördes för kommissionens räkning andra halvåret 2007 konstateras att det finns en del hinder för utvecklingen inom mediekunskapsområdet på EU-nivå. Det saknas i synnerhet en gemensam vision, nationella, regionala och lokala initiativ är inte synliga på EU-nivå och det saknas även europeiska nätverk och samordning av intressenterna.
SV Europeiska unionens officiella tidning L 173/74

KOMMISSIONENS REKOMMENDATION

av den 5 juli 2010

om bedömning av brister vid trafiksäkerhetsprovning i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/40/EG om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet

(2010/378/EU)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 292, och

av följande skäl:

(1) För att främja trafiksäkerhet, miljöskydd och rättvisa konkurrensförhållanden är det viktigt att se till att fordon i trafik underhålls och besiktigas på rätt sätt så att deras prestanda upprätthålls enligt typgodkännandet, utan onödig försämring, under hela deras livslängd.

(2) Utöver de standarder och metoder som avses i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/40/EG om provning av motorfordons och tillhörande släpfordons trafiksäkerhet (1) bör riktlinjer tillhandahållas för de besiktningsmän som genomför trafiksäkerhetsprovning av fordon för att garantera en harmoniserad bedömning av de brister som förtecknas i bilaga II till det direktivet.

(3) Slutsatserna från två projekt, Autofore (2) och Idelsy (3), som nyligen behandlade framtida alternativ för provning av trafiksäkerhet, samt resultaten av en öppen och saklig dialog med berörda parter har beaktats.

(4) Det bör införas tre kategorier brister, som återspeglar hur allvarlig en brist är.

(5) Varje bristkategori bör beskriva konsekvenserna vid användning av ett fordon i ett sådant skick.

(6) Denna rekommendation är ett första steg på vägen till en enhetlig bedömning av brister som upptäcks vid provning av trafiksäkerhet i Europeiska unionen.

HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

Medlemsstaterna bör bedöma de brister som konstateras vid provning av ett fordons trafiksäkerhet i enlighet med riktlinjerna i bilagan till denna rekommendation.

Utfärdad i Bryssel den 5 juli 2010. På kommissionens vägnar Siim KALLAS Vice ordförande

(1) EUT L 141, 6.6.2009, s. 12.

(2) Autofore studie om framtida alternativ för genomförandet av trafiksäkerhetslagstiftningen i EU (study on the Future Options for Roadworthiness Enforcement in the European Union), http://ec.europa.eu/transport/roadsafety/publications/projectfiles/autofore_en.htm

(3) Idelsys initiativ för diagnos av elektroniska system i motorfordon vid regelbunden besiktning, (Initiative for Diagnosis of Electronic Systems in Motor Vehicles for PTI) http://ec.europa.eu/transport/roadsafety/publications/projectfiles/idelsy_en.htm
(2)

Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (nedan kallad Efsa) har samlat resultaten för 2007 i den vetenskapliga rapporten ”Results on the monitoring of akrylamide levels in food” (2) av den 30 april 2009. Rapporten omfattar också akrylamidresultaten för 2003–2006, som samlats in från medlemsstaterna och sammanställts av institutet för referensmaterial och referensmätningar inom kommissionens gemensamma forskningscenter. Resultaten för 2008 och 2009 föreligger inte ännu. Så snart resultaten är tillgängliga kommer den vetenskapliga rapporten att uppdateras.
1.

Med beaktande av att de offentliga finanserna och ekonomin i Grekland generellt utmärks av institutionell svaghet, bör Grekland med start så snart som möjligt under 2010 utforma och genomföra ett djärvt och omfattande strukturreformpaket som är mer långtgående än de åtgärder som beskrevs i uppdateringen av stabilitetsprogrammet från januari 2010. Tydliga och detaljerade tidsplaner bör tillhandahållas för de föreslagna reformerna och under genomförandet. Grekland bör särskilt göra följande, med beaktande av hur viktigt det är att säkerställa löneförhandlingssystemets effektivitet och behovet av en allmänt återhållsam löneutveckling, mot en bakgrund av förlorad konkurrenskraft: a) Sänka den offentliga sektorns löneutgifter, för att se till att denna sektors lönepolitik spelar en ledande roll för den privata sektorns lönebildning och bidrar till en allmänt återhållsam löneutveckling. b) Rationalisera löneutbetalningssystemet för direkt anställda inom offentlig förvaltning genom tillhandahållande av enhetliga principer för lönesättning och löneplanering samt rationalisering av löneskalan. Denna lönepolitik bör utvidgas till ersättningsregler för anställda på offentliga företag. c) Öka lönebildningssystemets flexibilitet genom att främja mer decentraliserade löneförhandlingar på företagsnivå (exempelvis undvika att kollektivavtal utvidgas till företag som inte berörs av förhandlingarna), inklusive en frikoppling från den offentliga sektorns löneutveckling. Förbättra genomförandet av löneförhandlingslagen genom att begränsa användningen av undantagsklausulen.
(3)

Ett system avsett för mobila kommunikationstjänster på fartyg består i allmänhet av en eller flera pikocellsbasstationer som ger tillträde till ett GSM-stomnät via en stomnätslänk, till exempel via satellit. Fartygsbasstationen i ett sådant system möjliggör roaming via passagerarnas eller besättningens GSM-mobilterminaler.
(3)

I cirkulär MSC.1/Circ. 1332 av den 16 juni 2009 återges ett antal metoder kallade ”bästa praxis för att undvika, avvärja eller fördröja piratdåd i Adenviken och utanför Somalias kust” (”Best Management Practices to Avoid, Deter or Delay Acts of Piracy in the Gulf of Aden and off the Coast of Somalia”) som sjöfartsnäringen har tagit fram på frivillig basis och som de avtalsslutande parterna har främjat och uppmuntrat eftersom hoten utanför Somalia är en så angelägen fråga. Sjöfartsnäringen har uppdaterat dessa åtgärder i en andra version, som har distribuerats genom cirkulär MSC.1/Circ. 1335 av den 29 september 2009.
(8)

Lettlands ekonomi växte snabbare än någon annan medlemsstats mellan 2000 och 2007, beroende på konvergensutsikter, utländska kapitalinflöden och en mycket stark konsumtion. Resultatet blev emellertid att ekonomin överhettades, åtminstone delvis till följd av en expansiv makroekonomisk politik. Stora obalanser ackumulerades, vilket visas av bytesbalansunderskott på 22,3 % av BNP 2007 och 13,1 % 2008. Således minskade ekonomin under perioden 2008–2009 snabbast i hela EU. Under denna period sjönk reala BNP med 25 %, från dess högsta nivå till den lägsta nivån, i det att den inhemska efterfrågekollapsen förstärktes av nedgången i världshandeln. Sysselsättningsgraden, som tidigare var bland de högsta i EU (75,8 % under 2008), minskade med mer än 10 procentenheter och arbetslösheten på över 18 % är nu en av de högsta i EU. Underskottet i den offentliga sektorns finanser var 9,7 % 2009 men minskade till 7,7 % 2010 till följd av de finanspolitiska konsolideringsåtgärderna. Detta resultat inbegriper betydande åtgärder för stabilisering av finanssektorn motsvarande 1,1 % av BNP 2009 och 2,3 % av BNP 2010.
(7)

Italiens ekonomi har präglats av strukturella svagheter långt innan den nuvarande globala ekonomiska och finansiella krisen började. Mellan 2001 och 2007 var den genomsnittliga BNP-tillväxten ungefär 1 %, dvs. endast hälften av euroområdets genomsnitt, främst till följd av långsam produktivitetstillväxt. Eftersom dessa utvecklingar påverkade hela landet kunde de stora regionala ekonomiska skillnaderna inte utjämnas. Även om ekonomin inte uppvisade några stora interna obalanser inom den privata sektorn påverkades den ändå kraftigt av den globala krisen. När exporten, och därefter investeringarna, kollapsade ledde detta till en kraftig minskning av BNP i reala värden med cirka 7 % mellan andra kvartalet 2008 och andra kvartalet 2009. Efter att stadigt ha fallit under det föregående årtiondet steg den offentliga bruttoskulden till 119 % i slutet av 2010, vilket också speglar den kraftiga BNP-minskningen. Sysselsättningen minskade mycket mindre, eftersom den stöddes av ett offentligfinansierat program för minskning av arbetstiden, vilket gjorde att arbetslösheten endast ökade i begränsad utsträckning under 2008 och 2009. Främst till följd av exporten började ekonomin att återhämta sig under andra hälften av 2009, även om det gick långsamt. Situationen på arbetsmarknaden förblev skör under 2010, och arbetslöshetsnivån stabiliserades kring 8,5 % vid slutet av året. Med tanke på den mycket höga offentliga skuldkvoten intog Italien en passande försiktig finanspolitisk hållning under krisen, och avstod från större finanspolitiska stimulansåtgärder, vilket gjorde det möjligt att hålla det offentliga underskottet under euroområdets genomsnitt under 2009–2010.
(7)

När den ekonomiska krisen drabbade Malta minskade exporten och investeringarna kraftigt, och BNP i reala termer sjönk med 3,4 % 2009. Sysselsättningen minskade endast något, även understödd genom statsstöd. Exporten och företagsinvesteringarna ökade kraftigt under 2010, och Malta upplevde en markant ekonomisk återhämtning under 2010 med en långsamt minskad arbetslöshet. Mot bakgrund av den höga offentliga skulden (61,5 % av BNP 2008) har regeringen inte vidtagit några omfattande finanspolitiska stimulansåtgärder, och det offentliga underskottet 2009 (3,7 % av BNP) låg kvar under underskottsnivån för euroområdet som helhet. Under 2010 förblev blev det offentliga underskottet och den offentliga skuldkvoten i stort sett stabila.
(10)

Baserat på en bedömning av det uppdaterade stabilitetsprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för stabilitetsprogrammets beräkningar av de offentliga finanserna är rimligt. Stabilitetsprogrammets strategi på medellång sikt för de offentliga finanserna är att det nominella underskottet i den offentliga sektorns finanser ska underskrida tröskelvärdet 3 % av BNP vid den tidsfrist som anges i rådets rekommendation av den 3 december 2010. Stabilitetsprogrammets målsättning är att underskottet ska vara 10 % av BNP 2011, 8,6 % 2012, 7,2 % 2013, 4,7 % 2014 och 2,8 % vid stabilitetsprogramperiodens utgång 2015. Denna utveckling ska stödjas med konsolideringsåtgärder motsvarande 3,8 % av BNP i budgeten för 2011 och bredare konsolideringsåtgärder motsvarande 5,9 % av BNP under perioden 2012–2014 samt ytterligare ospecificerade konsolideringsinsatser motsvarande mer än 1 % av BNP under 2015. I stabilitetsprogrammet fastställs återigen målet på medellång sikt för de offentliga finanserna på – 0,5 % av BNP, vilket inte kommer att uppnås under stabilitetsprogramperioden. Enligt kommissionens senaste bedömning framstår riskerna avseende de offentliga finansernas långfristiga hållbarhet som höga. För att förbättra denna hållbarhet krävs att landet uppnår tillräckligt höga primära överskott på medellång sikt och ytterligare reformerar sitt socialförsäkringssystem.
(8)

Baserat på en bedömning av stabilitetsprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för beräkningarna av de offentliga finanserna framstår som rimligt. Stabilitetsprogrammets finanspolitiska strategi på medellång sikt är att uppnå det medelfristiga målet, dvs. ett strukturellt saldo i balans, senast 2013, och att behålla det under resten av stabilitetsprogramperioden genom att eftersträva strukturella överskott under 2013 och därefter. Det nominella saldot i de offentliga finanserna beräknas nå överskott under 2013, medan det nominella underskottet på kort sikt väntas växa något på grund av engångseffekten av miljöinvesteringar i koldioxidkrediter. Budgetanpassningen i stabilitetsprogrammet bygger på att ökningstakten i den offentliga sektorns konsumtionsutgifter hålls tillbaka. Stabilitetsrogrammet innehåller vissa uppgifter om åtgärder för att nå det uppsatta målet för ställningen i de offentliga finanserna, och tidigare resultat när det gäller att uppnå de finanspolitiska målen minskar risken för att målen inte nås under de kommande åren. I synnerhet går de planerade reformerna ut på att uppnå effektivitetsvinster på en rad områden, såsom utbildning och aktiva arbetsmarknadsåtgärder. Riskerna i samband med de finanspolitiska målen förefaller därmed i stort sett uppväga varandra. Icke desto mindre kommer det att vara viktigt att de kommande budgetarna innehåller centrala upplysningar om de åtgärder som krävs för att ytterligare förbättra effektiviteten i de offentliga utgifterna och därmed stödja genomförandet av stabilitetsprogrammet.
(8)

Utifrån en bedömning av det uppdaterade stabilitetsprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenariot bakom beräkningarna av de offentliga finanserna är gynnsamt, särskilt som väntade tillväxtnivåer ligger klart över den potentiella tillväxten under senare år. Underskottet år 2010 blev 7 % av BNP vilket var bättre än väntat. Stabilitetsprogrammets plan är att sänka det till 3 % av BNP år 2013, som är rådets fastställda tidsfrist för korrigeringen av det alltför stora underskottet. Konsolideringen ska därefter fortsätta. Från 82 % av BNP under 2010 kommer skuldkvoten att öka fram till 2012 (86 %), varefter den kommer att minska något. Underskotts- och skuldkorrigeringen är förenat med risker, som möjligheten av ett mindre gynnsamt makroekonomiskt scenario, bristfälligt specificerade åtgärder för att nå målen från 2012 och framåt och det faktum att målen ofta inte har uppnåtts i det förflutna, även med hänsyn tagen till att resultatet för 2010 var bättre än förväntat. Därför kan det inte säkerställas att det alltför stora underskottet kommer att korrigeras senast 2013, om inte ytterligare åtgärder vidtas när det behövs. Målet i strukturella termer är balans i de offentliga finanserna på medellång sikt, vilket inte kommer att uppnås under stabilitetsprogramperioden. Den årliga genomsnittliga finanspolitiska ansträngningen under perioden 2010–2013, omräknad av kommissionen enligt den gemensamt övernskomna metoden är något lägre än vad som angavs i rådets rekommendation av den 2 december 2009 (drygt 1 % av BNP).
(7)

Baserat på en bedömning av det uppdaterade konvergensprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för konvergensprogrammet framstår som rimligt. Det är baserat på något gynnsammare tillväxtantaganden för 2012 och därefter, och är i stort sett i linje kommissionens vårprognos 2011. Den finanspolitiska strategi som fastställs i programmet har som mål att få ned underskottet under 3 % av referensvärdet till 2013, i linje med rådets rekommendation av den 13 juli 2010, och därefter uppnå det reviderade medelfristiga målet, dvs. att det strukturella saldot ska ligga under 0,5 % av BNP 2015 och att balans uppnås i de offentliga finanserna till 2020. Korrigeringsplanen för att uppnå målet är rimlig. De åtgärder som ingår i konvergensprogrammet och som antogs av riksdagen under våren 2010 bedöms underbygga de finanspolitiska målen på ett lämpligt sätt och bör motsvara en årlig finanspolitisk insats på omkring 1 % av BNP under perioden 2011–2013. Danmark kommer att uppnå sitt reviderade medelfristiga mål inom konvergensprogramperioden. Riskerna kring de finanspolitiska målen uppväger i stort sett varandra.
1.

Genomföra den planerade konsolideringen under 2011 och vidta uppvägande åtgärder av varaktigt slag i händelse av inkomstbortfall eller utgiftsöverskridanden. Anta finanspolitiska åtgärder enligt planerna i konvergensprogrammet under 2012 och underbygga målen för 2013 mer riktade åtgärder; härvidlag ska det undvikas att utgifter för tillväxtfrämjande ändamål skärs ned. Förbättra effektiviteten i offentliga investeringar och fortsätta ansträngningarna att utnyttja det tillgängliga utrymmet för att öka indirekta skatteintäkter, för att flytta beskattningen från arbetskraften, förbättra skattemoralen och minska skatteflykt. Säkerställa en genomsnittlig skattepolitisk ansträngning under perioden 2010–2013 om 1 % av BNP, i linje med rådets rekommendationer om korrigering av det alltför stora underskottet, vilket kommer att göra det möjligt att uppnå tidsgränsen för förfarandet vid alltför stora underskott med tillräcklig marginal år 2013.
(8)

Utifrån en bedömning av det uppdaterade stabilitetsprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenariot bakom stabilitetsprogrammet är försiktigt för 2011 och därefter rimligt, även jämfört med kommissionens vårprognos 2011. I stabilitetsprogrammet beräknas real BNP öka med 2,3 % år 2011, för att sedan sjunka till 1,8 % år 2012 och hamna på ett genomsnitt på 1,5 % under perioden 2013–2015. Enligt stabilitetsprogrammets plan ska underskottet redan år 2011 sänkas under referensvärdet på 3 % av BNP, två år tidigare än rådets tidsfrist. Därefter ska det närmas målet på medellång sikt som är ett underskott på 0,5 % av BNP i strukturella termer år 2014. Efter den förväntade korrigeringen av det alltför stora underskottet, ska anpassningen till målet på medellång sikt enligt stabilitetsprogrammet hamna under riktmärket på 0,5 % av BNP år 2013 och 2014. Skuldkvoten ökade med nästan 10 procentenheter år 2010 (3), men beräknas börja sjunka från och med 2011 och hamna på 75,5 % av BNP år 2015, vilket överskrider fördragets referensvärde. Beräkningarna av de offentliga finanserna omfattas av risker som i stort sett uppväger varandra år 2011, men utfallet kan därefter bli sämre än väntat då vissa besparingar kan utvecklas annorlunda än planerat. Vissa åtgärder diskuteras fortfarande (exempelvis energi och finansiella transaktionsskatter), medan andra fortfarande behöver specificeras (exempelvis effektivisering av offentlig förvaltning). Dessutom kan ytterligare stödåtgärder på finansmarknaden inte uteslutas. Enligt kommissionens senaste bedömning framstår riskerna avseende de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet som medelstora.
(7)

Trots tidigare stabila resultat drabbades den mycket öppna nederländska ekonomin kraftigt av finanskrisen: reala BNP minskade med nästan 4 % 2009. Återhämtningen började under andra halvåret av 2009 med en ökad efterfrågan från utlandet och ökade takten under första halvåret 2010 vilket ledde till en BNP-tillväxt på 1,8 %. Krisens inverkan på arbetsmarknaden var relativt begränsad. Arbetslösheten förväntas minska gradvis under de kommande två åren från 4,5 % 2010 till 4 % 2010. Krisen påverkade de nederländska offentliga finanserna kraftigt med en ökning av det offentliga underskottet till 5,5 % av BNP 2009 och 5,4 % 2010. Regeringens åtgärder för att stödja finansiella institut och stabilisera finansmarknaderna medförde en ökning av den offentliga skuldkvoten med 15 procentenheter av BNP, vilket ledde till att skuldkvoten utgjorde 60,8 % av BNP 2009.
(8)

Baserat på en bedömning av det uppdaterade stabilitetsprogrammet enligt förordning (EG) nr 1466/97 anser rådet att det makroekonomiska scenario som ligger till grund för beräkningarna av de offentliga finanserna i stabilitetsprogrammet är optimistiska för 2011 och 2012. I stabilitetsprogrammet planeras för en sänkning av budgetunderskottet till under 3 % av referensvärdet senast 2013, i linje med rådets rekommendationer från april 2009, och för en ytterligare sänkning av underskottet till 2,1 % av BNP 2014.Enligt stabilitetsprogrammet kommer det medelfristiga målet, vilket fortfarande är offentliga finanser i balans, inte att uppnås under stabilitetsprogramperioden. Denna plan för korrigering av underskottet är lämplig. Under perioden 2010–2013 beräknas det strukturella saldot i genomsnitt förbättras med 1,5 % av BNP per år, vilket är i linje med rådets rekommendationer, och med ytterligare 0,3 % av BNP 2014. Skuldkvoten förväntas öka från 60,1 % av BNP 2010 till omkring 69 % 2013 och minska något 2014. Det finns nedåtrisker för konsolideringsplanen relaterade till de underliggande makroekonomiska antagandena och uppnåendet av budgetmålen på regional nivå. Regionerna står för en stor andel av de totala offentliga utgifterna och 9 av 17 överskred sina finanspolitiska mål 2010. Mekanismer för att kontrollera underskott och skuldsättning har införts för de regionala myndigheterna har redan stärkts och den spanska regeringen har åtagit sig att vidta ytterligare åtgärder om det behövs för att klara budgetmålen.
(6)

Ungern drabbades hårt av krisen hösten 2008 genom att landet förlorade tillgång till marknadsbaserad finansiering. För att klara av dessa svårigheter genomförde Ungern ett anpassningsprogram som var inriktat på finanspolitisk konsolidering och övervakning av finanssektorn och som fick finansiellt stöd från EU och IMF. Mot denna bakgrund fick landet åter tillgång till marknaden under våren 2009 och ekonomin återhämtade sig från nedgången: efter en nedgång med 6,7 % 2009, ökade BNP med 1,2 % 2010 med stöd av växande export. Samtidigt ökade arbetslösheten till över 11 % från den nivå på 8 % som rådde före krisen. Under andra halvåret 2010 aviserade regeringen att betydande skattesänkningar skulle genomföras under perioden 2010–2013. För att begränsa försämringen av de offentliga finanserna införde den parallellt särskilda avgifter och gjorde ytterligare, permanenta, nedskärningar av utgifterna. Beslutet att avskaffa den obligatoriska privata pelaren i pensionssystemet har vidare resulterat i både permanenta och enstaka intäkter. Detta gjorde det möjligt att begränsa avmattningen 2010 till 0,4 % av BNP över underskottsmålet på 3,8 % av BNP, och det kommer att resultera i ett överskott 2011, men samtidigt försämrades den underliggande ställningen betydligt. Mot denna bakgrund, och i syfte att stärka den ekonomiska tillväxtpotentialen, aviserade regeringen ett strukturreformprogram i mars 2011 och antog ytterligare konsolideringsåtgärder.