Kommissionens beslut

av den 27 februari 2002

om de åtgärder som Italien har genomfört för återtagande och färdigställande av hantverkszoner som anlagts åt Sirap SpA samt om överlåtelse av industritomter och industribyggnader till kommuner

[delgivet med nr K(2002) 611]

(Endast den italienska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2002/633/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med nämnda artikel ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig(1), och

av följande skäl:

I. FÖRFARANDE

(1) Genom en skrivelse av den 6 oktober 1997 anmälde Italien, i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget, till kommissionen ett lagförslag från regionen Sicilien med bestämmelser om återtagande och färdigställande av hantverkszoner som har anlagts av Sirap SpA.

(2) Genom en skrivelse av den 21 oktober 1997 begärde kommissionen ytterligare upplysningar.

(3) Den 10 december 1997 underrättade Italien kommissionen om att det anmälda lagförslaget hade antagits av regionen Sicilien genom lag nr 46 av den 24 december 1997(2) (nedan kallad lag nr 46/1997). Lagtexten översändes till kommissionen. Svar på begäran om ytterligare upplysningar lämnades den 15 januari 1998. Upplysningarna inkom till kommissionen den 23 februari 1998 och den 16 april 1998. Kommissionen ställde ytterligare frågor den 4 juni 1998, och Italien besvarade dessa den 16 oktober 1998.

(4) Under granskningen av stödet fick kommissionen kännedom om en ordning avseende kommuners upplåtelse av industritomter och industribyggnader till små och medelstora företag. Dessa bestämmelser överlämnades till kommissionen i en bilaga till skrivelsen av den 16 april 1998 (se skäl 3).

(5) Den 9 december 1998 beslutade kommissionen att inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 i EG-fördraget avseende åtgärderna. Genom en skrivelse av den 30 december 1998 underrättade kommissionen Italien om detta beslut. Kommissionens beslut om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(3). Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från berörda parter. Italien svarade däremot i en skrivelse som inkom till kommissionen den 10 mars 1999. Den 24 november 1999 hölls ett möte i Bryssel med företrädare för Italien och regionen Sicilien. Kommissionen mottog en sista skrivelse från Italien den 7 juni 2001, där Italien åtog sig att tillämpa åtgärderna på ett sätt som är förenligt med kommissionens meddelande om stöd av mindre betydelse (tidigare kallat försumbart stöd)(4).

II. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDEN

II.1 Bakgrunden till Sirap: beslutet av den 3 mars 1999

(6) Sirap SpA (nedan kallat Sirap) var ett offentligägt företag med uppgift att främja ekonomisk utveckling av regionen Sicilien (en region som är berättigad till regionalstöd enligt artikel 87.3 a i EG-fördraget). Företaget trädde i likvidation den 1 februari 1993. Till följd av likvidationen kunde de företag som hade utfört arbete åt Sirap inte längre få sina fordringar betalda och de flesta av dem måste i sin tur träda i likvidation. I detta läge genomförde Italien en första stödåtgärd i form av garantier och ränterabatter till företagen i syfte att undvika en kedjereaktion av konkurser.

(7) Vid granskningen av den stödåtgärden fann kommissionen i beslut 1999/678/EG(5) att de stöd som Italien hade beviljat företag som hade drabbats av Siraps likvidation utgjorde sådant stöd som avses i artikel 87.1 i EG-fördraget. Beslutet motiverades i första hand med att stödmottagarna slapp bära en del av konsekvenserna av att initiativtagaren till arbetena försatts i konkurs. Företagen befann sig därmed i en situation som på konstgjord väg var mera fördelaktig än vad som gällde för andra företag med liknande verksamhet som är verksamma i Italien. Kommissionen fann att åtgärderna inte omfattades av något av undantagen i artikel 87.2 och 87.3 i EG-fördraget. Italien ålades således att upphäva stödordningen till den del den inte omfattades av regeln om stöd av mindre betydelse och att vidta de åtgärder som var nödvändiga för att återkräva stöd som redan hade utbetalats olagligen. Någon återbetalning skedde dock aldrig, eftersom Italien gjorde gällande att inget stöd hade utbetalats eller skulle utbetalas innan det slutliga beslutet antogs.

II.2 Sirap och de nu aktuella åtgärderna

(8) Siraps verksamhet bestod i att beställa och leda bygg- och anläggningsarbeten i syfte att främja företagsetablering. I det aktuella fallet rörde det sig om primära och sekundära bygg- och anläggningsarbeten och uppförande av industribyggnader. De italienska åtgärderna gick ut på att betala för projekterings-, lednings- och bokföringsarbete samt själva byggnadsarbetet samt att ge ekonomisk ersättning till ägarna av den mark där arbetet hade utförts. Betalningen av fordringarna skulle göras av Sirap med medel som i flera omgångar hade utbetalats av regionen Sicilien, eftersom Siraps verksamhet byggde på ett avtal med regionen. Efter Siraps likvidation i februari 1993 kunde en stor del av dessa arbeten inte färdigställas, eftersom underleverantörerna inte kunde betalas. Det var just detta som gjorde det nödvändigt att regionen ingrep för att finansiera arbetets slutförande och därefter överlåta de färdiga anläggningarna till kommunerna(6). Regleringen av fordringarna skulle ske upp till det belopp som ursprungligen hade avsatts till dessa arbeten. Om fordringarna översteg de disponibla medlen skulle ersättningen minska proportionellt.

II.3 De anmälda åtgärderna (ex N 693/97)

(9) Genom en skrivelse av den 6 oktober 1997 anmälde Italien, i enlighet med artikel 88.3 i EG-fördraget, bestämmelser om återtagande och färdigställande av hantverkszoner som hade anlagts åt Sirap, vilket företag redan hade trätt i likvidation. Tre typer av åtgärder föreskrivs i lag nr 46/1997(7):

a) Anläggningsarbeten i hantverkszonerna (främst grundläggande infrastruktur) som hade anförtrotts Sirap slutfördes inte därför att det företaget försattes i konkurs. Anläggningarna överlåts till respektive kommuner. Regionen Sicilien ges tillstånd att reglera fordringarna från de företag som har utfört arbete åt Sirap upp till det belopp som ursprungligen hade avsatts till dessa anläggningsarbeten. Betalningen sker på villkor att företagen inte har framställt krav på Siraps konkursbo. I artiklarna 2 och 3 i lag nr 46/1997 anges att de anläggningar som har finansierats av regionen Sicilien skall överlåtas till kommunerna när de har färdigställts.

b) Artikel 4 i lag nr 46/1997 föreskriver att regionen för året 1997 skall bevilja kommunerna anslag för färdigställandet av anläggningarna i hantverkszonerna på 21 miljarder italienska lire (10845594 euro).

c) Regionen bidrar med upp till 80 procent av de utgifter som krävs för att hantverkskooperativ, sammanslutningar av sådana kooperativ eller gemensamma företag själva skall kunna utföra eller slutföra arbetet. Bidraget minskas till 50 procent för företag som även äger zonerna. Enligt lagen skall hantverkskooperativen, sammanslutningarna av hantverkskooperativ och gemensamma företagen bildas av hantverksföreningar med ändamålet att driva hantverkszonerna under förutsättning att zonerna efter färdigställandet kan börja användas omedelbart. Genom artikel 7 i lag nr 46/1997 fastställs kostnaden för detta för 1997 till 5 miljarder lire (2582284 euro).

II.4 De icke anmälda åtgärderna (ex NN 130/98)

(10) Den fjärde typen av åtgärd finns angiven i bestämmelserna om kommunernas möjlighet att upplåta industritomter och industribyggnader(8). De är tillämpliga på hela Sicilien och föreskriver att kommunerna får upplåta industritomter och industribyggnader till små och medelstora företag mot betalning av en hyra som har fastställts av kommunerna på grundval av beräknade kostnader för underhåll av infrastrukturanläggningar och byggnader under de påföljande fem åren.

III. KOMMISSIONENS SKÄL FÖR ATT INLEDA FÖRFARANDET ENLIGT ARTIKEL 88.2 I EG-FÖRDRAGET

(11) Åtgärderna uppvisar stora likheter med de åtgärder som omfattas av beslut 1999/678/EG. Därför gör kommissionen gällande att åtgärderna till förmån för Siraps fordringsägare (första åtgärden) har till syfte att kringgå konkursbestämmelserna och att de därmed gynnar dessa företag i förhållande till andra företag.

(12) Kommissionen har fått intrycket att betalningen av de arbeten som har beställts av Sirap betraktas som en avtalsförpliktelse för det företaget. Men trots att Sirap var skyldigt att i sitt avtal med regionen Sicilien föreskriva möjligheten att inträda i avtalsförhållandena med underleverantörerna gjordes detta aldrig. Följaktligen fanns det inget avtalsförhållande mellan Sirap och regionen Sicilien som förpliktar regionen att betala fordringsägarna. Det förefaller kommissionen som om det skulle finnas andra sätt för regionen att återta de anläggningar som redan hade färdigställts. Regionen hade kunnat betala Sirap i likvidation ett belopp som motsvarar de arbeten som hade utförts i utbyte mot äganderätten till dessa. Eller också hade regionen i samband med Siraps likvidation kunnat förvärva dessa om likvidatorn hade beslutat att sälja dem på en öppen auktion på icke-diskriminerande villkor. I stället för att välja ett av dessa alternativ förefaller det som om regionen Sicilien föredrog att betala fordringsägarna direkt genom att lagvägen införa en betalningsförpliktelse för fordringarna med de medel som ursprungligen hade avsatts för att utföra hela arbetet.

(13) Därför utgör den aktuella åtgärden ett driftstöd och inte ett investerings- eller sysselsättningsstöd.

(14) Dessutom visar inga av de uppgifter som har lämnats på att gällande bestämmelser om driftstöd i riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål(9) har iakttagits.

(15) Vad beträffar de medel som har beviljats kommuner, hantverkskooperativ och gemensamma företag (andra och tredje åtgärden) förefaller de inte utgöra statligt stöd, men deras nära koppling till villkoren för regionen Siciliens förvärv av anläggningarna gör att de faller inom den mer allmänna ramen för förvärvsvillkoren för dessa.

(16) Vad beträffar kommunernas upplåtelse av hantverkszonerna till små och medelstora företag mot en hyra som fastställts av kommunerna (fjärde åtgärden) invände kommissionen mot hyresnivån och gjorde gällande att det kunde finnas inslag av stöd i upplåtelsen, nämligen om hyran var lägre än marknadspriset. I så fall kunde stödet anses vara ett investeringsstöd till små och medelstora företag eller ett driftstöd som omfattas av bestämmelserna i riktlinjerna för statligt stöd till regionala ändamål. I samband med att förfarandet inleddes angav kommissionen också att det inte kunde "uteslutas att det stöd som beviljats hantverksföretag och små och medelstora företag helt eller delvis täcks av regeln om stöd av mindre betydelse som innebär att stöd på upp till 100000 ecu kan utbetalas under en treårsperiod"(10). När förfarandet inleddes hade Italien dock inte framfört några argument till stöd för att de aktuella förmånerna höll sig inom gränserna för stöd av mindre betydelse.

IV. BEDÖMNING AV STÖDET

IV.1 Första åtgärden

(17) I en skrivelse av den 10 mars 1999 lämnade Italien ytterligare upplysningar om villkoren för regionen Siciliens förvärv av arbetena. Av skrivelsen framgår klart att de arbeten som återstod att färdigställa redan från början tillhörde kommunerna enligt artikel 37.2 i den regionala lagen nr 35 av den 23 maj 1991. Det är alltså inte fråga om förvärv, utan om att återlämna egendomen till den rättmätige ägaren. Eftersom kommunerna redan från början ägde arbetena, kunde de två alternativ som kommissionen hade föreslagit inte användas. Finansieringen av arbetenas slutförande hade ett enda ändamål, nämligen att påskynda återlämnandet till kommunerna. Avsikten var att undvika att de utförda arbetena förföll. Under alla omständigheter skulle borgenärerna, om regionen inte hade ingripit, ha vänt sig till kommunerna, som i sin tur skulle ha vänt sig till regionen. Slutresultatet skulle ha blivit detsamma, men den lösning som valdes var snabbare. Alltså omfattas den första åtgärden inte av artikel 87.1 i fördraget och utgör inte statligt stöd.

IV.2 Andra åtgärden

(18) Den andra åtgärden består av ekonomiska bidrag till kommunerna för att färdigställa anläggningarna. Det är inte fråga om statligt stöd eftersom det inte är ett företag som har gynnats, utan en annan myndighet. Även om det skulle röra sig om stöd, åtog sig Italien den 7 juni 2001 att iaktta regeln om stöd av mindre betydelse och därmed kan man utesluta att stöd förekommer.

IV.3 Den tredje åtgärden

(19) Den tredje åtgärden består i att regionen kan lämna ekonomiska bidrag till företag för att avsluta arbetena. Bidragen uppgår till 80 procent av kostnaderna eller 50 procent om företagen är ägare till den mark där anläggningarna är belägna. Eftersom anläggningarna tillhör kommunerna är det de som i egenskap av ägare skall bära samtliga kostnader för att utföra arbetena. Regionen beviljar ingen förmån eftersom den inte betalar företagens samtliga kostnader. Följaktligen omfattas den tredje åtgärden inte av artikel 87.1 i EG-fördraget, och den utgör inte statligt stöd. Även om det skulle röra sig om stöd, åtog sig Italien den 7 juni 2001 att iaktta regeln om stöd av mindre betydelse och därmed kan man utesluta att stöd förekommer.

IV.4 Den fjärde åtgärden

(20) Vad beträffar bedömningen av den förmån som uthyrningen av industritomter och industribyggnader har inneburit har de regionala myndigheterna påpekat hur svårt det är att mäta denna eventuella förmån för hyresgästerna eftersom det saknas direkta jämförelseobjekt på marknaden. Trots detta har regionen i en skrivelse av den 7 juni 2001 åtagit sig att iaktta regeln om stöd av mindre betydelse.

V. SLUTSATSER

(21) Det bör understrykas att åtgärderna har vidtagits till förmån för små och medelstora företag(11), vilket är en omständighet som kommissionen betraktar som gynnsam vid sin bedömning av stödet. Vidare har Italien åtagit sig att iaktta regeln om stöd av mindre betydelse i samband med alla de åtgärder som togs upp när förfarandet inleddes. Kommissionen konstaterar därför att det inte är fråga om stödåtgärder.

(22) Det här beslutet är i linje med beslut 1999/678/EG, där det uttryckligen angavs att stöd förelåg i den del som inte omfattades av regeln om stöd av mindre betydelse.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

De åtgärder som Italien har genomfört för återtagande och färdigställande av hantverkszoner som anlagts åt Sirap SpA samt för överlåtelse av industritomter och industribyggnader till kommuner utgör inte stöd som omfattas av artikel 87.1 i EG-fördraget.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till Republiken Italien.

Utfärdat i Bryssel den 27 februari 2002.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 162, 10.6.2000, s. 4.

(2) Regionen Siciliens officiella tidning (GURS) 30.12.1997.

(3) EGT C 162, 10.6.2000, s. 4.

(4) EGT C 68, 6.3.1996, s. 9.

(5) EGT L 269, 19.10.1999, s. 29.

(6) Noteras bör att kommunerna betraktades som anläggningarnas ägare, men att de ställdes till kommunernas förfogande först när de var färdiga.

(7) Se fotnot 2.

(8) Regionregeringens beslut av den 8 februari 1991, GURS 20.4.1991.

(9) EGT C 74, 10.3.1998, s. 9, punkt 4.15.

(10) Se fotnot 4.

(11) Detta följer av artikel 7 i lag nr 46/97, som hänvisar till regionala lagen nr 96/81 med senare ändringar (Interventi per le piccole e medie imprese industriali, commerciali ed artigiane, nonché per la cooperazione e la pesca). Artikel 7 i lag nr 46/97 riktar sig således till små och medelstora företag.