RÅDETS FÖRORDNING (EG) nr 1215/1999

av den 10 juni 1999

om ändring av förordning nr 19/65/EEG om tillämpning av fördragets artikel 81.3 på vissa grupper av avtal och samordnade förfaranden(1)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 83 i detta,

med beaktande av kommissionens förslag(2),

med beaktande av Europaparlamentets yttrande(3),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande(4), och

av följande skäl:

(1) Rådet bemyndigade genom förordning nr 19/65/EEG(5) kommissionen att, utan att det påverkar tillämpningen av rådets förordning nr 17 Första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar 81 och 82(6) i enlighet med artikel 81.3 i fördraget anta förordningar enligt vilka artikel 81.1 inte är tillämplig på vissa grupper av avtal. Detta gäller särskilt sådana grupper av avtal i vilka endast två företag är parter och enligt vilka den ena parten åtar sig att endast till den andra leverera vissa varor för återförsäljning inom ett bestämt område av den gemensamma marknaden eller enligt vilka den ena parten åtar sig att endast från den andra parten köpa vissa varor för återförsäljning eller enligt vilka båda företagen påtar sig skyldigheter i förhållande till varandra i fråga om exklusivitet vid leverans eller köp för återförsäljning.

(2) Kommissionen har i enlighet med förordning nr 19/65/EEG särskilt antagit förordning (EEG) nr 1983/83 av den 22 juni 1983 om tillämpning av fördragets artikel 81.3 på grupper av ensamåterförsäljaravtal(7), förordning (EEG) nr 1984/83 av den 22 juni 1983 om tillämpning av fördragets artikel 81/3 på grupper av exklusiva inköpsavtal(8) samt förordning (EEG) nr 4087/88 av den 30 november 1988 om tillämpning av fördragets artikel 81.3 på grupper av franchiseavtal(9) (förordningar om undantag).

(3) Den 22 januari 1997 offentliggjorde kommissionen en grönbok om vertikala begränsningar i EG:s konkurrenspolitik som ledde till en bred offentlig diskussion om tillämpningen av artikel 81.1 och 81.3 i fördraget på vertikala avtal eller samordnade förfaranden.

(4) De synpunkter som medlemsstaterna, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén, Regionkommittén samt berörda parter framförde med anledning av grönboken visar på en allmänt positiv inställning till en reform av gemenskapens konkurrenspolitik när det gäller vertikala avtal. Detta föranleder en översyn av de angivna förordningarna om gruppundantag.

(5) En sådan reform måste uppfylla dels kravet på att konkurrensen skall skyddas på ett effektivt sätt, dels kravet på tillräcklig rättssäkerhet för företagen. Vid förverkligandet av dessa målsättningar bör hänsyn tas till behovet av att i möjligaste mån förenkla den administrativa övervakningen och den rättsliga ramen. I sådana fall då marknadsinflytandet är likvärdigt anses i allmänhet vertikala begränsningar vara mindre skadliga för konkurrensen än horisontella begränsningar.

(6) De angivna förordningarna om undantag innehåller inte bara en definition av de grupper av avtal som de gäller och en precisering av vilka begränsningar eller bestämmelser som avtalen inte får innehålla, utan också en förteckning över de bestämmelser som undantas. Detta lagstiftningsmässiga förhållningssätt till avtalsförhållanden uppfattas i allmänhet som alltför osmidigt i ett ekonomiskt sammanhang där strukturerna och metoderna för distribution förändras snabbt.

(7) De nämnda förordningarna om undantag omfattar endast sådana grupper av bilaterala exklusiva avtal som ingås med tanke på återförsäljning och som antingen avser ensamåterförsäljning och/eller exklusiva inköp av varor eller som innehåller begränsningar i samband med överlåtelse eller utnyttjande av immateriella rättigheter. Från förordningarnas tillämpningsområde undantas bland annat vertikala avtal mellan fler än två företag, avtal om selektiv distribution, avtal om tjänster och avtal om leverans och/eller inköp av varor eller tjänster som är avsedda för bearbetning eller införlivande. Detta innebär att ett avsevärt antal vertikala avtal inte kan bli föremål för undantag i enlighet med artikel 81.3 i fördraget förrän kommissionen har genomfört en individuell granskning av dem, vilket kan begränsa de berörda företagens rättssäkerhet och göra den administrativa övervakningen onödigt betungande.

(8) Den diskussion som följde på grönbokens offentliggörande fäste också uppmärksamheten vid det faktum att det är nödvändigt att bestämma hur artikel 81.1 och 81.3 skall tillämpas med beaktande av de vertikala avtalens ekonomiska effekter. Införandet av ekonomiska kriterier som begränsar räckvidden av ett gruppundantag till följd av de berörda avtalens eventuella konkurrensbegränsande effekter, bör ske med beaktande av vilken marknadsandel som det berörda företaget har på den relevanta marknaden.

(9) Kommissionen bör därför bemyndigas att ersätta den befintliga lagstiftningen med enklare, smidigare och mer målinriktad lagstiftning som kan omfatta alla slag av vertikala avtal. En sådan utvidgning av räckvidden för förordningen om undantag i fråga om dessa avtal bör åtföljas av kriterier, såsom tröskelvärden för marknadsandelar, för att ange under vilka omständigheter som förordningen upphör att vara tillämplig med beaktande av avtalens möjliga ekonomiska effekter. Vid fastställandet av sådana tröskelvärden för marknadsandelar bör det berörda företagets marknadsinflytande beaktas. Vissa starkt konkurrensbegränsande vertikala begränsningar som lägstapris och fast pris hos återförsäljaren och vissa slag av territoriellt skydd bör undantas från förordningens tillämpningsområde oberoende av det berörda företagets marknadsandel.

(10) De befogenheter som kommissionen ges genom förordning nr 19/65/EEG ger den inte möjlighet att genomföra en reform av de gällande reglerna som täcker alla slag av vertikala avtal. Det är därför lämpligt att utsträcka räckvidden för artikel 1.1 a och 1.2 b i förordningen till att omfatta alla avtal som omfattas av artikel 81.1 i fördraget, som ingås mellan två eller flera företag vilka - såvitt avser avtalet - är verksamma i olika led av produktions- eller distributionskedjan, och som avser de villkor enligt vilka parterna får köpa, sälja eller återförsälja vissa varor eller tjänster (vertikala avtal), inklusive ensamåterförsäljaravtal, exklusiva inköpsavtal, franchiseavtal och avtal om selektiv distribution, eller kombinationer av sådana avtal, vissa icke-ömsesidiga vertikala avtal som ingås mellan konkurrerande företag samt vertikala avtal mellan en sammanslutning av små och medelstora detaljister och dess medlemmar eller mellan en sådan sammanslutning och dess leverantörer.

(11) De ovan angivna förordningarna om undantag ger i enlighet med artikel 7 i förordning nr 19/65/EEG kommissionen befogenhet att besluta att de nämnda förordningarna inte skall tillämpas om ett avtal eller ett nätverk av liknande avtal i ett särskilt fall har vissa verkningar som är oförenliga med de villkor som anges i artikel 81.3. För att garantera en effektiv övervakning av marknaderna och en ökad decentralisering vid tillämpningen av gemenskapens konkurrensregler bör den behöriga myndigheten i en medlemsstat, om ett sådant avtal påverkar den medlemsstatens territorium eller en del därav som uppvisar alla särdrag hos en avgränsad marknad, kunna återkalla gruppundantaget på sitt territorium och fatta ett beslut som syftar till att undanröja dessa verkningar. Den nämnda artikel 7 bör därför kompletteras så att de omständigheter anges under vilka de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna kan besluta att förordningen om gruppundantag inte skall tillämpas.

(12) För att garantera en effektiv kontroll av de verkningar som uppstår på en viss marknad genom förekomsten av parallella nätverk av liknande avtal kan en förordning om gruppundantag ange villkoren för att dessa nätverk av avtal skall få undantas från tillämpningen. Dessa villkor kan grundas på sådana kriterier som vilken grad av täckning av marknaden dessa nätverk av avtal har. Kommissionen kommer därför att bemyndigas att genom en förordning ange att de aktuella avtalen uppfyller de nämnda villkoren på en viss marknad. I ett sådant fall måste kommissionen bestämma en övergångsperiod på minst sex månader efter vars slut gruppundantaget kommer att upphöra att vara tillämpligt på de berörda avtalen på den marknaden. Förordningen om att inte tillämpa förordningen om gruppundantag på de aktuella avtalen på en viss marknad medför att artikel 81 i fördraget tillämpas efter individuell prövning. Kommissionen kommer att samråda med Rådgivande kommittén innan en sådan förordning antas samt, på begäran av en medlemsstat, även innan utkastet till förordning offentliggörs.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Förordning nr 19/65/EEG ändras på följande sätt:

1. Artikel 1 skall ändras på följande sätt:

a) Punkt 1 skall ersättas med följande: "1. Utan att de påverkar tillämpningen av förordning nr 17 kan kommissionen i enlighet med artikel 81.3 i fördraget genom förordning förklara att artikel 81.1 inte skall tillämpas på

a) grupper av avtal, som ingås mellan två eller flera företag av vilka - såvitt avser avtalet - vart och ett är verksamt i olika led av produktions- och distributionskedjan, och som avser de villkor enligt vilka parterna får köpa, sälja eller återförsälja vissa varor eller tjänster.

b) grupper av avtal i vilka endast två företag är parter och som innehåller begränsningar i fråga om förvärv eller utnyttjande av immateriella rättigheter - särskilt patent, bruksmönster, mönster eller varumärken - eller i fråga om rättigheter som följer av avtal om överlåtelse eller upplåtelse av rätten att använda en tillverkningsmetod eller kunskaper om användning eller tillämpning av industriella processer."

b) I punkt 2 b skall orden "vilka bestämmelser som avtalen skall innehålla eller" utgå.

c) Punkt 3 skall ersättas med följande: "3. Punkterna 1 och 2 skall också tillämpas på grupper av samordnade förfaranden."

2. Följande artikel skall föras in: "Artikel 1a

En förordning enligt artikel 1 får ange de förhållanden som kan medföra att förordningen inte skall tillämpas på vissa parallella nätverk av liknande avtal eller samordnade förfaranden på en viss marknad. När dessa omständigheter föreligger kan kommissionen genom en förordning konstatera att så är fallet och bestämma en period efter vars slut förordningen enligt artikel 1 inte längre skall vara tillämplig på de berörda avtalen eller samordnade förfarandena på den marknaden. Denna period får inte vara kortare än sex månader."

3. Artikel 6.1 skall ersättas med följande: "1. Kommissionen skall samråda med Rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor

a) i fråga om en förordning enligt artikel 1 innan ett utkast till förordning offentliggörs och innan en förordning antas,

b) i fråga om en förordning enligt artikel 1a innan ett utkast till förordning offentliggörs, om en medlemsstat begär detta, och innan en förordning antas."

4. Det befintliga stycket i artikel 7 blir punkt 1 och följande punkt skall läggas till: "2. Om avtal eller samordnade förfaranden på vilka en förordning enligt artikel 1 är tillämplig i ett visst fall har verkningar som är oförenliga med de villkor som anges i artikel 81.3 i fördraget på en medlemsstats territorium, eller en del därav, som uppvisar alla särdrag hos en avgränsad marknad, kan den behöriga myndigheten i den medlemsstaten på eget initiativ eller på begäran av kommissionen eller en fysisk eller juridisk person som åberopar ett berättigat intresse besluta att den förordningen inte skall tillämpas."

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den tredje dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Luxemburg den 10 juni 1999.

På rådets vägnar

K.-H. FUNKE

Ordförande

(1) Titeln till förordning nr 19/65/EEG har anpassats för att beakta omnumreringen av artiklarna i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen i enlighet med artikel 12 i Amsterdamfördraget. Ursprungligen hänvisade titeln till artikel 85.3 fördraget.

(2) EGT C 365, 26.11.1998, s. 27.

(3) Yttrandet avgivet den 15 april 1999 (ännu ej offentliggjort i EGT).

(4) EGT C 116, 28.4.1999.

(5) EGT 36, 6.3.1965, s. 533/65. Förordningen senast ändrad genom 1994 års anslutningsakt.

(6) EGT 13, 21.2.1962. s. 204/62. Förordningen senast ändrad genom 1994 års anslutningsakt.

(7) EGT L 173, 30.6.1983, s. 1. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1582/97 (EGT L 214, 6.8.1997, s. 27).

(8) EGT L 173, 30.6.1983, s. 5. Förordningen senast ändrad genom förordning (EG) nr 1582/97.

(9) EGT L 359, 28.12.1988, s. 46. Förordningen senast ändrad genom 1994 års anslutningsakt.