SÄRSKILD RAPPORT nr 2/98 om kommissionens beslut av den 23 april 1997 och den 30 juli 1997 om avslut av räkenskaperna för Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), garantisektionen, för budgetåret 1993, samt kommissionens svar (framlagd i enlighet med artikel 188c 4 andra stycket i EG-fördraget) (98/C 121/01)

1. INLEDNING

1.1. Artikel 5.2 b i rådets förordning (EEG) nr 729/70 (1) föreskriver att kommissionen inom ett år skall granska och godkänna årsräkenskaperna som inlämnas av medlemsstaterna för betalningar som gjorts av dem genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket. Målet är att säkerställa att finansiering endast sker av utgifter som uppstått på ett lagligt sätt i överensstämmelse med gemenskapsreglerna. För att nå detta mål granskar den ansvariga avdelningen vid kommissionens GD VI utgifterna i medlemsstaterna. Felaktigheter eller svagheter som upptäcks rapporteras till medlemsstaterna som bereds möjlighet att svara. Bilaterala möten hålls senare där kommissionens avdelningar och medlemsstaterna kan klargöra sina ställningstaganden. Kommissionen meddelar sina slutsatser till medlemsstaten, och öppnar vägen för förlikning (se kapitel 5). Sedan skriver kommissionen sin sammanfattande rapport (2) och lägger fram den för EUGFJ-kommittén innan det slutliga beslutet om avslut tas. Det slutliga beslutet om avslut för budgetåret 1993 togs av olika skäl inte förrän i juli 1997.

1.2. Ansvaret för övervakning av de utbetalande organen ligger i första hand på medlemsstaten som ger dem rätt att göra utbetalningar som belastar fonden. Det är en medlemsstats skyldighet, enligt artikel 8 i rådets förordning (EEG) nr 729/70 (3), att försäkra sig om att verksamhet som finansieras av fonden verkligen genomförs och uppfyller de lagliga kraven. Men underlåtenhet från medlemsstaternas sida att genomföra tillfredsställande kontroller innebär att betydande extra ansträngningar måste göras av kommissionen. Rådets förordning (EG) nr 128795 (4) som tillämpades första gången för budgetåret 1996 innebar större tydlighet vad gäller kommissionens och medlemsstaternas respektive roller, och kan leda till att avslutsförfarandet sker snabbare i framtiden.

1.3. Med tanke på de viktiga observationer revisionsrätten gjorde i föregående rapport om kommissionens avslut av räkenskaperna, har den beslutat granska de beslut kommissionen fattade vid avslutningen av 1993 års räkenskaper. Revisionsrätten gick igenom de sammanfattande rapporter som sammanställts av GD VI, rapporter från besök och därmed sammanhängande korrespondens med medlemsstaterna. Diskussioner hölls med representanter från UCLAF (5) och förlikningsorganet. Rapporterna från GD XX (Ekonomistyrning) granskades också. Revisionsrätten gjorde inga särskilda revisionsbesök i medlemsstaterna.

2. EKONOMISK ANALYS

2.1. I kommissionens första beslut av den den 23 april 1997 (6) gjordes rättelser på 540,2 miljoner ecu (se Tabell 1) med avseende på 1993 års utgifter. Eftersom en del av 1993 års utgifter fortfarande var berättigade till eller föremål för förlikning den 23 april 1997 fattade kommissionen ett nytt beslut den 30 juli 1997 (7) där det bestämdes att ytterligare 107,6 miljoner ecu skulle rättas (se Tabell 1). Sålunda är det totala beloppet för de två ovan nämnda besluten 647,8 miljoner ecu i rättelser för 1993 års avslut. Men eftersom 1992 års beslut om avslut redan inkluderade 106,9 miljoner ecu för 1993 var de totala rättelserna för budgetåret 1993 754,7 miljoner ecu.

>Plats för tabell>

2.2. I Tabell 2 kan man se att de största rättelserna för 1993 rör mjölk och mjölkprodukter (detsamma gällde 1992), följt av rättelserna med avseende på exportbidrag. Tillsammans svarade de två kategorierna för 481,9 miljoner ecu, eller nära 64 % av alla rättelser för 1993 (efter justering för de utgifter i 1992 års avslut som hänför sig till 1993 års exportbidrag). Finansiella rättelser beträffande mjölk under 1993 minskade med 40 % jämfört med 1992. Exportbidrag svarade för nästan en tredjedel av EUGFJ:s budget och är ett område där risken för oegentligheter är relativt hög.

>Plats för tabell>

2.3. Tabell 3 visar vilka utgifter för avslutningsåren 1992 och 1993 som kommissionen vägrade godkänna och tar med i beräkningen 106,9 miljoner ecu som underkändes 1992 men som hänför sig till budgetåret 1993. Totalt minskade de underkända utgifterna från 788,2 miljoner ecu till 754,7 miljoner ecu mellan 1992 och 1993 (en minskning från 2,6 % till 2,3 % av de totala redovisade utgifterna som hör till 1993 års avslut). Emellertid uteslöts 1 565,9 miljoner ecu (se punkt 8.1) motsvarande 4,8 % av de totala utgifterna från 1993 års avslut och fördes över till kommande års avslut. För medlemsstaterna med de högsta procentsatserna underkända utgifter i 1992 års avslut, förbättrades situationen 1993 för Irland (där de underkända utgifterna minskade från 6,3 % till 0,2 %) liksom för Spanien (7,1 % till 4,6 %). Grekland låg oförändrat på ca 2,5 %. Men situationen försämrades i Italien (8,3 % till 8,6 %) och Frankrike (0,9 % till 1,1 %).

>Plats för tabell>

2.4. Även om kommissionen under första hälften av 1997 (när 1993 års beslut om avslut skulle fattas) var medveten om att vissa justeringar (totalt ca 68,3 miljoner ecu) måste göras även för budgetåret 1994, fattades inga omedelbara beslut för att kräva tillbaka dessa medel. Nu kan ytterligare 12 månader gå innan pengarna kan krävas in. De berörda fallen innefattar

a) förfinansiering av nötkött och spannmål för Belgien (9,5 miljoner ecu), Tyskland (17,3 miljoner ecu), Frankrike (29,7 miljoner ecu), Italien (2,4 miljoner ecu) och Nederländerna (7,5 miljoner ecu),

b) frukt och grönsaker i Spanien (8) och Italien (9) till ett belopp av nästan 1,9 miljoner ecu.

3. KOMMISSIONENS METOD

Personalresurser

3.1. Europaparlamentet har redan uppmärksammat personalsituationen vid kommissionen i sin resolution om beviljande av ansvarsfrihet för EUGFJ:s avslut av räkenskaperna för år 1991 (10). Och nu nyligen har frågans vikt betonats i beslutet om beviljande av ansvarsfrihet av den 21 februari 1997 (11) där beviljandet av ansvarsfrihet vad beträffar jordbruksutgifterna för budgetåret 1992 uppskjutits och en begäran om 15 nya tjänster vid kommissionens avdelning för avslut av räkenskaper framförts. Revisionsrätten konstaterade att kommissionen hade tilldelat avdelningen en enda ny tjänst mellan den 21 februari 1997 och den 31 december 1997.

Riskanalys

3.2. Bristen på personal innebar att riskanalysen återigen blev i hög grad avgörande när det gällde att fördela resurser. Ändå gjordes ingen övergripande plan för 1993. Man angrep arbetet på ungefär samma sätt som 1992.

3.3. I revisionsrättens särskilda rapport om avslutet av räkenskaperna 1992 (12) påpekades att riskanalysen utfördes per marknad och inte på central nivå. Det innebar att prioriteringar fastställdes och arbetet planerades efter personalresurserna per marknad snarare än med hänsyn till de belopp som stod på spel eller de relativa riskerna på de olika marknaderna. Medan teamen för de olika marknaderna fortfarande hade ansvaret för att lägga upp detaljerade kontrollplaner och riskanalyser per marknad, fick de emellertid för 1993 åtminstone på central nivå nödvändig information och riktlinjer för att planera arbetet.

3.4. Kommissionen har också gjort framsteg mot att försäkra sig om ökad kontroll på platsen av alla viktiga marknader som anses ligga i riskzonen och av de viktigaste mottagarländerna. Med undantag för mjölk och mjölkprodukter (se punkt 3.7 a) sträckte sig kontrollprogrammet på platsen i medlemsstaterna från nästan 61 % när det gäller frukt- och grönsaksutgifterna till över 85 % när det gäller utgifterna för oljor och fetter.

3.5. Mer uppmärksamhet än tidigare riktades mot att bevaka exportbidrag. Kommissionens arbete täckte förfinansiering av exportbidrag, efterhandsundersökningar gjorda i enlighet med rådets förordning (EEG) nr 4045/89 (13) och i begränsad utsträckning åtgärder som rörde produkter som inte nämns bilaga II (14).

3.6. Kommissionens avslutsarbete med förordning 386/90 (15) som handlar om tullkontroller visade att i de flesta länder som besöktes var det brist på lämpligt utbildad personal med tillräcklig erfarenhet av de ofta mycket komplicerade områdena (t.ex. produkter som inte nämns i bilaga II). Inte heller hade tullkontoren och de utbetalande organen i de enskilda medlemsstaterna fått ordentliga instruktioner om sina roller och plikter. Dessa faktorer gav upphov till de många problem som uppstod.

3.7. Tillvägagångssättet som valdes gjorde det omöjligt att regelbundet kontrollera andra mindre marknadsåtgärder eller länder. Alltså kvarstår en risk för att viktiga svagheter, misstag och systematiskt missbruk av system för olika åtgärder förblir oupptäckta under långa perioder genom att man utesluter vissa medlemsstater eller mindre åtgärder från återkommande kontroller på platsen. Flera utgiftstyper lämnades helt ogranskade 1993. De viktigaste var:

a) Interventionsutgifter för mjölk och mjölkprodukter (2 923,8 miljoner ecu). Trots det stora utgiftsbeloppet, och trots att tidigare erfarenheter visat på behovet av stora rättelser i den här sektorn, genomfördes inte riskanalysen. Det berodde på att all tillgänglig personal var sysselsatt med att åtgärda följderna av rådets beslut angående mjölkkvoterna i Italien, Grekland och Spanien, och det mjölkkvotsystem som var i kraft sen 1992 års avslut. (16) Därför gjordes bara mycket begränsade kontroller av andra typer av utgifter och ingen granskningsplan med prioriteringar för granskningen av 1993 års utgifter förbereddes. Inga kontroller genomfördes i Belgien som stod för nära 6 % av den totala mjölkbudgeten för 1993.

b) Torkat foder (267,9 miljoner ecu). Denna åtgärd granskades inte för Frankrike, Nederländerna och Tyskland (vilka tillsammans utgjorde 74 % av marknaden).

c) Bomull (183,6 miljoner ecu). Inget revisionsbesök har gjorts i Spanien, gällande bidrag till bomullsodling, på minst fem år på grund av brist på tid och personal.

d) Fisk (32,4 miljoner ecu). Fisk har inte bevakats på 7 8 år, eftersom det svarar för en liten andel av utgifterna.

e) Förfinansiering av exportbidrag (15,0 miljoner ecu). Inga kontroller på platsen genomfördes i Förenade kungariket under treårsperioden fram till februari 1996 angående förfinansiering av exportbidrag, trots att tydliga problem påträffats i andra medlemsstater.

Genomförande av arbetet

3.8. Mycket av arbetet som planerades för 1993 års avslut utfördes av kommissionen programenligt. Kommissionens olika avdelningar försökte också förbättra den interna kommunikationen mellan GD VI och GD XX, och de andra inblandade avdelningarna.

3.9. För att hålla ordning på revisionsbesök och arbetet på platsen i medlemsstaterna, upprättade GD VI ett dataprogram (17). Men GD VI kunde bara använda programmet i begränsad utsträckning på grund av otillräcklig information i datafälten.

3.10. Där problem påträffas kan det ta upp till tre år innan ytterligare besök görs för att utvärdera deras fulla verkan (18) och lösa dem. Och trots tecken som tyder på allvarliga svagheter i kontrollen när det gäller vissa åtgärder, är det inte alltid kommissionen utsträcker sin kontrollverksamhet till andra medlemsstater som ännu inte fått besök (19).

3.11. Den genomsnittliga fördröjningen mellan revisionsbesök och rapporten som förmedlar resultaten till medlemsstaten befanns vara ca fem månader, upp till tolv månader i vissa fall, vilket innebär en förbättring jämfört med situationen föregående år. Men inom detta område finns det fortfarande utrymme för förbättringar.

3.12. Revisionsrättens två tidigare särskilda rapporter (20) om avslutandet av räkenskaperna talade om hur viktigt det var för kommissionen att skaffa datorhjälpmedel, vilka bl.a. skulle göra det möjligt att använda statistiska stickprovsmetoder. Under det nu pågående avslutandet av år 1993, har MUS (monetary unit sampling) använts för granskningen av de utbetalande organen och där så varit möjligt i samband med verifiering av den interna kontrollen på platsen utom när praktiska skäl omöjliggjort detta. (Alla medlemsstater överlämnade inte erforderliga datauppgifter i tid).

4. RÄTTELSER GJORDA AV KOMMISSIONEN

4.1. Kommissionens avslut av 1993 års utgifter ledde till tre typer av rättelser: schablonrättelser, ad hoc-rättelser och rättelser av bokföringen.

Schablonrättelser

4.2. Ett kommissionsdokument (21) som EUGFJ-kommittén godkänt har styrt användningen av dessa schablonrättelser. Det lägger fast att schablonrättelser på 2 %, 5 % eller 10 % skall tas ut, beroende på hur allvarliga de uppdagade svagheterna är. Kommissionen tar bara i beaktande förbättringsåtgärder som medlemsstaten vidtar, om de gör verkan och om det råder någon tvekan om vilken av de tre kategorierna (2, 5 eller 10 %) som ska gälla. Högre procentsatser kan tillämpas om särskilda omständigheter föreligger, så som t.ex. var fallet med boskapsbidrag på Korsika, där rättelsenivån sattes till 25 %.

4.3. Som revisionsrätten nämnde i sin förra rapport (22) är det nödvändigt att ta till schablonrättelser bara i fall där den faktiska finansiella effekten av systemens svagheter inte kan fastställas. Vidare måste det vara konsekvens och klarhet i deras tillämpning. Nya riktlinjer för schablonrättelser infördes formellt av kommissionen den 8 december 1997. I dessa riktlinjer finns en ny högre nivå på 25 % inkluderad, så som Europa-parlamentet krävde i en resolution som antogs den 21 februari 1997 (23).

4.4. Precis som för 1992 gjordes många schablonrättelser. Av totalt 647,8 miljoner ecu (se Tabell 1) var 41 %, 265,1 miljoner ecu, schablonrättelser. 53 % av alla schablonrättelser var på 10 %-nivån, 16 % var på 5 %-nivån och 14 % var på 2 %-nivån; 8 % hänförde sig till en kombination av olika nivåer, 9 % rörde rättelser där man tagit ut en straffavgift på 1 % om dagen, eller 10 % i månaden.

4.5. Bristen på klart definierade kriterier gör att valet av en viss rättelsenivå även fortsatt är en ganska subjektiv verksamhet. Här tycks föreligga vissa inkonsekvenser i kommissionens beslut:

a) När det gäller utgifterna för åtgärder för att utveckla marknaden för mjölk och mjölkprodukter (punkt B1 2062 i budgeten) blev de schablonrättelser som till slut fastställdes: Irland 10 %, Tyskland 2 % och Förenade kungariket 2 %. Efter en tidigare rapport från förlikningsorganet hade kommissionen beslutat ändra rättelsen för Förenade kungariket från 5 till 2 %. Det förefaller emellertid ganska inkonsekvent att tillämpa 2 % rättelse för Förenade kungariket eftersom revisionsrätten med utgångspunkt från kommissionens rapporter bedömer det så att det var fler svagheter i systemet i Förenade kungariket än i Tyskland. Tyskland har sedermera överklagat kommissionens beslut till EG-domstolen.

b) En rättelse på 2 % som först föreslogs för Irland efter export av nötkött utan reglementsenlig förslutning av förpackningarna drogs senare tillbaka, medan Tyskland och Italien fick rättelser på 5 % för samma svaghet.

4.6. I ett fall som gällde konsumtionsstöd för olivolja till Portugal föreslogs först en rättelse på 15 %, men den reducerades till 10 % sedan förlikningsorganet observerat att revisionsbesökets granskningsrapport inte visade att så exceptionella omständigheter förelåg att 15 % rättelse var försvarbart och att senare förbättringar inte tillräckligt tagits med i beräkningen. Revisionsrätten konstaterar att senare ändringar inte i sig själva kan göra en sänkning från 15 % till 10 % befogad eftersom dessa förbättringar inte inträffade förrän efter slutet av 1993.

Ad hoc-rättelser

4.7. Kommissionen gjorde också rättelser med utgångspunkt från det beräknade beloppet för den faktiska ekonomiska förlusten. Men i minst ett fall verkade inte medlemsstaterna ha behandlats jämlikt. För en budgetrubrik som omfattade 225,3 miljoner ecu i tackbidrag påträffades vid fysiska kontroller utförda av landets egna myndigheter i Irland och Portugal färre tackor än vad som uppgivits. I Irlands fall presenterade bönderna dokument inom 10 dagar efter tackornas försvinnande vilka godtogs som tillräckliga bevis av landets myndigheter, fastän kommissionen senare vägrade godta dem. Men i fallet Portugal godtogs jämförbara dokument av de nationella myndigheterna, och senare av kommissionen. Följden blev att en begränsad rättelse (1,4 miljoner ecu) föreslogs för Irland, baserad på det faktiska, iakttagna underskottet (24), medan ingen rättelse tillämpades för Portugal.

5. FALL SOM TAGITS UPP TILL PRÖVNING I FÖRLIKNINGSORGANET

5.1. Schablonrättelser har rent definitionsmässigt ingen relation till de förluster som EUGFJ:s budget åsamkas. Trots att man använder statistiska stickprovsmetoder är det ofta inte möjligt att avgöra den faktiska ekonomiska förlusten. När kommissionens tjänstemän åter går igenom ett fall som hänskjutits till förlikningsorganet (25) händer det att deras syn på hur allvarlig avvikelsen är mildras, och därmed storleken på de rättelser som krävs.

5.2. Totalt 29 fall hänsköts till förlikningsorganet (se Tabell 4). Tre ansågs inte kunna tas upp eftersom beloppen inte kom upp till miniminivån 0,5 miljoner ecu, och ett fall drogs tillbaka.

>Plats för tabell>

5.3. Förlikningsförfarandet har medfört ytterligare förseningar på upp till sex månader för det övergripande avslutsarbetet. Tilläggsbeslutet som antogs den 30 juli 1997 speglade det faktum att två viktiga fall fortfarande behandlades av organet den 23 april 1997 då kommissionens första beslut antogs. Ytterligare sex omtvistade rättelser som hänförde sig till tilläggsavgifter för mjölk kunde inte tas med i avslutet för 1993, eftersom diskussionerna inte var avslutade i tid för det andra beslutet.

5.4. Kommissionen har presenterat en uppföljning av erfarenheterna från förlikningsorganets första verksamhetsår i ett "dokument med reflektioner" kring det nuvarande systemet i oktober 1996. Kommissionen beslöt emellertid att det var för tidigt att efter bara ett års verksamhet försöka åstadkomma en avvägd bedömning av förlikningsförfarandet. Kommissionen beslöt därför den 15 juli 1997 att ge medlemmarna i förlikningsorganet utsträckt mandat för ytterligare tre år till år 2000.

5.5. Förhoppningen var att inrättandet av förlikningsorganet skulle göra att antalet fall som hänsköts till EG-domstolen minskade. Tabell 4 ger en analys av de fall som dragits inför domstolen, men det är för tidigt att säga om förlikningsförfarandet verkligen minskat antalet fall i EG-domstolen. När de slutliga domarna avkunnas blir det också klart vilken vikt förlikningsorganets uttalanden tillmäts.

5.6. En pålitlig databas bör installeras som rör fall som hänskjutits till förlikningsorganet och fall som behandlas av EG-domstolen, liksom beloppen för de föreslagna finansiella rättelserna. För närvarande finns två databaser, en hos förlikningsorganet och en hos kommissionen. Eftersom de inte är sammanlänkade, saknas för närvarande ett viktigt verktyg för förvaltningsanalys.

6. FALL DÄR INGA ELLER OTILLRÄCKLIGA RÄTTELSER GJORDES

6.1. Det fanns fall där inga eller otillräckliga rättelser gjordes, trots tecken på svagheter i medlemsstaternas system.

a) Produktionsstöd för olivolja i Italien

6.2. GD VI fann allvarliga brister i kontrollen av det här området under fyra besök i Italien mellan april 1996 och mars 1997. Två besök av GD XX 1995 och 1996 bekräftade att svagheterna även påverkade 1993. Det förefaller därför logiskt att en rättelse hade varit på sin plats för 1993 (de budgetmässiga utgifterna för det året uppgick till ca 700 miljoner ecu).

b) Konsumtionsstöd för olivolja i Grekland

6.3. Kommissionen hade insett att risken för oegentligheter i samband med konsumtionsstöd för olivolja var stor (26). Grekland var den tredje största bidragsmottagaren (nära 97 miljoner ecu). Trots detta gjorde kommissionen inga kontrollbesök i den medlemsstaten under budgetåret 1993. Kommissionen försöker försvara detta med att ett antal besök redan hade gjorts i Grekland och att ytterligare besök där hade varit oförenliga med kravet att alla medlemsstater ska behandlas lika. Men revisionsrätten anser att riskanalysen gjorde kontrollbesök under 1993 berättigade. I juli 1996 koncentrerades revisionsarbetet enbart på budgetåren 1994 och 1995 och betydande brister i förvaltningen av programmet påvisades. Det faktum att kontrollsystemet i Grekland inte ändrades radikalt mellan 1993 och 1995 bekräftar att kontrollbesök skulle ha gjorts för 1993. Därför torde stora rättelser ha behövts för 1993.

c) Efterhandsgranskning genomförd med stöd av förordning 4045/89 (27) i Tyskland, Förenade kungariket, Italien och Grekland av de nationella myndigheterna

6.4. Kommissionens undersökning fann att grundligheten i det arbete som gjordes i Tyskland och Förenade kungariket enligt bestämmelserna i ovannämnda förordning (som inbegrep utgifter på 3 163 miljoner ecu för 1993) inte klargjordes i rapporterna. En liknande situation befanns föreligga i Grekland (87 miljoner ecu 1993). Inga finansiella rättelser föreslogs dock för dessa medlemsstater.

6.5. Italien (utgifter för 1 011 miljoner ecu för 1993). Trots att arbete utfört 1994 som hänförde sig till budgetåret 1992 tydde på dåligt genomförande av förordningen, gjordes ingen sådan rättelse för 1993 när samma problem torde ha förelegat.

d) Administrativa kostnader för tack- och getbidrag i Grekland

6.6. Kommissionen fann att de grekiska myndigheterna på ett oriktigt sätt höll inne 2 % av tack- och getbidragen för att täcka de administrativa kostnader åtgärden drog med sig. 1993 rörde det sig om ca 3,4 miljoner ecu. Påförande av moms höjde ibland det totala beloppet till 2,4 % eller mer. Det här strider mot artikel 1.4 i rådets förordning (EEG) nr 729/70 (28), men ändå gjordes ingen finansiell rättelse.

6.7. Ofta har rättelserna reducerats, eller till och med slopats helt och hållet, om den berörda medlemsstaten kunnat bevisa att åtgärder vidtagits för att förbättra svagheter som uppdagats. Det inträffade även när åtgärderna vidtagits först långt efter det undersökta året. I fallen som beskrivs under punkt 6.8 6.11 nedan hade rättelserna tagits bort helt och hållet.

a) Återtagande från marknaden för förstöring av persikor, nektariner och citrusfrukter i Grekland

6.8. För återtagande från marknaden för förstöring av persikor, nektariner och citrusfrukter i Grekland tillämpade kommissionen inga rättelser för budgetåret 1993, trots att tecken tydde på allvarliga brister i kontrollsystemen. Kommissionen skrev till de grekiska myndigheterna och föreslog att en "allmän reservation" skulle tillämpas för utgifterna för åren 1992 och 1993. De grekiska myndigheterna lovade att vidta åtgärder för att förbättra systemen i framtiden (29). Senare meddelade kommissionen de grekiska myndigheterna att betydande framsteg fortfarande krävdes, eftersom tvivel kvarstod om företagna kontrollers kvalitet och effektivitet. Fastän inledningsvis 10 % rättelse för citrusfrukter för åren 1992, 1993 (3 miljoner ecu) och 1994 föreslogs, meddelade kommissionen senare de grekiska myndigheterna att den aviserade "allmänna reservationen" för 1992 och 1993 hade tagits bort, med anledning av att kontroller på platsen som utfördes 1995 hade visat att kontrollsystemen hade förbättrats. Men de förbättringar av systemen som infördes 1995 kan omöjligen påverka 1993.

b) Bomull i Grekland

6.9. I revisionsrättens särskilda rapport om 1992 års avslut av räkenskaperna (30) påpekades att de nödvändiga förbättringarna av det bristfälliga systemet inte infördes förrän under odlingsåret 1993 94 och därefter. Kommissionen gjorde ingen rättelse för 1993 trots tydliga bevis på att kontrollsystemen fortfarande behövde förstärkas. Det förefaller alltså klart att en rättelse var befogad (de redovisade utgifterna uppgick till 543 miljoner ecu) (31). Det gjordes ingen finansiell rättelse eftersom de grekiska myndigheterna hade genomfört förbättringar i förvaltnings- och kontrollsystemen. Men det första mötet i den gemensamma arbetsgrupp som kommissionen och Grekland tillsatte speciellt för att förbättra systemet ägde inte rum förrän den 21 november 1994. Vid det mötet lade kommissionen fram ett dokument som gav en dålig bild överlag av kontrollsituationen ännu i november 1994.

c) Torkat foder i Förenade kungariket

6.10. I 1992 års avslut fick Förenade kungariket 5 % rättelse på grund av brister i systemen när det gällde produktionsstöd för torkat foder. Ingen rättelse gjordes för Förenade kungariket med avseende på 1993, när totalt 11 miljoner ecu i stödpengar betalades ut. Förbättringar som de brittiska myndigheterna införde trädde inte i kraft förrän 1994.

d) Tack/getbidrag i Spanien.

6.11. Efter en utredning av tack/getbidrag till Spanien under budgetåret 1993 där allvarliga brister i kontrollerna av mjölkproducenternas redogörelser påträffades, tänkte sig kommissionen en schablonrättelse på 10 %, ett belopp på 2,3 miljoner ecu. 1995 förbättrade de spanska myndigheterna systemen, och den tänkta rättelsen sänktes till 5 %. Slutligen, efter förlikningsförfarandet beslöt kommissionen att tillämpa en schablonrättelse på 2 % för 1993.

6.12. 1993 års räkenskaper hos 23 av de utbetalande organen i medlemsstaterna granskades av privata revisionsbyråer som kommissionen anlitade för att stämma av de årliga utgiftsredogörelserna mot de underliggande bokföringsverifikationerna och för att kontrollera det utbetalande organets interna organisation. Det utförda revisionsarbetet skilde sig från medlemsstat till medlemsstat, och var i vissa fall mer ingående. Rapporterna tillhandahöll värdefulla systembeskrivningar och avslöjade ganska allvarliga brister i kontrollerna av de utbetalande organen i Nederländerna, Danmark, Italien och Grekland. De flesta av de viktiga upptäckterna togs upp i de sammanfattande rapporterna för 1993 (32), men inga finansiella rättelser gjordes eftersom kommissionens juridiska rådgivare avrådde från det.

6.13. Vissa fall noterades där belopp inte hade inkluderats och krävts in i 1993 år av avslut. Några exempel:

a) För tilläggsavgifter för mjölk där omtvistade utbetalningar är inbegripna har det inte varit möjligt att inkassera vissa extra avdrag i medlemsstaterna på grund av rättstvister mellan köpare/producenter och de behöriga myndigheterna. De belopp som skall rättas kommer inte att fastställas slutgiltigt förrän alla de berörda medlemsstaterna lämnat in den nödvändiga ytterligare informationen till kommissionen. Fastän det hade varit möjligt att redan i 1993 års avslut behandla vissa medlemsstater, valde kommissionen att inte göra det för att kunna behandla alla medlemsstater lika. Två stora föreslagna rättelser gjordes inte. Det gällde tilläggsavgifter för mjölk i Frankrike (17,4 miljoner ecu) och Nederländerna (1,4 miljoner ecu). Den 30 juli 1997 var dessa ärenden fortfarande föremål för diskussioner med medlemsstaterna.

b) För nedläggningsprogrammet för mjölk i Spanien inleddes 1993 ett program med målsättningen att omstrukturera mjölkproduktionen och minska antalet småproducenter. I en rapport efter ett besök i Spanien föreslog kommissionen en rättelse på ca 0,8 miljoner ecu. Men senare beslöt man att vänta tills programmet var genomfört, för att då kunna fastställa ett exakt belopp att infordra. Återkrävandet av beloppet försenades alltså och fördes över till 1994 års avslut av räkenskaperna.

7. OEGENTLIGHETER OCH ÅTERKRÄVANDEN

7.1. Artikel 8.2 i rådets förordning (EEG) nr 729/70 (33) anger särskilt att utom i fall av oegentligheter eller försumlighet från de administrativa myndigheternas sida eller från andra organs sida i medlemsstaterna skall de finansiella konsekvenserna av oegentligheter belasta gemenskapens budget.

7.2. Sedan början av 1995 har UCLAF (34) haft ansvaret för att avslöja oegentligheter inom jordbrukssektorn och för att avgöra om de icke-återkrävda beloppen bör belasta gemenskapens budget. Tidigare var det GD VI, avdelning G4 som hade ansvaret för den uppgiften.

7.3. I kommissionens första sammanfattande rapport den 31 december 1996, som tar upp resultaten av granskningar som gjorts inför avslutet av 1993 års räkenskaper (35), omnämns det arbete som gjorts av UCLAF. En bifogad tabell tog upp 88 fall, totalt 23,5 miljoner ecu, som skulle återkrävas från medlemsstaterna. I en senare version, den 15 april 1997 (36), nämndes det att eftersom medlemsstaterna hade klagat på att bilaterala diskussioner varit otillräckliga, hade man beslutat skjuta upp det slutgiltiga beslutet och stryka de aktuella siffrorna. I en slutlig bilaga till rapporten (37), daterad den 30 juni 1997, var situationen oförändrad. Det föreslogs att ytterligare åtgärder skulle uppskjutas till 1994 års avslut. Utestående 23,5 miljoner ecu togs alltså inte med bland rättelserna för 1993.

7.4. Problemet hänger i första hand ihop med svårigheterna att enas om ansvarsfördelningen mellan GD VI och UCLAF. Först i juni 1996, nästan 18 månader efter det att UCLAF tilldelades sina nuvarande uppgifter, ägde samtal rum mellan de båda avdelningarna om behovet av att reda ut förfaringsmetoderna. Till följd av oklarheten om vilken avdelning som hade ansvaret för förfarandena för att återkräva medel företogs inte dessa i tid. Ett annat exempel på bristen på koordinering rör ett belgiskt fall och ett belopp på 0,4 miljoner ecu, där UCLAF felaktigt i slutet av februari 1997 underrättade GD VI om att det skulle tas med i 1993 års avslut av räkenskaperna. Revisionsrätten upptäckte senare att det fallet redan hade behandlats och medlen återkrävts inom ramen för 1990 års beslut om avslut. Eftersom varken GD VI eller UCLAF hade upptäckt det, bör kommissionen vidta åtgärder för att säkerställa att dokument som överlämnas är korrekta.

7.5. I UCLAF:s årsrapport för 1996 (38) rapporteras om 1 508 fall, totalt 548,5 miljoner ecu (39), som fortfarande inte återkrävts den 31 december 1996. Det representerar 71 % av värdet på alla oegentligheter som rör EUGFJ:s garantifond före 1993. De har rapporterats i enlighet med bestämmelserna i rådets förordning (EEG) nr 595/91 (40) av den 4 mars 1991. Återstående dessa 29 % av värdet av alla de fall som ursprungligen rapporterats i enlighet med ovan nämnda förordning hade lösts inom den föregående fyraårsperioden. Av 29 % hade 17 % redan betalats in av de slutliga förmånstagarna, 4 % hade debiterats medlemsstaterna och resterande 8 % skulle bäras av EUGFJ.

7.6. 263,6 miljoner ecu, motsvarande 48 % av de 548,5 miljoner ecu som fortfarande skall återkrävas var föremål för rättsliga förfaranden i medlemsstaterna. Ytterligare 28,2 miljoner ecu (5 % av medlen som skall återkrävas) rörde fall där medlemsstaterna lagt in begäran om att beloppen skulle förklaras omöjliga att kräva in. De återstående ännu inte redovisade fallen representerade 256,7 miljoner ecu eller 47 % av värdet på alla ännu utestående fall där betalning krävts före den 31 december 1993. Den siffran, 256,7 miljoner ecu, motsvarar i sin tur 33 % av alla rapporterade fall.

8. UTGIFTER SOM UTESLUTITS (AVFÖRTS) FRÅN 1993 ÅRS AVSLUT

8.1. Revisionsrätten har granskat de 1 565,9 miljoner ecu som uteslutits (avförts) från 1993 års avslut. Vissa iakttagelser, som hänför sig till 1 459,0 miljoner ecu av det beloppet, beskrivs i punkt 8.2 8.4 nedan.

a) 1 369,3 miljoner ecu som kompensationsbetalning i förskott till oljeväxtodlare

8.2. Eftersom de slutliga utbetalningarna för 1993 års oljeväxtskörd inte betalades ut förrän i mars/april/maj 1994 beslöt kommissionen att överföra alla utgifter som hade samband med de här förskotten till 1994 års avslut. Detta beslut är diskutabelt, eftersom förskotten hade betalats ur EUGFJ:s budget för 1993.

b) 73,3 miljoner ecu för suspekt olivolja i interventionslager i Italien

8.3. Detta belopp hade redan uteslutits från 1992 års avslut i avvaktan på resultat av den pågående rättsliga prövningen. Ärendet avgjordes slutligen den 14 juli 1997 men beloppet inkluderades inte i det slutliga beslutet om avslut den 30 juli 1997.

c) 16,4 miljoner ecu för nedläggning av vinodling i Italien

8.4. Utgifter till ett totalt värde av 16,4 miljoner ecu uteslöts från 1992 års avslut. På grund av att de italienska myndigheterna 1996 inte svarade på två infordringar (41) av resultat och fynd i samband med en utredning som gjorts av dem om olaglig vinstocksplantering i Italien, kunde kommissionen inte avsluta sin aktion. Beloppet överfördes ytterligare ett år framåt, till 1994 års avslut. De italienska myndigheternas förhalning gör att kommissionen bör överväga att kräva ränta på det utestående beloppet när det tas upp till behandling i 1994 års beslut om avslut.

9. SLUTSATS

9.1. Den här särskilda rapporten kommer i en övergångsperiod för hela avslutsförfarandet. Beslut om avslut som styrs av de gamla reglerna (budgetåren 1993 1995) behandlas nu samtidigt som dem som styrs av ny lagstiftning (1996 och framåt).

9.2. Artikel 5.2 b i rådets förordning (EEG) nr 729/70 fastställer (42) att räkenskaperna för ett visst år skall avslutas före utgången av påföljande år (43). Precis som när det gäller de två tidigare avsluten, togs beslutet om avslut av räkenskaperna för 1993 mer än två år för sent. Det innebar att 647,8 miljoner ecu återkrävdes till gemenskapens budget senare än vad som var nödvändigt. 1993 års beslut om avslut speglar inte heller det faktum att ca 19,6 miljoner ecu fortfarande väntar på att bli återkrävda när det gäller vissa mjölkprogram (se punkt 6.13).

9.3. Problemet med otillräcklig personal kvarstår och måste angripas med det snaraste (se punkt 3.1).

9.4. Kommissionen bör överväga möjligheten att ta ut ränta på utestående belopp när medlemsstaterna underlåter att agera inom rimlig tid (se punkt 8.4).

9.5. Kommissionen har som sig bör strävat efter att försäkra sig om att nästan alla viktiga marknadsområden som bedömdes vara utsatta för risk bevakades (se punkt 3.4). I synnerhet har mycket arbete ägnats åt det viktiga området exportbidrag. Större delen av det planerade arbetet genomfördes av kommissionen programenligt (se punkt 3.8), och de olika avdelningarna på kommissionen har förbättrat både den interna kommunikationen och samordningen av arbetet, utom i fallet UCLAF (se punkt 7.4). Den strategin ledde dock till att alla andra mindre marknadsåtgärder och länder inte kunde bevakas (se punkt 3.7).

9.6. Icke desto mindre har fall påträffats som uppgår till totalt 5 058 miljoner ecu för en budgetrubrik (se punkt 6.2 6.5) där kommissionen underlåtit att tillämpa finansiella rättelser trots att man haft full tillgång till den nödvändiga informationen. Dessutom har rättelser på 68,3 miljoner ecu uppskjutits till 1998 för att tas med i 1994 års avslut (se punkt 2.4).

9.7. Kommissionen behöver bättre samordning av ansträngningarna att kräva återbetalning av belopp när oegentligheter föreligger. Sådana återkrav som borde ha funnits med i 1993 års beslut om avslut (beräknat värde ca 23,5 miljoner ecu) sköts på framtiden. Dessutom finns stora summor kvar att kräva in sen tidigare år (se punkt 7.3 7.6).

9.8. Skapandet av förlikningsorganet har under två år inneburit en mekanism där medlemsstaterna kunnat föra en dialog på djupet med kommissionen. Kommissionen anser att ingen avvägd bedömning av förlikningsförfarandet är möjlig före utgången av en försöksperiod på tre år (se punkt 5.4).

9.9. Revisionsrätten upprepar att det är oriktigt att dra ner nivån på schablonrättelserna som ett erkännande av senare förbättringar i systemen. De föreslagna rättelserna borde ha behållits (se punkterna 4.6, 6.2 6.3, 6,5, 6.8 6.11).

Denna rapport har antagits av revisionsrätten i Luxemburg vid dess sammanträde den 19 februari 1998.

För revisionsrätten

Bernhard FRIEDMANN

Ordförande

(1) Kategorin "övrigt" svarar för mindre än 1 % av totalbeloppet och inkluderar frukt och grönsaker, arealuttag, socker och andra åtgärder.

(2) EGT L 94, 28.4.1970.

(3) Dok. VI/5210/96 av den 15 april 1997 och Dok. VI/5360/97 av den 30 juni 1997.

(4) EGT L 94, 28.4.1970.

(5) EGT L 125, 8.6.1995.

(6) Direktorat F, Enheten för samordning av åtgärderna för bekämpning av bedrägeri, generalsekretariatet vid kommissionen.

(7) Kommissionens beslut 97/333/EG (EGT L 139, 30.5.1997, s. 30).

(8) Kommissionens beslut 97/608/EG (EGT L 245, 9.9.1997, s. 20).

(9) Besök i Spanien 12 16 september 1994, i samband med kompensation för återtagande från marknaden av tomater.

(10) Besök i Italien 13 17 mars 1995 i samband med bearbetning av citrusfrukter.

(11) EGT C 141, 13.5.1996, s. 107, punkt 7.

(12) EGT C 85, 17.3.1997, s. 185.

(13) Revisionsrättens särskilda rapport nr 1/97 (EGT C 52 21.2.1997, punkt 2.3).

(14) EGT L 388, 30.12.1989.

(15) Produkter som inte finns med i bilaga II i fördraget.

(16) EGT L 42, 16.2.1990.

(17) Rådets förordning (EG) nr 1288/95 (EGT L 125, 8.6.1995).

(18) En databas som kallas "Avancement des travaux - exercice 19XX".

(19) Ett fall som handlar om tilläggsavgifter på mjölk på Irland.

(20) Ett antal fall med anknytning till marknadsutveckling av mjölk och mjölkprodukter i Förenade kungariket, Tyskland, Frankrike och Irland.

(21) EGT C 10, 15.1.1996 och EGT C 52, 21.2.1997.

(22) Dok. nr VI/216/93 Rev. 1, 12.9.1994.

(23) EGT C 52, 21.2.1997.

(24) EGT C 85, 17.3.1997, s. 186.

(25) Denna rättelse återfinns under Tabell 1-rubriken Kött och fisk för Irland.

(26) Se punkt 3.1 3.4 i revisionsrättens särskilda rapport om avslutet av räkenskaperna för 1992 (EGT C 52, 21.2.1997).

(27) Se del 3.1 av GD VI/G3: "Matières grasses plan d'activité 1995/97", granskningsplan, från 31.12.1994.

(28) EGT L 388, 30.12.1989.

(29) EGT L 94, 28.4.1970, där det stadgas att utgifter i form av administrativa kostnader och personalkostnader som skapas av medlemsstaterna och biståndsmottagarna, inte skall tas över av fonden.

(30) Revisionsrättens årsrapport för 1994 (EGT C 303, 14.11.1995, kap. 2).

(31) Särskild rapport nr 1/97 (EGT C 52, 21.2.1997).

(32) Kommissionens sammanfattande rapport 1992, Dok. nr VI/6355/95 slog fast att de nya instruktionerna (för bomull) de facto inte infördes förrän 1993/94 och därpå följande regleringsår.

(33) Dok. VI/5210/96 av den 15 april 1997 och Dok. VI/5360/97 av den 30 juni 1997.

(34) Artikel 8.2 i rådets förordning (EEG) nr 729/70 (EGT L 94, 28.4.1970) stadgar att om fullständig återbetalning inte kan uppnås skall de finansiella konsekvenserna av oegentligheterna bäras av gemenskapen, utom såna konsekvenser av oegentligheter eller försumlighet som kan hänföras till medlemsstaternas myndigheter eller andra organ.

(35) UCLAF (Direktorat F enheten för samordning av åtgärderna för bekämpning av bedrägeri) sorterar under kommissionens generalsekretariat.

(36) Avsnitt 6 i kommissionens dokument VI/5210/96-FR av 31.12.1996 (skrivet av GD VI/G/3 - avdelningen för avslut av räkenskaper).

(37) Avsnitt 6 i kommissionens dokument VI/5210/96-EN av 15.4.1997 (skrivet av GD VI - avslut av EUGFJ:s räkenskaper).

(38) Avsnitt 6 i kommissionens dokument VI/5210/96-FR av 30.6.1997 (skrivet av GD VI.A.I.3 - avslut av EUGFJ:s räkenskaper).

(39) Kom.dok. nr (97) 200 slutlig av 6.5.1997.

(40) Tabell 8 i UCLAF:s rapport från 1996.

(41) EGT L 67 av 14.3.1991, s. 11.

(42) Begäran skickades den 14 juni 1996 och en påminnelse den 26 november 1996.

(43) EGT L 94, 28.4.1970.

(44) Artikel 5.2b. i rådets förordning (EEG) nr 729/70 stadgar att kommissionen, efter samråd med EUGFJ-kommittén, före utgången av påföljande år, på grundval av de årsredovisningar och verifikationer som inlämnas av medlemsstaterna, skall avsluta räkenskaperna.

KOMMISSIONENS SVAR

3. KOMMISSIONENS METOD

Personalresurser

3.1. Kommissionen kommer under 1998 att bevilja avdelningen för avslut av räkenskaper de flesta av de nya tjänster som parlamentet rekommenderat.

Riskanalys

3.2. Det var planerat att genomföra kontrolluppdragen för 1993 i samband med det arbete som påbörjades under budgetåret 1992 och i enlighet med riskanalysen för samma budgetår.

3.7. a) Faktum är att ordningen för mjölkkvoter ansågs vara den främsta riskfaktorn för sektorn för mjölk och mjölkprodukter, eftersom de hade gett upphov till omfattande finansiella korrigeringar under perioden 1989 till 1993.

3.7. b) En mer omfattande undersökning av producentländerna har nyligen genomförts på grundval av 1992 års upplysningar. Undersökningen resulterade i en reform av den gemensamma organisationen av marknaden för torrfoder i syfte att förstärka kontrollerna på området.

Som vid varje gemensam organisation av marknaden har medlemsstaterna fått en övergångsperiod för att anpassa sig.

3.7. c) Spaniens bomullsproduktion genomgår en kontroll som inleddes under 1995.

3.7. d) Till följd av revisionsrättens anmärkningar i kapitel 3 i dess årsrapport för 1994, genomförde kommissionen en allmän undersökning av kontrollerna inom fiskerisektorn, med en särskild hänvisning till kompensationsbidragen för tonfisk. Undersökningen genomfördes under ledning av generaldirektorat XIV och omfattade kontroller i Spanien, Frankrike och Portugal. Avdelningen för avslut av räkenskaper rådfrågades och informerades om utvecklingen, och en finansiell korrigering på 52 391 965 spanska pesetas skall genomföras i avslutningsförfarandena för budgetåret 1994.

De låga utgifterna inom fiskerisektorn i förhållande till EUFGJ:s garantisektions samlade utgifter, och det faktum att andra enheter inom kommissionen har genomfört en allmän undersökning på området, gör att nya undersökningar inte anses vara nödvändiga inom den närmsta framtiden.

Genomförande av arbetet

3.10. Det kontrollprogram som skall genomföras till följd av riskanalysen har ändrats i minsta möjliga utsträckning.

4. KOMMISSIONENS KORRIGERINGAR

Schablonkorrigeringar

4.5. a) I revisionsrättens rapport fastställdes helt korrekt att de slutliga schablonkorrigeringarna för säljfrämjande åtgärder och reklamåtgärder för mjölk och mjölkprodukter i 1993 års avslut av räkenskaper uppgick till 10 % för Irland, 2 % för Tyskland och 2 % för Förenade kungariket.

Med hänsyn till de säljfrämjande åtgärderna i Förenade kungariket accepterade kommissionen under förlikningsförfarandet en minskning av den finansiella korrigeringen från 5 % till 2 %. Denna minskning gjordes på grundval en ny utvärdering av effektiviteten av kontrollerna av de säljfrämjande åtgärderna och reklamåtgärderna enligt förordningarna 585/93 och 595/93, och särskilt av risken att anpassningar av programmen inte gjordes under kontraktsperioden för att säkerställa att kampanjernas målsättningar uppnåddes.

En liknande situation rådde i den tyska mjölksektorn.

4.5. b) Korrigeringarna för Tyskland och Italien berättigades genom ett antal allvarliga brister i de fysiska kontrollerna av nötkött i samband med övergången till systemet med förskottsfinansiering och under lagring. Otillräckliga förseglingsförfaranden utgjorde bara en av dessa brister. På Irland fann man att de fysiska kontrollerna var mycket strängare, särskilt den fysiska kontrollen av 10 % av köttet i samband med övergången till systemet med förskottsfinansiering.

4.6. Förlikningsorganet ansåg inte att de särskilda omständigheter som konstaterats berättigade till en högre korrigeringsnivå än 10 %. Kommissionen accepterade förlikningsorganets åsikt i denna fråga, oberoende av de förbättringar som Portugal senare införde.

Särskilda korrigeringar

4.7. Korrigeringarna för Irland (1992 till 1994) uppstod på grund av att rättsliga sanktioner inte tillämpades när sökande inte kunde ge godtagbara förklaringar till avsaknaden av får vid tidpunkten för kontrollen. Situationen var inte lika entydig i Portugal, och inga korrigeringar ansågs därför vara berättigade.

5. ÄRENDEN SOM TAGITS UPP TILL PRÖVNING I FÖRLIKNINGSORGANET

5.6. Kommissionen kommer att följa domstolens förslag och samla alla uppgifter i samband med ärenden som hänskjutits förlikningsorganet eller domstolen i en enda tabell.

6. ÄRENDEN DÄR INGA ELLER OTILLRÄCKLIGA KORRIGERINGAR GJORDES

6.2. och 6.3. Kommissionens arbete var inte tillräckligt långt framskridet vid tidpunkten för beslutet för budgetåret 1993 för att man skulle kunna dra slutsatser om utgifternas överensstämmelse inom de berörda sektorerna. Det främsta skälet till att kontrolluppdragen i de två medlemsstaterna senarelades var det begränsade antal anställda som fanns tillgängliga på den behöriga avdelningen.

Kommissionen företräddes talrikt i Grekland vid dess allmänna kontroll av sektorn för oljor och fetter, vilket spelade en viss roll för de grekiska myndigheternas effektivitet i kontrollerna inom denna sektor. Bristerna inom sektorn för konsumtionsstöd i Grekland beror framförallt på avsaknaden av sanktioner då oegentligheter upptäcks vid kontrollerna. Denna fråga kommer att diskuteras vid 1994 års avslut av räkenskaperna och efterkommande år.

6.4. Kommissionen kan inte dra slutsatser utifrån oklara rapporter om att kontrollarbetet inte har genomförts enligt kraven i förordning 4045/89, och därför kan inga korrigeringar anses berättigade. Kontrollarbetets effektivitet undersöks för närvarande under besök hos stödmottagare i medlemsstaterna.

6.5. De finansiella korrigeringar som föreslogs för 1994 omfattar 1993/94 års kontrollprogram i medlemsstaterna, som i sin tur inbegriper utgifter som deklarerades under budgetåret 1992, det första år då dessa program granskades av de revisorer som är ansvariga för avslut av räkenskaper.

6.6. Kommissionens åsikt är att korrigeringar för de administrativa kostnaderna i fråga endast kan tillämpas på grundval av särskilda bestämmelser som inte tillåter avdrag från utbetalade stöd, som vid vissa andra interventionsåtgärder, och inte enligt artikel 1.4 i rådets förordning 729/70. Eftersom särskilda bestämmelser saknas, fanns inga möjligheter att korrigera de av Grekland deklarerade utgifterna för tackbidrag.

6.8. De grekiska myndigheterna visade en konstruktiv attityd i arbetet med att förbättra vissa aspekter av förfarandet för godkännande och övervakning av producentorganisationer och av systemet med återköp av produkter från marknaden. Det var mot denna bakgrund som beslut fattades om att häva det förbehåll som tidigare tillämpats. De korrigeringar som slutligen föreslogs berör faktiskt kontrollerade år och kan därmed godkännas.

6.9. Det är sant att de grekiska myndigheternas positiva och konstruktiva attityd inom ramen för den gemensamma övervakningskommitténs arbete medverkade till att kommissionen antog en positiv hållning. De främsta skälen till att inga korrigeringar gjordes är emellertid det faktum att kontrollerna sedan slutet av 1992 i stor utsträckning genomförts i enlighet med bestämmelserna i förordningarna och att man vid de kontroller som senare gjordes hos rensningsföretagen upptäckte oegentligheter i storleksordningen 3 miljoner ecu. Det var därför svårt att motivera en schablonkorrigering.

6.10. Med tanke på att de brittiska myndigheterna har löst de konstaterade bristerna och på att utgifterna var låga, genomfördes ingen kontroll för budgetåret 1993.

6.11. Den ursprungliga föreslagna schablonkorrigeringen på 10 % sänktes till 5 % framför allt på grund av den statistik som Spanien lade fram under avslutningsförfarandets diskussionsfas, och av vilken det framgick att riskerna för förlust var låga. De förbättringar av det spanska kontrollsystemet som infördes under 1995 spelade en viss roll, men med tanke på den låga risken för förlust gav riktlinjerna för fastställande av schablonkorrigeringar inte kommissionen något utrymme för en schablonkorrigering på 10 %.

Till följd av förlikningsorganets slutsatser, där man motsatte sig korrigeringar på mer än 2 %, samtyckte kommissionen till att ytterligare sänka sitt förslag.

6.12. I reformen av avslutet av räkenskaperna, som trädde i kraft under 1996, ges rättslig grund för en korrigering som grundas utifrån brister i redovisningskontrollerna.

6.13 a) Frågan om de omtvistade tilläggsavgifterna har upprepade gånger diskuterats genom en omfattande skriftväxling mellan berörda medlemsstater och vid kontrolluppdrag på plats för att man exakt skall kunna fastställa storleken på de avgifter för vilka uppbörd hade ägt rum. Domstolens förslag att det redan i 1993 års avslut av räkenskaperna skulle vara möjligt att behandla vissa medlemsstater var inte praktiskt genomförbart på grund av de tidsfrister som krävs för att utföra detta arbete samt för bilaterala förfaranden och förlikningsförfaranden.

6.13 b) Detta återköpsprogram finansierades genom ett förskott som bokfördes på 1989 års avslut och ett kompletterande gemenskapsbidrag inom ramen för 1992 års avslut. Åtgärden vidtogs för att fullfölja kommissionens och ministerrådets gemensamma avtal av den 21 oktober 1994 angående frågan om mjölkkvoter i Spanien och Italien.

Till följd av den kritik som framförts av revisionsrätten, lämnade rådet en rättslig grund för programmet genom att anta förordning 1288/95. Genom EUGFJ:s kontroller har man kunnat konstatera att den kvantitet som faktiskt återköps och betalas är något lägre än den kvantitet som kan återköpas, men med hänsyn till de ansökningar som återstår att behandla och till vissa felaktiga utbetalningar, är det nödvändigt att vänta på den sista årliga delbetalningen 1998 innan man fastställer det belopp som definitivt skall uppbäras.

Under kontrolluppdraget från den 23 till den 27 juni 1997, följde EUGFJ:s revisorer programmets utveckling genom att kontrollera de årliga delbetalningarna för 1995, 1996 och 1997. Vid kontrollen framgick att det belopp som skall återkrävas minskat från 134,1 miljoner spanska pesetas till 83,2 miljoner spanska pesetas på grund av det ökade antalet överklaganden som bilagts till följd av beslut till förmån för producenterna. Eftersom fler överklaganden väntar på att avgöras är det alltid möjligt att andra ärenden regleras och det är av denna enda orsak, d.v.s. problemet med att exakt ange det belopp som skall återkrävas innan den sista årliga delbetalningen 1998 görs, som ingen korrigering har kunnat göras för 1993. Om kommissionen hade följt domstolens förslag redan för 1994 års avslutningsförfarande, skulle den varit tvungen att ersätta skillnaden på 50,9 miljoner spanska pesetas till Spanien.

7. OEGENTLIGHETER OCH KRAV PÅ ÅTERBETALNING

7.1 till 7.5. Inget beslut om avslut av räkenskaperna får föreslås utan att den berörda medlemsstaten erbjuds möjlighet till ett bilateralt förfarande och eventuellt ett förlikningsförfarande. Beslut om att debitera gemenskapens budget enligt artikel 8 i förordning 729/70, som domstolen hänvisar till, skall fattas efter det att dessa förfaranden genomförts så snabbt som möjligt av generaldirektorat VI och efter det att ett motiverat förslag lagts fram från generalsekretariatet och UCLAF. Om möjligt kommer beslut om de ärenden som det hänvisas till att fattas under 1994 års avslutningsförfarande.

8. UTGIFTER SOM UTESLUTITS FRÅN 1993 ÅRS AVSLUT

8.2. De förskottsbetalningar som gjordes innan september 1993 enligt artikel 7a i förordning 2294/92 undantogs från beslutet om avslut av räkenskaperna för att bevara kommissionens rätt att inkludera berörda belopp i en korrigering om de genomförda kontrollerna för de samlade utgifterna under regleringsåret visar att detta är berättigat.

Detta förfarande kommer emellertid inte att fullföljas om förskotten inte är förenliga med bestämmelserna. Om så är fallet kommer eventuella ekonomiska påföljder att beslutas enligt den ordning som gäller för förskottsbetalningen.

8.3. Enligt domstolens förklaring fattades beslut om denna punkt den 14 juli 1997, medan kommissionens beslut är daterat den 30 juli 1997. Det var därmed objektivt sett omöjligt att införliva slutsatserna för ärendet i fråga i 1993 års avslut, eftersom hänsyn måste tas till bilaterala förfaranden och eventuella förlikningsförfaranden.

8.4. Den finansiella korrigeringen för den utgift på 16,4 miljoner ecu, som undantogs från 1992 och 1993 års avslut, kommer att genomföras under 1994 års avslutningsförfarande. Kommissionen saknar rättslig grund för att ta ut räntor på utestående belopp.

9. SLUTSATSER

9.2. Som revisionsrätten påpekade i sin rapport i punkterna 3.8 till 3.12, krävs det att man under arbetet med avslut av räkenskaperna tar hänsyn till ett flertal förfaranden, särskilt de som består i att samla in alla uppgifter från medlemsstaterna och att göra det möjligt för dem att hänskjuta frågor till förlikningsorganet. Det samlade antal förfaranden som det skall tas hänsyn till underlättar inte avslutningen av räkenskaperna vid slutet av året efter budgetåret i fråga. Detta gäller fram till och med 1995 års avslut av räkenskaperna. En av målsättningarna med den reform som trädde i kraft under 1996 är att förkorta tidsfristerna för beslutsfattandet.

9.3. Denna fråga kommer till stor del att lösas under 1998.

9.4. Kommissionen saknar rättslig grund för att ta ut räntor på utestående belopp.

9.6 till 9.8. På grund av att förfarandena tar så lång tid, måste man vid avslutningsförfarandet ta hänsyn till alla nya uppgifter för de ärenden som håller på att behandlas. Vissa medlemsstater väntar på att förlikningsförfarandet skall inledas innan de lämnar kompletterande uppgifter. Detta medför att kommissionens ursprungliga korrigeringsförslag endera kan sänkas eller avskaffas.

De interna förbindelserna och den interna samordningen inom kommissionen förbättras hela tiden. Avdelningarna är mycket flitiga på att återkräva belopp som av olika orsaker inte återbetalats under tidigare års avslut av räkenskaperna.

9.9. Kommissionens riktlinjer för schablonkorrigeringar ändrades den 8 december 1997 till att omfatta domstolens princip enligt vilken schablonbeloppet inte skall sänkas på grund av de förbättringar av systemen som görs vid en senare tidpunkt. Det är viktigt att komma ihåg att beslut om en finansiell korrigering endast kan fattas vid bristande förenlighet med gemenskapens bestämmelser, och att korrigeringen skall stå i relation till fondens finansiella förluster eller risk för förlust. Om medlemsstaten kan bevisa att dessa två villkor inte uppfylls, skall alla föreslagna korrigeringar dras tillbaka.