Kommissionens beslut

av den 24 juli 2002

att förklara en företagskoncentration förenlig med den gemensamma marknaden och med EES-avtalet

(ärende COMP/M.2698 - Promatech/Sulzer)

[delgivet med nr K(2002) 2807]

(Endast den engelska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2004/251/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 57.2 a i detta,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 4604/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer(1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1310/97(2), särskilt artikel 8.2 och artikel 22.3 i denna,

med beaktande av kommissionens beslut av den 16 april 2002 om att inleda ett förfarande i detta ärende,

med beaktande av yttrandet från Rådgivande kommittén om koncentrationer(3),

med beaktande av den slutliga rapporten från förhörsombudet(4) och

av följande skäl:

I. INLEDNING

(1) Den 7, 11, 18, 19 och 21 december 2001 mottog kommissionen begäran om gemensamt hänskjutande enligt artikel 22 i förordning (EEG) nr 4064/89 ("koncentrationsförordningen") från Spanien, Italien, Förenade kungariket, Tyskland och Frankrike, om att undersöka en föreslagen koncentration enligt vilken företaget Promatech SpA (Promatech) förvärvar textilmaskindivisionen (Sulzer Textile) inom det schweiziska företaget Sulzer Ltd. Den 11 och 13 februari 2002 mottog kommissionen även framställningar om gemensamt hänskjutande från Portugal och Österrike.

(2) Kommissionen fann att ovan nämnda begäran uppfyllde kraven enligt artikel 22.3 i koncentrationsförordningen. Myndigheterna i de hänskjutande medlemsstaterna hade försett kommissionen med dokumentation, främst rörande parternas förelägganden och resultat från preliminära undersökningar. Denna information kompletterades senare av transaktionens parter.

(3) Efter en grundlig granskning av den föreslagna koncentrationen fastställde kommissionen att transaktionen gav upphov till allvarliga tvivel beträffande dess förenlighet med den gemensamma marknaden och EES-avtalet. Kommissionen upptäckte allvarliga konkurrensproblem på den västeuropeiska (EES-medlemsstaterna och Schweiz) marknaden för griparvävmaskiner, alternativt på marknadssegmentet för negativa griparvävmaskiner. Den 16 april 2002 inledde kommissionen därför ett förfarande enligt artiklarna 6.1 c och 22.4 i koncentrationsförordningen och artikel 57 i EES-avtalet.

II. TRANSAKTIONENS PARTER

(4) Promatech är ett italienskt företag som tillverkar, säljer och distribuerar vävmaskiner och reservdelar. Promatech kontrolleras av Radici-gruppen som är verksam inom sektorerna för kemikalier, plast, konstruktion, förpackningar, vävnad, syntetfiber och textilier och av Miro Radici-gruppen som är verksam inom textilsektorn.

(5) Sulzer Ltd är ett schweiziskt holdingbolag med omfattande verksamhet inom flera områden, så som medicintekniska implantat, industripumpar och material för byggnadsinfrastrukturer. Sulzer-gruppen är även, främst genom sitt helägda dotterbolag Sulzer Textil AG (Schweiz) och andra direkt eller indirekt ägda dotterbolag, verksam inom planering, tillverkning, marknadsföring, försäljning och distribution av vävmaskiner och after sales-tjänster för vävmaskiner.

III. KONCENTRATIONEN

(6) Den föreslagna transaktionen består av att Promatech förvärvar Sulzers hela textilmaskindivision genom köp av aktier. Den föreslagna transaktionen skulle ge Promatech ensam kontroll över ett antal företag över hela världen, inbegripet försäljningsföretag som är helägda av Sulzer. Den föreslagna transaktionen omfattar även förvärv av elva försäljningsavdelningar över hela världen som kontrolleras av Sulzer men som leds av företag som ingår i Sulzer-gruppen.

(7) Den föreslagna transaktionen utgör därför en koncentration i den mening som avses i artikel 3.1 b i koncentrationsförordningen.

(8) Den koncentration som granskas har ingen gemenskapsdimension eftersom kriterierna i artikel 1 i koncentrationsförordningen inte uppfylls. Promatechs omsättning är [...]*(5) miljoner euro i hela världen och [...]* miljoner euro i EU (siffrorna gäller för år 2000). I fråga om Sulzer är omsättningen för de delar som förvärvas [...]* miljoner euro i hela världen och [...]* miljoner euro i EU (siffrorna gäller för år 2000).

IV. KONKURRENSBEDÖMNING

A) DEFINITION AV PRODUKTMARKNADEN

1. VÄVMASKINER MED OCH UTAN SKYTTEL

(9) Den föreslagna koncentrationen berör sektorn för tillverkning och försäljning av vävmaskiner (inbegripet reservdelar och service). Vävmaskinerna är en av de största grupperna inom segmentet textilmaskiner. Textilmaskinerna är ytterligare uppdelade i ett antal breda kategorier, till exempel spinnmaskiner och stickmaskiner(6).

(10) Det finns olika slags vävmaskiner beroende på vilken teknik som används för att föra väftgarnet från maskinens ena sida till den andra och enligt hur väftgarnet förs genom varpgarnerna. Vävmaskinerna uppdelas allmänt i

i) vävmaskiner med skyttel,

ii) vävmaskiner utan skyttel.

(11) Skyttelvävmaskinerna räknas vara tekniskt föråldrade, de har en liten produktionskapacitet och mycket låg drifthastighet. De används omfattande i sydöstra Asien och i Kina för tillverkning av enkla textilier. I Europa används skyttelvävmaskiner nästan enbart för tillverkning av lyxtextilier, ett segment där den låga produktionshastigheten inte har någon betydande inverkan på produktens slutpris. För närvarande är dock försäljningen av skyttelvävmaskiner i Europa nästan noll (se tabellen).

TABELL 1 Antalet levererade skyttelvävmaskiner år 2000

>Plats för tabell>

Källa:

International Textile Machinery Shipment Statistics, volym 23/2000.

(12) Transaktionens parter producerar inte skyttelvävmaskiner och samma gäller allmänt taget för deras viktigaste konkurrenter. Parterna har anfört att skyttelvävmaskiner inte utgör del av samma marknad som marknaden för vävmaskiner utan skyttel. Detta påstående har bekräftats genom kommissionens marknadsundersökning.

2. VÄVMASKINER UTAN SKYTTEL

a) Översikt över olika slags vävmaskiner utan skyttel

(13) Beroende på vilken metod som används för att föra in eller väva väftgarnet genom varpgarnerna kan vävmaskinerna utan skyttel ytterligare uppdelas i

i) positiva griparvävmaskiner,

ii) negativa griparvävmaskiner,

iii) luftvävmaskiner,

iv) projektilvävmaskiner,

v) dysvävmaskiner vatten/luft,

vi) flerfasvävmaskiner.

(14) Olikheterna mellan de enskilda maskintyperna beror på teknik, tillämpningsområde och kostnadsfaktorer.

(15) Positiva griparvävmaskiner är de flexiblaste vävmaskinerna. Väftgarnet förs in med hjälp av metallnypor, så kallade gripare, som drar väftgarnet till mitten av vävmaskinen därifrån det överförs aktivt till det andra griparhuvudet som för garnet till vävmaskinens andra sida. Griparhuvudet är monterat på en stång. Dessa vävmaskiner är avsedda för specialiserad textilproduktion av hög kvalitet. De har lägre produktivitet än negativa griparvävmaskiner samtidigt som energiförbrukningen är relativt sett högre. De tillhör därför de dyraste vävmaskinerna både när det gäller anskaffning och drift. De kan producera ett spektrum av material, från rent silke av finaste slag till ylleväv och kamgarnstyger avsedda för modeindustrin, och från beklädnads- och inredningstyger till tunga industriella vävar gjorda av metalltråd, jute och kolfiber. De produceras för närvarande av Dornier och, i mindre omfattning, av Promatech och Panter.

(16) Negativa griparvävmaskiner kommer på andra plats (efter positiva griparvävmaskiner) när det gäller flexibilitet. De kan användas för produktion av tyger av hög kvalitet och sofistikerad design. Väftgarnet förs in med hjälp av metallnypor, så kallade gripare, av vilka den ena transporterar väftgarnet till mitten av vävmaskinen därifrån det överförs passivt till den andra griparen som för garnet till vävmaskinens andra sida. Utformningen och utvecklingen av själva griparhuvudet är en sofistikerad teknik som inbegriper både patent och know-how. Griparhuvudet är monterat på ett band. Dessa vävmaskiner ligger i mellanklassen vad beträffar pris, energiförbrukning och hastighet. De produceras främst av Promatech, Sulzer, Picanol och, i mindre omfattning, av Panter. Tsudakoma tillverkar begränsat antal negativa griparvävmaskiner exklusivt för den japanska marknaden, där de används för tillverkning av traditionella japanska textilier.

(17) Luftvävmaskiner kännetecknas av att väftgarnet förs in i varpen med hjälp av en stråle tryckluft. Dessa vävmaskiner kännetecknas av hög produktivitet men de är inte lika flexibla som griparvävmaskinerna. De lämpar sig bäst för lätta tyger. Med en flexibilitet som ligger i mellanklassen kan de användas för produktion av ett betydande sortiment tyger, om än tunga tyger som denim medför högre energiförbrukning. Energiförbrukningen är relativt hög (i jämförelse med till exempel griparvävmaskiner eller dysvävmaskiner vatten/luft), men eftersom luftvävmaskinerna har rätt få rörliga delar är kostnaderna för reservdelar relativt låg. För att driva luftvävmaskiner krävs en omfattande infrastruktur med luftkompressorer och högtrycksledningar. Denna infrastruktur kan kosta mellan 15 och 25 % av maskinens sammantagna anskaffningspris. De används typiskt av vävare vars produktion riktar sig till en marknad med en förutsägbar och oföränderlig efterfrågan på vissa tyger. Dessa vävmaskiner tillverkas av Promatech, Picanol, Dornier, Tsudakoma och Toyota.

(18) Projektilvävmaskiner kännetecknas av att väftgarnet förs in i varpen med hjälp av en projektil. Tekniken utvecklades på 1950-talet och kan anses vara mogen. Projektilvävmaskiner är relativt dyra, har ett brett tillämpningsområde och en relativt låg energiförbrukning och de lämpar sig för produktion av textilier av hög till medelhög kvalitet. Med projektilvävmaskiner kan man få bredare vävar än med andra vävmaskiner. De har också en längre livslängd än de övriga vävmaskinstyperna. Projektilvävmaskinerna påminner till sina tekniska egenskaper om griparvävmaskiner men är (med undantag av flerfasvävmaskiner) betydligt dyrare än de flesta andra vävmaskiner. Det relativt höga priset och de produktivitetsnivåer som i genomsnitt kan nås gör projektilvävmaskinerna till en produkt för nischmarknader(7). Sulzer är praktiskt taget enda tillverkare av denna vävmaskinstyp(8).

(19) Dysvävmaskinerna vatten/luft kännetecknas av att väftgarnet förs in i varpen med hjälp av en vattenstråle. De är relativt förmånliga, har en låg energiförbrukning och en hög produktivitet. De är å andra sidan begränsade till vissa tillämpningar, eftersom de endast kan användas för produktion av vattenavstötande tyger, främst syntettyger. På grund av vattnets korrosiva inverkan tenderar dysvävmaskinerna ha kortare livslängd än de övriga typerna. Vävmaskinstypen används främst i Asien(9). Ingen av parterna tillverkar dysvävmaskiner.

(20) Flerfasvävmaskinerna representerar vävmaskinsteknikens senaste utveckling. De säljs för närvarande endast till valda försökskunder(10). De har en extremt hög produktivitet och höga driftkostnader, men kan drivas med liten bemanning. De är avsedda för ett begränsat antal tillämpningar, främst massproduktion av enkla tyger. Sulzer är ensam tillverkare av denna vävmaskinstyp.

(21) De tekniska och prismässiga skillnaderna mellan de olika typerna finns sammanställda i tabellen nedan.

TABELL 2 Jämförelse av de tekniska egenskaperna hos vävmaskiner utan skyttel

>Plats för tabell>

Källa:

Information från parterna.

b) Framställan från parterna om produktmarknadens avgränsning

(22) De anmälande parterna anför att det finns en enda relevant produktmarknad och att denna omfattar alla typer av vävmaskiner utan skyttel, utan åtskillnad mellan de olika typerna (luftvävmaskiner, dysvävmaskiner vatten/luft, negativa griparvävmaskiner, positiva griparvävmaskiner, flerfasvävmaskiner och projektilvävmaskiner). De hävdar att de olika maskintyperna är i hög grad utbytbara och att användarna därför har stora möjligheter till övergång från en typ till en annan. I fråga om efterfrågesidan (maskinköparna) hävdar parterna att varje vävmaskinstyp kan ersättas med en annan typ när det gäller hastighet, flexibilitet (möjligheten att övergå till annan sorts produktion), slutproduktens kvalitet, tillämpningar och after sales-tjänster. I fråga om utbudssidan (maskintillverkarna) anför parterna att alla tillverkare av en viss vävmaskinstyp kan övergå till att tillverka någon annan typ utan betydande kostnader eller risker.

c) Substitution på efterfrågesidan

i) Det allmänna efterfrågemönstret

(23) Kommissionens undersökning visar att de flesta försäljningarna av vävmaskiner i Västeuropa sker till kunder som byter ut eller kompletterar sin maskinpark. Undersökningen visar också att textilproducenterna byter ut sina vävmaskiner i genomsnitt vart sjunde till tionde år. Utbytesintervallet kan dock påverkas av att den tekniska utvecklingen stimulerar efterfrågan eller av att en vävare beslutar att uppgradera sin maskinpark för att öka fabrikens produktivitet och sänka kostnaderna.

ii) Tekniska hinder för byte från en vävmaskinstyp till en annan

(24) Maskinköparna anser att de olika typerna av vävmaskiner inte i betydande utsträckning är utbytbara. De sex vävmaskinstyperna är alla olika med avseende på teknisk tillämpning (användbarhet och flexibilitet) och med avseende på lämpligheten för olika specifika ändamål.

(25) Vissa textilier kan endast vävas på en viss slags vävmaskin medan andra kan vävas på flera olika slags vävmaskiner. I ena ändan av detta spektrum finns silke som helst måste vävas på en griparvävmaskin. I andra ändan finns syntetfibrerna som kan vävas i alla typer av vävmaskiner. Däremellan finns tyger som kan vävas på ett antal olika vävmaskiner. Exempelvis skjorttyg kan vävas på både gripar- och luftvävmaskiner. Det betyder dock inte att dessa två vävmaskinstyper skulle vara skäligen utbytbara hos alla skjorttygsvävare. Det finns i regel alltid en vävmaskinstyp som är tekniskt sett lämpligare för ett visst tyg och som ekonomiskt sett lämpar sig bättre med tanke på vävarens övergripande produktionsprofil. Affärsverksamhetens natur är en viktig faktor, dvs. kundbasens omfattning och egenskaper och produktionens enhetlighet och förutsägbarhet. Denna faktor avgör huruvida vävaren måste producera stora mängder av samma tyg eller mindre mängder av olika slags tyger. Exempelvis luftvävmaskiner är inte lämpliga för korta serier eftersom garnuppställningen kräver mycket tid och arbete. En vävare som tillverkar små mängder av olika mönster eller tyger skulle därför inte anse att en luftvävmaskin är ett lämpligt alternativ till en griparvävmaskin.

(26) De olika vävmaskinstyperna skiljer sig även från varandra i fråga om flexibilitet, det vill säga hur många slags garner, tygsorter och olika färger som kan hanteras i vävmaskinen. Skalan sträcker sig från de ytterst flexibla positiva griparvävmaskinerna till dysvävmaskiner vatten/luft som är mest begränsade när det gäller tygsorter och mönster. Exempelvis tillverkning av delikata tyger med komplexa och obalanserade vävar görs bäst i griparvävmaskiner. Luftvävmaskiner är bättre lämpade för långa serier (produktion av samma sorts tyg under en lång period) eftersom omställningen av vävmaskinen vid produktionsbyte kräver mycket tid och pengar, medan griparvävmaskiner lämpar sig bättre för en vävare som mest kör korta serier (produktion av begränsade mängder av en viss sorts tyg).

(27) Parterna har anfört att kunderna i regel återinvesterar i samma slags vävmaskin som tidigare, förutsatt att inga nya faktorer kommit in i bilden. Enligt parterna förekommer det med andra ord i praktiken väldigt få övergångar från en vävmaskinstyp till en annan. Resultatet av kommissionens undersökning bekräftar att utbytbarheten mellan de olika slags vävmaskinerna är mycket begränsad. Särskilt gäller att den mesta försäljningsvolymen för en viss vävmaskinstyp går till kunder som köper en ny vävmaskin av samma typ som tidigare. Som ett exempel på detta uppskattar parterna att 90 % av de europeiska kunder som har köpt negativa griparvävmaskiner fortsätter att köpa vävmaskiner av just denna typ. Den återstående andelen på 10 % köper sannolikt positiva griparvävmaskiner (3 %), luftvävmaskiner (3 %) eller projektilvävmaskiner (4 %). Andelen kunder som byter ut sina positiva griparvävmaskiner är enligt undersökningen ännu lägre. Praktiskt taget alla tillverkare av vävmaskiner har under undersökningens gång konstaterat att kunderna nästan utan undantag redan från början låter förstå att de föredrar en viss vävmaskinstyp. Endast en liten minoritet kan under förhandlingarnas gång övertalas till att övergå till en annan typ.

iii) Ekonomiska hinder för byte från en vävmaskinstyp till en annan

(28) Resultatet av kommissionens undersökning tyder också på att det finns betydande ekonomiska hinder för övergång från en vävmaskinstyp till en annan. Det finns betydande prisskillnader mellan de sex olika typerna. Positiva griparvävmaskiner kostar i regel mellan [...]* och [...]* euro, negativa griparvävmaskiner mellan [...]* och [...]* euro och luftvävmaskiner mellan [...]* och [...]* euro. Dysvävmaskinerna vatten/luft är de förmånligaste (men lämpar sig endast för syntettyger) med priser mellan [...]* och [...]* euro. Detta ger en prisskillnad på cirka [10-30 %]* mellan negativa griparvävmaskiner och luftvävmaskiner och [35-45 %]* mellan dysvävmaskiner (en av de minst flexibla vävmaskinerna) och positiva griparvävmaskiner (mest flexibla). Prisskillnaden mellan den dyraste versionen av en projektilvävmaskin och en dysvävmaskin vatten/luft (den förmånligaste typen) är mer än 400 %.

(29) De sex olika vävmaskinstyperna är starkt differentierade när det gäller ekonomiska faktorer. Skillnaderna beror inte enbart på de grundpriser som anges ovan, utan även på de bemanningsnivåer som krävs, mängden energi som förbrukas, kostnaderna för reservdelar och underhåll och den produktivitet som fås (tygproduktionshastighet).

(30) Nästan alla kunder har också anfört att en övergång från en existerande installation med vävmaskiner av en viss typ och ett visst märke till en annan vävmaskinstyp medför höga kostnader för personalutbildning och nytt reservdelslager.

iv) Inga begränsande effekter mellan olika vävmaskinstyper

(31) De faktorer som anförs ovan har olika betydelse för olika vävare. För vissa vävare är flexibiliteten viktigare än produktiviteten och möjligheten att spara energi. Till exempel vävare som producerar för modeindustrin (där efterfrågan på nya tygdesigner ständigt växlar och förutsägbarheten är dålig) kan flexibiliteten och mångsidigheten vara viktigare än driftkostnaderna. På andra kanten finns vävare som bedriver massproduktion av enkla tyger och för dem kan flexibiliteten vara mindre viktig medan driftkostnaderna är det viktigaste kriteriet.

(32) Under sådana omständigheter är det svårt att se hur priset på en viss vävmaskinstyp i betydande mån kunde påverka priset på en annan vävmaskinstyp. Parterna har å andra sidan inte heller hävdat att de skulle känna till prispåverkande effekter eller att deras prissättningspolitik skulle inbegripa kopplingar mellan priserna på de olika vävmaskinerna i deras produktsortiment. Enligt ett antal tillverkare fastställs prisökningarna för en viss vävmaskinstyp oberoende av eventuella prisökningar för andra vävmaskinstyper. De har inte heller sett att efterfrågan på en viss vävmaskinstyp skulle ha förändrats till följd av att priset på en annan vävmaskinstyp har gått upp.

v) Graden av utbytbarhet på efterfrågesidan mellan griparvävmaskiner och andra vävmaskinstyper

(33) Så som anges ovan råder betydande prisskillnader mellan griparvävmaskiner och övriga vävmaskinstyper. Exempelvis projektilvävmaskiner är minst 50 % dyrare än en normal griparvävmaskin.

(34) För luftvävmaskiner krävs dessutom en specifik infrastruktur i fabriken. Eftersom en luftvävmaskin inte har någon egen kompressor måste det finnas en eller två centralkompressorer och högtrycksledningar för anslutning av vävmaskinerna till kompressorn. Promatech anför att kostnaden för denna infrastruktur i regel utgör cirka 15-25 % av vävmaskinens totala anskaffningspris, och att installationer med mindre än 12 vävmaskiner i regel inte lönar sig i Västeuropa. Dessa fakta har allmänt bekräftats genom kommissionens marknadsundersökning. För små väverier är det därför inte tänkbart att övergå från griparvävmaskiner till luftvävmaskiner. Enligt parterna har 43 % av deras kunder högst 10 vävmaskiner.

(35) Kommissionens undersökning har visat att utbytbarheten mellan griparvävmaskiner och andra vävmaskinstyper är begränsad. Kommissionen har funnit att det finns väldigt lite som tyder på att griparvävmaskinskunder skulle övergå till en annan vävmaskinstyp även om priset skulle gå upp med 5-10 % i jämförelse med de andra typerna. Detta beror på följande faktorer:

i) Kunderna är obenägna att göra ändringar i sin installationsbas.

ii) Kunder med griparvävmaskiner behöver flexibilitet och kan av tekniska skäl inte övergå till andra tekniker (exempelvis luft- eller projektilmaskiner), även om griparvävmaskinernas pris skulle gå upp med 5-10 %.

iii) Ett betydande antal kunder med griparvävmaskiner når inte upp till den kritiska minimistorlek som krävs för att en övergång till luftvävmaskiner skulle löna sig.

(36) Skillnaden mellan positiva och negativa griparvävmaskiner kan, trots indikationer från maskinköparna på att ingendera tekniken generellt sett är utbytbar mot den andra, lämnas öppen till den del som berör föreliggande beslut eftersom frågan inte påverkar konkurrensbedömningen av fallet.

d) Graden av utbytbarhet på utbudssidan

(37) Promatech har anfört att maskintillverkarna med en rimlig ekonomisk investering kan övergå från produktion av en vävmaskinstyp till en annan. Kommissionens marknadsundersökning har dock inte bekräftat detta.

(38) Tvärtom, de vävmaskinstillverkare som kommissionen har varit i kontakt med har anfört att en övergång till att producera vävmaskiner med en annan teknik medför betydande investeringar och avsevärda risker (både kommersiella och finansiella). För en teknikövergång krävs betydande ändringar i produktionsprocesserna på grund av skillnaderna i basteknik, maskiner och know-how, och detta medför betydande kostnader (flera miljoner euro). En konkurrent har påpekat att en tillverkare som utvecklar en teknik inom ett segment som är nytt för den tillverkaren utsätts för följande risker:

i) Den omfattande forskning och utveckling som krävs kanske inte leder till en kommersiellt lönsam teknik.

ii) Patent som innehas av konkurrenterna utgör ofta ett hinder för tillverkare som vill producera nya tekniker, eller medför att tillverkarna måste införa dyra alternativa lösningar.

iii) Ett sent införande av ny teknik innebär att många hinder måste övervinnas. Till dessa hör avsaknaden av anseende på marknaden, avsaknaden av en installerad bas hos kunderna och betydande kapitalinvesteringar som måste ställas mot existerande aktörers nedskrivna utvecklingskostnader.

(39) Enligt uppskattningar från de olika vävmaskinstillverkarna krävs mellan 2 och 5 år för att genomföra en övergång till en annan produktionsteknik.

(40) Dessa faktorer tycks bekräftas av det faktum att majoriteten av de tillverkare som producerar vävmaskiner utan skyttel tenderar att koncentrera sin produktion till högst två eller tre olika tekniker. Endast Sulzer (negativ griparvävmaskin, projektilvävmaskin och flerfasvävmaskin), Promatech (negativ och positiv griparvävmaskin och luftvävmaskin) och Tsudakoma (negativ griparvävmaskin, luftvävmaskin och dysvävmaskin) tillverkar tre olika typer av vävmaskiner. Picanol (negativ griparvävmaskin och luftvävmaskin), Dornier (positiv griparvävmaskin och luftvävmaskin), Panter (positiv och negativ griparvävmaskin) och Toyota (luft- och dysvävmaskin) tillverkar två olika typer, medan de mindre tillverkarna endast har en typ i sitt sortiment (Van de Wiele tillverkar negativa griparvävmaskiner och Vuts and Trustfin tillverkar luftvävmaskiner). Dessutom, vilket är ännu viktigare, är det ytterst sällsynt med sent inkomna nya aktörer bland tillverkarna av en viss teknik (se skäl 86).

3. SLUTSATS

(41) På grundval av det ovan anförda måste fastställas att griparvävmaskinerna utgör en separat produktmarknad i förhållande till marknaden för de övriga typerna av vävmaskiner utan skyttel. Beträffande skillnaden mellan positiva och negativa griparvävmaskiner kan frågan om huruvida de utgör separata produktmarknader eller inte lämnas öppen till den del som gäller föreliggande beslut.

(42) Den relevanta produktmarknaden när det gäller bedömningen av den föreslagna koncentrationen är därför marknaden för negativa griparvävmaskiner, alternativt marknaden för alla griparvävmaskiner (både positiva och negativa).

B) DEFINITION AV DEN GEOGRAFISKA MARKNADEN

1. INLEDANDE ANMÄRKNINGAR

(43) Transaktionens parter har anfört att marknaden (marknaderna) för vävmaskiner utan skyttel är världsomfattande, till följd av låga transportkostnader, betydande handelsflöden mellan EU och tredje länder samt liknande priser och tekniska egenskaper.

(44) Särskilt Promatech hävdar att transportkostnaderna inte utgör någon betydande del av slutpriset, och uppskattar att de i genomsnitt står för cirka 2,1 % av det pris som betalas för en vävmaskin. Promatech anför även att alla vävmaskinstillverkare har sin produktion förlagd i ursprungslandet, att produkterna exporteras över hela världen och att det inte finns några handelshinder. Promatech betonar även förekomsten av import- och exportflöden till och från Europeiska unionen. Promatech anför att det finns två japanska tillverkare (Toyota och Tsudakoma) som redan har verksamhet i Europa. Det finns ännu inte kinesiska tillverkare i Europa, men dessa kommer att under de närmaste åren komma in på den europeiska marknaden. Promatech anför slutligen att konkurrensvillkoren är enhetliga över hela världen och att det inte finns några tekniska skillnader mellan de produkter som tillverkas på olika håll.

(45) Kommissionens marknadsundersökning bekräftar att marknaden för vävmaskiner sträcker sig över de nationella gränserna. Beträffande den exakta geografiska definitionen visar marknadsundersökningen att de relevanta marknader som gäller vid bedömningen av den föreslagna koncentrationen inte är världsomfattande, vilket parterna anfört, utan smalare än så.

2. MARKNADEN FÖR GRIPARVÄVMASKINER

a) Befintliga handelsflöden

(46) Handelsflödena inom sektorn för griparvävmaskiner är mycket betydande inom EES-länderna och mellan Schweiz och EES.

(47) Majoriteten av dessa länder (Spanien, Förenade kungariket, Frankrike, Portugal, Österrike, Nederländerna, Danmark, Grekland och Sverige) har inte någon betydande nationell tillverkning av griparvävmaskiner och anskaffar alla sina griparvävmaskiner från de övriga länderna inom området(11). I de västeuropeiska länder där griparvävmaskiner tillverkas (Italien, Belgien, Tyskland och Schweiz) tyder det aktuella anskaffningsmönstret på att en betydande andel härrör från nationell produktion, om än en stor andel av anskaffningarna kommer från andra länder inom området (under år 2001 cirka 19-75 %).

(48) I motsats till de betydande handelsflödena inom Västeuropa har det traditionellt inte förekommit någon import av griparvävmaskiner till denna marknad från länder utanför området. Utbudet på den västeuropeiska marknaden för griparvävmaskiner kommer således endast från västeuropeiska tillverkare.

(49) Utöver att det varken fanns eller för närvarande finns någon import till Västeuropa råder det också en brist på alternativa utbudskällor (geografiskt sett) för griparvävmaskiner till västeuropeiska kunder (se förklaringen nedan).

b) Avsaknad av verkligt alternativa leverantörer i andra geografiska områden

(50) På världsnivå finns de viktigaste vävmaskinstillverkarna, utöver de västeuropeiska, i Japan och Kina. Varken de japanska eller kinesiska vävmaskinstillverkarna verkar dock att på kort till medellång sikt erbjuda ett gångbart utbud av griparvävmaskiner till västeuropeiska kunder.

(51) De japanska tillverkarna är nästan enbart inriktade på luftvävmaskiner och dysvävmaskiner vatten/luft, vars tekniker är lämpade för den typ av textilindustri som finns i Fjärran Östern (låga arbets- och energikostnader, syntettyger). Denna textilindustri befinner sig i kraftig tillväxt. Av de två viktigaste japanska tillverkarna tillverkar Toyota inte griparvävmaskiner över huvud taget, och Tsudakoma tillverkar endast ett mycket litet antal negativa griparvävmaskiner. Tsudakomas begränsade tillverkning av negativa griparmaskiner är särskilt anpassad till kraven från den japanska traditionella textilindustrin och maskinerna säljs enbart i Japan. Inget i marknadsundersökningen tyder på att de japanska vävmaskinstillverkarna skulle ha avsikter att inleda eller utveckla tillverkning av griparvävmaskiner enligt de normer som gäller för den västeuropeiska textilindustrin. De japanska tillverkarna tycks vara mer intresserade av den fortsatta expansionen på den växande marknaden i Fjärran östern än av en övergång till eller utveckling av andra vävningstekniker som är anpassade för de västeuropeiska marknaderna.

(52) När det gäller Kina, den andra icke-europeiska tillverkaren på världsnivå, tyder undersökningen på att de kinesiska tillverkarna är inriktade på traditionella enkla griparmaskiner som kräver en hög bemanningsnivå och som därför inte lämpar sig för områden med höga arbetskostnader, så som Västeuropa (där industrin är inriktad på kapitalintensiva, inte arbetsintensiva tillämpningar). Den kinesiska produktionen av negativa griparmaskiner säljs nästan enbart på den kinesiska lokala marknaden, där de kinesiska tillverkarna konkurrerar med de mer sofistikerade produkterna från europeiska och japanska tillverkare.

(53) Det finns mycket betydande tekniska skillnader mellan de kinesiska negativa griparvävmaskinerna och de griparvävmaskiner som tillverkas och marknadsförs i Europa. Enligt en europeisk vävmaskinstillverkare ligger griparvävmaskinerna från Kina tekniskt sett 20-25 år efter de europeiska vävmaskinerna. Marknadsundersökningen har bekräftat att de kinesiska tillverkarna inte tycks ha utvecklat sin griparvävmaskinsteknik tillräckligt långt för att under de kommande åren kunna räkna med betydande försäljningar utanför Fjärran Östern. Kinesiska tillverkare som vill inleda export till Europa måste komma i fatt tekniken (bygga upp relevant know-how, få behövliga patent, utveckla vävmaskiner enligt nyaste teknik) och göra sig kända på marknaden (etablera ett varumärke och anseende), och dessutom också etablera marknadsförings-, service- och distributionsnät i Europa.

(54) Det är också tvivelaktigt huruvida de kinesiska tillverkarna har ekonomiska incitament för att komma in på den europeiska marknaden för griparvävmaskiner. Enligt uppgifter från Promatech, baserade på statistik från ITMF (International Textiles Manufacturers Federation) har försäljningen av negativa griparvävmaskiner och projektilvävmaskiner under de senaste fem åren ökat i Asien och Oceanien (+ 7 % mellan 1996 och 2000), medan försäljningen i Västeuropa under samma period har gått ned (- 11 %). Mot bakgrund av den kinesiska textilindustrins tillväxt under de kommande åren och stagnationen på den europeiska marknaden är det mer sannolikt att de kinesiska tillverkarnas ekonomiska intressen är inriktade på en konsolidering av försäljningen på lokala marknader i stället för en expansion i Västeuropa.

TABELL 3 Utvecklingen av leveranserna av gripar- och projektilvävmaskiner (enheter)

>Plats för tabell>

Källa:

Information från parterna.

c) Tillgång till distributionsnät, närhet till tillförlitliga after sales-tjänster och tillgången till reservdelar

(55) Marknadsundersökningen har visat hur viktigt det är för en tillverkare som vill in på den västeuropeiska marknaden att ha tillgång till

i) distributionsnät och säljrepresentanter,

ii) after sales-tjänster, inbegripet tillhandahållande av reservdelar och tillbehör.

(56) De europeiska tillverkarnas vävmaskiner säljs mest genom oberoende säljagenter, som i regel är bundna av ensamrättsliga distributionskontrakt (vad gäller vävmaskiner) med tillverkarna. Promatech har påpekat att dessa oberoende agenter i regel distribuerar flera olika slags produkter utöver vävmaskiner, så som andra slags textilmaskiner (spinn- eller stickmaskiner), och att vävmaskinstillverkarna tenderar att ofta byta säljagent. Enligt Promatech kunde en ny aktör på marknaden enkelt distribuera sina vävmaskiner genom det existerande nätet av oberoende agenter.

(57) Andra tillverkare anför dock att tillverkarna och agenterna i stället tenderar att upprätthålla sitt affärsförhållande på sikt och att det är osannolikt att en säljagent vars affärsutsikter är starkt beroende av den installerade maskinparken hos sina kunder skulle avsluta ett kontrakt med en etablerad tillverkare för att i stället sluta kontrakt med en ny aktör på marknaden. Beträffande möjligheten för nya aktörer att anlita flerproduktsagenter som ännu inte har kontrakt med vävmaskinstillverkare, bör noteras att de flesta vävmaskinsförsäljningar på den västeuropeiska marknaden går till vävare som byter ut eller utökar sin maskinpark och att sådana agenter därför har en oförmånlig ställning jämfört med etablerade distributörer på vävmaskinsmarknaden.

(58) För en ny aktör på den västeuropeiska marknaden gäller det också att ha tillgång till ett servicenät, för att snabbt och effektivt kunna förse kunderna med tekniskt stöd. Dessa servicetjänster inbegriper tillhandahållandet av reservdelar, och eventuellt även tillbehör, för tidigare sålda vävmaskiner. Så som Promatech har påpekat är det normala i Europa att reservdelarna inte levereras tillsammans med vävmaskinerna, i motsats till vad som gäller i andra geografiska områden där det är vanligt att en viss uppsättning reservdelar ingår i leveranspaketet (ofta för de två första åren i drift).

(59) Säljagenternas arvoden härrör till stor del från försäljningen av reservdelar. Volymen reservdelar som efterfrågas är direkt beroende av den installerade maskinparkens storlek hos vävarna i agentens säljområde. En konkurrent till parterna anför att storleken på en säljagents arvoden är direkt beroende av hur många maskiner en viss tillverkare har installerad hos vävarna. Det är därför svårt för en ny aktör att få säljagenterna att avsluta sitt kontrakt med denna tillverkare för att i stället börja distribuera en ny aktörs produkter.

(60) Enligt en av de marknadsaktörer som kommissionen har kontaktat och mot bakgrund av de ovan anförda omständigheterna, skulle det ta mellan 3 och 5 år för en vävmaskinstillverkare från någon annan del av världen att komma in på den europeiska marknaden. Majoriteten av vävmaskinstillverkarna har bekräftat vikten av att ha både säljagenter och servicepunkter för marknaden i Västeuropa.

d) Kundernas åsikter

(61) Kommissionens marknadsundersökning bekräftar antagandet om att kunderna i Västeuropa inte betraktar importerade griparvävmaskiner från områden utanför Västeuropa som ett gångbart alternativ.

(62) Maskinköparna anförde bland annat att vävmaskinens tekniska prestanda är mycket avgörande med tanke på deras produktion. Vävmaskinernas tillförlitlighet och särskilt närheten till pålitlig service och tillgången till reservdelar och tillbehör är därför av yttersta vikt. Marknadsundersökningen har dessutom bekräftat att kunderna även tar hänsyn till en viss tillverkares anseende i en viss region när de fattar beslut om anskaffning av negativa griparvävmaskiner.

e) Särdrag i efterfrågemönstret

(63) Kunderna i Västeuropa och övriga geografiska områden förnyar sina maskinparker på avvikande sätt. Enligt Promatech byter kunderna i Europa och Nordamerika ut sina vävmaskiner vart femte år, medan kunderna i Afrika, Asien och Sydamerika byter ut sina vävmaskiner i genomsnitt vart tionde år. Denna skillnad beror främst på att kunderna i Europa i regel drivs av teknikens framsteg (modernisering och utveckling av vävmaskinerna) och en strävan efter att producera en bättre produkt med ett högre ekonomiskt värde. De flesta vävmaskiner som byts ut i Västeuropa och Nordamerika säljs i andra hand i Afrika, Asien och Sydamerika.

(64) I regel gäller, så som parterna har anfört och marknadsundersökningen har bekräftat, att förnyelsen av vävmaskinerna i Europa och Nordamerika främst motiveras av kundernas behov av att förbättra prestanda (högre hastighet och effektivitet) och sänka underhållskostnaderna (kostnader för reservdelar och service). Många europeiska vävare byter därför ut sina vävmaskiner innan de har nått slutet på sin livslängd(12). Kunderna i Afrika och Sydamerika tycks å sin sida fatta anskaffningsbeslut främst på grundval av inköpspriset, även om parterna tror att denna trend kan förändras i framtiden till följd av en ökande tendens hos dessa kunder att även beakta tekniska faktorer i samband med anskaffningar.

(65) Slutligen kan konstateras att en betydande del av försäljningarna i Västeuropa sker till kunder som kompletterar existerande installationer eller byter till ny teknik, medan andelen försäljningar till så kallade greenfieldprojekt (en ny fabrik uppförs eller en existerande fabrik förnyas) är låg. Greenfieldprojekten är vanligare på marknader under utveckling, exempelvis i Fjärran Östern. Närvaron av flera nya aktörer på denna marknad innebär att betoningen, i jämförelse med Västeuropa, inte ligger så mycket på märkestrogenhet och den betydelse som kundernas installerade maskinpark har för senare köpbeslut.

f) Slutsats

(66) Mot bakgrund av det ovan anförda kan fastställas att marknaden för griparvävmaskiner (eller alternativt marknaden för negativa griparvävmaskiner) är Västeuropa (EES-medlemsstaterna och Schweiz).

(67) Enligt denna definition på den geografiska marknaden utgör därför de sju hänskjutande medlemsstaternas områden (Spanien, Italien, Förenade kungariket, Tyskland, Frankrike, Portugal och Österrike) del av en separat marknad när det gäller tillämpandet av artikel 22.5 i koncentrationsförordningen(13).

C) FÖRENLIGHET MED DEN GEMENSAMMA MARKNADEN

(68) Enligt artikel 2.3 i koncentrationsförordningen skall en koncentration som skapar eller förstärker en dominerande ställning som leder till att den effektiva konkurrensen påtagligt skulle hämmas på den gemensamma marknaden eller en väsentlig del av denna förklaras vara oförenlig med den gemensamma marknaden.

(69) Domstolen(14) har definierat begreppet dominerande ställning som en situation där ett företag har sådan ekonomisk styrkeposition att företaget har möjlighet att hindra upprätthållandet av en effektiv konkurrens på den relevanta marknaden genom att företagets ställning tillåter det att i betydande omfattning agera oberoende i förhållande till konkurrenter, kunder och i sista hand konsumenter. En sådan ställning utesluter inte förekomsten av en viss konkurrens men gör det möjligt för det företag som åtnjuter denna ställning att, om inte bestämma, så åtminstone utöva ett betydande inflytande på konkurrensutvecklingens villkor, och under alla omständigheter kan företaget i stor utsträckning agera oberoende av konkurrensen så länge som ett sådant agerande inte är till skada för företaget.

(70) Förekomsten av en dominerande ställning kan bero på flera faktorer, som i sig inte behöver vara avgörande. En särskilt viktig faktor är mycket stora marknadsandelar. Dessutom är förhållandet mellan koncentrationsparternas marknadsandelar och konkurrenternas marknadsandelar, särskilt den näst största konkurrenten, en relevant faktor för förekomsten av en dominerande ställning(15).

(71) I skälen 72-104 anges de faktorer som beaktas vid bedömningen av huruvida koncentrationen skulle skapa eller stärka en dominerande ställning på den västeuropeiska marknaden för alla griparvävmaskiner eller, alternativt, på den västeuropeiska marknaden för negativa griparvävmaskiner, till följd av vilken effektiv konkurrens skulle påtagligt hämmas på den gemensamma marknaden eller en betydande del av denna.

1. HORISONTELLA EFFEKTER

A) Griparvävmaskiner

a) Marknadsandelar

(72) I tabellen nedan anges parternas och konkurrenternas andelar av marknaden för griparvävmaskiner.

TABELL 4 Marknadsandelar på marknaden för alla typer av griparvävmaskiner (volym)

>Plats för tabell>

Källa:

Information från parterna och deras konkurrenter.

b) Förändringar i marknadsstruktur

(73) På den västeuropeiska marknaden för griparvävmaskiner skulle parternas sammantagna andel bli [65-75 %]* (Promatech [40-50 %]* och Sulzer [15-25 %]*). De följande största konkurrenterna på denna marknad skulle bli Dornier med [10-15 %]*, Picanol med [5-10 %]*, Van de Wiele med [1-5 %]* och Panter med [< 5 %]*. Dessutom skulle den föreslagna koncentrationen medföra en betydlig ökning av skillnaden i marknadsandel mellan den största konkurrenten (den sammanslagna enheten med [65-75 %]*) och den närmaste konkurrenten (Dornier). Utan en koncentration vore skillnaden mellan den största konkurrenten (Promatech) och den näst största konkurrenten (Sulzer) av storleksordningen 2:1, med Dornier som tredje största aktör med en cirka 2,5 gånger mindre marknadsandel än marknadsledaren Promatech. Om koncentrationen genomförs skulle skillnaden mellan den största och näst största konkurrenten således öka cirka femfaldigt och skillnaden mellan den största och tredje största konkurrenten Picanol skulle öka cirka tiofaldigt.

(74) Dessa omständigheter försvåras ytterligare av bevis på att ingen av de övriga huvudkonkurrenterna (Picanol, Dornier, Van de Wiele och Panter) under de senaste tre åren har visat någon trend mot en ökning av sina marknadsandelar. Dessa har under den period det gäller varit tämligen oförändrade.

c) De samgående parterna är närmaste konkurrenter till varandra

(75) Kommissionens undersökning visar att koncentrationen inte bara skulle ge upphov till en betydande förändring i marknadsstruktur, utan även att Promatech och Sulzer tidigare har varit varandras närmaste konkurrenter i Västeuropa. Undersökningen har visat att den ena partens kunder högst sannolikt använder den andra parten som alternativ leveranskälla och vice versa. Om den föreslagna koncentrationen genomförs försvinner denna konkurrens och den fördel som den sammanslagna enheten skulle få jämfört med de återstående konkurrenterna skulle öka betydligt (se redogörelsen ovan).

d) Stora inträdeshinder

(76) Kommissionens undersökning tyder dessutom på att det knappast tillräckligt snabbt kommer in tillräckligt många nya aktörer på den västeuropeiska marknaden för griparvävmaskiner för att den sammanslagna enhetens utövande av marknadskraft skall hämmas. Det verkar de facto mycket osannolikt att nya aktörer kommer in på denna marknad.

(77) Hindren för inträde på marknaden för griparvävmaskiner är höga. För det första, vilket kommissionens undersökning av marknaden har bekräftat, är ett inträde på denna marknad behäftat med betydande kostnader för forskning och utveckling. Forsknings- och utvecklingsinsatserna är också förknippade med avsevärda risker eftersom insatserna inte nödvändigtvis leder till en gångbar teknik. Konkurrenterna innehar patent för luft- och griparvävmaskinsteknik och därför vill nya aktörer inte försöka utveckla alternativa metoder eftersom de är medvetna om att patenterade lösningar redan har prövats och testats på marknaden. Nya aktörer behöver dessutom inte bara utveckla basteknik utan måste uppenbarligen även utveckla en betydande kunskap om hur tekniken fungerar.

(78) För det andra är det av allt att döma synnerligen viktigt att den som vill etablera sig på denna marknad har ett gott anseende (tillförlitlighet, effektiv funktion). En ny tillverkare måste därför etablera ett anseende och/eller ha bevis på tidigare erfarenhet inom branschen.

(79) För det tredje gäller att anseendet hör samman med begreppet installerad bas. Enligt kommissionens marknadsundersökning föredrar vävarna att hålla sig till en enhetlig maskinpark inom väveriet, och det vore i de flesta fall varken genomförbart eller kostnadseffektivt att installera mer än två maskinmärken.

(80) För det fjärde understryker resultatet från kommissionens undersökning att en aktör som vill vara effektivt konkurrenskraftig måste etablera en kapacitet för after sales-tjänster. Under undersökningens förlopp har en betydande andel av griparvävmaskinskunderna anfört att tillförlitliga after sales-tjänster är ett måste för att en tillverkare skall räknas som en allvarlig konkurrent på denna marknad.

(81) För det femte har kommissionens genom sina förfrågningar fått bekräftelse på att de flesta försäljningarna i Europa sker genom oberoende säljagenter. Det vanliga är att kontraktet mellan tillverkaren och agenten innehåller ett förbud mot att sälja konkurrenternas vävmaskiner. Agenten saluför dock i regel ett sortiment av andra produkter än vävmaskiner, exempelvis stick- och spinnmaskiner. Även om det i princip är möjligt att avsluta sådana agentkontrakt, brukar varken tillverkare eller agenter göra detta, eftersom det ligger i båda parternas intresse att upprätthålla förhållandet för att på så sätt få bästa möjliga insikter om produkttekniken och kundernas behov. Dessutom härrör säljagenternas arvoden till stor del från försäljningen av reservdelar, och det ser inte ut att finnas några stora incitament för etablerade agenter med etablerade affärsförhållanden att överge en tillverkare till förmån för nya aktörer, om det inte finns någon typ av kompensation för intäktsförlusten och den högre risken.

e) Inga begränsande effekter från potentiella konkurrenter

(82) Tillverkarna utanför Västeuropa anses inte utgöra något verkligt och tillräckligt trovärdigt hot mot den sammanslagna enhetens marknadskraft på kort sikt. Det finns två tänkbara nya aktörer, av vilka en kunde komma från Kina. De kinesiska tillverkarna har dock ännu inte någon närvaro i Europa. För att de skall kunna etablera sig i Västeuropa borde de förbättra sin teknik, som anses ligga efter de europeiska tillverkarnas teknik. Även om de skulle nå upp till den europeiska tekniknivån borde de därutöver nå upp till ett anseende som bygger på tidigare erfarenheter, och de borde få tillgång till en försäljningsinfrastruktur och etablera ett after sales-nät. De har en hemmamarknad under tillväxt medan den europeiska marknaden är relativt stagnerad och inte förväntas växa inom en förutsägbar framtid. Det verkar därför inte sannolikt att dessa tillverkare kommer in med ett konkurrenstryck, eller hot om ett sådant, som är tillräckligt för att kompensera för den konkurrens som försvinner med den nästa största konkurrenten i Västeuropa.

(83) Den andra möjligheten till nya aktörer på marknaden för griparvävmaskiner i Västeuropa kan vara två japanska tillverkare som redan agerar på marknaden för luftvävmaskiner och dysvävmaskiner vatten/luft i Europa. Det är dock osannolikt att dessa två japanska tillverkare kommer in så starkt att den sammanslagna enheten skulle utsättas för konkurrenstryck, eftersom det finns få incitament för dessa tillverkare att satsa de nödvändiga resurserna på en stagnerad europeisk marknad när de närmare liggande marknaderna växer kraftigt. Dessutom tillverkar Toyota inte griparvävmaskiner och Tsudakoma tillverkar endast en liten mängd negativa griparvävmaskiner som är exklusivt planerade och anpassade för hemmamarknaden.

f) Svårigheterna med märkesbyte

(84) Kommissionens marknadsundersökning visar också att kunderna inte gärna byter märke (se skälen 78-79) eftersom bytet kan medföra betydande kostnader för reservdelar och utbildning av personal. Denna ovilja är sannolikt ännu tydligare när det gäller en okänd ny aktör och utgör därför ytterligare ett hinder som måste övervinnas för den som vill etablera en närvaro i Västeuropa.

(85) Om den sammanslagna enheten försöker höja priserna, antingen genom högre listpriser eller lägre rabatter, blir det svårt för kunderna att undvika de förhöjda priserna genom att vända sig till andra tillverkare. Kunder som vill byta leverantör skulle ställas inför betydande tekniska och ekonomiska problem. Detta bekräftas ytterligare av det faktum att en stor majoritet av kunderna har anfört att de inte vill byta leverantör eftersom bytet kan medföra betydande kostnader för utbildning och reservdelar. I ett sådant sammanhang verkar det ytterst osannolikt att kunderna kan byta leverantör om den sammanslagna enheten försöker höja priserna eller sänka rabatterna.

g) Nya aktörer

(86) Få aktörer är på allvar på väg in på denna marknad. De flesta av de existerande stora konkurrenterna, såväl som parterna själva, har varit aktiva på denna marknad ända sedan de ifrågavarande teknikerna blev tillgängliga, för mer än tjugo år sedan. En ny aktör inom EU - Panter - etablerade sig som en ny konkurrent i Italien i början av 1990-talet. Trots att företagets grundare hade tidigare erfarenheter från vävmaskinsbranschen har Panters andel inom Västeuropa förblivit obetydlig.

h) Otillräcklig balanserande köpkraft

(87) Både Promatech och Sulzer har en mycket spridd kundbas med mer än [...]* respektive [...]* kunder. Av Promatechs kunder köper [... %]* färre än 10 enheter per år och endast [... %] köper mer än 50 enheter. Av Sulzers [...]* kunder köper cirka [... %]* färre än 10 enheter per år, [... %]* köper mellan 10 och 50 enheter och cirka [... %]* köper fler än 50 enheter per år. Kommissionen anser därför att det inte skulle finnas tillräckligt stor motverkande köpkraft på marknaden för att uppväga den sammanslagna enhetens köpkraft.

B) Negativa griparvävmaskiner

(88) I tabellen nedan anges parternas och konkurrenternas andelar av marknaden för negativa griparvävmaskiner.

TABELL 5 Andelar på marknaden för negativa griparvävmaskiner (volym)

>Plats för tabell>

Källa:

Information från parterna och deras konkurrenter.

(89) Mot bakgrund av dessa marknadsandelar finns det mycket som tyder på att transaktionen skulle ge upphov till konkurrensproblem på den västeuropeiska marknaden för negativa griparvävmaskiner. Promatechs marknadsandel på [50-60 %]* skulle fogas till Sulzers andel på [25-35 %]* och ge en sammantagen marknadsandel på [80-90 %]*. Den sammanslagna enhetens närmaste konkurrenter skulle ha betydligt mindre andelar på den västeuropeiska marknaden för negativa griparvävmaskiner: Picanol [5-15 %]*, Panter [0-5 %]* och Van de Wiele [0-5 %]*. Utöver att koncentrationen skulle leda till en hög marknadsandel skulle den medföra en betydlig ökning av skillnaden i marknadsandel mellan den största konkurrenten (den sammanslagna enheten) med [80-90 %]* och den närmaste konkurrenten som skulle bli Picanol med [5-15 %]*. Om koncentration inte genomförs är skillnaden mellan den största konkurrenten Promatech och den näst största konkurrenten Sulzer av storleksordningen 2:1, med Picanol som tredje största aktör med en marknadsandel som är cirka sex gånger mindre än marknadsledaren Promatechs andel. Koncentrationen skulle medföra att skillnaden mellan den största och näst största konkurrenten skulle öka till en faktor kring tio.

(90) Till detta bör läggas att samma analys som ovan (inträdeshinder, potentiell konkurrens, svårigheter med märkesbyte, nya aktörer och köpkraft) även gäller på marknaden för negativa griparvävmaskiner.

C) Slutsats

(91) På grundval av analysen ovan måste fastställas att den föreslagna koncentrationen kommer att skapa eller stärka en dominerande ställning på den västeuropeiska marknaden för tillverkning av griparvävmaskiner eller alternativt på den västeuropeiska marknaden för tillverkning av negativa griparvävmaskiner, till följd av vilken en effektiv konkurrens på den gemensamma marknaden och EES-avtalets funktion påtagligt skulle hämmas.

2. VERTIKALA EFFEKTER

(92) Itema-gruppen som kontrollerar Promatech är verksam på de vertikalt relaterade marknaderna för tillverkning av tillbehör för vävmaskiner(16). Itema-gruppen tillverkar särskilt

i) skälbildningsmekanismer,

ii) varpstoppare,

iii) solvramar,

iv) bommar.

(93) Itema-gruppens andel av de västeuropeiska marknaderna för olika slags tillbehör ligger under [20-30 %]*, med undantag av varpstoppare. Varpstopparen är det tillbehör som tar emot signalen från lamellerna om att ett varpgarn har gått av och sänder signalen till vävmaskinen så att den kan stoppas så snart som möjligt för att undvika tygfel. Varpstopparen kan vara mekanisk eller elektronisk. Nästan alla vävmaskiner är försedda med varpstoppare.

(94) År 2001 var Itemas andel på den västeuropeiska varumarknaden för varpstoppare cirka [30-40 %]*(17). Den största tillverkaren inom denna sektor är det schweiziska företaget Grob, som har den återstående andelen på [60-70]* %. Övriga tillverkare i världen är Toyota och Tsudakoma (Japan) och CTMTC (Kina). Grob är inte integrerat vidare i kedjan för tillverkning av negativa griparvävmaskiner.

(95) Det kan därför fastställas att den föreslagna transaktionen inte skulle skapa en sådan dominerande ställning på marknaden för varpstoppare som kunde medföra en risk för vertikal avskärmning rörande utbudet av varpstoppare.

V. ÅTAGANDEN

A) PROMATECHS ÅTAGANDEN

(96) För att lösa de konkurrensproblem som kommissionen har identifierat har Promatech lämnat följande åtaganden:

i) Att avyttra Sulzers affärsenhet för negativa griparvävmaskiner belägen i Zuchwil (Schweiz). Avyttringen innebär försäljning av alla projekt, kunduppgifter, teknik och maskiner som hör samman med affärsenheten i fråga.

ii) Att avyttra Sulzers produktionsanläggning i Schio (Italien), som för närvarande nästan enbart tillverkar negativa griparvävmaskiner, antingen som en fortsatt verksam koncern eller genom försäljning av det dotterbolag som äger Schio-anläggningen. Avyttringen innebär försäljning av alla projekt, kunduppgifter, teknik och maskiner som hör samman med tillverkning och försäljning av negativa griparvävmaskiner, såväl som själva produktionsanläggningen. Före försäljningen tömmer Promatech anläggningen på de objekt som kan användas för tillverkning av luftvävmaskiner och gasturbinmunstycken. Avlägsnandet av denna utrustning påverkar inte på något sätt processen för tillverkning av negativa griparvävmaskiner.

(97) Promatech förbinder sig att avyttra griparvävmaskinsverksamheten i Zuchwil och griparvävmaskinsfabriken i Schio till var sin oberoende köpare som kommissionen har godkänt. Enligt punkt 39 iv i bilaga I och punkt 40 iv i bilaga II kan kommissionen besluta att frångå skyldigheten att sälja affärsverksamheten till olika köpare, om den föreslagna köparens identitet är sådan att den marknadsstruktur som följer efter avyttringen inte ger upphov till konkurrensproblem.

(98) Texten i Promatechs åtaganden finns i bilagorna I och II till föreliggande beslut.

B) BEDÖMNING AV ÅTAGANDENA

(99) Genom de föreslagna åtagandena avlägsnas överlappningen mellan Promatech och Sulzer inom området för griparvävmaskiner helt (och följaktligen på marknaden för negativa griparvävmaskiner). Koncentrationen kommer därigenom a) inte leda till någon ökning av Promatechs andel på marknaden för (negativa) griparvävmaskiner och, mer allmänt, b) inte leda till någon betydande horisontell eller vertikal överlappning på någon av de olika marknaderna för vävmaskiner där transaktionens parter är verksamma.

(100) De förslagna avyttringarna ger Promatechs aktuella konkurrenter en starkare ställning på marknaden för negativa griparvävmaskiner och/eller ger möjlighet för nya aktörer att komma in på denna marknad (upp till två nya aktörer). Dessutom, mot bakgrund av den aktuella situationen med reservkapacitet tillgänglig hos de två affärsverksamheter som avyttras och det faktum att en betydande del av deras produktion säljs utanför Västeuropa, kommer köparna av dessa verksamheter att inneha tillräckligt med tillgänglig kapacitet för att konkurrera offensivt i Västeuropa, särskilt om Promatech skulle besluta att höja priserna efter koncentrationen.

(101) Eftersom de sju hänskjutande medlemsstaternas område i detta fall utgör en integrerad del av den relevanta marknaden, skulle en koncentration som skapar eller stärker en dominerande ställning på den marknaden med säkerhet även märkbart hämma konkurrensen även inom dessa länders territorium(18). På motsvarande sätt gäller, eftersom konkurrensvillkoren är tillräckligt homogena inom det relevanta området, att om de föreslagna åtagandena leder till att de konkurrensproblem som transaktionen skulle ge upphov till på de relevanta marknaderna undanröjs, löser åtagandena även konkurrensproblemen inom de olika områden som utgör del av denna marknad.

(102) Sammanfattningsvis utgör de föreslagna åtagandena därför lämpliga åtgärder som är nödvändiga för att upprätthålla eller återställa en effektiv konkurrens inom de hänskjutande medlemsstaternas territorium i enlighet med artikel 22.5 i koncentrationsförordningen.

(103) Denna bedömning följer av det marknadstest av de föreslagna åtagandena som kommissionen har genomfört.

VI. SLUTSATS

(104) Således kan fastställas att den anmälda koncentrationen, som den ändras genom Promatechs åtaganden, inte skapar eller stärker en dominerande ställning på någon av de marknader som bedöms ovan.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Den transaktion genom vilken Promatech förvärvar ensam kontroll över Sulzer Textile i den mening som anges i artikel 3.1 b i förordning (EEG) nr 4064/89 kan, i dess ändrade utformning genom bilagorna till föreliggande beslut, förklaras vara förenlig med den gemensamma marknaden och med EES-avtalet.

Artikel 2

Artikel 1 gäller med förbehåll för ett fullständigt uppfyllande av villkoren i punkterna 1, 2, 4, 8, 9, 10, 11, 12, 15, 19, 20, 21 och 29 ii i bilaga I och i punkterna 1, 2, 4, 8, 9, 10, 11, 12, 16, 20, 21, 22 och 30 ii i bilaga II. Dessa villkor är nödvändiga för att upprätthålla eller återupprätta en effektiv konkurrens inom de hänskjutande medlemsstaternas territorium i enlighet med artikel 22.5 i förordning (EEG) nr 4064/89.

Artikel 3

Artikel 1 gäller med förbehåll för ett fullständigt uppfyllande av de skyldigheter som anges i de återstående punkterna i bilagorna I och II.

Artikel 4

Detta beslut riktar sig till Promatech SpA Via Case Sparse, 4 I - 24020 Colzate ( BG )

Utfärdat i Bryssel den 24 juli 2002.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 395, 30.12.1989, s. 1. Rättad version i EGT L 257, 21.9.1990, s. 13.

(2) EGT L 180, 9.7.1997, s. 1.

(3) EGT C 67, 17.3.2004.

(4) EGT C 67, 17.3.2004.

(5) Vissa delar av texten har redigerats för att säkerställa att konfidentiell information inte avslöjas. Dessa delar står inom hakparenteser och är markerade med en asterisk.

(6) Se rapporten från International Textile Manufacturers Federation (ITMF), särskilt International Textile Machinery Shipment Statistics (volym 23/2000).

(7) Endast cirka 1000 projektilvävmaskiner såldes i hela världen under år 2000, av dem cirka 200 i Västeuropa (EEA och Schweiz). Detta utgör 2 % av alla sålda vävmaskiner i hela världen och 4 % av alla sålda vävmaskiner i Västeuropa.

(8) Två ryska producenter tillverkar ett litet antal projektilvävmaskiner men dessa säljs inte i Västeuropa.

(9) Enligt statistik från International Textile Manufacturers Federation (ITMF) såldes 97,5 % av alla dysvävmaskiner i Asien (22368 av totalt 22940). Endast 45 enheter såldes i Västeuropa.

(10) År 2000 såldes totalt fyra flerfasvävmaskiner, två i Västeuropa och två i Förenta staterna.

(11) Enligt tillgängliga uppgifter förekom under år 2001 inga anskaffningar av negativa griparvävmaskiner i Luxemburg, Irland, Finland, Island eller Norge.

(12) Promatech anför att även om den tekniska utvecklingen motiverar det tidiga utbytet av vävmaskiner i Västeuropa, beror vävmaskinernas livslängd även på det geografiska område där de används och på underhållsbetingelserna. I Europa och Nordamerika strävar kunderna efter att maximera vävmaskinernas prestanda, vilket medför ett kraftigt slitage.

(13) Se mål T-102/96, Gencor mot kommissionen, REG 1999, s. II-753, punkt 100.

(14) Se mål 85/76, Hoffmann-La Roche mot kommissionen, REG 1979, s. 461, punkterna 38 och 39. Se även mål T-102/96, Gencor mot kommissionen, REG 1999, s. II-753, punkt 200.

(15) Se mål 85/76, Hoffmann-La Roche mot kommissionen, REG 1979, s. 461, punkt 39. Se också mål T-102/96, Gencor mot kommissionen, REG 1999, s. II-753, punkterna 201 och 202 samt mål T-221/95, Endemol mot kommissionen, REG 1999, s. II-1299, punkt 134.

(16) Enligt Promatech är de viktigaste tillbehören för vävmaskiner följande: skälbildningsmekanismer (däribland skaft, excentermaskiner och excentermaskiner som styr skaft i kombination med en jacquard), solvar, lameller, varpstoppare, väftstoppare, invikare, namnjacquarder, fornisseurer, slingerapparater, bommar, dysor och stafettdysor (endast för luftvävmaskiner) samt vävskedar.

(17) Itema-gruppen tillverkar varpstoppare genom sitt dotterföretag OMV.

(18) Se mål T-102/96, Gencor mot kommissionen, REG 1999, s. II-753, punkt 100.

BILAGA I

Den fullständiga originaltexten rörande de villkor och skyldigheter som anges i artiklarna 1, 2 och 3 kan läsas på kommissionens webbplats, på följande adress:

http://europa.eu.int/comm/ competition/index_en.html

BILAGA II

Den fullständiga originaltexten rörande de villkor och skyldigheter som anges i artiklarna 1, 2 och 3 kan läsas på kommissionens webbplats, på följande adress:

http://europa.eu.int/comm/ competition/index_en.html