KOMMISSIONENS BESLUT av den 30 januari 1997 om avslutande av antidumpningsförfarandet beträffande import till Spanien av viss Portlandcement med ursprung i Rumänien, Tunisien och Turkiet (97/169/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1), särskilt artikel 23 i denna,

med beaktande av rådets förordning (EEG) nr 2423/88 av den 11 juli 1988 om skydd mot dumpad eller subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska ekonomiska gemenskapen (2), nedan kallad "grundförordningen", särskilt artikel 9 i denna,

efter samråd med rådgivande kommittén, och

med beaktande av följande:

A. FÖRFARANDE

(1) Kommissionen mottog i januari 1992 ett klagomål från Oficemen, den nationella organisationen för spanska cementproducenter, vilken företräder alla spanska producenter av Portlandcement.

(2) Klagomålet innehöll prima facie-bevisning för dumpning på regional nivå och för därav vållad skada. Den bevisning som framlades bedömdes som tillräcklig för att motivera inledande av ett förfarande för att fastställa om de påstådda omständigheterna rådde och utgjorde skäl för att vidta åtgärder. Kommissionen meddelade sålunda genom ett tillkännagivande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (3) att ett antidumpningsförfarande skulle inledas beträffande import till Spanien av viss Portlandcement med ursprung i Turkiet, Rumänien och Tunisien, och en undersökning inleddes. Den berörda produkten är Portlandcement, annan än vit, även artificiellt färgad, i bulk eller i säckar, enligt KN-nummer 2523 29 00.

(3) Kommissionen underrättade officielt de producenter, exportörer och importörer som man visste berördes, företrädarna för de exporterande länderna samt de klagande och gav de direkt berörda parterna möjlighet att skriftligen lämna synpunkter och begära att bli hörda.

(4) Turkiets och Tunisiens regeringar samt producenterna och exportörerna i de berörda länderna lämnade sina synpunkter skriftligen. Alla parter som begärde att bli hörda beviljades detta.

(5) Undersökningsperioden fastställdes till att omfatta tiden från och med den 1 april 1991 till och med den 31 mars 1992.

(6) Kommissionen inhämtade och kontrollerade samtliga upplysningar den bedömde som nödvändiga för fastställande av dumpning och skada samt genomförde undersökningar i följande spanska producenters lokaler:

- Asland Cataluna y del Mediterranneo, Barcelona

- Asland, SA, Madrid

- Cementos Atlantico, SA, Madrid

- Cementos Molins, SA, Barcelona

- Compania Valenciana de Cementos Portland, SA, Valencia

- Portland Iberia, SA, Madrid

- Sociedad Financiera y Minera, SA, Madrid

- Uniland Cementera, SA, Barcelona.

(7) På grundval av resultaten av denna undersökning kom kommissionen efter samråd med antidumpningskommittén fram till att förfarandet borde avslutas utan åtgärder, eftersom den berörda importen inte hade orsakat den spanska industrin väsentlig skada, och ingen risk för sådan skada förelåg.

(8) Mot bakgrund av protesterna inom rådgivande kommittén lämnade kommissionen den 10 februari 1994 i enlighet med artikel 9 i grundförordningen en rapport till rådet tillsammans med ett förslag om att förfarandet skulle avslutas utan åtgärder.

Rådet beslutade den 7 mars 1994 att inte avsluta förfarandet.

(9) Till följd av rådets beslut gjorde kommissionen en ny genomgång av resultaten av sin undersökning, mot bakgrund av både de upplysningar som lämnats av den spanska industrin och som kontrollerats under undersökningen, och ytterligare uppgifter från de klagande. I detta avseende begränsades den nya genomgångens räckvidd av det faktum att endast uppgifter från undersökningsperioden fick beaktas, och att ingen hänsyn därför kunde tas till upplysningar som hänförde sig till en senare period.

(10) Denna nya genomgång fick kommissionen att stå fast vid det förslag som lämnats till rådet under 1994.

B. LIKADAN PRODUKT

(11) Undersökningen visade att de olika typer av Portlandcement som såldes på de inhemska marknaderna i de berörda länderna var likadana som de som exporterades till Spanien. Dessutom var de olika typer av Portlandcement som framställdes i Spanien vad beträffar väsentliga fysiska egenskaper och slutlig användning likadana som de som exporterades till Spanien från de tre berörda länderna. Kommissionen drog därför slutsatsen att samtliga typer av Portlandcement inom ramen för detta förfarande borde betraktas som en likadan produkt, i enlighet med artikel 2.12 i grundförordningen.

C. DUMPNING PÅ REGIONAL NIVÅ

(12) Kommissionen fastslog att 94 % av den spanska industrins totala tillverkning av den aktuella produkten såldes på den spanska marknaden samt att den totala efterfrågan i Spanien, beräknad på grundval av den synliga konsumtionen av den berörda cementen, inte i någon betydande utsträckning tillgodosågs av producenter i andra delar av gemenskapen. Den spanska industrins andel av försäljningen på den inhemska marknaden var under undersökningsperioden nästan 89 %, medan importen från gemenskapens övriga medlemsstater utgjorde 2 %. Dessutom gick 89 % av gemenskapens totala import från de länder som omfattades av förfarandet till Spanien.

Den spanska industrin kunde därför anses utgöra gemenskapsindustrin i den mening som avses i artikel 4.5 i grundförordningen.

D. DUMPNING

(13) I de tillgängliga uppgifterna fanns tecken på att den likadana produkt som importerades från de tre berörda länderna hade sålts på den spanska marknaden till priser som i vissa fall utgjorde väsentlig dumpning. Denna aspekt behandlades emellertid inte vidare, med hänsyn till nedanstående slutsatser beträffande skada.

E. SKADA

1. Konsumtion, volym och marknadsandel för importen från de berörda länderna.

(14) Den spanska marknaden, definierad som den synliga konsumtionen, ökade från 26 miljoner ton 1989 till 28 miljoner ton under undersökningsperioden. Importen från de berörda länderna ökade från 857 000 ton under 1989 till 2 388 000 ton under undersökningsperioden. Som en följd av detta ökade Turkiets, Rumäniens och Tunisiens marknadsandel från 3,28 % 1989 till 8,54 % under undersökningsperioden.

2. Den berörda importens verkningar för den spanska industrin

(15) Vad gäller den berörda importens eventuella verkningar för den spanska industrins situation beaktade kommissionen följande omständigheter:

a) Den spanska produktionen var stabil på en årlig nivå på cirka 27 miljoner ton under den period som undersöktes.

b) Kapaciteten uppgick till uppskattningsvis 39 miljoner ton 1989, 1990 och 1991 och steg med cirka 5 % till 41 miljoner ton under undersökningsperioden. Kapacitetsutnyttjandet kvarstod oförändrat på en nivå på 69 % mellan 1989 och 1991, men föll till 66 % under undersökningsperioden. Denna minskning av kapacitetsutnyttjandet hade sin grund endast i kapacitetsökningen. Kommissionen noterar att den spanska industrin i relation till den totala efterfrågan i Spanien hade en stor överskottskapacitet på i genomsnitt 32 % under hela den period som undersöktes.

c) Den spanska industrins totala försäljningsvolym förblev på en nivå på omkring 25 miljoner ton under perioden i fråga. Till följd av den blygsamma ökningen i konsumtionen minskade dock industrins marknadsandel från 96 % 1989 till 89 % under undersökningsperioden. Trots denna minskning kvarstod den spanska industrins marknadsandel på en stadigt hög nivå.

d) De undersökta spanska tillverkarnas försäljningspriser till icke-närstående kunder steg på indexbasis från ett värde på 100 under 1989 till 103 under 1990, och föll sedan till 97 under 1991 och till 94 under undersökningsperioden.

e) De företag som undersöktes noterade för sin försäljning till icke-närstående kunder en lönsamhet som i genomsnitt sjönk från 36 % 1989 till 32 % 1990, 21 % 1991 och 18 % under undersökningsperioden.

f) Sysselsättningen hos de tillverkare som undersöktes minskade kontinuerligt över perioden som helhet och sjönk på indexbasis från ett värde på 100 under 1989 till 98 under 1990, 94 under 1991 och 92 under undersökningsperioden.

g) Kommissionen granskade också den eventuella skada som den berörda importen kan ha orsakat för specifika områden under den regionala nivån, med hänsyn till var de spanska tillverkarna var belägna. Kommissionens undersökning av skadeindikatorer visade att det endast var situationen för de tillverkare som var etablerade i området vid Medelhavskusten, vilka svarar för 52 % av den klagande industrins totala tillverkning, som klart hade försämrats, i motsats till situationen för de tillverkare som var etablerade inåt landet. Mätt i volym sjönk kustområdets försäljning mellan 1989 och undersökningsperioden med 10 %, medan inlandets volymer ökade med 3 %, och mätt i omsättning sjönk kustområdets försäljning med 9 % medan inlandets försäljning ökade blygsamt med 1 %. För kustområdets industri har lönsamheten sedan 1989 sjunkit med 4 procentenheter mer än för inlandets industri. Trots denna tillbakagång förblev kustindustrins lönsamhet på en nivå på 18 % under undersökningsperioden.

F. SLUTSATSER OM SKADA

(16) Även om den spanska industrins situation försämrades något under den period som undersöktes, i synnerhet för tillverkare etablerade i området vid Medelhavskusten, måste denna situation granskas i förhållande till de spanska tillverkarna i allmänhet, för att fastställa huruvida denna utveckling kan betecknas som väsentlig skada. Vid denna granskning beaktade kommissionen särskilt följande faktorer:

a) Tillverkningen och försäljningsvolymen kvarstod på samma nivåer. Även om ökningen i förbrukningen tycks ha gynnat den dumpade importen och inte den inhemska tillverkningen, hade den spanska industrin ändå en marknadsandel på 89 %.

b) Kommissionens undersökning av prisunderskridande visade att även om detta förekom kunde dess verkningar inte anses vara betydande med tanke på, å ena sidan, respektive marknadsandelar för inhemska tillverkare och för importen från de tre berörda länderna och, å andra sidan, verkningarna av denna import, vilka ur geografisk synvinkel var begränsade till kustområdets industri.

c) Den inhemska industrins stora överskottskapacitet och därav följande omstrukturering var väsentliga orsaker till ökningen i tillverkningskostnaderna och följaktligen till vinstfallet. De spanska tillverkarna noterade en nedgång i sin avkastning på försäljning, men denna uppgick dock ändå till i genomsnitt 18 % för hela industrin under undersökningsperioden.

Alternativa vinstindikatorer, såsom avkastning på investeringar, som föreslagits av den spanska industrin, har också granskats. På grundval av de uppgifter som lämnades av den klagande och som under undersökningens gång kontrollerades i tillfredsställande omfattning, konstaterades att, med hänsyn till inflationära kostnadsökningar och om det bortses från överskottskapaciteten, avkastningen på investeringar under undersökningsperioden uppgick till 7 %, och denna avkastning ansågs således vara tillräcklig för att täcka industrins behov av att ersätta produktionsanläggningar.

d) Sysselsättningen i den klagande industrin minskade med 8 % mellan 1989 och undersökningsperioden. Denna nedgång hade dock till stor del sin grund i omstruktureringen av produktionen.

På grundval av dessa faktorer kan slutsatsen inte dras att den spanska industrin har vållats väsentlig skada. Denna slutsats förklaras av att detta förfarande avser en regional marknad, som det anges i punkt 11 ovan. I sådana fall föreskrivs i artikel 4.5 i grundförordningen att skada vållats de tillverkare som står för hela eller nästan hela produktionen inom den berörda regionala marknaden. I detta förfarande ledde kommissionens undersökning av de enskilda tillverkarna, både i inlandet och i kustområdena, inte till slutsatsen att detta villkor var uppfyllt.

G. RISK FÖR SKADA

(17) Även om den klagande också hävdade att det förelåg risk för väsentlig skada anser kommissionen att den klagande inte lade fram fullgod bevisning för en sådan risk när klagomålet inlämnades, och att sådan bevisning inte heller framkom under undersökningens gång.

H. AVSLUTANDE AV FÖRFARANDET

(18) I avsaknad av skada eller risk för skada för de tillverkare som står för hela eller nästan hela produktionen inom den berörda regionala marknaden kan det inte fastställas att den gemenskapsindustri som berörs av detta förfarande har vållats väsentlig skada.

Under dessa omständigheter dras slutsatsen att skyddsåtgärder inte framstår som nödvändiga och att antidumpningsförfarandet bör avslutas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

Antidumpningsförfarandet beträffande import till Spanien av viss Portlandcement med ursprung i Rumänien, Tunisien och Turkiet skall avslutas.

Utfärdat i Bryssel den 30 januari 1997.

På kommissionens vägnar

Leon BRITTAN

Vice ordförande

(1) EGT nr L 56, 6.3.1996, s. 1.

(2) EGT nr L 209, 2.8.1988, s. 1.

(3) EGT nr C 100, 22.4.1992, s. 4.