KOMMISSIONENS BESLUT av den 12 juni 1998 om avslutande av ett förfarande avseende utjämningstullar rörande import av polyesterfibrer och polyestergarn med ursprung i Turkiet [delgivet med nr K(1998) 1599] (98/378/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR BESLUTAT FÖLJANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2026/97 av den 6 oktober 1997 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (1), särskilt artikel 14.2 i denna,

efter samråd med rådgivande kommittén, och

med beaktande av följande:

A. TIDIGARE FÖRFARANDE

(1) Till följd av ett klagomål som ingavs av CIRFS (International Rayon & Synthetic Fibres Committee) inledde kommissionen den 9 februari 1989 ett antisubventionsförfarande rörande import av polyesterfibrer och polyestergarn från Turkiet (2). En provisorisk utjämningstull infördes därefter den 31 maj 1991 (3). Efter det att undersökningen hade avslutats, under vilken bevis för skadlig subventionering konstaterats, erbjöd den turkiska regeringen ett åtagande enligt vilket i) det viktigaste exportsubventionssystemet (befrielse från företagsskatt) gradvis skulle avvecklas, och ii) varken nya subventioner eller kompensation till de berörda tillverkarna eller exportörerna för åtagandet att avveckla detta system skulle beviljas. Kommissionen godtog åtagandet genom beslut 91/511/EEG (4) och införde ingen slutgiltig utjämningstull. Provisoriska tullar togs slutgiltigt ut genom rådets förordning (EEG) nr 2834/91 (5).

De turkiska myndigheterna har sedan 1991 regelbundet rapporterat om de förpliktelser som ingår i åtagandet och lämnat stödjande dokumentation. Kommissionen har kontrollerat dessa uppgifter samt de uppgifter som ett antal turkiska exportörer lämnade 1992 och 1995.

B. INTERIMSÖVERSYN

(2) Ett tillkännagivande om att giltighetstiden för de gällande åtgärderna (dvs. åtagandet) snart skulle löpa ut offentliggjordes i den 20 april 1996 i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (6). Den 24 juni 1996 ingav den klagande, CIRFS, en begäran om översyn vid giltighetstidens slut i enlighet med bestämmelserna i artikel 13.5 i rådets förordning (EG) nr 3284/94 (7). I begäran om en översyn hävdades det att subventioneringen och skadan sannolikt skulle bestå eller återkomma om åtgärderna upphörde att gälla.

(3) Kommissionen ansåg att de klagande hade framlagt tillräckliga bevis för att motivera att en interimsöversyn inleddes i enlighet med artikel 13.3 i förordning (EG) nr 3284/94. Med tanke på de gällande åtgärdernas natur beslutade kommissionen på eget initiativ att inleda en interimsöversyn i enlighet med artikel 13.6 i denna förordning. Ett tillkännagivande om inledande av en översyn av utjämningsåtgärderna offentliggjordes därför den 21 september 1996 (8).

(4) Beträffande inledandet av en sådan undersökning och frågan om huruvida det är förenligt med bestämmelserna i avtalet om tullunionen mellan EG och Turkiet måste det påpekas att så länge Turkiet inte har genomfört bestämmelserna om konkurrens, kontroll av statligt stöd och andra relevanta delar av gemenskapens regelverk som rör den inre marknaden, utesluter inte avtalet om tullunionen att den ena parten använder handelspolitiska skyddsåtgärder i sina förbindelser med den andra parten. I avtalet om tullunionen fastställs att Turkiet inom två år efter det att avtalet om en tullunion trätt i kraft, dvs. den 31 december 1997, skall fatta alla beslut som krävs för att uppfylla detta krav. I avvaktan på bekräftelse att dessa åtgärder har vidtagits kan utjämningsåtgärder som ett led i detta förfarande införas, om så anses nödvändigt.

(5) Subventionsundersökningen omfattade perioden från och med den 1 januari 1995 till och med den 31 december 1995 (nedan kallad undersökningsperioden).

(6) Kommissionen sände frågeformulär till alla parter som den visste var berörda. Kommissionens frågeformulär besvarades av åtta tillverkare i gemenskapen, de turkiska offentliga myndigheterna, nio exporterande tillverkare och en importör. Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som den bedömde nödvändiga för avgörandet och utförde kontrollbesök vid olika turkiska ministerier och institutioner samt hos de företag som anges nedan.

a) Tillverkare i gemenskapen

- Hoechst Trevira GmbH & Co. KG, Frankfurt am Main, Tyskland

- Montefibre SpA, Milano, Italien

- Nurel SA, Barcelona, Spanien

- La Seda de Barcelona SA, Barcelona, Spanien

- Catalana de Polimers SL, Barcelona, Spanien

- Wellman International Ltd, Co. Meath, Irland

- Unifi Textured Yarns Europe Ltd, Co. Donegal, Irland

Tergal Fibres SA (Rhône-Poulencgruppen), Gauchy, Frankrike, besöktes inte.

Dessa företag svarar för cirka 80 % av gemenskapens tillverkning av de produkter som omfattas av undersökningen.

b) Turkiska offentliga myndigheter, ministerier och institutioner

- Utrikeshandelsavdelningen i premiärministerns kansli

- Centralbanken

- Tullverket

- Türk Eximbank

- Skatteavdelningen i premiärministerns kansli

- Finansministeriet

c) Tillverkare och exportörer i Turkiet

- SASA Artificial and Synthetic Fibres Inc., Adana

- Sönmez Filament Sentetik Iplik ve Elvaf Sanayii AS, Bursa

- Korteks Mensucat Sanayi ve Ticaret AS, Bursa

- Sifas Sentetik Iplik Farikalari AS, Bursa (ingår i Nergisgruppen)

- Polylen Sentetik Iplik Sanayii AS, Bursa (ingår i Nergisgruppen)

- Nergis Tekstil Sanayi ve Ticaret AS, Bursa (ingår i Nergisgruppen)

- Nergis Holding AS, Bursa (ingår i Nergisgruppen)

- Polyteks Tekstil Sanayi Arastirma ve Egitim AS, Bursa

Sancak Tül Sanayi AS, Istanbul, förklarade att det under undersökningsperioden inte exporterat till Europeiska unionen.

Dessa företag utgör alla kända tillverkare av den produkt som omfattas av undersökningen i Turkiet.

d) Importörer i gemenskapen

EXSA (UK) Ltd., Leeds, Förenade kungariket. Detta företag besöktes inte.

(7) På grund av att de insamlade uppgifterna var så omfattande och komplicerade har denna undersökning överskridit den normala tidsramen för en interimsöversyn. Med anledning av att reglerna för statligt stöd i Turkiet under senare år kraftigt har ändrats, ansågs det nödvändigt att göra en omfattande ny undersökning av de olika systemen.

C. PRODUKTER SOM OMFATTAS AV UNDERSÖKNINGEN OCH LIKADAN PRODUKT

1. Produkter som omfattas av undersökningen

(8) De produkter som omfattas av undersökningen är följande:

- Delvis orienterat filamentgarn av polyester som omfattas av KN-nummer 5402 42 00.

- Texturerat filamentgarn av polyester som omfattas av KN-nummer 5402 33 10 och 5402 33 90.

- Stapelfiber av polyester som omfattas av KN-nummer 5503 20 00.

- Enkelt garn av polyester som omfattas av KN-nummer 5402 43 10, 5402 43 90, 5402 52 10, 5402 52 90, 5402 62 10 och 5402 62 90.

Polyesterfibrer och polyestergarn har ett brett användningsområde och kan användas ensamt eller blandat med andra produkter, t. ex. bomull för tillverkning av beklädnadsvaror, sovplagg, gardinmaterial och mattor. Polyesterfibrer kan också användas till fyllnadsmaterial i vadderade jackor, huvudkuddar, prydnadskuddar, etc.

2. Likadan produkt

(9) I förordning (EEG) nr 2834/91 fastställdes det att gemenskapen ansågs tillverka en likadan produkt som den importerade subventionerade produkten. Ingen av de berörda parterna i denna interimsundersökning gav några ytterligare synpunkter på frågan om den "likadana produkten". Det fastställs därför att produkten i fråga, dvs. den som exporteras från Turkiet till gemenskapen, är en likadan produkt som den som tillverkas av gemenskapsindustrin i enlighet med artikel 1.5 i förordning (EG) nr 2026/97 (nedan kallad grundförordningen).

D. SUBVENTIONER

1. Inledning

(10) På grundval av uppgifterna i klagomålet och svaren på kommissionens frågeformulär gick kommissionen igenom ett stort antal subventionssystem. Dessa system är inte nödvändigtvis samma som de som gicks igenom i den ursprungliga undersökningen. I slutet av 1994 införde Turkiet nya system för statligt stöd (delvis i syfte att harmonisera lagstiftningen om statligt stöd med EU:s lagstiftning om statligt stöd i enlighet med bestämmelserna i avtalet om tullunionen) vilka innehåller bestämmelser om stimulansåtgärder både för den inhemska marknaden och marknaden för export och vilka ändrar eller ersätter de gamla systemen. Dessutom skedde stora förändringar på det internationella planet. 1995 trädde Världshandelsorganisationens (WTO) avtal om subventioner och utjämningsåtgärder i kraft och en ny grundförordning antogs i slutet av 1994 med anledning av den nya definitionen av subventioner (9). Mot bakgrund av ovanstående gjorde kommissionen en ny undersökning av alla relevanta subventionssystem i Turkiet.

2. Exportstödformer

(11) Kommissionen undersökte följande fem exportstödformer vilka närmare beskrivs nedan:

I. Statligt exportstöd.

II. Befrielse från företagsbeskattning.

III. Exportkrediter.

IV. Elektricitetsbidrag.

V. Transportbidrag.

I) Statligt exportstöd

(12) Det uttalade målet för Turkiets strategi för att främja export är att stärka den turkiska industrins exportpotential i enlighet med de mål och riktlinjer som fastställs i regeringens femåriga utvecklingsplaner. Dessa stimulansåtgärder syftar till att undanröja de negativa effekterna av den höga inhemska inflationen och kompensera för svårigheterna att få finansiering samt för de höga finansieringskostnaderna.

(13) Det viktigaste instrumentet för bland annat exportrelaterat stöd är dekret 94/6401 vilket trädde i kraft den 1 januari 1995 och innehåller bestämmelser för följande åtgärder:

- Stöd till forsknings- och utvecklingsprogram.

- Stöd till kostnader för miljö.

- Stöd till marknadsundersökningar.

- Stöd till deltagande i mässor och utställningar utomlands.

- Stöd till deltagande i inhemska mässor av internationell karaktär.

- Stöd till marknadsföring utomlands.

(14) Kommissionen konstaterade att inga tillverkare av den produkt som omfattas av undersökningen under undersökningsperioden hade fått stöd enligt de åtgärder som avses i dekret 94/6401. Det fanns därför inget behov att undersöka huruvida någon av åtgärderna innebar beviljande av utjämningsbara subventioner.

II) Befrielse från företagsbeskattning

(15) I den turkiska regeringens åtagande som godtogs av kommissionen 1991 (se punkt 1 ovan) åtar den sig särskilt att gradvis avskaffa denna stödform med befrielse från företagsbeskattning. Enligt denna stödform medgavs skattebefrielse för en viss procent av tillverkningsföretagens exportinkomster.

I överensstämmelse med den turkiska regeringens åtagande sänktes procentsatsen för skattebefrielsen gradvis från 20 % 1991 till 5 % 1993. Stödformen avskaffades slutligen 1993 genom artikel 30 i dekret 21804 av den 25 december 1993. Bevis har framlagts för detta. Kommissionen kontrollerade också att inga tillverkare som omfattades av undersökningen under undersökningsperioden medgavs skattebefrielse enligt denna stödform.

III) Exportkrediter

(16) Türk Eximbank (nedan kallad Eximbank) är den enda officiella institutionen för exportkrediter i Turkiet. Den är ett statligt organ som grundades 1987 för att täcka exportörers och utländska företags finansieringsbehov. Eximbank tillhandahåller specifika finansiella tjänster genom följande kredit-, försäkrings- och borgensprogram:

a) Program för exportkrediter före leverans

Program för exportkrediter före leverans är en möjlighet till kortsiktiga krediter som Eximbank via affärsbanker erbjuder alla exportorienterade företag. Ansökningar ställs till Eximbank men krediterna betalas ut av en affärsbank. Den sammanlagda räntesatsen på dessa typer av krediter är i allmänhet mer förmånlig än affärsbankernas räntesatser för kortfristiga krediter.

Dessa krediter utgör en subvention eftersom de innefattar ett statligt finansiellt bidrag vilket innebär en förmån eftersom räntesatsen är lägre än den som gäller för likvärdiga kommersiella lån. Subventionen gäller bara för exporttransaktioner och det rör sig därför om en exportsubvention.

Ett antal tillverkare utnyttjade detta system under undersökningsperioden.

b) Exportkreditprogram för en bestämd marknad

Detta program innebar finansiellt stöd till export av textilprodukter till länder utanför Europeiska Unionen (t.ex. NAFTA, Japan och Sydafrika). Det avskaffades i januari 1996.

c) Exportkreditprogram för små och medelstora företag

Genom detta program erbjuds kortsiktiga krediter till företag med högst 150 anställda. På grund av deras storlek beviljades inga av de tillverkare som omfattades av undersökningen sådana krediter.

d) Kreditprogram i utländsk valuta

Detta är en möjlighet att få kortsiktiga krediter, liknande dem som ges enligt programmet för exportkrediter före leverans, en kreditmöjlighet som Eximbank via affärsbanker ställer till förfogande för alla exportorienterade företag. Krediten beviljas på grundval av värdet av exporttransaktionerna uttryckt i utländsk valuta (krediten betalas i praktiken ut till exportören i motsvarande värde i turkiska lira) och exportören betalar tillbaka i den utländska valutan i fråga. Räntesatserna är avsevärt lägre än de som gäller enligt programmet för exportkrediter före leverans. Den sammanlagda räntesatsen som betalas för dessa typer av krediter är i allmänhet mer förmånlig än affärsbankernas räntesatser för kortsiktiga lån.

Dessa krediter utgör en subvention eftersom de innefattar ett statligt finansiellt bidrag vilket innebär en förmån eftersom räntesatsen är lägre än den som gäller för likvärdiga kommersiella lån. Subventionen gäller bara för exporttransaktioner och det rör sig därför om en exportsubvention.

Ett antal tillverkare utnyttjade detta system under undersökningsperioden.

e) Kreditprogram i utländsk valuta på grundval av tidigare resultat

Genom detta program tillhandahålls kortsiktiga krediter till exportörer utan någon förmedling genom affärsbanker. Inga av de berörda tillverkarna erhöll sådana krediter under undersökningsperioden

f) Program för försäkring av kortsiktiga exportkrediter

Enligt detta program försäkras på förmånliga villkor en exportörs samtliga leveranser som skall ske inom ett år. Exportörerna betalar direkt till Eximbank en premie som varierar beroende på till vilket land man exporterar. Fram till 1995 var en sådan försäkring obligatorisk för företag som av Eximbank hade beviljat krediter enligt programmet för exportkrediter före leverans. Några av de berörda tillverkarna utnyttjade detta program under undersökningsperioden. Eftersom det här programmet var kopplat till programmet för exportkrediter före leverans har det sammanräknats med det programmet och kreditprogrammet i utländsk valuta (se tabellerna 1 och 2 i punkt 29 nedan).

Denna försäkring är nu frivillig.

g) Kredit-, försäkrings- och borgensprogram för köparen

Detta program avser krediter för att finansiera projekt i länder i de central- och västasiatiska republikerna. Inga av de berörda tillverkarna utnyttjade detta program under undersökningsperioden.

IV) Elektricitetsbidrag

(17) Enligt detta program kan företag som tillverkar varor för export dra fördel av en särskild rabatt (25 %) på kostnaden för den elektricitet som använts för att tillverka exportvarorna. Denna stödform, som helt klart utgjorde en exportsubvention, avskaffades genom dekret 22510 av den 31 december 1995.

Inga tillverkare utnyttjade denna stödform under undersökningsperioden

V) Transportbidrag

(18) Enligt denna stödform kunde exportörer beviljas ett kontantbidrag från den turkiska centralbanken för att täcka transportkostnader för export. Detta system avskaffades 1994 på order av det turkiska ministerrådet. Kontantbidragen utgör en subvention eftersom de innefattar ett statligt finansiellt bidrag vilket innebär en förmån. Eftersom subventionen var begränsad till transportkostnader för export rör det sig om en exportsubvention.

Utbetalade bidrag enligt denna stödform, som förvaltades av centralbanken, varierade beroende på bestämmelseorten. Trots att stödformen avskaffades 1994 strömmande bidrag till exportörerna fortfarande in under undersökningsperioden (dvs. 1995). Detta berodde på att det när stödformen trädde ikraft inte fanns några medel att betala ut till exportörer. Utestående bidrag som beviljats åren innan programmet avskaffades betalades därför ut under undersökningsperioden. Samtliga tillverkare som omfattas av undersökningen fick sådana utestående bidrag under undersökningsperioden.

3. Sammanfattning av exportstödet

(19) Det konstaterades att exportörerna utnyttjade två exportstöd under undersökningsperioden, dvs. exportkrediter (programmet för exportkrediter före leverans, kreditprogrammet i utländsk valuta, programmet för försäkring till kortsiktiga exportkrediter) och transportbidraget.

4. Inhemska stödformer

(20) Kommissionen undersökte följande tre inhemska stödformer vilka närmare beskrivs nedan:

I. Dekret 94/6411.

II. Resursanvändningsbidrag.

III. Kreditstöd.

I. Dekret 94/6411

(21) Stimulansåtgärder för tillverkare i Turkiet tillämpas sedan den 1 januari 1995 enligt dekret 94/6411 av den 26 december 1994. Dekret 94/6411 utgör det allmänna ramverket för stimulansåtgärder för industrin i enlighet med riktlinjerna i de utvecklingsplaner och årliga program som antas av det turkiska ministerrådet. Dekret 94/6411 avser stimulansåtgärder för att investera i tillverkning av varor och tillhandahållande av tjänster, forskning och utveckling, miljöskydd, förbättring av kvalitet och standarder samt investeringar med inriktning på utveckling av regional hantverksindustri och stöd till små och medelstora företag. Kommuniké nr 2 utfärdad av premiärministerkansliets skatteavdelning och offentliggjord i den turkiska officiella tidningen den 4 april 1995 kompletterar dekret 94/6411.

(22) Samtliga ansökningar om stöd enligt dekret 94/6411 måste godkännas av skatteavdelningens generaldirektorat för stimulansåtgärder och genomförande, vilket utfärdar investeringsintyg till de kandidater som godkänts. I investeringsintyget beskrivs den typ av stöd som det berörda företaget beviljats samt eventuella tak för detta stöd. Företag kan få investeringsintyg på grundval av ett projekt. Giltighetstiden för investeringsintyget beror på projektet.

(23) De olika typerna av stöd som beviljas enligt dekret 94/6411 kan delas in på följande sätt:

a) Stödformer enligt vilka exportörerna fick förmåner under undersökningsperioden

i) Befrielse från tullar och avgifter

Enligt denna stödform har företagen rätt till att tullfritt importera utrustning och maskiner avsedda för det projekt för vilket det relevanta investeringsintyget beviljats.

ii) Investeringsbidrag

Enligt denna stödform beviljas företagen inkomstskattebefrielse i förhållande till det investeringsbelopp för vilket investeringsintyget beviljats. Skatteavdraget kan uppgå till 100 % av investeringsbeloppet.

Båda dessa stödformer rör sig om subventioner eftersom offentliga intäkter efterskänks och en förmån därmed beviljas.

iii) Finansieringsstöd

Enligt denna stödform får företagen anstånd med skatt om de använder samma belopp för att finansiera investeringar. Företagen har rätt till anstånd med skatten när de beviljats ett investeringsintyg.

Anståndet med skatten motsvarar ett räntefritt lån och utgör en subvention eftersom räntebefrielse innebär en förmån.

iv) Momsstöd för inköp av maskiner och utrustning

Enligt denna stödform återbetalas all moms som erlagts för inköp av inhemskt tillverkade maskiner till företagen. Denna återbetalning är ett finansiellt statligt bidrag som innebär en förmån. Det rör sig därför om en subvention. Denna stödform är beroende av att inhemska varor används och subventionen är därför selektiv i enlighet med artikel 3.4 b i grundförordningen. En tillverkare fick förmåner enligt detta system under undersökningsperioden men på en försumbar nivå.

b) Stödformer från vilka exportörerna inte fick några förmåner under undersökningsperioden

i) Befrielse från avgifter för investeringskrediter på medellång och lång sikt

Enligt denna stödform är företagen befriade från skatter, tullar och avgifter för bank- och notariatstransaktioner, lagfartsavgifter etc. i samband med krediterna. Stödformen gäller för företag som åtar sig att exportera den tillverkning som investeringarna avser. Med hänsyn till att denna stödform är kopplad till förväntad export vore det mer korrekt att klassa denna stödform som en exportsubvention. Inga tillverkare beviljades förmåner enligt denna stödform under undersökningsperioden. Stödformens verkan torde under alla omständigheter vara försumbara.

ii) Anstånd med moms

Enligt denna stödform kan uppskov för moms som måste betalas för import av sådan utrustning som avses i investeringsintyget beviljas fram till och med det datum då sådan skatt faktiskt kan dras av. I det fall investeringen inte genomförs i enlighet med investeringsintyget skall momsen i fråga, inklusive ränta, betalas.

c) Stödformer som ännu inte genomförts

I dekret 94/6411 avses också en rad andra stödformer som ännu inte har genomförts. De är följande:

i) Befrielse från byggnadsavgifter

Enligt denna stödform är företag befriade från byggnadsavgifter.

ii) Subventionering av flyttkostnader

Enligt denna stödform beviljas bidrag till investeringar som överförs från utvecklade regioner till industribälten eller prioriterade utvecklingsregioner. Ett bidrag på 50 % av kostnaderna för nedmontering, leverans och nyinstallation kan beviljas.

iii) Energisubventioner

För nyinvesteringar på grundval av investeringsintyg i prioriterade utvecklingsregioner kan under de första fem verksamhetsåren bidrag på upp till 25 % av elförbrukningen beviljas, enligt de villkor som fastställs av penning-, kredit- och samordningsstyrelsen.

iv) Markstöd

Enligt denna stödform kan företag få gratis mark för investeringar som skall göras i prioriterade utvecklingsregioner eller i industribälten. Marken tilldelas från generaldirektoratets för markförvaltning egendomar.

v) Bidrag till garanti för utländska krediter

Enligt denna stödform kan tillverkare få bidrag för att täcka 50 % av kostnader i samband med utländska krediter som beviljats av statliga banker.

vi) Intyg om kvalitet och standarder

Enligt denna stödform återbetalas avgifter som erlagts i samband med ansökningar om intyg om kvalitet och standarder i enlighet med ISO:s och det turkiska standardiseringsorganets normer.

vii) Krediter

Det finns flera olika typer av kreditsystem med låga räntesatser för små och medelstora företag och för investeringar i prioriterade utvecklingsregioner.

II. Resursanvändningsbidrag

(24) Enligt denna stödform hade företag rätt till ett kontant bidrag som betalades ut av premiärministerkansliets skatteavdelning. Bidraget grundades på en procentsats (mellan 15 % och 40 %) på värdet av de genomförda investeringarna. Den procentsats som tillämpades var avhängig av den region där investeringen gjordes.

Resursanvändningsbidraget avskaffades 1991 genom dekret 91/1468. Företagen fortsatte dock att under de följande åren medges förmåner enligt denna stödform, inbegripet undersökningsperioden. Utbetalningarna rörde sig om obetalda bidrag (på grund av bristande statliga medel vid tidpunkten i fråga) från den tid då stödformen gällde. Kontantbidragen utgör en subvention eftersom det rör sig om ett statligt finansiellt bidrag vilket innebär en förmån.

Några tillverkare fick under undersökningsperioden förmåner enligt denna stödform.

III. Kreditstöd

(25) Enligt denna stödform hade företag rätt till lån med räntesatser som var lägre än de som normalt gäller för likvärdiga kommersiella lån. Detta innebär en förmån och utgör därför en subvention. Denna stödform fastställdes genom dekret 92/2805 och förvaltades av generaldirektoratet för stimulansåtgärder och genomförande. Trots att systemet officiellt avskaffades den 15 juli 1994 fortsatte företagen att medges utestående förmåner under undersökningsperioden.

Några tillverkare fick förmåner enligt stödformen med kreditstöd under undersökningsperioden.

5. Sammanfattning av de inhemska stödformerna

(26) Det konstaterades att exportörerna under undersökningsperioden utnyttjade sex olika inhemska stödformer, dvs. befrielse från tullar och avgifter, investeringsbidrag, finansieringsstöd, momsstöd för inköp av maskiner och utrustning, och kreditstöd.

6. Subventionernas storlek

(27) Det konstaterades att två av de samarbetsvilliga exportörerna, Korteks och Polyteks, inte hade exporterat den produkten som omfattas av undersökningen till Europeiska unionen under undersökningsperioden. Under dessa omständigheter har inga enskilda undersökningsresultat avseende subventionsnivåer fastställts för dessa företag.

(28) Vid beräkningen av storleken på subventionerna beräknades storleken på de subventionsbelopp som beviljades under undersökningsperioden i förhållande till företagets sammanlagda omsättning (inhemsk och för export) för inhemska subventioner och i förhållande till exportomsättningen för exportsubventioner.

(29) Subventionernas storlek under undersökningsperioden för de tillverkare som omfattas av undersökningen anges nedan. Förmånernas sammanlagda storlek under undersökningsperioden framgår av tabell 1 medan tabell 2 visar förmånernas storlek om de stödformer som avskaffades innan undersökningsperioden påbörjades inte tas med i beräkningarna.

Eftersom fyra av de samarbetsvilliga exportörerna är närstående (Nergis Tekstil, Nergis Holding, Sifas och Polylen), har det genomsnittliga värdet av deras förmåner beräknats och anges under Nergisgruppen).

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

7. Selektivitet

(30) Eftersom det konstaterades att de förmåner som exportörerna beviljades enligt de stödformer som fortfarande gällde under undersökningsperioden understeg tröskelvärdet (se punkt 34 nedan), var det inte nödvändigt att göra något fastställande avseende selektivitet.

8. Slutsatser om huruvida subventionerna är utjämningsbara

(31) Beträffande exportstödformerna anses två stödformer vara selektiva och därför utjämningsbara - exportkrediter vilka är avhängiga av exportresultaten och momsstödet vilket är avhängigt av att inhemska varor används. Transportbidraget, som var avhängigt av export, avskaffades 1994.

(32) Beträffande de inhemska stödformerna avskaffades stödformen med resursanvändningsbidraget 1991 medan kreditstödet avskaffades 1994. Vad gäller de tre stödformerna som hade utnyttjats och varit i kraft under undersökningsperioden (dvs. finansieringsstödet, investeringsbidraget och tullbefrielse), behöver det inte fastställas om subventionerna är utjämningsbara eftersom de subventionsnivåer som konstaterats i allmänhet understiger tröskelvärdet.

(33) Beträffande de avskaffade stödformerna (transportbidragen, kreditstödet och resursanvändningsbidraget) är det inte nödvändigt att införa några utjämningsåtgärder eftersom de utestående förmånerna enligt resursanvändningsbidraget och kreditstödet å ena sidan har understigit tröskelvärdet medan de utestående förmånerna enligt transportbidraget, trots att de uppgick till större belopp, å andra sidan var kopplade till enskilda exporttransaktioner under den period stödformen gällde och därför inte längre är tillgängliga.

(34) Beträffande import med ursprung i utvecklingsländer fastställs det i artikel 14.5 a i grundförordningen att de utjämningsbara subventionernas storlek skall anses försumbar om de värdemässigt understiger 2 %. Eftersom Turkiet betraktas som ett utvecklingsland och storleken på de subventioner som beviljats enligt de stödformer som fortfarande gällde under undersökningsperioden understiger 2 % (se tabell 2 ovan), anses de utjämningsbara subventionernas storlek försumbar.

E. SKADA OCH GEMENSKAPSINTRESSE

(35) Eftersom det har konstaterats att subventionernas storlek understiger tröskelvärdet är det inte nödvändigt att fastställa något resultat avseende skada och gemenskapsintresse.

F. SLUTSATS

(36) I artikel 14.3 i grundförordningen fastställs att ett förfarande omedelbart skall avslutas om det konstateras att de utjämningsbara subventionernas storlek är försumbar. Det föreslås därför att förfarandet avslutas och att de gällande åtgärderna snarast upphör att gälla.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Enda artikel

Förfarandet rörande utjämningstullar avseende import av polyesterfibrer och polyestergarn som omfattas av KN-nummer 5402 42 00, 5402 33 10, 5402 33 90, 5503 20 00, 5402 43 10, 5402 43 90, 5402 52 10, 5402 52 90, 5402 62 10 och 5402 62 90 med ursprung i Turkiet skall avslutas.

Utfärdat i Bryssel den 12 juni 1998.

På kommissionens vägnar

Leon BRITTAN

Vice ordförande

(1) EGT L 288, 21.10.1997, s. 1.

(2) EGT C 33, 9.2.1989, s. 7.

(3) EGT L 137, 31.5.1991, s. 8.

(4) EGT L 272, 28.9.1991, s. 92.

(5) EGT L 272, 28.9.1991, s. 3.

(6) EGT C 116, 20.4.1996, s. 7.

(7) EGT L 349, 31.12.1994, s. 22 (ersatt av förordning (EG) nr 2026/97).

(8) EGT C 276, 21.9.1996, s. 5.

(9) Jfr fotnot 7.