RÅDETS DIREKTIV av den 28 februari 1966 om etableringsfriheten och friheten att etablera sig som egenföretagare inom sektorerna el-, gas-, vatten- och sanitära tjänster (ISIC del 5) (66/162/EEG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS RÅD HAR ANTAGIT DETTA DIREKTIV

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen, särskilt artikel 54.2 och 3 och 63.2 och 3 i detta,

med beaktande av Allmänna handlingsprogrammet för upphävande av begränsningar av etableringsfriheten (1), särskilt avdelning IV A i detta,

med beaktande av Allmänna handlingsprogrammet för upphävande av begränsningar av friheten att tillhandahålla tjänster (2), särskilt avdelning V C i detta,

med beaktande av kommissionens förslag,

med beaktande av Europaparlamentets yttrande (3),

med beaktande av Ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (4), och

med beaktande av följande:De allmänna handlingsprogrammen föreskriver att all särbehandling som grundar sig på nationalitet vad gäller rätten att etablera sig och tillhandahålla tjänster inom sektorerna elektricitet, gas, ånga, vatten samt sanitära tjänster skall vara upphävd före utgången av andra året av andra etappen.

Detta direktiv omfattar de verksamhetsformer som hänför sig till erbjudande av tjänster av allmänt ekonomiskt intresse men påverkar inte tillämpningen av artikel 90 i fördraget beträffande företag som anförtrotts att utföra dessa tjänster.

För att garantera att detta direktiv tillämpas på rätt sätt är det nödvändigt att definiera dess räckvidd genom att i detalj ange vad som avses med självständig näringsverksamhet inom sektorerna i fråga.

Produktion och distribution innefattar alla former av verksamhet som går ut på att hålla gas, elektricitet eller vatten i beredskap i en form som är användbar för konsumenten; följaktligen faller alla former av behandling eller omvandling som utförs i samband med produktion, utvinning, vidarebefordran eller transport och distribution inom detta direktivs räckvidd.

Vid tillämpningen av detta direktiv skall hänsyn tas till de olika former av modern teknik som omfattas av begreppet gasverk i dess vidaste bemärkelse, och produktion och distribution av ånga omfattar även produktion och distribution av varmvatten för uppvärmningsändamål.

Den grupp som hänför sig till sanitära tjänster omfattar i synnerhet gaturenhållning, bortforsling och deponering av industri- och hushållsavfall samt avloppsvatten men omfattar inte hälsoväsendets kompletteringsverksamhet som ingår i ISIC-grupp 822.

Vissa former av verksamhet på energi- eller vattenförsörjningsområdet omfattas inte av detta direktiv utan ingår i andra grupper i den nomenklatur som används som utgångspunkt vid utarbetandet av tidsplanen i det allmänna handlingsprogrammet för liberalisering; verksamhetsformerna i fråga omfattar särskilt exploatering av naturgas, framställning av gas i koksugnar, såvida denna inte ingår i grupp 512 enligt ISIC-nomenklaturen, samt framställning av gas i oljeraffinaderier; enligt allmänna handlingsprogrammet har samma liberaliseringstidpunkt fastställts för alla dessa olika former av verksamhet; därför bör alla de former av verksamhet som hänför sig till framställning av gas liberaliseras vid samma tidpunkt.

I ISIC (International Standard Industrial Classification of All Economic Activities, Statistical Office of the United Nations, serie M, nr 4 rev. 1, New York 1958) undantas transport av naturgas som en självständig tjänst från de verksamhetsformer som hänför sig till energiförsörjning (huvudgrupp 51) genom att klassificeras som verksamhet under "Transport som inte finns klassificerad på annat håll" (grupp 719); transport av naturgas som en självständig tjänst liksom även transport av gas av annat slag är emellertid nära förknippade med de verksamhetsformer som faller under ISIC grupp 512, som detta direktiv är avsett att omfatta; sådan transport bör därför omfattas av detta direktiv, men tidpunkten för liberaliseringen är den som fastställts i allmänna handlingsprogrammet.

Vad gäller vidarebefordran av elektricitet och transport av gas och vatten genom rörledningar skall detta direktiv endast tillämpas på etableringsfriheten.

Särskilda direktiv (5) har antagits eller kommer att antas som är tillämpliga på alla former av självständig verksamhet med bestämmelser för förmånstagarnas rese- och vistelseförhållanden och, där så är nödvändigt, direktiv om samordning av de garantier som medlemsstaterna avkräver bolag eller enskilda firmor till skydd för medlemsstaternas och tredje mans intressen.

Då åtgärder vidtas angående bestämmelser för etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster skall bolag och enskilda firmor behandlas på samma sätt som fysiska personer som är medborgare i medlemsstaterna och endast vara underkastade de villkor som anges i artikel 58 och, där så krävs, på det villkoret att det skall föreligga en faktisk och kontinuerlig anknytning till en medlemsstats näringsliv; det får därför inte ställas ytterligare villkor för att ett bolag eller en enskild firma skall komma i åtnjutande av sådana åtgärder, i synnerhet inte krav på särskilt tillstånd som inte avkrävs ett bolag eller en enskild firma i medlemsstaten i fråga för att utöva en viss bestämd ekonomisk verksamhet; en sådan likabehandling får emellertid inte hindra medlemsstaterna från att kräva att aktiebolag i deras länder uppträder under den beteckning som är känd enligt lagstiftningen i medlemsstaten, enligt vilken de bildats, och att de uppger storleken på de tecknade aktierna i de affärshandlingar som de använder i värdlandet.

I allmänna handlingsprogrammet för upphävande av begränsningar av etableringsfriheten föreskrivs att begränsningar av rätten att ansluta sig till yrkes- eller handelsorganisationer skall upphävas i de fall då vederbörandes yrkesverksamhet oundvikligen medför att denna rätt utövas.

Den ställning som tillkommer anställda, vilka medföljer den som tillhandahåller tjänster eller utför arbete för dennes räkning, kommer att regleras genom bestämmelser som fastställts i enlighet med artikel 48 och 49 i fördraget.

Upphävandet av begränsningarna i fråga behöver inte föregås eller åtföljas av vare sig åtgärder för samordning av lagar och andra författningar på detta näringsområde eller åtgärder rörande ömsesidigt erkännande av utbildnings- och examensbevis och övriga kompetensbevis.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Medlemsstaterna skall med avseende på de fysiska personer och bolag eller enskilda firmor (här nedan kallade förmånstagarna) som nämns i avdelning I i de allmänna handlingsprogrammen för upphävande av begränsningarna av etableringsfriheten och friheten att tillhandahålla tjänster upphäva de begränsningar som avses i avdelning III i dessa generalprogram, vilka påverkar rätten att påbörja och utöva den verksamhet som närmare anges i artikel 2 i detta direktiv. Vad gäller vidarebefordran av elektricitet och transport av gas, ånga och vatten genom rörledningar tillämpas detta direktiv endast på upphävandet av begränsningar av etableringsfriheten.

Artikel 2

1. Bestämmelserna i detta direktiv skall tillämpas på de former av verksamhet som egenföretagare som finns uppräknade i huvudgrupperna 51-52 i bilaga 1 till Allmänna handlingsprogrammet för upphävande av begränsningarna av etableringsfriheten eller i grupp ex 719 i bilaga 3 till samma allmänna handlingsprogram, nämligen produktion, distribution och vidarebefordran eller transport av elektricitet, gas, vatten och ånga samt sanitära tjänster.

2. Dessa former av verksamhet omfattar

a) framställning, vidarebefordran och distribution av elektricitet,

b) framställning av gas i gasverk samt distribution av alla typer av gas till konsumenterna inklusive transport av alla typer av gas genom rörledningar som en självständig tjänst,

c) produktion och distribution av ånga för uppvärmnings- och energiändamål,

d) vattenförsörjning, dvs utvinning, rening och distribution av vatten till konsumenterna,

e) bortforsling och deponering av avfall och avloppsvatten (sanitära tjänster).

Artikel 3

I överensstämmelse med de allmänna handlingsprogrammen skall detta direktiv inte tillämpas på

a) utvinning av naturgas (inklusive prospektering och borrning),

b) privata och offentliga byggnationer, särskilt uppförande av anläggningar för produktion av elektricitet eller gas, byggnationer för vattenutvinning, konstbevattning och reglering av vattendrag, installationer för sanitära tjänster och dragning av elektriska ledningar och huvudledningar samt rörledningar för gas, vatten osv.

Artikel 4

1. Medlemsstaterna skall i synnerhet upphäva de begränsningar som

a) hindrar förmånstagarna från att etablera sig eller erbjuda tjänster i värdlandet på samma villkor och med samma rättigheter och skyldigheter som medborgarna i den staten,

b) härrör från en förvaltningspraxis som innebär att förmånstagarna utsätts för särbehandling jämfört med medborgarna i staten i fråga,

c) enligt olika föreskrifter eller sedvänjor innebär att förmånstagarna inte kan beviljas behörighet eller tillstånd eller som underkastar förmånstagarna vissa restriktioner eller villkor som endast gäller för dem.

2. Till de begränsningar som skall upphävas hör särskilt de som härrör från åtgärder som hindrar eller begränsar förmånstagarnas möjligheter att etablera sig eller erbjuda tjänster på följande sätt:

a) I Belgien:

- skyldigheten att inneha ett carte professionnelle (artikel 1 i lagen av den 19 februari 1965).

b) I Frankrike:- skyldigheten att inneha ett carte d'identité d'étranger commerçant (décret-loi av den 12 november 1938, décret av den 2 februari 1939, lagen av den 8 oktober 1940),

- kravet att inneha franskt medborgarskap för koncessionsinnehavare eller innehavare av tillstånd att utnyttja vattenkraft (artikel 26 i lagen av den 16 oktober 1919) eller värmeenergi (décret av den 30 juli 1935); koncessionsinnehavare eller innehavare av tillstånd att erbjuda vissa offentliga tjänster (décret-loi av den 12 november 1938); i fråga om bolag eller enskilda firmor gäller detta krav styrelseordföranden (conseil d'administration), verkställande styrelseledamöter (administrateurs délégués), direktörerna (gérant), de teckningsberättigade direktörerna (directeurs ayant la signature sociale), revisorerna (commissaires aux comptes) och två tredjedelar av delägarna i en enskild firma (associés en nom collectif) eller av styrelseledamöterna (administrateurs) eller av direktionen (conseil de direction) eller av kontrollnämnden (conseil de surveillance),

- kravet att bolag eller enskilda firmor som innehar sådan behörighet eller sådana tillstånd skall ha bildats enligt fransk lagstiftning, såvida annat inte föreskrivs i ett décret (artikel 26 i lagen av den 16 oktober 1919).

c) I Italien

- kravet på italienskt medborgarskap för att kunna införas i företagsregistret (artikel 31 i lag nr 366 av den 20 mars 1941, Raccolta, trasporto e smaltimento dei rifiuti solidi urbani).

d) I Luxemburg

- den begränsade giltighetstiden för tillstånd som beviljas utländska medborgare enligt artikel 21 i den luxemburgiska lagen av den 2 juni 1962 (mémorial A nr 31 av den 19 juni 1962).

Artikel 5

1. Medlemsstaterna skall se till att de förmånstagare som omfattas av detta direktiv har rätt att ansluta sig till yrkes- eller handelsorganisationer på samma villkor och med samma rättigheter och skyldigheter som de egna medborgarna.

2. Vid etablering skall rätten att ansluta sig till yrkes- eller handelsorganisationer medföra möjlighet att inneha uppdrag inom sådana organisationer. Dessa uppdrag kan dock förbehållas de egna medborgarna, då organisationen i fråga har myndighetsutövande uppgifter i enlighet med en lag eller en förordning.

3. I Luxemburg skall medlemskap i Chambre de commerce eller Chambre des métiers inte medföra rätt för de förmånstagare som omfattas av detta direktiv att delta i valet av förvaltningsorgan inom dessa handelskammare.

Artikel 6

Medlemsstaterna får inte ge de egna medborgarna, som beger sig till en annan medlemsstat i syfte att där utöva sådan verksamhet som avses i artikel 2, något stöd som kan snedvrida etableringsvillkoren.

Artikel 7

1. I de fall då ett värdland av de egna medborgarna, som vill påbörja någon form av verksamhet som avses i artikel 2, kräver skötsamhetsbevis och bevis om att de inte har varit försatta i konkurs eller ettdera av dessa bevis, skall den staten vad gäller medborgare i andra medlemsstater som tillräckligt bevis på detta godta utdrag ur kriminalregistret eller, om sådant intyg inte kan uppvisas, motsvarande handling utfärdad av behörig rättsinstans eller förvaltningsmyndighet i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland, av vilken det framgår att dessa villkor är uppfyllda.

2. I de fall då det i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland inte utfärdas bevis om att denne inte har varit försatt i konkurs kan ett sådant intyg ersättas av en försäkran under ed, som vederbörande avgett inför rättsinstans eller förvaltningsmyndighet, notarius publicus eller behörig yrkes- eller handelsorganisation i ursprungslandet eller det senaste hemvistlandet.

3. Handlingar som utfärdats i överensstämmelse med punkt 1 och 2 får inte vara äldre än tre månader.

4. Medlemsstaterna skall inom den tid som anges i artikel 8 utse de myndigheter och organ som är behöriga att utfärda ovannämnda handlingar och genast underrätta övriga medlemsstater och kommissionen om detta.

5. I de fall då det i värdlandet krävs bevis om den ekonomiska ställningen skall den staten godta intyg utfärdade av banker i utlänningens ursprungsland eller senaste hemvistland som likvärdiga med de intyg som utfärdas inom dess eget territorium.

Artikel 8

Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv inom sex månader från dagen för anmälan och genast underrätta kommissionen om detta.

Artikel 9

Detta direktiv riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Bryssel den 28 februari 1966.

På rådets vägnar

P. WERNER

Ordförande

(1) EGT nr 2, 15.1.1962, s. 36/62.

(2) EGT nr 2, 15.1.1962, s. 32/62.

(3) EGT nr 96, 2.6.1965, s. 1682/65.

(4) EGT nr 103, 12.6.1965, s. 1798/65.

(5) EGT nr 56, 4.4.1964, s. 845/64.