KOMMISSIONENS FÖRORDNING (EU) 2022/141

av den 21 januari 2022

om ändring av bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1333/2008 vad gäller användningen av natriumkarbonater (E 500) och kaliumkarbonater (E 501) i obearbetade bläckfiskar

(Text av betydelse för EES)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1333/2008 av den 16 december 2008 om livsmedelstillsatser (1), särskilt artikel 10.3, och

av följande skäl:

(1) I bilaga II till förordning (EG) nr 1333/2008 fastställs en unionsförteckning över livsmedelstillsatser som godkänts för användning i livsmedel och villkoren för användning av dessa.

(2) Denna förteckning får uppdateras i enlighet med det enhetliga förfarande som avses i artikel 3.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1331/2008 (2), antingen på initiativ av kommissionen eller efter en ansökan från en medlemsstat eller en berörd part.

(3) Enligt bilaga II till förordning (EG) nr 1333/2008 är natriumkarbonater (E 500) och kaliumkarbonater (E 501) godkända för användning som livsmedelstillsatser i en rad olika livsmedel på quantum satis-nivåer. De är bland annat godkända för användning i livsmedelskategori 9.2, ”Bearbetad fisk och bearbetade fiskeriprodukter inklusive blöt- och kräftdjur”.

(4) Den 9 september 2020 mottog kommissionen en ansökan om godkännande av användning av natriumkarbonater (E 500) och kaliumkarbonater (E 501) i obearbetade bläckfiskar.

(5) Effekterna av karbonater vad gäller bläckfiskarnas utseende liknar effekterna av fosforsyra, fosfater och di-, tri- och polyfosfater (E 338–452), vilka för närvarande är godkända i frysta och djupfrysta blötdjur och kräftdjur. Tillverkningsprocessen för bläckfiskar omfattar nedsänkning i 2–3 dagar i bad som innehåller en lösning av salt, citrater och karbonater i en högsta koncentration på 3 % för reglering av badets surhetsgrad. Resultatet innebär hydratisering och leder till att produktens konsistens och struktur förändras och till att färgen behålls. Efter ångning får bläckfiskar som behandlats med karbonater och citrater bättre organoleptiska egenskaper, till exempel mörare kött, bättre smak och ljusare färg, än bläckfiskar som endast behandlats med citrater. Den sensoriska utvärdering som sökanden har utfört visar att den föreslagna användningen av natriumkarbonater (E 500) och kaliumkarbonater (E 501) som surhetsreglerande medel och alternativ till fosfater förbättrar bläckfiskarnas organoleptiska egenskaper och konsumenternas intryck av produkten.

(6) Enligt artikel 3.2 i förordning (EG) nr 1331/2008 ska kommissionen begära ett yttrande från Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (nedan kallad livsmedelsmyndigheten) innan unionsförteckningen över livsmedelstillsatser i bilaga II till förordning (EG) nr 1333/2008 uppdateras, utom i sådana fall där uppdateringen sannolikt inte kommer att påverka människors hälsa.

(7) Säkerheten hos natriumkarbonater (E 500) och kaliumkarbonater (E 501) utvärderades 1990 av den vetenskapliga livsmedelskommittén, som fastställde det acceptabla dagliga intaget (ADI) som ”ej specificerat” (3). Termen ej specificerat innebär att det totala dagliga intaget av ett ämne på grundval av tillgängliga toxikologiska, biokemiska och kliniska data inte medför någon hälsofara till följd av dess naturliga förekomst och dess nuvarande användning i livsmedel i sådana mängder som behövs för att uppnå den önskade tekniska verkan. Mot denna bakgrund och i avsaknad av särskilda prioriteringar vad gäller omprövning av natriumkarbonater (E 500) och kaliumkarbonater (E 501) inom ramen för det program för omprövning av livsmedelstillsatser som fastställs i kommissionens förordning (EU) nr 257/2010 (4) anser kommissionen att godkännandet av användning av natriumkarbonater (E 500) och kaliumkarbonater (E 501) som surhetsreglerande medel på obearbetade bläckfiskar utgör en uppdatering av förteckningen som sannolikt inte kommer att påverka människors hälsa och att det därför inte krävs något yttrande från livsmedelsmyndigheten.

(8) Användning av natriumkarbonater (E 500) och kaliumkarbonater (E 501) som surhetsreglerande medel i livsmedelskategori 09.1.2, ”Obearbetade blöt- och kräftdjur”, i bilaga II till förordning (EG) nr 1333/2008 på quantum satis-nivåer för bläckfiskar bör därför godkännas. Av skäl som rör begränsning av användningen av fosfater i frysta och djupfrysta blötdjur och kräftdjur bör användningen av natriumkarbonater (E 500) och kaliumkarbonater (E 501) som alternativ till fosfater i obearbetade bläckfiskar begränsas till frysta och djupfrysta bläckfiskar som inte behandlas med fosforsyra, fosfater eller di-, tri- och polyfosfater (E 338–452).

(9) Bilaga II till förordning (EG) nr 1333/2008 bör därför ändras i enlighet med detta.

(10) De åtgärder som föreskrivs i denna förordning är förenliga med yttrandet från ständiga kommittén för växter, djur, livsmedel och foder.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1 Bilaga II till förordning (EG) nr 1333/2008 ska ändras i enlighet med bilagan till den här förordningen.

Artikel 2 Denna förordning träder i kraft den tjugonde dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater. Utfärdad i Bryssel den 21 januari 2022. På kommissionens vägnar Ursula VON DER LEYEN Ordförande

(1) EUT L 354, 31.12.2008, s. 16.

(2) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1331/2008 av den 16 december 2008 om fastställande av ett enhetligt förfarande för godkännande av livsmedelstillsatser, livsmedelsenzymer och livsmedelsaromer (EUT L 354, 31.12.2008, s. 1).

(3) Reports of the Scientific Committee for Food (Twenty-fifth series, 1991, s. 13 (https://ec.europa.eu/food/system/files/2020-12/sci-com_scf_reports_25.pdf).

(4) Kommissionens förordning (EU) nr 257/2010 av den 25 mars 2010 om upprättande av ett program för omprövning av godkända livsmedelstillsatser i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1333/2008 om livsmedelstillsatser (EUT L 80, 26.3.2010, s. 19).