SÄRSKILD RAPPORT nr 14/98 om avslutandet av ERUF:s interventionsformer samt kommissionens svar (framlagd i enlighet med artikel 188c.4 andra stycket i EG-fördraget) (98/C 368/01)

1. INLEDNING

1.1. Som en del av årsrapporten för budgetåret 1996 (1) undersökte revisionsrätten avslutandet av de av ERUF medfinansierade interventionsåtgärderna dels under perioden före 1988 års reform av strukturfonderna (2), och dels under programperioden 1989 1993 (3). Revisionsrätten rekommenderade i synnerhet en snabbare regleringspolitik för interventionsåtgärderna och en striktare politik när det gäller att utsträcka slutdatum för åtaganden och utbetalningar i medlemsstaterna. I ljuset av de avvikelser som konstaterades underströk revisionsrätten behovet av kontrollsystem som verkligen gjorde det möjligt att säkerställa tillförlitligheten i de utgiftsredogörelser som läggs fram av medlemsstaterna.

1.2. Mot bakgrund av det stora antal åtgärder som återstod att avsluta den 31 december 1996 [769 (4)] utsträcktes undersökningen under 1997 till att inbegripa kontroller i sex medlemsstater (Tyskland, Grekland, Spanien, Frankrike, Italien och Förenade kungariket) samt vid kommissionen. Dessa kontroller utfördes med hjälp av ett stickprov på 53 interventionsåtgärder som beslutats före 1994, av vilka 18 var avslutade och 35 inte var det. Stickprovet har tagits för att illustrera avslutningsprocessen och har således inte som syfte att vara statistiskt representativt. Med tanke på avslutens utveckling ansågs detta alternativ vara det mest ändamålsenliga. Förutom att kontrollera korrekthet och laglighet var revisionsrättens önskan att lägga tyngdpunkten på att bedöma vilka framsteg som gjorts vad gäller avslutandet. Slutligen har bedömningen och verkan av gemenskapens stödramar (EGSR) och programmen under perioden 1989 1993 varit föremål för iakttagelser inom ramen för revisionsrättens utvärdering av strukturfondernas interventionsåtgärder.

1.3. De kontroller som utfördes i de ovan nämnda medlemsstaterna bekräftade iakttagelserna i punkterna 6.21 6.30 i årsrapporten för budgetåret 1996 vad beträffar otillförlitligheten i utgiftsredogörelserna som inlämnas av de berörda myndigheterna i medlemsstaterna (5), i de slutliga stödmottagarnas verifikationer och i utgifternas stödberättigande. De relevanta iakttagelserna har skickats till de behöriga myndigheterna i de berörda medlemsstaterna och till kommissionen som, i enlighet med artikel 24 i den ändrade förordningen (EEG) nr 4253/88, har ansvaret för att utföra de nödvändiga kontrollerna och i tillämpliga fall att kräva tillbaka medel som betalats ut på felaktig grund. De följande punkterna ägnas därför inte på nytt åt dessa aspekter i sig, utan snarare åt att bedöma i vilken utsträckning åtgärderna har avslutats per den 31 december 1997 och åt att granska själva avslutningsprocessen.

2. STATUS GÄLLANDE AVSLUTANDET PER DEN 31 DECEMBER 1997

2.1. Flertalet av de interventionsåtgärder som godkändes före 1994 måste omfattas av rättsliga och finansiella åtaganden i medlemsstaterna före den 31 december 1993 (6), utom i de fall där en förlängning beviljats. Som regel hade sedan de slutliga stödmottagarna i medlemsstaterna två år på sig att effektuera sina utbetalningar och inom ytterligare sex månader skulle medlemsstaterna inlämna de dokument som behövdes för avslutandet till kommissionen. Det gällde i synnerhet ansökan om slutbetalning och den slutliga genomföranderapporten. Som regel, och förutsatt att dokumenten var i sin ordning, måste sedan kommissionen betala återstoden av det finansiella stödet i regel inom två månader, dvs. före den 31 augusti 1996 (7). Kommissionen har i vissa fall flyttat fram slutdatum för åtaganden och betalningar maximalt ett år. För mål 1-programmen under perioden 1989 1993 i Italien har datum för avslutandet emellertid flyttats fram ända till 1998 med kommissionens tillstånd (8).

2.2. Utvecklingen för de åtaganden som återstår att reglera visas per budgetrubrik i tabell 1 och per medlemsstat i tabell 2. De två tabellerna tar emellertid inte upp åtaganden som återstår att reglera (som framgår av tabell 3) när det gäller

a) projekt som beslutades av kommissionen före den 1 januari 1989 och som faller under bestämmelserna om automatiskt frigörande som fastställs i artikel 12 i förordning (EEG) nr 4254/88 om ERUF,

b) projekt som antogs av kommissionen 1989, men som regleras av den gamla förordningen (EEG) nr 1787/84 och som inte faller under bestämmelserna om automatiskt frigörande.

2.3. Åtaganden som återstår att reglera och som hänför sig till samtliga ERUF-åtgärder uppgick den 31 december 1997 till 2 389,7 miljoner ecu (2 067,0 miljoner ecu i tabell 1 och 271,9 miljoner ecu plus 50,8 miljoner ecu i tabell 3), jämfört med 3 290,7 miljoner ecu den 31 december 1996 och 4 658,9 miljoner ecu den 31 december 1995 (9).

2.4. Det belopp som återstod att reglera när det gäller åtgärder som beslutats efter 1988 års reform var 1 795,3 miljoner ecu den 31 december 1997, jämfört med 2 527,4 miljoner ecu den 31 december 1996 och 3 259,4 miljoner ecu den 31 december 1995 (se första delen av tabell 1). Detta belopp utgör 6,2 % av det totala beloppet för åtaganden som gjordes under budgetåren 1989 1995, dvs. 28 597,5 miljoner ecu (10), jämfört med 8,8 % den 31 december 1996 och 11,4 % den 31 december 1995. Eftersom det som återstår att reglera i grunden bara är saldot för åtgärdernas senaste årliga delbetalning (i allmänhet 20 % av den senaste delbetalningen) (11), ger antalet åtgärder som fortfarande återstår att avsluta en riktigare bild av hur omfattande den uppgift är som ännu skall fullgöras. För perioden efter 1988 års reform är siffran 435, jämfört med 617 den 31 december 1996 och 753 den 31 december 1995. Det totala antalet åtgärder som påbörjades under den aktuella perioden var ca 800.

2.5. Vad beträffar åtgärder som samfinansierades av ERUF där det första beslutet togs före 1988 års reform uppgick beloppet som återstod att reglera den 31 december 1997 till totalt 594,4 miljoner ecu jämfört med 763,3 miljoner ecu den 31 december 1996 och 1 399,5 miljoner ecu den 31 december 1995. Det beloppet avser

a) åtaganden på totalt 271,7 miljoner ecu som ingåtts inom ramen för budgetrubrikerna rörande gemenskapens ramar för stöd (EGSR) och gemenskapsinitiativ (GI), och särskilda budgetrubriker för åtgärder utanför kvoterna (HQ), integrerade utvecklingsåtgärder (OID), integrerade Medelhavsprogram (PIM), nationella program av gemenskapsintresse (PNIC) och gemenskapens initiativprogram (PIC) (jämfört med 385,9 miljoner ecu den 31 december 1996 och 496,9 miljoner ecu den 31 december 1995) (se andra delen av tabell 1),

b) åtaganden på totalt 271,9 miljoner ecu avseende projekt som kommissionen beslutat om före den 1 januari 1989 inom ramen för ERUF och som faller under bestämmelserna om automatiskt frigörande som fastställts i artikel 12 i den ändrade ERUF-förordningen (jämfört med 325,5 miljoner ecu den 31 december 1996 och 842,4 miljoner ecu den 31 december 1995) (se tabell 3),

c) åtaganden på totalt 50,8 miljoner ecu avseende projekt som godkändes av kommissionen 1989, men som reglerades av den tidigare förordningen (EEG) nr 1787/84 och inte faller under bestämmelserna om automatiskt frigörande (jämfört med 51,9 miljoner ecu den 31 december 1996 och 60,2 miljoner ecu den 31 december 1995) (se tabell 3).

2.6. ERUF-åtgärder i Italien svarar för mer än 50 % av de utestående beloppen. 1997 års avslutande i Italien rörde nästan enbart åtgärder som beslutats före 1988 års reform. Bara fyra program av 123 från de efterföljande åren avslutades. Av de fyra andra medlemsstater som den 31 december 1997 svarade för ca 10 % av de belopp som återstod att reglera, såg Förenade kungariket och Frankrike sina utestående belopp reduceras med 25 %, medan Spaniens minskade med 37 % och Greklands med 68 %, jämfört med situationen den 31 december 1996. Om man ser till antalet åtgärder som återstår att avsluta, är de främsta medlemsstaterna Italien, Frankrike och Förenade kungariket som svarar för 30 %, 20 % respektive 11 % av det totala antalet.

3. IAKTTAGELSER GÄLLANDE AVSLUTNINGSPROCESSEN

3.1. Revisionsrätten konstaterade att kommissionen för Belgien, Tyskland, Frankrike, Italien och Förenade kungariket hade gjort en sammanfattning av program som inte var avslutade den 31 december 1997 som ger finansiella data och beskriver det problem som omöjliggör avslutandet och vilka mått och steg som vidtagits för att finna en lösning. En dylik sammanfattning för de övriga sju berörda medlemsstaterna skulle ha varit till nytta som förvaltningsinstrument.

Förseningar

Allmänna kommentarer

3.2. En betydande svaghet i avslutningsprocessen är att medlemsstaterna och kommissionen underlåter att iaktta de tidsfrister som fastställs i förordningarna (se punkt 2.1). Det är emellertid viktigt för stödmottagarna och de centrala och regionala myndigheterna i medlemsstaterna som har ansvaret för att genomföra åtgärder att avslutandet sker inom dessa tidsramar, eftersom återstoden av den sista delbetalningen inte regleras av kommissionen förrän avslutningsprocessen slutförts.

3.3. Vidare är ett avslutande där oberättigade förseningar undviks en sund budgetpraxis. Den inbegriper ett regelbundet frigörande av icke utnyttjade belopp som beviljats strukturfonderna och som samlas på hög allteftersom nya program inleds.

3.4. Slutligen drar förseningar i avslutandet med sig tilltagande överlappningar mellan de olika programperioderna, vilket påverkar antagandet av nya program. Faktum är att en del av de tillgängliga medlen i medlemsstaternas regioner fortfarande tas i anspråk för avslutsändamål som ibland av den ansvarige chefen betraktas som rent formella. Det kan gälla inlämnandet av en slutlig genomföranderapport beträffande verkan av ett program som avslutades flera år tidigare, medan i mellantiden andra åtgärder påbörjats. Vidare är det troligt att de brister som ligger bakom förseningarna uppträder igen när nya åtgärder påbörjas.

Förseningar när det gäller medlemsstaternas inlämning av de första avslutsdokumenten

3.5. Den 31 december 1997 fanns det fortfarande i de flesta medlemsstater program där avslutsdokumenten ännu inte hade skickats till kommissionen. Det gällde t.ex. två åtgärder i Belgien, sex i Tyskland, åtta i Frankrike och sex i Förenade kungariket. När det gäller ungefär hälften av de 53 interventionsåtgärder som ingick i det stickprov som granskades, inlämnades dessa dokument för första gången av medlemsstaterna med ibland upp till 30 månaders försening.

3.6. Flera kontakter skall ha tagits 1996 med de behöriga myndigheterna i de regioner i Förenade kungariket som ännu inte hade skickat in avslutsdokument. De kommissionsavdelningar som tillfrågats har emellertid inte lyckats uppvisa någon dokumentation som skulle bekräfta vilka åtgärder som vidtagits eller uppföljningen av dem.

3.7. Förseningarna med inlämnandet av de nödvändiga dokumenten till kommissionen förklaras i huvudsak av följande skäl:

a) De behöriga nationella myndigheternas problem med att få fram verifikationer från de slutliga stödmottagarna. Detta försenar uppdateringen av avslutstabellerna och slutrapporterna.

b) Bristen på klarhet i vissa gemenskapsbegrepp på grund av bristen på exakta definitioner i förordningarna och i kommissionens beslut när det gäller vissa krav som kommissionen ställer främst på form och innehåll i de dokument som skall skickas in i samband med avslutandet [utgiftsintyg, tabeller och slutrapport (12)]. Denna brist på tydlighet leder ofta till olika tolkningar av de aktuella begreppen. Vad gäller frågan om utgifternas stödberättigande torde emellertid de förteckningar som kommissionen upprättat bidra till att underlätta avslutandet i framtiden (13).

Förseningar i hanteringen av ansökningar om utbetalning av återstående medel

3.8. När avslutsdokumenten inlämnats ombeds den geografiska enhet på GD XVI som ansvarar för medlemsstaten i fråga att avge ett omdöme om slutrapportens godtagbarhet och om utgiftsredogörelsen. Det kan vara svårt att fastslå den definitiva finansieringsplanen på grund av eventuella på varandra följande ändringar i den. Enheten för budget- och finansförvaltning samt kontroll (Cofin) avgör därefter hur mycket som återstår att reglera och gör klar betalningsordern som därefter måste skickas till GD XX för godkännande.

3.9. Medlemsstaterna ställs ofta inför det faktum att kommissionen tar alltför lång tid på sig att avsluta program där avslutsdokumenten skickats in, utan att meddela medlemsstaterna varför tidsfristen på två månader för att reglera slutbetalningen inte har iakttagits. De italienska myndigheterna skickade till exempel i november 1997 ett brev till kommissionen där man kritiserade den totala bristen på agerande när det gällde 99 ansökningar om slutbetalning som inlämnats mellan 3 och 28 månader tidigare. Två åtgärder hade försenats mer än två år, 29 åtgärder led av förseningar på mellan ett och två år och 68 åtgärder av förseningar på mellan en och sju månader. När det gällde Frankrike hade vidare 19 ansökningar om slutbetalning väntat i över ett år i december 1997, men åtgärderna hade ännu inte avslutats.

3.10. Det konstaterades att fyra av de 53 granskade åtgärderna varken ledde till en begäran om ytterligare upplysningar eller till reglering av slutbetalningen, trots att kommissionen hade mottagit avslutsdokumenten mellan 6 och 22 månader tidigare.

3.11. Det måste ändå påpekas att en vanlig orsak till att slutbetalningsansökningar försenas är de insända dokumentens otillfredsställande kvalitet. Antingen anses slutrapporten inte fullgod eller också är utgiftsredogörelserna som medlemsstatens myndigheter levererar ofullständiga eller inkorrekta (upplysningarna har inte fördelats per enskild åtgärd, den information saknas som behövs för att koppla ihop utgifter uppgivna i ecu och i den nationella valutan, hänvisningar till felaktig stödberättigandeperiod eller finansplan, utgiftsredogörelser och slutrapporter är motsägelsefulla, eller utgiften är inte stödberättigad). Problemen beror i allmänhet på allvarliga brister när det gäller organisation och intern kontroll vilka borde ha uppmärksammats tidigare. Det finns ju särskilda mekanismer för detta inom ramen för partnerskapet, i synnerhet övervakningskommittéerna, där kommissionen är representerad.

3.12. Där inkonsekvenser upptäcks i avslutsdokument (18 av de 53 åtgärderna i det granskade stickprovet) påbörjar kommissionen och myndigheterna i den berörda medlemsstaten en skriftväxling för att lösa problemet. I två av dessa fall tog det kommissionen ett år att skicka begäran om förtydligande till medlemsstaten. I fem fall behövde sedan medlemsstaterna över ett år för att svara på kommissionens begäran om upplysning, och i fyra fall lämnade medlemsstaten inte in den nödvändiga informationen. Den längsta tiden mellan första inlämnandet av begäran om slutbetalning och upprättandet av en betalningsorder sedan problemen retts ut var 29 månader.

Kontroller i medlemsstaterna

Betydelsen av kommissionens kontroller

3.13. I sitt svar på punkterna 6.19 6.20 i årsrapporten för budgetåret 1996 uppgav kommissionen att den vidtagit åtgärder för att säkerställa att gemenskapens betalningar, inklusive slutbetalningar, är lagliga och i överensstämmelse med gällande regler. Vidare uppger kommissionen i sin åttonde rapport om strukturfonderna att de 26 kontroller som GD XVI gjorde 1996 i första hand hade syftet att kontrollera att systemen som gällde förvaltning och kontroll av verksamheterna verkligen var i bruk och var ändamålsenliga, samt att informationen som lämnades till kommissionen (särskilt utgiftsredogörelserna) var tillförlitlig. I andra hand skall de göra det möjligt att kontrollera att ERUF:s anslag används på ett korrekt sätt, att räkenskaperna stämmer och att den finansiella förvaltningen är laglig, korrekt och av hög kvalitet, med tanke på målen för varje stödåtgärd och gemenskapens regler. I anslutning till dessa kontroller vidtar kommissionen de åtgärder som behövs för att säkerställa att alla oegentligheter som upptäcks av de egna avdelningarna eller av revisionsrätten följs upp och korrigeras.

3.14. Vad beträffar antalet kontroller som gjordes av kommission granskades ca 120 interventionsåtgärder från programperioden 1989 1993 under perioden 1994 1997. Med tanke på de brister som GD XX observerade under granskningen av systemen för kontroll och förvaltning av strukturfondsåtgärder (14), kan man inte dra slutsatsen, även om man antar att varje kontroll lever upp till de fastställda kriterierna, att en viss procentsats kontrollerade åtgärder under programperioden eller före avslutandet verkligen är en tillräcklig garanti för att gemenskapens betalningar, inklusive slutbetalningar, är lagliga och korrekta.

Kontrollrapporter

3.15. Bara 27 % av de rapporter från GD XVI som revisionsrätten fått tillgång till innehåller någon analys av eller omdömen om medlemsstaternas förvaltnings- och kontrollsystem. Rapporterna som är kortfattade innehåller bara en beskrivning av de samfinansierade åtgärderna och en genomgång av vissa specifika problem. Flera besök resulterade inte i någon rapport alls.

Hur iakttagelserna vid kontrollerna beaktas

3.16. En annan brist som noterades i avslutningsprocessen, om man utgår från stickprovet av undersökta interventionsåtgärder, är kommissionens oförmåga att inom en rimlig tidsrymd åtgärda de iakttagelser som gjorts vid de egna kontrollerna i medlemsstaterna eller vid revisionsrättens revisionsbesök. Det gäller i synnerhet när oegentligheter som upptäcks under kontroller leder till en utredning av UCLAF. På grund av arten av och komplexiteten i de problem som skall undersökas, är arbetet i allmänhet mycket tidskrävande.

3.17. Även om de problem som påträffas under granskningarna oftast bara rör en mycket liten del av projekten, kanske bara ett enda, innebär det ändå i flertalet fall att hela programmet blir hängande i luften och att avslutandet försenas, ofta med flera år.

3.18. Endast i undantagsfall fattar kommissionen formellt beslut om att minska gemenskapens stöd (15). Kommissionens interna anvisningar av den 15 oktober 1997 (16) om finansiella nettorättelser inom ramen för artikel 24 i förordning (EEG) nr 4253/88 är ett steg framåt, som emellertid inte utesluter möjligheten att normer i form av förordningar utarbetas senare.

3.19. De följande exemplen som tagits från det undersökta stickprovet illustrerar de problem som kan uppkomma.

a) Vid en granskning på platsen av det operativa programmet för mål 1 i Extremadura (Spanien) i februari 1996 upptäckte GD XVI flera brister. I juli 1996 godkände kommissionen betalning av utestående belopp trots att man precis stod i begrepp att skicka iakttagelserna från granskningen till medlemsstaten. Och trots att de spanska myndigheternas svar från oktober 1996 försäkrade att de påträffade problemen inte kunde uppträda på nytt eftersom ett datoriserat system för övervakning av projekten hade införts, visade granskningen som revisionsrätten gjorde i april 1997 återigen att det inte gick att få utgiftsredogörelsen och förvaltningsavdelningens räkenskaper att stämma överens. Dessutom konstaterades att icke stödberättigade projekt för totalt ca 15 miljoner ecu hade tagits med i utgiftsredogörelsen och att fem vägprojekt till ett totalt belopp av 3,8 miljoner ecu hade finansierats både av det operativa programmet i fråga och av det operativa programmet Interreg Spanien-Portugal.

b) Efter en kontroll av det operativa programmet för mål 1 Sachsen-Anhalt (Tyskland), som utfördes på platsen av GD XVI i november 1996 på grundval av avslutsdokument som mottagits i juni 1996, gjordes vissa ändringar i slutrapporten. I april 1997 beviljades slutbetalningen trots att en differens på 3,2 miljoner ecu fortfarande fanns mellan slutrapporten och de redovisade utgifterna, och trots att man hade tagit upp utgifter som bara hade beviljats, snarare än faktiska utgifter (se också punkt 3.22).

c) I april 1996 inspekterade GD XX gemenskapsinitiativet Interreg Irland och Nordirland på platsen. I januari 1997 överlämnade medlemsstaten avslutsdokumenten, och i februari 1997 skickades kontrollrapporten som särskilt påpekade att vissa kategorier av utgifter inte var stödberättigade till GD XVI och till de behöriga myndigheterna i medlemsstaten. I november 1997 reglerades slutbetalningen på grundval av de dokument som inlämnats 10 månader tidigare. Ingen djupare analys gjordes och ingen eventuell korrigering togs med i beräkningen.

3.20. Slutligen har revisionsrätten, inom det undersökta stickprovet, påträffat fem kontroller utförda av kommissionen (tre av GD XVI och två av GD XX), där resultaten, jämte en begäran om kommentarer, tillställdes de nationella myndigheterna mer än ett år efter kontrollen. I ett av dessa fall skickade GD XVI sina iakttagelser två år efter kontrollen på platsen av två operativa program för mål 2 (från programperioderna 1989 1991 och 1992 1993).

Händelser efter avslutandet

3.21. I själva verket innebär inte avslutandet av ett program och slutbetalningen att den uppföljning upphör som de utvalda myndigheterna i medlemsstaterna och kommissionen är skyldiga att utföra. Revisionsrätten uppmärksammade att projekt, särskilt i Tyskland och i Förenade kungariket, fortfarande kan inspekteras av oberoende revisorer på uppdrag av medlemsstaternas förvaltningsmyndigheter efter det att utgiftsredogörelsen lämnats in. Det konstaterades t.ex. redan i årsrapporten för budgetåret 1996 (17) till följd av en kontroll efter inlämnandet av utgiftsredogörelsen för det operativa programmet för mål 2 (1990 1991) East Midlands (Förenade kungariket) att de redovisade stödberättigade kostnaderna borde reduceras med 1,32 miljoner ecu. Men nedskärningen beaktades till sist inte av kommissionen. När det gäller det operativa programmet för mål 1 (1990 1993) Brandenburg (Tyskland) kan man notera att obligatoriska kontroller av den slutliga utgiftsredogörelsen för 179 av 761 samfinansierade projekt (23,5 %) inte hade gjorts när denna utarbetades av regionen. På samma sätt återstod för det operativa programmet för mål 1 Sachsen-Anhalt (1990 1993) 417 av 1 428 samfinansierade projekt (29,2 %) att kontrollera. Återbetalningar på ca 70,7 miljoner ecu, som redan ansågs befogade av de regionala myndigheterna, hade medlemsstaten ännu inte uteslutit från utgiftsredogörelsen.

3.22. I övrigt måste noteras att vissa villkor för beviljande av det aktuella stödet, såsom skapande eller bevarande av arbetstillfällen, inte kan kontrolleras förrän flera år efter det att investeringen slutförts. I Tyskland tillämpas sålunda en femårig övervakningsperiod under vilken skapade eller bevarade arbetstillfällen måste vara permanent besatta åtminstone tre år, annars utsträcks övervakningsperioden i tre år till. Om det stipulerade antalet arbetstillfällen inte uppnås, uppmanas den slutlige stödmottagaren att återbetala hela eller delar av stödbeloppet.

3.23. Det är därför möjligt att återbetalningar till gemenskapens budget kan göras även efter den treårsperiod som följer på slutbetalningen för åtgärden. Under denna tid är organet och de ansvariga myndigheterna skyldiga att bevara alla verifikationer som har anknytning till åtgärderna så att kommissionen kan få tillgång till dem (18). För projekt som berörs av sådana händelser är det lämpligt att stödmottagarnas åtaganden fortsätter att övervakas av de utsedda myndigheterna i medlemsstaterna, och att ett förfarande för slutlig reglering införs.

4. SLUTSATS

4.1. Revisionsrättens granskning har avslöjat brister hos medlemsstaterna (stödmottagarnas sluträkenskaper, utgiftsredogörelsen, slutrapporten och inlämnandet av dokumentation) och hos kommissionen (genomgång av avslutsdokumenten, beräkning och betalning av sista delbetalningen). Dessa brister ledde ibland till allvarliga förseningar och till beslut och utbetalningar som var felaktiga och inte tillät insyn (se punkterna 1.3, 3.5 3.12 och 3.19).

4.2. Snabbare avslutande av ERUF-åtgärder skulle inte bara vara till glädje för stödmottagarna där åtgärden är avslutad, utan skulle också möjliggöra ett korrekt genomförande av programmen för perioden 1994 1999 (se punkterna 3.2 3.4.), vilkas avslutande närmar sig, särskilt för operativa program för mål 2 från den första programperioden (1994 1996). Därför är det väsentligt att kommissionen vidtar nödvändiga åtgärder tillsammans med medlemsstaterna för att avhjälpa de brister som uppdagats.

4.3. I avsikt att avsluta åtgärder snabbare bör kommissionen

a) inom ramen för en aktiv avslutningspolitik införa konkreta förfaranden för att efterfråga tilläggsinformation, för att granska den information som mottagits och för att systematiskt driva på medlemsstater som inte har levererat avslutsdokument inom de fastställda tidsfristerna eller inte har lämnat svar på tilläggsförfrågningar (se punkterna 3.5 3.12),

b) sända medlemsstaterna ett dokument som förklarar hur man räknar fram den sista delbetalningen, eftersom det framkom att de nationella myndigheter som har ansvaret för att förvalta åtgärderna inte alltid kan räkna ut denna,

c) tillämpa ett provisoriskt avslutande om ett eller flera moment fortfarande återstår att undersöka (se punkt 3.17).

4.4. Vad beträffar de kontroller som utförs av gemenskapsinstanser i medlemsstaterna bör kommissionen

a) förstärka de administrativa förfarandena för att följa upp kontroller som blivit utförda (se punkterna 3.16 3.19),

b) se till att iakttagelserna vid dessa kontroller skickas till medlemsstaterna mycket snabbare, inte bara för att påskynda avslutandet av åtgärderna i fråga, utan också för att göra det möjligt för medlemsstaterna att så fort som möjligt vidta korrigerande åtgärder som också blir till glädje för senare program som fortfarande håller på att genomföras (se punkt 3.20).

4.5. I framtiden bör kommissionen också försäkra sig om att kommissionens nya förordning (EG) nr 2064/97 (19) som inför detaljerade regler för den finansiella kontrollen som utförs av medlemsstaterna på ett korrekt sätt, och i synnerhet, att den finansiella kontroll som den fastställer verkligen är oberoende. Vidare, eftersom det är i samband med slutbetalningen som eventuella icke stödberättigade utgifter riskerar att definitivt samfinansieras av gemenskapen, bör kommissionen vara speciellt uppmärksam på hur den tillämpas när det gäller avslutningsfasen, och vid behov själv kontrollera de åtgärder som håller på att avslutas för att kunna säkerställa alla motsvarande gemenskapsutbetalningars berättigande på basis av stickprov (se punkterna 3.13 3.15).

4.6. Slutligen bör noteras att finansiella korrigeringar, även om kommissionens interna anvisningar innebär ett steg framåt, inte utesluter möjligheten till senare lagstiftning (punkt 3.18). Vad beträffar händelser efter avslutandet som kan leda till återkrävande av medel, borde ett slutligt regleringsförfarande införas (se punkterna 3.21 3.23).

Revisionsrätten har antagit denna rapport vid sitt sammanträde i Luxemburg den 23 september 1998.

För revisionsrätten

Bernhard FRIEDMANN

Ordförande

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

(1) EGT C 348, 18.11.97.

(2) Åtgärder utanför kvoterna (HQ) integrerade utvecklingsåtgärder (OID), nationella program av gemenskapsintresse (PNIC), integrerade Medelhavsprogram (PIM), gemenskapens initiativprogram (PIC) samt program som regleras av rådets förordning (EEG) nr 1787/84 (EGT L 169, 28.6.1984, s. 1).

(3) I synnerhet operativa program (OP) eller projekt som beslutats i samband med gemenskapens stödramar (EGSR) och gemenskapsinitiativ (GI). De motsvarande bestämmelserna baserar sig på

- rådets förordning (EEG) nr 2052/88, ändrad genom förordning (EEG) nr 2081/93 (EGT L 193, 31.7.1993, s. 5),

- rådets förordning (EEG) nr 4253/88, ändrad genom förordning (EEG) nr 2082/93 (EGT L 193, 31.7.1993, s. 20),

- rådets förordning (EEG) nr 4254/88, ändrad genom förordning (EEG) nr 2083/93 (EGT L 193, 31.7.1993, s. 34).

(4) Projekt som regleras av förordning (EEG) nr 1787/84 (se punkt 2.5) ej inräknade.

(5) Utgiftsredogörelsen är det dokument som upprättas av en myndighet utsedd av medlemsstaten avsett för kommissionens avdelningar. Där redovisas de faktiska kostnaderna som svarar mot de betalningar som utförts av de slutliga stödmottagarna av interventionsåtgärderna. Utgifterna skall verifieras med kvitterade fakturor eller räkenskapshandlingar av motsvarande värde som inte sänds till kommissionen, men som skall finnas disponibla hos de slutliga stödmottagarna i medlemsstaterna.

(6) Med undantag för de operativa programmen för mål 2 under perioden 1989 91, där åtagandena måste vara gjorda före den 31 december 1991. De operativa programmen för mål 2 täcktes egentligen av två programperioder 1989 1991 och 1992 1993.

(7) Den 31 augusti 1994 för de operativa programmen för mål 2 under perioden 1989 1991 som hänvisas till i fotnot 7. Dessa slutdatum fastställs av artikel 21.4 och artikel 25.4 i förordning (EEG) nr 4253/88.

(8) Orsakerna till att det tillståndet gavs står att finna i den sjätte och den sjunde rapporten om strukturfonderna för 1994 och 1995 [KOM(95) 583 slutlig, kapitel 5.1.1, s. 148 och KOM(96) 502 slutlig, kapitel 1, s. 56 och 57.].

(9) Uppgifterna i punkterna 2.3 2.5 kan skilja sig från dem som uppgivits i punkterna 6.10 6.12 i årsrapporten för budgetåret 1996 på grund av omvärderingar och nytillkomna åtaganden.

(10) Beloppet 34 507,8 miljoner ecu som förekommer i den femte årsrapporten om genomförandet av strukturfondsreformen (Bilagan om finansiellt genomförande) inkluderar även andra åtaganden.

(11) Artikel 21 i förordning (EEG) nr 4253/88.

(12) Vad gäller slutrapporten tog kommissionen först i juni 1995 fram ett standarddokument som medlemsstaterna skulle använda under perioden 1994 1999.

(13) Se de förteckningar över stödberättigande som finns som bilaga till kommissionens beslut av den 23 april 1997 om ändring av besluten om godkännande av ramar för gemenskapsstöd, samlade programplaneringsdokument och gemenskapsinitiativ som antogs för de 15 medlemsstaterna (EGT L 146, 5.6.1997, s. 32).

(14) SEK(94) 1654 slutlig.

(15) Beslutet fattas i enlighet med artikel 24 i förordning (EEG) nr 4253/88.

(16) C (97) 3151 slutlig II.

(17) Se punkt 6.26.

(18) Artikel 24.3 i förordning nr 4253/88 stadgar att varje belopp som erhållits felaktigt och återtagits skall återbetalas till kommissionen. Vidare stadgar artikel 23.3 i samma förordning att verifikationer måste hållas tillgängliga i tre år efter den sista betalningen till en verksamhet.

(19) EGT L 290, 23.10.1997, s. 1.

KOMMISSIONENS SVAR

1. INLEDNING

1.1 1.3. Revisionsrätten påpekar att den redan i sin tidigare årsrapport behandlade avslutandet av de av ERUF medfinansierade interventionsåtgärderna. Kommissionen gav vid det tillfället ett uttömmande svar. Kommissionen fortsätter att avsluta åtgärderna i den takt som resurserna och kvaliteten på medlemsstaternas slutdokumentation medger detta. Den godkänner bara förlängningar av åtaganden och betalningsfrister för programmen i de fall förlängningarna är berättigade. I artikel 8 i kommissionens förordning (EG) nr 2064/97 föreskrivs att medlemsstaterna vid programmets avslut skall lägga fram ett revisionsutlåtande som utarbetats av ett oberoende organ beträffande giltigheten av begäran om slutlig utbetalning. Det åligger medlemsstaterna att säkerställa att den slutliga utgiftsredovisningen är korrekt.

Kommissionen korrigerar eller begär att korrigeringar genomförs av alla kända oegentligheter i medlemsstaterna. Många korrigeringar görs emellertid av medlemsstaterna själva och kräver ingen formell tillämpning av artikel 24 i förordning (EEG) nr 4253/88.

Kommissionen har förstått att de 53 slumpvis utvalda interventionsåtgärderna inom ERUF till största delen är sådana som har kontrollerats av revisionsrätten i medlemsstaterna. Urvalet är därmed kanske inte representativt eftersom

- revisionsrätten arbetar utifrån en riskbedömning när den väljer ut åtgärder som skall kontrolleras i medlemsstaterna vilken gör den mer benägen att kontrollera åtgärder som ställer till problem och

- de åtgärder som krävs av kommissionen för att lösa de problem som revisionsrätten identifierat i sig själva tenderar till att försena avslutningen av programmet i fråga.

Många av revisionsrättens iakttagelser i denna rapport grundas på kommissionens dokumentation. Revisionsrätten lade på kommissionens begäran fram en översikt av sina resultat i juli, men på grund av den korta tidsfristen för att utarbeta sitt svar kunde kommissionen inte undersöka och kommentera denna information.

2. STATUS GÄLLANDE AVSLUTET PER DEN 31 DECEMBER 1997

2.2 2.6. Kommissionen förklarade i sitt svar på revisionsrättens årsrapport för 1996 varför ett stort antal åtgärder som inleddes före 1994 ännu inte avslutats:

1) Många medlemsstaters slutrapporter är av bristande kvalitet.

2) Medlemsstaterna har inte lämnat andra upplysningar som är nödvändiga för att avsluta många av programmen (t.ex. resultat från domslut, tillfredsställande lösningar på iakttagelser vid kontroller, framläggande av finansieringsplaner för programmen som ändrats av övervakningskommittéerna).

3) Avslutningsdatum för ett antal program har av berättigade skäl senarelagts. Detta gäller särskilt Italien och förklarar varför (punkt 2.6) en betydande del av de utestående åtagandena berör denna medlemsstat.

Av revisionsrättens siffror framgår att både antalet oavslutade åtgärder och utestående åtaganden minskat betydligt under 1997. Som revisionsrätten påpekar kvarstår bara att utbetala återstoden (20 %) av den sista årliga delbetalningen för det fleråriga operativa programmet. Dessutom ger antalet utestående åtaganden inte en rättvis bild av det belopp som kommissionen är skyldig medlemsstaterna. Om de anslag som avsatts för programmen inte utnyttjas kan det i många fall innebära att det blir nödvändigt med uppbörd eller att frigöra medel. Kommissionen förstärker sin insats för att avsluta alla åtgärder som rimligtvis kan avslutas på grundval av tillgänglig dokumentation. Under de sex första månaderna 1998 avslutades till exempel ytterligare 48 projekt samt 75 program och det totala antalet utestående åtaganden minskades med 220 miljoner ecu. Utestående åtaganden utgör nu endast cirka 3 % av de totala anslagen till ERUF av de program som beviljades innan 1994, eller värdet av ungefär sex veckors åtaganden för de nuvarande programmen för 1994 99.

3. IAKTTAGELSER GÄLLANDE AVSLUTNINGSPROCESSEN

Förseningar

Allmänna kommentarer

3.2 3.4. Som revisionsrätten anger i punkt 2.1 föreskrivs det att kommissionen om den mottagit en godtagbar ansökan "som en allmän regel" skall utföra betalningarna inom två månader. Det finns således ingen absolut tidsfrist för dessa betalningar. Kommissionen är emellertid medveten om de problem som kan uppstå på grund av sena betalningar av åtgärderna och gör sitt bästa för att påskynda dessa. Överlappningen av finansiella transaktioner vid på varandra följande programperioder är oundviklig på grund av bestämmelserna och det är nödvändigt att strukturfondsförvaltningsorganen i medlemsstaterna kan handskas med denna situation och i synnerhet att de kan lämna den dokumentation som krävs för att kunna avsluta programmen.

Förseningar när det gäller medlemsstaternas inlämning av de första avslutsdokumenten

3.5. Kommissionen gör regelbundet medlemsstaterna uppmärksamma på nödvändigheten av att lägga fram den dokumentation som krävs för att kunna avsluta programmen.

3.6. Skriftliga anteckningar av telefonkontakter eller möten med medlemsstaterna eller att framställa det slags dokument som revisionsrätten omnämner behöver inte nödvändigtvis innebära ett gott utnyttjande av kommissionens begränsade personalresurser.

Åtminstone sedan 1995 har kontakter funnits med Förenade kungarikets myndigheter på varierande nivåer angående avslutningen av 1989 1993 års program. Till exempel skickades ett brev från handels- och industriministeriet till kommissionen i januari 1996 där ministeriet åtog sig att överlämna alla utestående slutrapporter senast i april 1996. En omfattande skriftväxling angående slutrapporterna har ägt rum med de nationella och de regionala myndigheterna i Förenade kungariket. Ett antal möten har också hållits med departementen. Ofta har kommissionens företrädare tagit upp samma frågor på övervakningskommittéernas möten.

3.7. b) Enligt kommissionens uppfattning kommer tillämpningen av förordning (EG) nr 2064/97 och de bestämmelser för stödberättigande som antogs i april 1997 tillsammans med medlemsstaternas ökade användning av årsrapportsmodellen (se kommissionens svar på punkterna 6.34 6.36 i årsrapporten för 1996) att förbättra kvaliteten på avslutsdokumenten betydligt och möjliggöra snabbare programavslut.

Det bör påpekas att det i den nya allmänna förordning som kommissionen föreslår för kommande programperiod fastställs hur innehållet i års- och slutrapporterna skall vara utformade (artikel 36).

Förseningar i hanteringen av ansökningar om utbetalning av återstående medel

3.9. 3.12. Av de skäl som anges i det fjärde stycket i svaret på punkt 1.1 1.3. kan kommissionen inte bilda sig en uppfattning om de särskilda resultaten från revisionsrättens stickprov. Kommission medger emellertid att programavsluten i många fall tar lång tid. Det beror delvis på de begränsade personalresurser som kan avsättas till uppgiften och delvis på bristerna i medlemsstaternas avslutsdokumentation som måste tas upp med de berörda myndigheterna.

Kommissionen hänvisar också till revisionsrättens iakttagelse i punkt 6.40 i årsrapporten för 1996 att det är vid tidpunkten för programmets avslutande som risken finns att de icke stödberättigade utgifterna i medlemsstaternas redovisning ändå slutligen blir medfinansierade genom gemenskapens budget. Därför är det nödvändigt att kommissionen genomför ett betydande antal kontroller.

De problem som kan uppstå vid dessa kontroller kan endera medföra en formell begäran till de nationella myndigheterna om klargöranden eller ofta bara en informell begäran till de ansvariga tjänstemännen vid de nationella myndigheterna. Det faktum att skriftliga noteringar inte förs över sådana förfrågningar innebär inte att problemen inte tagits upp med medlemsstaterna under talrika informella kontakter mellan de berörda avdelningarna.

I fallet med Italien har kommissionen särskilt försäkrat sig om att oavslutade åtgärder kommer att avslutas så snart som möjligt trots att genomförandet kommer att bli komplicerat.

Kontroller i medlemsstaterna

Betydelsen av kommissionens kontroller

3.13. Kommissionen kan inte garantera att alla dess betalningar är korrekta eftersom de grundas på styrkta utgiftsredovisningar från medlemsstaterna som kan innehålla utgifter som inte är stödberättigade trots att kommissionen anstränger sig för att säkerställa att medlemsstaterna effektivt uppfyller sina förpliktelser för en sund ekonomisk styrning och kontroll av strukturfondsprogrammen.

3.14. Kommissionen utför så många kontroller på plats som dess resurser tillåter. Vid dessa kontroller kan det inte säkerställas att det inte förekommer oegentligheter. De leder emellertid till en korrigering av de oegentligheter som upptäcks.

Kontrollrapporter

3.15. De berörda avdelningarna försöker förbättra dokumentationen i samband med kontrollerna på plats och arbetar också för att ta fram den snabbare. Kontrollrapporterna från generaldirektorat XVI skall bara innehålla nödvändig information: syftet med kontrollen, en kort beskrivning av åtgärderna, resultat och rekommendationer.

Med tanke på de medfinansierade åtgärdernas och mottagarnas mångfald, antal och geografiska spridning är det svårt för två tjänstemän att under en veckolång kontroll bilda sig en uppfattning om medlemsstaternas förvaltningssystem. I sådana fall begränsar generaldirektorat XVI sina iakttagelser till problem, inklusive systemaspekter, som genom kontrollen försetts med tillräckligt dokumentunderlag.

Hur iakttagelser vid kontrollerna beaktas

3.16. Kommissionen gör en uppföljning av alla problem som rapporteras i syfte att korrigera dem eller begära att medlemsstaterna korrigerar dem innan programmet i fråga avslutas. Detta förfarande är ofta besvärligt beroende på tillgången på information om problemet och på de nationella myndigheternas och stödmottagarnas reaktioner. I artikel 7 i förordning (EG) nr 2064/97 föreskrivs hur medlemsstaterna skall säkerställa att uppenbara oegentligheter som inrapporterats skall utredas och handläggas på ett tillfredsställande sätt.

Oegentligheter som uppmärksammas av UCLAF leder ofta till långvariga rättsfall. Omvänt kan ett stort antal problem som identifierats av kommissionen snabbt korrigeras utan formell skriftväxling med de nationella myndigheterna.

Det är emellertid sant att kommissionen stöter på svårigheter och förseningar i samband med revisionsrättens preliminära granskningsresultat som ingår i de "sektorskrivelser" som överlämnas till medlemsstaterna för kommentarer. Kommissionen mottar kopior på sådana skrivelser och av medlemsstaternas svar men den skulle också vilja bli informerad om revisionsrättens slutliga ståndpunkt i dessa fall, och diskuterar för närvarande denna möjlighet med revisionsrätten.

3.17. Enligt bestämmelserna bör en delvis avslutning av ett program normalt sett inte äga rum. I vissa undantagsfall där medlemsstaterna till exempel lägger fram klara bevis på förseningar av rättslig art som påverkar vissa projekt som ingår i ett program har kommissionen antagit ett beslut som gör det möjligt att avsluta resten av programmet.

3.18. Som framgår av svaren på punkt 1.1 1.3 görs ofta finansiella korrigeringar utan att kommissionen behöver fatta ett formellt beslut enligt artikel 24. Kommissionen har föreslagit en ny rättslig grund för finansiella korrigeringar för kommande programperiod.

3.19. a) De spanska myndigheterna underrättades informellt av generaldirektorat XVI på ett tidigt stadium om kontrollresultaten. De kunde därför följa upp problemen och överlämna korrigerad dokumentation till kommissionen i juni 1996. På grundval av denna kunde kommissionen avsluta programmet i juli 1996. Kommission har nu tagit del av de spanska myndigheternas svar på revisionsrättens iakttagelser. De nationella myndigheternas synpunkter avviker från revisionsrättens varför kommissionen har för avsikt att diskutera fallet med den senare innan en slutlig ståndpunkt tas.

Kommissionen vill emellertid påpeka att fallet förmodligen inte har någon inverkan på gemenskapens budget på grund av att medlemsstaten i betydande omfattning överskridit anslagen för programmet. Enligt de finansiella planerna uppgick de utgifter som ERUF skulle medfinansiera till 439 miljoner ecu och de redovisade utgifterna till 470 miljoner ecu. Skillnaden på 31 miljoner ecu som inte medfinansierades av ERUF kan vara tillräcklig för att kompensera dessa misstag. Kommissionen kommer emellertid att göra exakta beräkningar av delprogrammen först efter att den mottagit den korrigerade utgiftsredovisningen.

b) De tyska myndigheterna har lämnat tillräcklig dokumentation till revisionsrätten för att kunna stämma av beloppen i slutrapporten med dem som anges i den slutliga utgiftsredovisningen. Se också svaret i punkt 3.21.b ovan.

c) Redovisningen av denna kontroll är inte avslutad och en påminnelse överlämnades till de nationella myndigheterna den 21 januari 1998. Om det skulle bli nödvändigt att vidta ändringar av redan utbetalade bidrag från ERUF efter att de begärda uppgifterna mottagits kommer lämpliga justeringar att göras.

De redovisade utgifterna för de delprogram som omfattas av problemen är mycket högre än de medfinansierade belopp som angetts i programmets finansplaner. Sannolikheten att någon finansiell korrigering kommer att bli nödvändig är därför begränsad.

3.20. Förseningar vad gäller inlämningar av kontrollrapporter beror såväl på de kontrollerande avdelningarnas arbetsbörda som på behovet av att, i vissa fall, genomföra ytterligare en kontroll innan slutsatser dras.

Händelser efter avslutandet

3.21. a) Förenade kungariket: Kommissionen har påmint Förenade kungarikets myndigheter om kravet att lägga fram en reviderad utgiftsredovisning.

b) Tyskland: Kommissionen kommer att uppmana delstatsmyndigheterna att överlämna slutsatserna från sina kontroller och eventuellt en korrigerad utgiftsredovisning.

3.22. Om villkoren för beviljande av stöd inte följs enligt den tyska "Gemeinschaftsaufgabe" kan hela stödet eller delar av det krävas tillbaka. I sådana fall skall de nationella myndigheterna lägga fram en korrigerad utgiftsredovisning till kommissionen så att den kan vidta nödvändiga justeringar av det utbetalda gemenskapsstödet, även efter programmets avslut.

3.23. Dokumentationskravet i artikel 23 i förordning (EEG) nr 4253/88 utgör ett minimum. Medlemsstaterna kan och bör vid behov fastställa strängare nationella bestämmelser.

4. SLUTSATS

4.1 4.2. Kommissionen medger att det finns utrymme för förbättringar, särskilt vad gäller den tid som ibland krävs för att avsluta ett program. Den understryker emellertid att förseningarna vad gäller avslutet av 1989 1993 års program framförallt uppstod på grund av berättigade förlängningar av programperioden och på grund av brist på sådan dokumentation (eller tillfredsställande dokumentation) från medlemsstaterna som var nödvändig för avslutningen. Bristande personalresurser inom kommissionen och troligtvis också i medlemsstaterna är också ett återkommande problem.

4.3. a) Kommissionen anser att den modell för årsrapport (som också ligger till grund för slutrapporterna) som lämnats till medlemsstaterna och tillämpningen av artikel 8 i förordning (EG) nr 2064/97, som föreskriver att ett revisionsutlåtande skall lämnas av en oberoende person eller organisation till kommissionen vid programmets avslut, avsevärt kommer att förbättra kvaliteten på avslutsdokumenten och möjliggöra en snabbare behandling.

b) Under normala förhållanden har medlemsstaterna redan den dokumentation som krävs. Kommissionen lämnar ytterligare klargöranden som medlemsstaterna begär i samband med avslutsberäkningarna och slutbetalningen.

c) Kommissionen genomför i vissa fall delvisa avslut men enligt bestämmelserna skall programmen under normala förhållanden avslutas i sin helhet.

4.4. Kommissionen delar revisionsrättens åsikt att resultaten från kontroller på plats borde meddelas till medlemsstaterna så fort som möjligt. Ett av huvudsyftena med de protokoll som slutits mellan kommissionens styrekonom och medlemsstaternas revisionsavdelningar är att förbättra samarbetet, särskilt genom att lämna snabbare och mer komplett information om resultaten från kontrollerna på plats. De regelbundna bilaterala möten som hålls med medlemsstaterna inom ramen för protokollen utgör ett forum för att diskutera dessa resultat. Dessutom håller generaldirektoratet för ekonomistyrning för närvarande på att utveckla de redskap som behövs för att rationalisera förberedelserna och genomförandet av kontrollerna på plats samt rapporter från dessa kontroller. Användningen av dessa redskap bör möjliggöra en snabbare överföring av resultaten till medlemsstaterna.

Kommissionens förslag till nya förordningar för den kommande programperioden inkluderar formella bestämmelser för ett utvidgat samarbete mellan medlemsstaterna och kommissionen vad gäller ekonomistyrning, med särskild hänvisning till kontroller på plats.

4.5. I kommissionens förordning (EG) nr 2064/97 föreskrivs de nödvändiga stegen för att medlemsstaterna skall kunna säkerställa en korrekt ekonomistyrning: systemgranskningar, kontroller på plats, tillfredsställande lösningar på problem, årlig rapportering till kommissionen och framläggande av ett oberoende revisionsutlåtande med en övergripande bedömning beträffande giltigheten av begäran om slutlig utbetalning och slutlig utgiftsredovisning. Kommissionen förbehåller sig rätten att utföra egna kontroller vid avsluten men betonar att det primära ansvaret för att säkerställa att avsluten genomförs på ett korrekt sätt ligger hos medlemsstaterna.

4.6. Kommissionens förslag till förordning för den nya programperioden inkluderar väsentliga förbättringar vad gäller finansiella korrigeringar. Gällande bestämmelser och förfaranden gör det möjligt för kommissionen att utföra nödvändig uppbörd efter programmets avslut.