KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2021/2239

av den 15 december 2021

om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa storskaliga vindkraftstorn av stål med ursprung i Folkrepubliken Kina

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (1), särskilt artikel 9.4, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDE

1.1. Inledande

(1) Den 21 oktober 2020 inledde Europeiska kommissionen (kommissionen) en antidumpningsundersökning beträffande import av vissa vindkraftstorn av stål (den undersökta produkten) med ursprung i Folkrepubliken Kina (det berörda landet eller Kina) på grundval av artikel 5 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 (grundförordningen). Kommissionen offentliggjorde ett tillkännagivande om inledande i Europeiska unionens officiella tidning (2) (tillkännagivandet om inledande).

(2) Kommissionen inledde undersökningen till följd av ett klagomål som ingavs den 9 september 2020 av European Wind Tower Association (klaganden eller EWTA). Klagomålet ingavs för unionsindustrins räkning avseende vindkraftstorn av stål i den mening som avses i artikel 5.4 i grundförordningen. Klagomålet innehöll bevis för dumpning och därav följande väsentliga skada som var tillräcklig för att motivera inledandet av en undersökning.

1.2. Berörda parter och synpunkter på inledandet av undersökningen

(3) I tillkännagivandet om inledande uppmanades berörda parter att ta kontakt med kommissionen för att delta i undersökningen. Kommissionen informerade även specifikt klaganden, andra kända tillverkare i unionen, de kända exporterande tillverkarna, de kinesiska myndigheterna och kända användare/importörer om att undersökningen skulle inledas och bjöd in dem att delta.

(4) Berörda parter gavs möjlighet att lämna synpunkter på inledandet av undersökningen och att begära att bli hörda av kommissionen och/eller förhörsombudet för handelspolitiska förfaranden. Kommissionen hörde tre användare i mars 2021.

(5) I sina synpunkter på inledandet av undersökningen hävdade den kinesiska industriorganisationen China Chamber of Commerce for Import & Export of Machinery & Electronic Products (CCCME) att klaganden underlåtit att lämna en meningsfull sammanfattning av de konfidentiella uppgifter som användes i klagomålet, särskilt när det gäller bilagorna 2.1–2.4 till klagomålet. Enligt CCCME hindrade den överdrivna användningen av konfidentiella uppgifter parten från att förstå situationen under undersökningsperioden. Parten upprepade dessa påståenden i sina synpunkter och när den hördes efter det preliminära skedet.

(6) Kommissionen noterade att klaganden i respektive bilagor endast uppgav att företagsspecifika uppgifter som omsättning, vinst, produktions- och försäljningsvolym för varje företag som lämnade sina uppgifter till sammanställningen av klagomålet var konfidentiella. De aggregerade siffrorna för varje indikator lämnades i den icke-konfidentiella versionen av klagomålet. I motsats till CCCME:s påståenden var uppgifterna i den icke-konfidentiella versionen av klagomålet därmed tillräckliga för att CCCME skulle kunna lämna detaljerade synpunkter på beräkningen av skademarginalen i klagomålet. Som svar på CCCME:s synpunkter hävdade EWTA själv också att det stred mot unionstillverkarnas intresse att lämna ut detaljerade uppgifter om sina individuella resultat, till och med indexerade sådana, under skadeundersökningsperioden (3). Kommissionen avvisade därmed påståendet.

1.3. Stickprovsförfarande

(7) I sitt tillkännagivande om inledande meddelade kommissionen att den övervägde att göra ett urval av de berörda parterna i enlighet med artikel 17 i grundförordningen.

1.3.1. Stickprovsförfarande avseende unionstillverkare

(8) I tillkännagivandet om inledande meddelade kommissionen att den hade gjort ett preliminärt urval av unionstillverkare. Kommissionen gjorde urvalet på grundval av unionstillverkarnas rapporterade produktions- och försäljningsvolym i unionen i samband med analysen av representativiteten innan undersökningen inleddes, och även med hänsyn till deras geografiska belägenhet. Urvalet bestod av tre unionstillverkare i två olika medlemsstater, som stod för omkring 38 % av den uppskattade försäljnings- och produktionsvolymen i unionen av den likadana produkten i inledningsskedet. Kommissionen inbjöd berörda parter att lämna synpunkter på det preliminära urvalet. Ingen part lämnade några synpunkter.

(9) Det preliminära urvalet med tre unionstillverkare ansågs därför vara representativt för unionsindustrin och bekräftades som det slutliga urvalet.

(10) CCCME och den europeiska vindkraftsammanslutningen, WindEurope, ifrågasatte klagandenas representativitet långt efter det att tidsfristen för att lämna synpunkter på urvalet av unionstillverkare hade löpt ut. Dessa parters synpunkter kunde inte ändra beslutet om urvalet av unionstillverkare och avvisades.

1.3.2. Stickprovsförfarande avseende importörer

(11) En part som påstod sig vara en icke-närstående importör lämnade i samband med inledandet de uppgifter som specificerades i tillkännagivandet om inledande och samtyckte till att ingå i urvalet. Denna part visade sig ingå i en koncern vars huvudsakliga intressen är likvärdiga med de för en användare av vindkraftstorn av stål. Kommissionen beslutade därför att något stickprovsförfarande inte var nödvändigt. Inga synpunkter inkom på detta beslut.

1.3.3. Stickprovsförfarande avseende exporterande tillverkare i Kina

(12) För att avgöra om ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i så fall göra ett urval bad kommissionen alla kända exporterande tillverkare i Kina att lämna de upplysningar som angavs i tillkännagivandet om inledande. Kommissionen bad dessutom Kinas delegation vid Europeiska unionen att identifiera och/eller kontakta eventuella andra exporterande tillverkare som skulle kunna vara intresserade av att delta i undersökningen.

(13) Sju tillverkare i det berörda landet lämnade den begärda informationen och samtyckte till att ingå i urvalet. Endast sex av dem exporterade vindkraftstorn av stål till unionen under undersökningsperioden. I enlighet med artikel 17.1 i grundförordningen gjorde kommissionen ett urval bestående av tre exporterande tillverkare på grundval av den största representativa exportvolym till unionen som rimligen kunde undersökas inom den tid som stod till förfogande. Det preliminära urvalet bestod av företagen Chengxi Shipyard Co., Ltd. (Chengxi Shipyard), CS WIND China Co., Ltd. (CS Wind) och Suzhou Titan New Energy Technology Co., Ltd. (Suzhou Titan). I enlighet med artikel 17.2 i grundförordningen genomfördes samråd med alla kända exporterande tillverkare och myndigheterna i det berörda landet om urvalet.

(14) En samarbetsvillig exporterande tillverkare lämnade synpunkter på det preliminära urvalet. Företaget Penglai Dajin Offshore Heavy Industry Co., Ltd. (Penglai Dajin) bad att få ingå i urvalet och menade att det preliminära urvalet inte var representativt av flera skäl. För det första hävdade företaget att urvalet inte var geografiskt representativt, eftersom alla företag som ingick i urvalet var belägna i Jiangsu-provinsen. För det andra påpekade Penglai Dajin att ett av företagen i urvalet är ett statligt ägt företag och ett annat är ett dotterbolag till ett utländskt företag. För det tredje hävdade företaget att det, till skillnad från vissa av de exporterande tillverkare som ingick i urvalet och som hade en komplicerad koncernstruktur, rimligen kunde undersökas inom den tid som stod till förfogande. Slutligen hävdade Penglai Dajin att två av de exporterande tillverkare som ingick i urvalet inte var representativa med avseende på deras tillverkning, eftersom de endast tillverkade ståltorn med stora diametrar.

(15) Kommissionen noterade att det preliminära urvalet, i enlighet med artikel 17 i grundförordningen, omfattade företag med den största representativa produktions-, försäljnings- eller exportvolym som rimligen kunde undersökas inom den tid som stod till förfogande. Dessutom framförde Penglai Dajin inga tvingande skäl till varför man borde ersätta någon av de exporterande tillverkare som ingick i det preliminära urvalet. Kommissionen avvisade följaktligen Penglai Dajins begäran och bekräftade urvalet.

(16) En av de exporterande tillverkare som ingick i urvalet, företaget CS Wind, drog kort därefter tillbaka sitt samarbete. Kommissionen noterade detta beslut och underrättade företaget om sin avsikt att fastställa potentiella antidumpningstullar för detta företag i enlighet med artikel 18 i grundförordningen. Dessutom informerade kommissionen Kinas delegation om situationen.

(17) Därefter kompletterade kommissionen urvalet av exporterande tillverkare genom att lägga till företaget Penglai Dajin, som var nästa företag bland de som var samarbetsvilliga i fråga om exportvolym och rimligen kunde undersökas med hänsyn till tidsfristerna.

1.4. Enskild undersökning

(18) Inledningsvis begärde fyra av de kinesiska exporterande tillverkare som lämnade in stickprovsformuläret enskild undersökning enligt artikel 17.3 i grundförordningen. På dagen för inledandet gjorde kommissionen frågeformulären tillgängliga på internet (4). När kommissionen tillkännagav urvalet informerade den de exporterande tillverkare som inte ingick i urvalet om att de måste lämna in ett svar på frågeformuläret om de ville undersökas enskilt. Inget av företagen besvarade dock frågeformuläret. Därför beviljades ingen enskild undersökning.

1.5. Svar på frågeformulär

(19) Kommissionen skickade ett frågeformulär till den kinesiska regeringen om förekomsten av betydande snedvridningar i Kina i den mening som avses i artikel 2.6a b i grundförordningen.

(20) Frågeformulären för unionstillverkare, icke närstående importörer, användare och exporterande tillverkare gjordes tillgängliga av kommissionen på internet (5) på inledandedagen. Berörda parter uppmärksammades i tillkännagivandet om inledande om var frågeformulären kunde hittas, liksom när kommissionen tillkännagav urvalet eller dess beslut om att överge stickprovsförfarandet.

(21) Svar på frågeformuläret inkom från de tre exporterande tillverkare som ingick i urvalet, tre unionstillverkare som ingick i urvalet och två användare. Inget svar inkom från den kinesiska regeringen. Kommissionen underrättade därefter den kinesiska regeringen om sin avsikt att tillämpa artikel 18 i grundförordningen när det gäller att fatta provisoriska avgöranden om förekomsten av betydande snedvridningar.

(22) Med tanke på den pågående covid-19-pandemin och de isoleringsåtgärder som infördes av olika medlemsstater och tredjeländer kunde kommissionen inte utföra några kontrollbesök i enlighet med artikel 16 i grundförordningen. I stället korskontrollerade kommissionen alla uppgifter som parterna översänt på distans i linje med tillkännagivandet om konsekvenserna av utbrottet av covid-19 för antidumpnings- och antisubventionsundersökningar (6).

(23) Kommissionen inhämtade alla uppgifter som den ansåg var nödvändiga för ett avgörande i fråga om dumpning, skada och unionens intresse. Den genomförde i detta sammanhang korskontroller på distans hos följande företag/parter: Unionstillverkare och deras intresseorganisation — GRI Renewable Industries S.L., Madrid, Spanien — Welcon A/S, Give, Danmark — Windar Renovables S.L, Avilés, Spanien — EWTA, Bryssel, Belgien Användare — GE Wind Energy GmbH, Salzbergen, Tyskland (GE) — Vestas Wind Systems A/S, Århus N, Danmark och närstående företag (Vestas) Exporterande tillverkare i Kina — Chengxi Shipyard Co., Ltd., Jiangyin City och dess närstående inhemska tillverkare CSSC Guangxi Shipbuilding & Offshore Engineering Co., Ltd., Qinzhou City — Penglai Dajin Offshore Heavy Industry Co., Ltd., Penglai och dess närstående inhemska tillverkare Liaoning Dajin Heavy Industry Corporation, Fuxin — Suzhou Titan New Energy Technology Co., Ltd., Taicang City och dess närstående inhemska tillverkare Baotou Titan Wind Power Energy Equipment Co., Ltd., Baotou Rare Earth High-tech Zone och Heze Titan New Energy Equipment Co., Ltd., Heze City

1.6. Undersökningsperiod och skadeundersökningsperiod

(24) Undersökningen av dumpning och skada omfattade perioden från den 1 juli 2019 till den 30 juni 2020 (undersökningsperioden eller UP i tabeller). Undersökningen av de utvecklingstendenser som är relevanta för bedömningen av skada omfattade perioden från den 1 januari 2017 till slutet av undersökningsperioden (skadeundersökningsperioden).

1.7. Beslut att inte införa provisoriska åtgärder

(25) I enlighet med artikel 7.1 i grundförordningen var tidsfristen för införande av provisoriska åtgärder den 18 juni 2021. Den 21 maj 2021 underrättade kommissionen i enlighet med artikel 19a.2 i grundförordningen de berörda parterna om sin avsikt att inte införa provisoriska åtgärder.

(26) Den 18 juni 2021 bekräftade kommissionen sitt beslut att inte införa provisoriska åtgärder och gav de berörda parterna möjlighet att lämna ytterligare uppgifter och/eller att höras. CCCME begärde att höras och lämnade synpunkter. De synpunkter och påståenden som framfördes under hörandet och i inlagan tas upp i respektive avsnitt i denna förordning.

(27) Eftersom inga provisoriska antidumpningsåtgärder infördes registrerades ingen import.

1.8. Efterföljande förfarande

(28) Kommissionen fortsatte att inhämta och kontrollera alla uppgifter som den ansåg nödvändiga för de slutgiltiga undersökningsresultaten. För att komma fram till sina slutgiltiga undersökningsresultat beaktade kommissionen de berörda parternas synpunkter.

(29) Kommissionen underrättade alla berörda parter om de viktigaste omständigheter och överväganden på grundval av vilka den avsåg att införa en slutgiltig antidumpningstull på import av vindkraftstorn av stål med ursprung i Kina (det slutliga utlämnandet av uppgifter). Alla parter beviljades en tidsfrist inom vilken de kunde lämna synpunkter på det slutliga utlämnandet av uppgifter.

(30) Parter som begärde att bli hörda gavs även möjlighet till detta. Den 23 september 2021 hördes EWTA. Den 27 september 2021 hördes CCCME och Suzhou Titan.

(31) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter och under det ovannämnda hörandet med kommissionens avdelningar upprepade CCCME sitt påstående i skäl 5 ovan, om att EWTA hade använt sig av konfidentiella uppgifter i alltför hög grad. Detta avsåg inte bara de uppgifter som lämnades i klagomålet, utan även de uppgifter som lämnades till berörda parter i samband med det slutliga utlämnandet av uppgifter. När det gäller det senare konstaterade CCCME och Suzhou Titan särskilt att de uppgifter om beräkningarna av målprisunderskridandet som lämnats till de exporterande tillverkarna inte var tillräckligt detaljerade i fråga om målpriset. Chengxi Shipyard lämnade liknande synpunkter efter det slutliga utlämnandet av uppgifter. Kommissionen granskade de uppgifter som lämnats ut och, även om de unionsindustrins exakta målpriser per produkttyp inte kunde tillhandahållas av sekretesskäl, gav den de tre exporterande tillverkarna i urvalet ytterligare information om beräkningen av prisunderskridandet och målprisunderskridandet samma dag.

(32) Trots det som anförs ovan begärde CCCME och Suzhou Titan att förhörsombudet skulle ingripa mot bakgrund av i) det faktum att de ansåg att kommissionen borde kontrollera vissa uppgifter från unionsindustrin bättre (detta behandlas i skäl 307), ii) att de skulle vilja höra förhörsombudets åsikt om den källa som kommissionen hade använt för att fastställa priserna på importen från Kina av vindkraftstorn av stål (behandlas i skäl 317–318), iii) de avvikelser som konstaterats vid en jämförelse av tre inlagor från klaganden med varandra (behandlas i skäl 306–307) och iv) de betydande skillnaderna mellan dumpnings- och skademarginalerna (behandlas i skäl 292–295). Ett hörande med förhörsombudet ägde rum den 14 oktober 2021, under vilket kommissionen klargjorde dessa frågor. Förhörsombudet drog slutsatsen att rätten till försvar inte hade kränkts.

(33) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter hävdade EWTA att förfarandemässiga problem i samband med undersökningen hade skadat klagandenas rätt till försvar och möjlighet att bedöma och behandla de kinesiska exportörernas och användarnas inlagor. Enligt EWTA hade kinesiska exportörer och andra berörda parter under hela undersökningen använt sig av konfidentiella uppgifter i alltför hög grad, samtidigt som de konsekvent underlåtit att lämna meningsfulla sammanfattningar av sina konfidentiella inlagor. Detta skulle ha gjort det omöjligt för de klagande att bedöma och lämna meningsfulla synpunkter på relevanta uppgifter och påståenden i strid med deras rätt till ett korrekt förfarande.

(34) Kommissionen avvisade detta påstående, eftersom det inte var tillräckligt underbyggt. Kommissionen noterade vidare att alla uppgifter som lämnades i det känsliga formatet också lämnades in för den icke-konfidentiella ärendeakten, såvida inte utlämnandet av dessa skulle påverka den inlämnade partens sekretessintressen negativt.

(35) De synpunkter som lämnats av de berörda parterna övervägdes och togs i beaktande i denna förordning där så var lämpligt.

(36) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter hävdade flera parter att kommissionen tillfälligt borde upphäva åtgärderna enligt artikel 14.4 i grundförordningen. Klagandena och flera unionstillverkare motsatte sig att åtgärderna skulle upphävas tillfälligt. Kommissionen bekräftade mottagandet av de uppgifterna från dessa parter och påminde dem om att kommissionen, om den skulle anse det lämpligt, kan besluta att upphäva åtgärderna tillfälligt om marknadsförhållandena tillfälligt har ändrats i en sådan omfattning att det finns anledning att anta att skada inte kommer att återuppstå om åtgärderna tillfälligt upphävs och när det ligger i unionens intresse att göra detta.

2. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT

2.1. Berörd produkt

(37) Efter en översyn av produktbeskrivningen i tillkännagivandet om inledande och för att undvika eventuella missförstånd hos de nationella tullmyndigheterna ansåg kommissionen att det var lämpligt att i viss mån ändra produktbeskrivningen jämfört med hur den offentliggjordes i tillkännagivandet om inledande. Ändringarna krävde ingen ändring av tillkännagivandet och påverkade inte de berörda parterna i förfarandet. Ändringarna uttrycks nedan i kursiv stil.

(38) Den berörda produkten är vissa storskaliga vindkraftstorn av stål, även avsmalnande, och delar därav (7), monterade eller omonterade, med eller utan inbyggt fundament, med eller utan gondol och rotorblad, och som är utformade för att bära upp gondolen och rotorbladen i en vindturbin som kan generera elektricitet, både i landbaserade och havsbaserade anläggningar, på minst 1,00 megawatt (MW) och som är minst 50 meter höga, mätt från tornets bas till gondolens underdel (dvs. där tornet och gondolen sitter ihop) när de är monterade (vindkraftstorn av stål), med ursprung i Kina, som i nuläget omfattas av KN-nummer ex 7308 20 00 (Taric-nummer 7308200011), och ex 7308 90 98 (Taric-nummer 7308909811) och, när de importeras som en del av en vindturbin, som i nuläget omfattas av KN-nummer ex 8502 31 00 (Taric-nummer 8502310011 och 8502310085) (den berörda produkten).

2.2. Likadan produkt

(39) Undersökningen visade att följande produkter har samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper och samma grundläggande användningsområden: — Den berörda produkten. — Den produkt som tillverkas och säljs på den inhemska marknaden i Kina. och — Den produkt som tillverkas och säljs i unionen av unionsindustrin.

(40) Kommissionen beslutade att dessa produkter därför är likadana produkter i den mening som avses i artikel 1.4 i grundförordningen.

2.3. Invändningar gällande produktdefinitionen

(41) Vestas begärde att större vindkraftstorn av stål skulle uteslutas med motiveringen att unionsindustrin främst har kapacitet för mindre torn (8).

(42) Kommissionen konstaterade att begäran var ogrundad eftersom unionsindustrin sammantaget har produktionskapacitet för alla nödvändiga storlekar av vindkraftstorn av stål, även om inte alla unionstillverkare tillverkar samma dimensioner. Kommissionen konstaterade också att alla vindkraftstorn av stål, oavsett storlek eller importställe, har samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper, slutanvändning och utbytbarhet. Kommissionen avslog därför begäran om uteslutande.

(43) CCCME hävdade att på grund av produktdefinitionens bredd kunde den produkt som tillverkas och säljs på den inhemska marknaden i Kina och den produkt som tillverkas och säljs i unionen av unionsindustrin inte anses vara likadana produkter. Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter begärde CCCME att produktdefinitionen skulle begränsas på grund av de olika regler och subventioner som förekom i unionen för höga jämfört med låga torn, och på grund av att man förväntade sig att vindkraftstornen av stål skulle bli högre. CCCME lade inte fram några bevis för vilka tornmodeller som borde uteslutas eller för de tekniska egenskaperna hos de torn som i dess mening borde uteslutas.

(44) Påståendet ovan avvisas. Kommissionen noterade att det är naturligt att det finns olika modeller eller typer i en produktgrupp. Vid beräkningen av prisunderskridande, målprisunderskridande och dumpning speglas produktsmångfalden och eventuella resulterande skillnader i tillverkningskostnader och priser fullt ut i produktkontrollnumret. Såsom nämns i avsnitt 2.2 konstaterade kommissionen att alla vindkraftstorn av stål har samma grundläggande fysiska och tekniska egenskaper, slutanvändning och utbytbarhet, vilka är de relevanta faktorerna för fastställandet av den berörda produkten.

3. DUMPNING

3.1. Förfarande för fastställande av normalvärdet enligt artikel 2.6a i grundförordningen

(45) Eftersom det fanns tillräcklig bevisning tillgänglig vid inledandet av undersökningen som visar på att det föreligger betydande snedvridningar i den mening som avses i artikel 2.6a b i grundförordningen vad gäller Kina, ansåg kommissionen det vara lämpligt att inleda en undersökning med beaktande av artikel 2.6a i grundförordningen.

(46) För att samla in de uppgifter som var nödvändiga för en eventuell tillämpning av artikel 2.6a i grundförordningen uppmanade kommissionen därför alla exporterande tillverkare i Kina, i tillkännagivandet om inledande, att lämna uppgifter rörande de insatsvaror som används för att tillverka vindkraftstorn av stål. Fem exporterande tillverkare lämnade de relevanta uppgifterna.

(47) För att erhålla de uppgifter som kommissionen ansåg vara nödvändiga för sin undersökning av de påstådda betydande snedvridningarna skickade kommissionen ett frågeformulär till den kinesiska regeringen. I punkt 5.3.2 i tillkännagivandet om inledande uppmanade kommissionen dessutom alla berörda parter att inom 37 dagar efter det att tillkännagivandet offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning lämna synpunkter och uppgifter samt lägga fram bevisning till stöd för dessa med avseende på tillämpningen av artikel 2.6a i grundförordningen. den kinesiska regeringen besvarade inte frågeformuläret inom tidsfristen. Därefter informerade kommissionen den kinesiska regeringen om att den skulle använda tillgängliga uppgifter i den mening som avses i artikel 18 i grundförordningen för att fastställa förekomsten av betydande snedvridningar i Kina.

(48) De exporterande tillverkarna Chengxi Shipyard och Suzhou Titan samt industriorganisationen CCCME kommenterade tillämpningen av artikel 2.6a i grundförordningen i sina synpunkter på den första noteringen om källorna till fastställandet av normalvärdet den 1 december 2020. De upprepade sina påståenden i sina synpunkter på den andra noteringen om källorna till fastställandet av normalvärdet av den 8 april 2021. Dessa synpunkter behandlas i avsnitt 3.2.1 i denna förordning.

(49) I tillkännagivandet om inledande anger kommissionen även att den mot bakgrund av den tillgängliga bevisningen kan behöva välja ett lämpligt representativt land i enlighet med artikel 2.6a a i grundförordningen för att fastställa normalvärdet baserat på icke-snedvridna priser eller referensvärden.

(50) Den 1 december 2020 informerade kommissionen de berörda parterna genom en notering (den första noteringen) (9) om de källor som den avsåg att använda för att fastställa normalvärdet. I den noteringen tillhandahöll kommissionen en förteckning över alla produktionsfaktorer, t.ex. råvaror, arbetskraft och energi, som användes vid tillverkningen av den berörda produkten. På grundval av de kriterier som låg till grund för valet av icke-snedvridna priser eller referensvärden uppgav kommissionen även ett antal möjliga representativa länder, nämligen Mexiko, Sydafrika och Turkiet. Kommissionen mottog synpunkter på den första noteringen från de två utvalda exporterande tillverkarna Chengxi Shipyard (10) och Suzhou Titan (11), CCCME (12) liksom användaren Vestas (13). Synpunkterna behandlades i den andra noteringen om källorna till fastställandet av normalvärdet och sammanfattas också i avsnitt 3.2.2 i denna förordning.

(51) Den 8 april 2021 informerade kommissionen de berörda parterna genom en andra notering (den andra noteringen) (14) om de källor som den avsåg att använda för att fastställa normalvärdet om att den hade identifierat Mexiko som det bäst lämpade representativa landet. Den underrättade också berörda parter om att den skulle fastställa försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst på grundval av tillgängliga uppgifter för företagen Arcosa Industries de México, S. de R.L. de C.V. och Speco Wind Power, S.A. de C.V., tillverkare i det representativa landet. Kommissionen mottog synpunkter på den andra noteringen från Chengxi Shipyard (15), Suzhou Titan (16) och CCCME (17). Dessa synpunkter behandlas i avsnitt 3.2.2 i denna förordning.

3.2. Normalvärde

3.2.1. Förekomst av betydande snedvridningar

(52) I den senaste tidens undersökningar av stålsektorn i Kina (18) – eftersom stål är den huvudsakliga produktionsfaktorn för vindkraftstorn – har kommissionen upptäckt att det har föreligger betydande snedvridningar i den mening som avses i artikel 2.6a b i grundförordningen. Kommissionen konstaterade i denna undersökning att det på grundval av tillgänglig bevisning även var lämpligt att tillämpa artikel 2.6a i grundförordningen.

(53) I samband med dessa undersökningar upptäckte kommissionen betydande statligt inflytande i Kina som medför en snedvridning av den effektiva tilldelningen av resurser i linje med marknadsprinciperna (19). Kommissionen drog särskilt slutsatsen att inom sektorn för stål, dvs. den sektor som producerar den viktigaste råvaran för tillverkning av den produkt som översynen gäller, äger den kinesiska regeringen inte bara fortfarande en stor andel av företagen i den mening som avses i artikel 2.6a b första strecksatsen i grundförordningen (20), utan den kinesiska regeringen kan också påverka priser och kostnader genom statlig närvaro i företagen i den mening som avses i artikel 2.6a b andra strecksatsen i grundförordningen (21). Kommissionen fann dessutom att statens närvaro och ingripande på finansmarknaderna och i tillhandahållandet av råvaror och insatsvaror har en ytterligare snedvridande effekt på marknaden. Generellt sett leder planeringssystemet i Kina till att resurser koncentreras till sektorer som den kinesiska regeringen har utsett till strategiska eller på annat sätt politiskt viktiga, i stället för att resurserna fördelas enligt marknadskrafterna (22). Kommissionen drog dessutom slutsatsen att den kinesiska konkurs- och egendomsrätten inte fungerar som den ska i den mening som avses i artikel 2.6a b fjärde strecksatsen i grundförordningen, vilket ger upphov till snedvridningar, särskilt när insolventa företag hålls flytande och vid fördelningen av markanvändningsrättigheter i Kina (23). Likaledes fann kommissionen snedvridningar av lönekostnaderna i stålsektorn i den mening som avses i artikel 2.6a b femte strecksatsen i grundförordningen (24), samt snedvridningar på finansmarknaderna i den mening som avses i artikel 2.6a b sjätte strecksatsen i grundförordningen, särskilt med avseende på företagens tillgång till kapital i Kina (25).

(54) Klagomålet innehöll uppgifter om snedvridningarna inom stålsektorn, särskilt om den trettonde femårsplanen för stål och förmånsbehandlingen av de företag som är verksamma inom stålindustrin. Klagomålet innehöll dessutom en omfattande förteckning över statsägda företag som tillverkar vindkraftstorn av stål, inklusive följande kinesiska tillverkare av originalutrustning (OEM): China Shipbuilding Industry Corporation, Dongfang Electric Corporation, Xinjiang Goldwind (inte ett statsägt företag, men där staten äger en betydande andel), Shanghai Electric (börsnoterade i Hongkong och Shanghai, och statsägd till 63 %), Dalian Huarui Heavy Industry, Taiyuan Heavy Machinery Group Co Ltd, Guodian United Power Technology Company Limited, XEMC Windpower (där majoritetsandelen ägs av provinsen Hunan och resterande andelar handlas på Shanghaibörsen), China Datang Corporation och det insolventa företaget Baoding Tianwei Baobian Electric Co. I klagomålet nämndes även Envision Energy, som är ett privat företag men som ändå beviljades en kreditlina på 50 miljoner RMB av en statligt ägd bank.

(55) Utöver de OEM-tillverkare som nämns ovan förtecknades i klagomålet dessutom följande tillverkare av vindkraftstorn i Kina: Chengxi Shipyard Co., Ltd, ett holdingdotterbolag till China State Shipbuilding Corporation och China CSSC Holdings Limited (båda företagen är statligt ägda). Beijing JINGCHENG New Energy Co., Ltd, ett dotterbolag till det statligt ägda företaget Beijing JINGCHENG Machinery Electric Holding Co., Ltd. Zhonghang Hongbo Windpower Equipment Co., Ltd, som är en strategisk partner till AVIC, Kinas största statligt ägda rymd- och försvarsföretag. China Gezhouba Group Corporation (ett statligt ägt företag). Harbin Hongguang Boiler Group Co., Ltd (ett högteknologiskt företag på statlig nivå). Jiangsu Baolong Electromechanical Manufacturing Co., Ltd, som är ett av de viktigaste företagen i Liyang, som slagit samman två tidigare statligt ägda företag. HuaDian Heavy Industries Co., Ltd, med en majoritetsandel som ägs av den statligt ägda kinesiska kommittén Assets Supervision & Administration Commission.

(56) I klagomålet nämndes dessutom det amerikanska handelsdepartementets undersökning av två kinesiska företag (CS Wind och Titan Wind) (26), som identifierade åtminstone följande allmänna politiska åtgärder som gynnade produktionssektorn direkt: Politiskt påverkad utlåning till industrin för förnybar energi, köparkredit för export, programmet ”Two Free, Three Half” för utlandsfinansierade företag, inkomstskatteförmåner för utlandsfinansierade företag baserade på deras geografiska belägenhet, lagen om företagsbeskattning, forsknings- och utvecklingsprogrammet, undantag från importtariffer och mervärdesskatt för användning av importerad utrustning, tillhandahållande av varmvalsat stål, tillhandahållande av el mot för låg ersättning, stödfonder för uppförande av projektinfrastruktur som tillhandahålls av den administrativa kommittén i Lianyungangs zon för ekonomisk och teknisk utveckling, utmärkelsen för goda resultat inom betalningen av skatter, utmärkelsen till Taicang stad för att stödja börsnoteringen av företag, utmärkelserna till Taicang stad för främjande av utvecklingen av den industriella ekonomin under treårsperioden 2010–2012, specialfonder för utveckling av vetenskap och teknik och utmärkelsen till Titan Baotou för zonen för industriell utveckling inom sällsynta jordartsmetaller och nya tekniker för utmärkta byggprojekt.

(57) I den aktuella undersökningen undersökte kommissionen huruvida det var lämpligt eller inte att använda de inhemska priserna och kostnaderna i Kina på grund av förekomsten av betydande snedvridningar i den mening som avses i artikel 2.6a b i grundförordningen. Kommissionen gjorde detta på grundval av tillgänglig bevisning i ärendet, däribland bevisningen i landsrapporten gällande Kina (rapporten) (27), som bygger på allmänt tillgängliga källor. Analysen omfattade en undersökning av det betydliga statliga inflytandet i den kinesiska ekonomin i allmänhet, men även den specifika marknadssituationen i den relevanta sektorn, som inbegriper den berörda produkten. Kommissionen kompletterade vidare dessa bevisuppgifter med sin egen undersökning av de olika kriterier som är relevanta för att bekräfta förekomsten av betydande snedvridningar i Kina.

(58) När det gäller omfattningen på kinesiska myndigheters ägarskap i den mening som avses i artikel 2.6a b första strecksatsen i grundförordningen finns det inga detaljerade uppgifter om den exakta andelen statligt ägda företag och privatägda företag bland tillverkarna av vindkraftstorn. Några stora tillverkare av vindkraftstorn i Kina, däribland Chengxi Shipyard och Fuchuan Yifan, är dock statligt ägda företag.

(59) Inom sektorn för stål, som är den huvudsakliga produktionsfaktorn för vindkraftstorn, äger den kinesiska regeringen fortfarande en stor andel av företagen. Nominellt sett uppskattas antalet statsägda företag och antalet privatägda företag vara nästan jämnt fördelat, men fyra av de fem kinesiska ståltillverkare som hör till världens tio största ståltillverkare är statsägda (28). Samtidigt som de tio största tillverkarna endast stod för omkring 36 % av industrins totala produktion 2016 satte den kinesiska regeringen samma år upp målet att konsolidera 60–70 % av ståltillverkningen till cirka tio storskaliga företag till 2025 (29). den kinesiska regeringen upprepade sin avsikt i april 2019, när den tillkännagav offentliggörandet av riktlinjer om konsolidering av stålindustrin (30). En sådan konsolidering kan medföra påtvingade sammanslagningar av lönsamma privata företag med underpresterande statsägda företag (31).

(60) Många av de största tillverkarna inom stålsektorn nämns dessutom särskilt i ”planen för anpassning och uppgradering av stålindustrin 2016–2020”. Till exempel anger det kinesiska statsägda företaget Shanxi Taiyuan Iron & Steel Co. Ltd. (TISCO) på sin webbplats att det är en järn- och ståljätte som har utvecklats till ett framstående storskaligt järn- och stålkomplex, med verksamhet inom järnmalmsutvinning, järn- och ståltillverkning, förädling, leverans och handel (32). Baosteel är ett annat stort kinesiskt statsägt företag som är verksamt inom ståltillverkningen och som ingår i den nyligen konsoliderade koncernen China Baowu Steel Group Co. Ltd (tidigare Baosteel Group och Wuhuan Iron & Steel) (33).

(61) Till följd av de statliga ingripandena i stålindustrin och den stora andelen statsägda företag inom sektorn för vindkraftstorn och stålsektorn förhindras även privatägda tillverkare att verka under marknadsförhållanden. Både offentligägda och privatägda företags verksamheter inom sektorn för vindkraftstorn bedrivs också under politisk styrning och politiskt överinseende, såsom framgår av skäl 67–74 nedan.

(62) När det gäller den kinesiska regeringens möjlighet att påverka priser och kostnader genom statlig närvaro i företag i den mening som avses i artikel 2.6a b andra strecksatsen i grundförordningen, visar följande exempel på den ovannämnda utvecklingen, där den kinesiska regeringen i allt högre grad ingriper genom statlig närvaro vid de ekonomiska aktörerna i sektorn för vindkraftstorn. Många tillverkare av vindkraftstorn framhåller uttryckligen partibyggande verksamhet på sina webbplatser, har partimedlemmar i företagsledningen och understryker att de är anslutna till KKP. Undersökningen visade på partibyggande verksamhet hos flera tillverkare av vindkraftstorn, däribland den exporterande tillverkaren Chengxi Shipyard, som ingick i urvalet. Enligt bolagsordningen för CSSC Holdings Limited, som äger 100 % av Chengxi Shipyards aktier, har partikommittén följande roll: Övervaka och säkerställa ett effektivt genomförande av partiets och statens politik i företaget […], med iakttagande av principen om tjänstemän som leds av partiet, i kombination med principen om operativ förvaltning som utförs av styrelseledamöter valda i enlighet med lagstiftningen samt med principen om operativa chefer som tillämpar mänskliga rättigheter i enlighet med lagstiftningen, säkerställer partiorganisationen förhandsarrangemang och lägger fram yttranden och förslag när det gäller kandidaterna till styrelsen eller till ledningsgruppen, eller, efter att ha gjort omfattande efterforskningar, lämnar yttranden och förslag till styrelsen och generaldirektören om befintliga kandidater, […] gör efterforskningar och diskuterar frågor med anknytning till reformering, utveckling och stabilitetmed avseende på företaget och till större verksamheter och förvaltning […] (34).

(63) När det gäller CS Wind visade undersökningen också att man ansträngde sig för att öka antalet partimedlemmar hos företaget: Det utlandsfinansierade företaget CS Wind Power Equipment (Lianyungang) Co., Ltd har mer än 150 anställda och brukade endast ha fem partimedlemmar. Genom ”integrationen av partiet och allmänheten” har företaget nu fler än 70 partimedlemmar (35).

(64) Fuchuan Yifan beskriver partikommitténs roll på följande sätt: Partimedlemmar och väsentlig personal vid olika avdelningar bedriver ett nära samarbete, ger ett fullt spelrum åt modellen med pionjärförebilder, stärker aktivt varje avdelnings faktiska styrkor, uppmuntrar personalen att uppnå framgångar och spetskompetens, använder banbrytande projekt som utgångspunkter, fokuserar på sammanhållning, övervinner svårigheter, visar upp talanger och färdigheter för att säkerställa en aktiv roll när det gäller företagets kostnadsminskning och effektivitetsvinster, inkomstökning och kapitalanskaffning etc. och även för att säkerställa att varje projekt slutförs som de ska sett till kvalitet och kvantitet (36).

(65) Vidare konstaterades partibyggande verksamhet vid de exporterande tillverkarna Penglai Dajin och Shanghai Taisheng Wind Power Equipment, som ingick i urvalet.

(66) Under undersökningen fastställde kommissionen dessutom att det fanns personliga förbindelser mellan tillverkare av vindkraftstorn och KKP. Undersökningen visade att KKP:s medlemmar arbetade i den högsta ledningen vid ett antal företag som tillverkar vindkraftstorn, däribland Chengxi Shipyard (styrelseordföranden och generaldirektören är båda medlemmar i KKP och innehar samtidigt funktioner som sekreterare och biträdande sekreterare i partikommittén), Suzhou Titan (minst en styrelseledamot är KKP-medlem), Fuchuan Yifan (styrelseordföranden och den vice styrelseordföranden är båda medlemmar i KKP och innehar samtidigt funktioner som sekreterare och biträdande sekreterare i partikommittén) och Shanghai Taisheng Wind Power Equipment (ordföranden för tillsynsnämnden är KKP-medlem).

(67) Sektorn för vindkraftstorn av stål är dessutom föremål för diskriminerande strategier som gynnar inhemska tillverkare eller som på annat sätt påverkar marknaden i den mening som avses i artikel 2.6a b tredje strecksatsen i grundförordningen.

(68) Industrin för stål, som är den huvudsakliga komponenten i vindkraftstorn, betraktas som en viktig industri av den kinesiska regeringen (37). Detta bekräftas i de många planer, direktiv och andra dokument som handlar om stål och som utfärdas på nationell, regional och kommunal nivå, såsom ”planen för anpassning och uppgradering av stålindustrin 2016–2020”. I planen anges att stålindustrin är en viktig och grundläggande sektor i den kinesiska ekonomin och en nationell hörnsten (38). De viktigaste uppgifter och mål som stakas ut i planen täcker alla aspekter av industrins utveckling (39).

(69) I den trettonde femårsplanen om ekonomisk och social utveckling (40) anges att företag som tillverkar stålprodukter i det högre marknadssegmentet ska stödjas (41). Planen inriktas även på att uppnå hållbara och tillförlitliga kvalitetsprodukter genom stöd till företag som använder teknik för ren stålproduktion, precisionsvalsning och kvalitetsförbättring (42).

(70) I den vägledande katalogen för industriell strukturanpassning (2011 års version) (2013 års ändring) (43) (katalogen) anges stålindustrin som en främjad industri.

(71) Den kinesiska regeringen vägleder dessutom sektorns utveckling med hjälp av en bred uppsättning politiska verktyg och direktiv, bland annat avseende sammansättning och omstrukturering av marknaden, råvaror, investeringar, kapacitetseliminering, produktsortiment, omlokalisering, uppgradering osv. Genom dessa och andra medel styr och kontrollerar den kinesiska regeringen praktiskt taget alla aspekter av stålsektorns utveckling och funktion (44). Det rådande problemet med överkapacitet är otvivelaktigt det tydligaste exemplet på följderna av den kinesiska regeringens politik och de snedvridningar som är resultatet av denna.

(72) Vindkraft stöds också på provins- och kommunnivå. Till exempel hänvisar Lianyungang kommuns trettonde ramprogram för maritim ekonomisk utveckling uttryckligen till utvecklingen av denna industri. I planen planeras det att man ska skapa en kedja för industrin för vindkraftutrustning; uppmuntra och vägleda omvandlingen och uppgraderingen av ett antal ledande vindkraftsföretag, exempelvis Guodian Power, Zhongfu Lianzhong, Tianshun Tower och CSWind Power, genom att gradvis uppgradera deras utvecklings-, konstruktions- och tillverkningsteknik och främja storskaliga turbinprojekt (45).

(73) Såsom framgår ovan vägleder den kinesiska regeringen dessutom sektorns utveckling med hjälp av en bred uppsättning politiska verktyg och direktiv. Genom dessa och andra medel styr och kontrollerar den kinesiska regeringen praktiskt taget alla aspekter av stålsektorns utveckling och funktion.

(74) Sammanfattningsvis har den kinesiska regeringen infört åtgärder för att förmå olika aktörer att uppfylla de offentliga politiska målen att stödja främjade industrier, inklusive produktionen av stål, som är den huvudsakliga råvaran vid tillverkningen av vindkraftstornen. Sådana åtgärder hindrar marknadskrafterna från att verka fritt.

(75) Vid föreliggande undersökning har några bevis inte framkommit för att den diskriminerande tillämpningen eller felaktiga genomförandet av konkurs- och egendomsrätten enligt artikel 2.6a b fjärde strecksatsen i grundförordningen inom sektorn för vindkraftstorn som avses i skäl 53 inte skulle påverka tillverkarna av vindkraftstorn av stål.

(76) Sektorn för vindkraftstorn påverkas också av snedvridningar av lönekostnader i den mening som avses i artikel 2.6a b femte strecksatsen i grundförordningen, vilket även nämns i skäl 53 ovan. Dessa snedvridningar påverkar sektorn både direkt (vid tillverkningen av vindkraftstorn av stål eller den huvudsakliga insatsvaran) och indirekt (när det gäller tillgången till kapital eller insatsvaror från företag som omfattas av samma arbetsrättssystem i Kina) (46).

(77) Ingen bevisning har heller lämnats in som skulle kunna visa att sektorn för vindkraftstorn inte påverkas av statligt inflytande i finanssystemet i den mening som avses i artikel 2.6a b sjätte strecksatsen i grundförordningen, vilket även anges ovan i skäl 53. De omfattande statliga ingripandena i det finansiella systemet leder därför till att marknadsvillkoren påverkas kraftigt på alla nivåer.

(78) Kommissionen erinrar slutligen om att det krävs flera insatsvaror för att tillverka vindkraftstorn. Enligt bevisningen i ärendehandlingarna köpte samtliga exporterande tillverkare i urvalet majoriteten av sina insatsvaror i Kina. Dessutom är Kina en av de största tillverkarna av stål – den viktigaste råvara som används vid tillverkningen av vindkraftstornen. När tillverkare av vindkraftstorn köper/ingår avtal om dessa insatsvaror påverkas de priser som de betalar (vilka registreras som kostnader) helt klart av samma systemiska snedvridningar som nämns ovan. Leverantörer av insatsvaror anställer till exempel arbetskraft som påverkas av snedvridningarna. De kan låna pengar som omfattas av snedvridningarna av finanssektorn/kapitalfördelningen. De påverkas dessutom av planeringssystemet, som gäller på alla myndighetsnivåer och i alla sektorer.

(79) Till följd av detta är det inte bara de inhemska försäljningspriserna för vindkraftstorn som inte kan användas i den mening som avses i artikel 2.6a a i grundförordningen, utan alla kostnader för insatsvaror (inklusive råvaror, energi, mark, finansiering, arbetskraft osv.) påverkas eftersom deras prisbildning påverkas av ett betydande statligt inflytande enligt beskrivningen i delarna A och B i rapporten. Det statliga inflytande som beskrivs när det gäller fördelning av kapital, mark, arbetskraft, energi och råvaror förekommer i hela Kina. Detta innebär till exempel att en insatsvara som har tillverkats i Kina genom en kombination av olika produktionsfaktorer påverkas av betydande snedvridningar. Detsamma gäller för insatsvarorna för produktionen av insatsvarorna och så vidare. Varken den kinesiska regeringen eller de exporterande tillverkarna åberopade någon bevisning eller framförde några argument för motsatsen i denna undersökning.

(80) Såsom anges i skäl 21 respektive skäl 47 lämnade den kinesiska regeringen inga synpunkter på eller motbevisade den befintliga bevisningen i ärendet, inklusive rapporten, samt den ytterligare bevisning som lämnats av klaganden om förekomsten av betydande snedvridningar och/eller huruvida det är lämpligt att tillämpa artikel 2.6a i grundförordningen i det aktuella ärendet. När det gäller den kinesiska regeringens synpunkter efter det slutliga utlämnandet av uppgifter, se skälen 116–123 nedan.

(81) CCCME lämnade i samband med inledandet synpunkter på tillämpningen av artikel 2.6a i grundförordningen. Därefter mottogs synpunkter från CCCME, Suzhou Titan och Chengxi som svar på den första noteringen och från CCCME, Suzhou Titan och Chengxi som svar på den andra noteringen

(82) I sina synpunkter på inledandet lämnade CCCME först följande synpunkter på fastställandet av normalvärdet i klagomålet: a) Klaganden lämnade inkonsekventa uppgifter om stålplåtarnas andel av tillverkningskostnaden för vindkraftstorn av stål. I flera delar av klagomålet hävdade klaganden att stålplåtarna stod för mer än 40 % av tillverkningskostnaden, men i beräkningen av själva normalvärdet nådde klaganden upp till cirka 60 % av tillverkningskostnaden. b) Klaganden använde en icke snedvriden kostnad för stålplåtar på 869 euro/ton vid konstruktionen av normalvärdet, trots att dennes egen kostnad för denna råvara i genomsnitt bara uppgick till 625 euro/ton. c) Den vinstmarginal på 14 % som användes för att konstruera normalvärdet var omöjlig på en konkurrensutsatt marknad och i stället borde en rimlig vinst på 6 % ha använts. d) Enhetskostnaden för andra råvaror borde också korrigeras eftersom de i vissa fall var upp till tre gånger högre än klagandens kostnader. CCCME inga detaljerade uppgifter om denna punkt och identifierade inte heller vilka råvaror som påverkades.

(83) Dessutom föreslog CCCME att en alternativ metod för att konstruera normalvärdet borde användas till följd av de brister i konstruktionen av normalvärdet som anges i skäl 82. CCCME hävdade att unionsindustrins målpris borde användas som en utgångspunkt. Den arbetskraftskostnad som användes för att fastställa målpriset borde ersättas med arbetskraftskostnaden i Turkiet, som var det representativa land som klaganden föreslog, vilken uppgick till mindre än en tiondel av unionsindustrins arbetskostnader. Ett vinstmål på 10 %, som den klagande använt för att fastställa målpriset, borde läggas till för att komma fram till det alternativa normalvärdet. CCCME påpekade att ett sådant normalvärde skulle leda till en mycket lägre dumpningsmarginal än den genomsnittliga marginal på 55 % som klaganden beräknat, men tillhandahöll inte någon faktisk beräkning.

(84) CCCME upprepade de synpunkter och påståenden som beskrivs i skälen 82 och 83 även under hörandet och inlagan efter det preliminära skedet.

(85) När det gäller de påstådda brister som anges i skäl 82 ansåg kommissionen att CCCME måste ha missförstått uppgifterna i klagomålet och den metod som hade använts för att fastställa normalvärdet enligt artikel 2.6a i grundförordningen. a) När klaganden uppgav att stålplattorna stod för mer än 40 % av produktionskostnaden för vindkraftstornen av stål hänvisade denne till kostnaden för ett vindkraftstorn av stål som har monterats med alla interna delar. Enligt klagomålet stod dessa delar för 17 % av produktionskostnaderna för vindkraftstornen av stål (47). Klaganden grundade dock beräkningen av dumpningsmarginalen på vita torn, dvs. torn utan inre delar, vilket innebär att arbetskraftskostnaden för monteringen därmed också uteslöts. Kommissionen ansåg därför att den högre andelen stålplattor av tillverkningskostnaden vid beräkningen av normalvärdet rimligen kunde förklaras. b) Unionsindustrins råvarukostnader är inte i sig avgörande för konstruktionen av normalvärdet. I enlighet med kommissionens praxis är det den exporterande tillverkarens kostnad eller, om normalvärdet konstrueras enligt artikel 2.6a i grundförordningen, kostnaden i det representativa landet som är av betydelse. Kommissionen ansåg att klaganden lade fram tillräcklig bevisning (dvs. skärmbilder som visade officiell turkisk importstatistik (48)) till stöd för enhetspriset för de stålplattor som användes vid konstruktionen av normalvärdet. c) Klaganden grundade den vinstnivå som användes vid konstruktionen av normalvärdet på ekonomiska uppgifter från tre tillverkare av vindkraftstorn av stål i Turkiet (49). Kommissionen ansåg därför att den vinst som klaganden använde var tillräckligt underbyggd. d) CCCME föreslog att referensvärdena, som var betydligt högre än unionstillverkarnas kostnader, skulle korrigeras. Såsom förklaras i led b i detta skäl bygger metoden i artikel 2.6a i grundförordningen på fastställandet av icke snedvridna priser eller referensvärden, och de resulterande kostnaderna behöver inte nödvändigtvis vara desamma som unionstillverkarnas kostnader.

(86) När det gäller den alternativa metod som CCCME föreslog, vilken beskrivs i skäl 83, noterade kommissionen att en sådan konstruktion av normalvärdet skulle strida mot bestämmelserna i artikel 2.6a i grundförordningen. Dessutom tycktes CCCME:s tillvägagångssätt vara inkonsekvent. Om kostnaden för vissa material i Turkiet överskred unionsindustrins kostnader föreslog CCCME att den lägre kostnaden för unionsindustrin skulle användas som referensvärde. I de fall där kostnaden i Turkiet var lägre, särskilt arbetskraftskostnaden, föreslog CCCME ändå att den turkiska kostnaden skulle användas som referensvärde. Såsom förklaras i skäl 85 hade klaganden dessutom korrekt förlitat sig på kostnaderna i ett representativt land för att konstruera normalvärdet.

(87) På grundval av de skäl som anges i skälen 85 och 86 avvisade kommissionen CCCME:s påståenden i skälen 82, 83 och 84.

(88) Såsom förklaras närmare nedan konstaterade kommissionen i denna undersökning att det på grundval av tillgänglig bevisning och mot bakgrund av den kinesiska regeringens bristande samarbetsvilja var lämpligt att tillämpa artikel 2.6a i grundförordningen.

(89) I sin inlaga om inledandet hävdade CCCME vidare att klagomålet i hög grad förlitade sig på rapporten, som enligt CCCME skrevs i syfte att göra det lättare för den europeiska industrin att inge klagomål. Detta innebär att rapporten inte kan ha varit objektiv. CCCME tillade att rapporten på grund av sitt syfte inte uppfyller normerna för opartisk och objektiv bevisning och bevis av tillräckligt bevisvärde. CCCME hävdade vidare att rapporten avsiktligt utelämnar faktiska omständigheter, faktorer och slutsatser och inte är objektiv.

(90) CCCME hävdade vidare att rapporten offentliggjordes 2017 och innehöll innehåll och hänvisningar från 2016 och åren före. Den nuvarande undersökningen inleddes dock den 21 oktober 2020, och undersökningsperioden vad gäller dumpningen omfattade perioden juli 2019–juni 2020. Enligt CCCME återspeglar rapporten därför inte eventuella snedvridningar under undersökningsperioden. I synnerhet menar CCCME att kapitlet om stål i rapporten omfattade perioden fram till 2017 och klagomålet visade inte att dessa snedvridningar skulle kvarstå under efterföljande år, inklusive undersökningsperioden.

(91) Kommissionen konstaterade att rapporten är ett övergripande dokument som bygger på omfattande objektiv bevisning, däribland rättsakter, förordningar och andra officiella politiska dokument som offentliggörs av den kinesiska regeringen, tredjepartsrapporter från internationella organisationer, akademiska studier och artiklar av forskare samt andra tillförlitliga oberoende källor. Eftersom den offentliggjordes i december 2017 hade alla berörda parter goda möjligheter att motbevisa, komplettera eller kommentera den och den bevisning som den grundar sig på. Hittills har ingen part lagt fram någon bevisning för att de källor som använts i rapporten skulle vara felaktiga.

(92) När det gäller undersökningsperioden konstaterade kommissionen att rapporten offentliggjordes 2017, men att den i stort sett baserades på de trettonde kinesiska femårsplanerna, som var tillämpliga mellan 2016 och 2020, och därför omfattade undersökningsperioden.

(93) CCCME hävdade dessutom att begreppet betydande snedvridningar strider mot WTO-rätten eftersom ett sådant begrepp inte existerar enligt artikel 2.2 i WTO:s antidumpningsavtal. Enligt artikel 2.2 i antidumpningsavtalet begränsas de situationer under vilka normalvärdet kan konstrueras till ingen försäljning vid normal handel på exportlandets hemmamarknad eller på grund av den särskilda marknadssituationen eller den låga försäljningsvolymen på exportlandets hemmamarknad. Betydande snedvridningar anges inte i artikel 2.2 i antidumpningsavtalet. CCCME hävdade vidare att artikel 2.2 i antidumpningsavtalet inte tillåter att normalvärdet konstrueras på grundval av ett representativt land eller internationella referensvärden i enlighet med artikel 2.6a i grundförordningen, eftersom den endast tillåter användningen av tillverkningskostnaden i ursprungslandet plus ett skäligt belopp för administrativa kostnader, försäljningskostnader och allmänna kostnader samt vinst när normalvärdet konstrueras.

(94) Kommissionen anser att bestämmelserna i artikel 2.6a är helt i linje med Europeiska unionens skyldigheter inom ramen för WTO. Som uttryckligen klargjordes av WTO:s överprövningsorgan i ärendet DS473 European Union – Anti-Dumping Measures on Biodiesel from Argentina är det enligt WTO-rätten tillåtet att använda uppgifter från ett tredjeland som justerats på vederbörligt sätt om en sådan justering är nödvändig och underbyggd. Förekomsten av betydande snedvridningar gör att kostnaderna och priserna i exportlandet inte lämpar sig för konstruktion av normalvärdet. Under dessa omständigheter kan man enligt denna bestämmelse konstruera kostnaderna för tillverkning och försäljning på grundval av icke snedvridna priser eller referensvärden, bland annat i ett lämpligt representativt land som har en liknande utvecklingsnivå som exportlandet. Kommissionen avvisade därför detta påstående.

(95) CCCME tillade att artikel 2.6a i grundförordningen tycktes strida mot artikel 2.2.1.1 i antidumpningsavtalet eftersom kommissionen enligt artikel 2.6a i grundförordningen har rätt att bortse från tillverknings- och försäljningskostnaderna i exportlandet och direkt använda sådana uppgifter i ett tredjeland. Detta strider mot bestämmelserna i artikel 2.2.1.1. I antidumpningsavtalet anges att kostnaderna ska som regel beräknas på grundval av exportörens eller tillverkarens bokförda kostnader, under förutsättning att dessa kostnader är bokförda i enlighet med exportlandets allmänt erkända bokföringsprinciper och på ett rimligt sätt motsvarar tillverknings- och försäljningskostnader för den undersökta varan. Till stöd för sitt påstående hänvisade CCCME till WTO:s rättspraxis, särskilt DS473 European Union – Anti-Dumping Measures on Biodiesel from Argentina (DS473), där det fastställdes att de undersökande myndigheterna måste använda de produktkostnader som faktiskt uppkommit för tillverkarna eller exportörerna vid beräkningen av konstruerade normalvärden, och till panelrapporten i DS494 European Union – Cost Adjustment Methodologies II (Russia) (DS494).

(96) Kommissionen erinrade om att inget av de citerade WTO-fallen rörde artikel 2.6a i grundförordningen och villkoren för tillämpning av denna. Den faktiska situationen i alla dessa ärenden skiljer sig dessutom från den faktiska situation och de kriterier som föranleder tillämpningen av metoden enligt denna bestämmelse i grundförordningen. När det gäller WTO-tvisten EU – Cost Adjustment Methodologies II erinrade kommissionen om att både EU och Ryssland överklagade panelens slutsatser, som därför inte är slutgiltiga och enligt gällande WTO-rättspraxis inte har någon rättslig status eftersom de inte har godkänts av WTO:s medlemmar. I alla händelser förklarade panelen uttryckligen i sin rapport att bestämmelserna i artikel 2.6a i grundförordningen inte omfattas av tvisten. Panelen ansåg att dessa bestämmelser har en annan innebörd och medför andra rättsliga följder än bestämmelserna i artikel 2.5 i grundförordningen, som var föremål för den tvisten, och att bestämmelserna i artikel 2.6a inte ersatte bestämmelserna i artikel 2.5 när de infördes (50). Dessa undersökningsresultat har därför ingen betydelse för bedömningen av om artikel 2.6a i grundförordningen är förenlig med relevanta WTO-regler. Påståendet avvisades därför.

(97) CCCME upprepade ovanstående påståenden i sina synpunkter på den första noteringen. Suzhou Titan instämde också i alla ovannämnda synpunkter från CCCME i sina synpunkter på den första noteringen.

(98) CCCME hävdade i sina synpunkter på den första noteringen att industrin för vindkraftstorn är marknadsinriktad, eftersom majoriteten av tillverkarna är privatägda, ett antal råvaror importeras från utlandet och inköpspriset på inre delar (51) förhandlas direkt med europeiska OEM-tillverkare av vindturbiner.

(99) Kommissionen påpekade att när det väl har slagits fast att det inte är lämpligt att använda inhemska priser och kostnader för exportlandet på grund av förekomsten av betydande snedvridningar i det landet i enlighet med artikel 2.6a b i grundförordningen, konstrueras normalvärdet med användning av icke snedvridna priser eller referensvärden i ett lämpligt representativt land för varje exporterande tillverkare enligt artikel 2.6a a i grundförordningen. Enligt samma bestämmelse i grundförordningen är det även möjligt att använda inhemska kostnader om det har slagits fast att de inte är snedvridna. De exporterande tillverkarna hade därför möjlighet ett inkomma med bevisning om att deras individuella administrativa kostnader/driftskostnader och/eller andra kostnader för insatsvaror faktiskt inte var snedvridna. Såsom framgår av skäl 52–79 ovan har kommissionen fastställt att det förekommer landsomfattande snedvridningar inom industrin för vindkraftstorn, och det fanns ingen bevisning för att de exporterande tillverkarnas produktionsfaktorer inte var snedvridna. Därför tillbakavisades dessa påståenden.

(100) CCCME hävdade dessutom i sina synpunkter på den andra noteringen att artikel 2.6a i grundförordningen kräver att kommissionen gör en individuell undersökning av snedvridningarna för varje exporterande tillverkare. Enligt CCCME är kommissionen skyldig att göra en analys från fall till fall och ta reda på a) huruvida de påstådda betydande snedvridningarna gäller för varje exportör i urvalet, b) huruvida varje insatsvara och produktionsfaktor som rapporterats av denna specifika exportör har ”snedvridits” och därför bör ersättas med uppgifter från en annan källa, och c) förklara varför uppgifter från en annan källa, som rör varje insatsvara eller produktionsfaktor, betraktas som ”icke snedvridna” av kommissionen.

(101) Suzhou Titan upprepade ovanstående påståenden i sina synpunkter på den andra noteringen.

(102) Såsom förklaras i skäl 99 ovan är bestämmelserna i artikel 2.6a, om förekomst av betydande snedvridningar har fastställts, i princip tillämpliga på alla exporterande tillverkare i Kina och på alla kostnader för deras produktionsfaktorer. Samtidigt föreskrivs i samma bestämmelse att inhemska kostnader får användas om det fastställs att de inte påverkas av betydande snedvridningar.

(103) När det gäller argumentet att kommissionen borde bevisa att kostnaderna från det representativa landet inte är snedvridna använder kommissionen endast kostnader som inte är föremål för snedvridningar i ett lämpligt representativt land i enlighet med artikel 2.6a a i grundförordningen. Kommissionen offentliggjorde två noteringar i ärendehandlingarna om produktionsfaktorerna, vilket gav parterna gott om möjligheter att inkomma med synpunkter, bland annat genom att peka på eventuella avvikelser eller andra faktorer som kan påverka produktionsfaktorerna i det representativa landet eller de representativa länderna. I detta sammanhang har de berörda parterna inte ifrågasatt de olika produktionsfaktorerna i det lämpliga representativa landet som anges i den första och andra noteringen. Dessa påståenden avvisades därför.

(104) Efter den första noteringen lämnade Chengxi Shipyard också en rad synpunkter på de betydande snedvridningarna. För det första hävdade Chengxi Shipyard att artikel 2.6a i grundförordningen är oförenlig med WTO-rätten och tidigare beslut från WTO:s tvistlösningsorgan. Chengxi Shipyard hävdade att avsnitt 15 i Kinas protokoll om anslutning till WTO undantagsvis tillåter att importerande WTO-medlemmar använder en metod som inte bygger på en strikt jämförelse med inhemska priser eller kostnader för den undersökta industrin i Kina, men att detta undantag upphörde att gälla 15 år efter anslutningen, dvs. den 11 december 2016. Från och med det datumet måste kommissionen använda standardmetoden för att fastställa normalvärdet för tillverkare i exportlandet, dvs. endast använda exportlandets inhemska priser och kostnader, såvida inte andra bestämmelser i WTO-avtalen, inklusive antidumpningsavtalet, tillåter något annat.

(105) Chengxi Shipyard tillade vidare att det inte finns några bestämmelser i WTO-rätten som skulle göra det möjligt att inte använda standardmetoden i Kinas fall. Chengxi Shipyard tillade att villkoren i artikel 2 i antidumpningsavtalet, särskilt artikel 2.2.1, inte är förenliga med villkoren i artikel 2.6a i grundförordningen. Chengxi Shipyard klargjorde att det enligt metoden i artikel 2 i antidumpningsavtalet inte är tillåtet att använda andra uppgifter än de i exportlandet för att fastställa normalvärdet. Om normalvärdet i undantagsfall behöver konstrueras måste uppgifter om tillverkningskostnader, försäljnings- och administrationskostnader, andra allmänna kostnader samt vinst erhållas från källor i exportlandet. Till stöd för ovanstående påståenden åberopade Chengxi Shipyard beslutet i WTO-tvisten EU-Biodiesel (Argentina), enligt vilket kommissionen måste använda de kostnader som rapporteras i tillverkarens/exportörens bokföring i enlighet med artikel 2.2.1.1 i antidumpningsavtalet.

(106) Detta påstående har redan diskuterats i skälen 94–96 ovan. När det gäller argumentet om Kinas anslutningsprotokoll erinrar kommissionen om att i antidumpningsförfaranden rörande produkter från Kina är de delar av avsnitt 15 i protokollet om Kinas anslutning till WTO som inte har löpt ut fortfarande tillämpliga vid fastställandet av normalvärdet, både med avseende på marknadsekonomisk status och användningen av en metod som inte grundas på en strikt jämförelse med kinesiska priser eller kostnader. Dessa argument avvisades därför.

(107) Dessutom hävdade Chengxi Shipyard att de påstådda snedvridningarna inte är väl bevisade och att de, även om de skulle existera, inte påverkar alla aspekter av Chengxi Shipyards kostnader. Därför behöver inte samtliga kostnader justeras eller fastställas på olika grunder. Chengxi Shipyard hävdade att den huvudsakliga bevisningen i klagomålet var rapporten, men eftersom det inte finns något särskilt kapitel om vindkraftstorn kan slutsatserna i rapporten inte automatiskt anses vara tillämpliga på industrin för vindkraftstorn.

(108) Vad gäller argumentet om att rapporten inte innehåller ett särskilt kapitel om vindkraftstorn påpekade kommissionen att förekomsten av betydande snedvridningar som föranleder tillämpning av artikel 2.6a i grundförordningen inte har samband med ett specifikt sektorskapitel som omfattar den undersökta produkten. I rapporten beskrivs olika typer av övergripande snedvridningar i Kina, som påverkar hela den kinesiska ekonomin och därmed även påverkar priser och/eller råvaror samt produktionskostnader för den undersökta produkten. Som förklaras i skäl 58–79 ovan är industrin för vindkraftstorn föremål för ett antal statliga ingripanden som beskrivs i rapporten (de omfattas av femårsplaner och andra dokument, är föremål för råvarurelaterade snedvridningar, finansiella snedvridningar osv.), vilka uttryckligen anges och hänvisas till i denna förordning. Rapporten är inte heller den enda beviskälla som kommissionen har använt för sina slutsatser, eftersom det finns ytterligare bevisning som kan användas för detta ändamål. I skälen 58–74 ovan har man också redogjort för ett antal snedvridningar som förekommer inom industrin för vindkraftstorn och/eller påverkar råvarorna och insatsvarorna utöver de betydande snedvridningar som redan beskrivs i rapporten. Marknadsförhållandena och den politik och de planer som ligger till grund för de betydande snedvridningarna är fortfarande tillämpliga på sektorn för vindkraftstorn och dess tillverkningskostnader. Ingen part inkom med bevisning som visar motsatsen. Detta påstående avvisades därför.

(109) Vidare hävdade Chengxi Shipyard att de sex kriterier som krävdes för att bevisa att det förekom betydande snedvridningar antingen saknades i klagomålet eller inte var tillämpliga på Chengxi Shipyard. Bland kriterierna i artikel 2.6a b i grundförordningen styrktes inte kriterierna i första, fjärde, femte och sjätte strecksatsen med bevisning i klagomålet. När det gäller den andra strecksatsen analyserade Chengxi Shipyard var och en de kinesiska tillverkarna av vindkraftstorn (OEM-tillverkare) på klagandens förteckning (se skäl 54) och kom fram till att uppgifterna antingen inte är korrekt underbyggda eller är föråldrade. Chengxi Shipyard tillade att även om alla dessa uppgifter skulle vara korrekta så fanns det inget sätt att fastställa exakt hur stor andel av vindkraftstorntillverkarna som var statsägda och privatägda. Företaget konstaterade att alla de största tillverkarna av vindkraftstorn, däribland Titan Wind, Shanghai Taisheng, Dajin Heavy Industry, Tianneng Heavy Industries och CS Wind, är privatägda.

(110) När det gäller den del som anges i artikel 2.6a b tredje strecksatsen påpekade Chengxi Shipyard att Förenta staternas undersökning av storskaliga vindkraftverk med ursprung i bland annat Folkrepubliken Kina visade att två specifika företag hade erhållit subventioner, vilket inte kan extrapoleras till övriga tillverkare av vindkraftstorn. Även om kommissionen konstaterar betydande snedvridningar i vissa aspekter av Chengxi Shipyards kostnader bör övriga kostnadsaspekter som inte har visat sig vara avsevärt snedvridna ändå användas för att konstruera normalvärdet. Chengxi Shipyard menar att eftersom de ovannämnda sex aspekterna inte var tillräckligt underbyggda i klagomålet finns det inga bevis för att själva marknaden för vindkraftstorn av stål är snedvriden.

(111) Slutligen kommenterade Chengxi Shipyard att även om kommissionen finner att det förekommer betydande snedvridningar i vissa aspekter av Chengxi Shipyards kostnader, bör övriga kostnadsaspekter som inte har visat sig vara avsevärt snedvridna ändå användas för att konstruera normalvärdet.

(112) Som svar på påståendena om tillräcklig bevisning i inledningsskedet erinrar kommissionen om att det i avsnitt 3 i tillkännagivandet om inledande hänvisas till en rad aspekter på den kinesiska marknaden för vindkraftstorn, vilka styrker att marknaden påverkades av snedvridningar i Kinas värdekedja för vindkraftstorn. Kommissionen ansåg att den bevisning som anges i tillkännagivandet om inledande var tillräcklig för att motivera inledandet av en undersökning på grundval av artikel 2.6a i grundförordningen. Fastställandet av förekomsten av betydande snedvridningar och den därav följande användningen av den metod som föreskrivs i artikel 2.6a a i grundförordningen sker vid tidpunkten för det preliminära och/eller slutliga utlämnandet av uppgifter. Även om vissa uppgifter om snedvridningar som klaganden lämnat visade sig vara föråldrade, ansåg kommissionen i detta fall att den bevisning som klaganden lämnat om de betydande snedvridningarna var tillräcklig för att inleda undersökningen på denna grund. Detta angavs tydligt i avsnitt 3 i tillkännagivandet om inledande, i enlighet med den skyldighet som anges i artikel 2.6a e i grundförordningen. Chengxi Shipyards påstående avvisades därför.

(113) Slutligen erinrade Chengxi Shipyard om att det i artikel 2.6a b i grundförordningen anges att ”betydande snedvridningar är sådana snedvridningar som inträffar när rapporterade priser eller kostnader, inbegripet råvarukostnader och energikostnader, inte bestämts av de fria marknadskrafterna på grund av att de påverkats av ett betydande statligt inflytande” (understrykning tillagd). Chengxi Shipyard hävdade att regeringens ingripande i vindkraftsindustrin i Kina inte är betydande eftersom syftet är att bygga upp kapaciteten för förnybar energi både i Kina och i resten av världen. Chengxi Shipyard föreslår en definition av ”betydande” för att hänvisa till ett ingripande från regeringens sida som är godtyckligt. När ingripandet syftar till att korrigera ett marknadsmisslyckande bör det emellertid inte betraktas som ”betydande”. Enligt Chengxi Shipyard är föroreningar som genereras av icke-förnybar energi en negativ yttre faktor och det finns ingen möjlighet för tredje parter att stoppa eller minska denna förorening genom marknaden, eftersom det inte finns någon ”marknad för föroreningar” där dessa tredje parter skulle kunna betala fabriken för att minska dess föroreningar. Det är här som staten måste ingripa för att rätta till marknadsmisslyckandet, genom att beskatta föroreningar eller subventionera förnybar energi för att minska kostnaderna och se till att företagen börjar använda sig av icke-förorenande förnybar energi. Enligt Chengxi Shipyard är därför subventionering av produktionen av förnybara energikällor inte ett betydande ingripande eftersom det tjänar ett högre syfte, nämligen att begränsa de globala föroreningarna. Den utgör därför inte någon betydande snedvridning i enlighet med artikel 2.6a c i grundförordningen.

(114) När det gäller Chengxi Shipyards synpunkt på begreppet ”betydande statligt ingripande” konstaterade kommissionen att det för att fastställa förekomsten av betydande snedvridningar inte är relevant huruvida målet med subventionerna är att bidra till ett positivt socialt, miljömässigt eller ekonomiskt resultat, eftersom detta skulle vara godtyckligt. Subventionernas betydelse mäts snarare som betydande, dvs. av stort värde. Ordet ”betydande” i detta sammanhang bör tolkas i enlighet med standarddefinitionen, dvs. ”stor sett till storlek, värde eller betydelse”. Därför avvisades detta påstående.

(115) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter lämnade flera berörda parter synpunkter på tillämpningen av artikel 2.6a i grundförordningen.

(116) Den kinesiska regeringen hävdade för det första att rapporten är felaktig och att beslut som grundar sig på den saknar faktisk och rättslig grund. Den kinesiska regeringen hävdade närmare bestämt att de tvivlade på att rapporten kan representera kommissionens officiella ståndpunkt. Faktamässigt är rapporten, enligt den kinesiska regeringen, inte representativ, ensidig och verklighetsfrånvänd. Det faktum att kommissionen har utfärdat landsrapporter för ett fåtal utvalda länder ger anledning till farhågor rörande behandlingen av mest gynnad nation. Att kommissionen förlitade sig på bevisen i rapporten är enligt den kinesiska regeringen inte heller i linje med en anda av rättvis lagstiftning, eftersom det i praktiken innebär att man fattar beslut i målet innan det prövas.

(117) För det andra menade den kinesiska regeringen att bestämmelserna i artikel 2.6a i grundförordningen är oförenliga med antidumpningsavtalet, i synnerhet artikel 2.2, som innehåller en uttömmande förteckning över situationer där normalvärdet kan konstrueras och där betydande snedvridningar” inte ingår. Dessutom är användningen av uppgifter från ett lämpligt representativt land enligt den kinesiska regeringen inte förenlig med artikel 6.1 b i Gatt och artikel 2.2.1.1 i antidumpningsavtalet, som kräver att tillverkningskostnaden i ursprungslandet ska användas när normalvärdet konstrueras.

(118) För det tredje hävdade den kinesiska regeringen att kommissionens undersökningsförfaranden enligt artikel 2.6a i grundförordningen är oförenliga med WTO:s regler eftersom kommissionen i strid med artikel 2.2.1.1 i antidumpningsavtalet bortsåg från den kinesiska tillverkarens bokföring utan att fastställa om denna bokföring är förenlig med allmänt vedertagna redovisningsprinciper i Kina. I detta sammanhang påminde de kinesiska myndigheterna om att överprövningsorganet i DS473 och panelen i DS494 hävdade att enligt artikel 2.2.1.1 i antidumpningsavtalet, så länge den bokföring som förs av den exportör eller tillverkare som är föremål för undersökning – inom godtagbara gränser – på ett korrekt och tillförlitligt sätt speglar alla de faktiska kostnader som den berörda tillverkaren eller exportören ådragit sig för den berörda produkten kan denna anses "på ett rimligt sätt spegla de kostnader som hör ihop med produktionen och försäljningen av den berörda produkten", och den undersökande myndigheten bör använda denna bokföring för att fastställa tillverkningskostnaden för de tillverkare som granskas.

(119) För det fjärde hävdade den kinesiska regeringen att kommissionen borde vara konsekvent och till fullo undersöka om det finns så kallade marknadssnedvridningar i det representativa landet. Att helt enkelt acceptera det representativa landets uppgifter utan en sådan utvärdering motsvarar ”dubbelmoral”. Den kinesiska regeringen anser att detsamma gäller utvärderingen av EU-industrins priser och kostnader.

(120) Vad det gäller den första punkten om rapportens ställning enligt EU:s lagstiftning påminde kommissionen om att artikel 2.6a c i grundförordningen inte föreskriver något särskilt format för rapporterna om betydande snedvridningar och att det inte heller i denna bestämmelse fastställs var dessa ska offentliggöras. Kommissionen erinrade om att rapporten är ett faktabaserat tekniskt dokument som endast används i samband med undersökningar avseende handelspolitiskt skydd. Rapporten utfärdades därför på lämpligt sätt som ett arbetsdokument från kommissionens avdelningar eftersom den är rent beskrivande och inte ger uttryck för några politiska åsikter, preferenser eller bedömningar. Detta påverkar inte dess innehåll, dvs. de objektiva informationskällor om förekomsten av betydande snedvridningar i den kinesiska ekonomin som är relevanta för tillämpningen av artikel 2.6a c i grundförordningen. När det gäller kommentarerna om att rapporten innehöll felaktiga uppgifter och var ensidig behandlades dessa i skäl 91 ovan. Som svar på den kinesiska regeringens påstående om överträdelse av klausulen om mest gynnad nation påminde kommissionen om att en landsrapport enligt artikel 2.6a c i grundförordningen endast ska utarbetas för ett land om kommissionen har välgrundade indikationer på att det kan förekomma betydande snedvridningar i ett specifikt land eller i en specifik sektor i det landet. Efter ikraftträdandet av de nya bestämmelserna i artikel 2.6a i grundförordningen i december 2017 fick kommissionen sådana indikationer på betydande snedvridningar för Kina. Kommissionen offentliggjorde också en rapport om snedvridningar i Ryssland i oktober 2020 (52) och, i förekommande fall, kan andra rapporter följa. Dessutom erinrade kommissionen om att rapporterna inte heller är obligatoriska för tillämpningen av artikel 2.6a. I artikel 2.6a c beskrivs villkoren för att kommissionen ska utfärda landsrapporter och enligt artikel 2.6a d är klagandena inte skyldiga att använda rapporten, och enligt artikel 2.6a e är förekomsten av en landsrapport inte heller ett villkor för att inleda en undersökning enligt artikel 2.6a. Enligt artikel 2.6a e är tillräcklig bevisning för betydande snedvridningar i något land som läggs fram av de klagande som uppfyller kriterierna i artikel 2.6a b tillräcklig för att inleda undersökningen på den grunden. Därför är reglerna om landsspecifika betydande snedvridningar tillämpliga på alla länder utan åtskillnad, oavsett om en landsrapport finns eller inte. Detta innebär att reglerna om snedvridningar i landet per definition inte strider mot behandlingen som mest gynnad nation.

(121) När det gäller det andra och tredje argumentet om att artikel 2.6a i grundförordningen skulle vara oförenlig med WTO-rätten, särskilt bestämmelserna i artikel 2.2 och 2.2.1.1 i antidumpningsavtalet, liksom slutsatserna i ärendena DS473 och DS494, har dessa redan behandlats i skälen 94 och 96 ovan.

(122) När det gäller den fjärde punkten, där kommissionen ombads att förvissa sig om att uppgifter från tredjeländer som användes i kommissionens förfaranden inte påverkades av marknadssnedvridningar, erinrade kommissionen om att den i enlighet med artikel 2.6a a endast konstruerar normalvärdet på grundval av andra utvalda uppgifter än inhemska priser och kostnader i exportlandet om den fastställer att sådana uppgifter är lämpligast för att återspegla icke snedvridna priser och kostnader. I denna process är kommissionen skyldig att endast använda icke snedvridna uppgifter. I detta avseende uppmanas berörda parter att i ett tidigt skede av undersökningen lämna synpunkter på de källor som föreslagits för fastställande av normalvärdet. I kommissionens slutliga beslut om vilka icke snedvridna uppgifter som ska användas för att beräkna normalvärdet beaktas dessa synpunkter fullt ut. När det gäller den kinesiska regeringens begäran om att kommissionen skulle bedöma eventuella snedvridningar på EU:s inre marknad kunde kommissionen inte se hur relevant denna punkt är för att bedöma förekomsten av betydande snedvridningar i enlighet med artikel 2.6a i grundförordningen.

(123) Kommissionen avvisade därmed myndigheternas påstående.

(124) CCCME upprepade sina argument som anges i skälen 89 och 90 ovan om rapporten och kallade kommissionens argumentation i skäl 91 cirkulär. CCCME lade dock inte fram några ytterligare bevis vad gäller rapporten, förutom för att hävda att femårsplanerna i Kina endast är vägledande dokument som uttrycker politiska åsikter för framtiden. Eftersom planerna inte antas på samma sätt som lagar eller förordningar är de enligt CCCME inte bindande. CCCME påpekade dessutom att liknande dokument också finns i Europa, bland annat kommissionens policydokument.

(125) När det gäller förenligheten mellan artikel 2.6a i grundförordningen och WTO-rätten hävdade CCCME vidare att begreppet ”betydande snedvridningar” i artikel 2.6a i grundförordningen inte förekommer i någon regel i WTO:s antidumpningsavtal eller i Gatt 1994. I synnerhet ingår begreppet ”betydande snedvridningar” inte i någon av de kategorier som anges i artikel 2.2 i WTO:s antidumpningsavtal. När det gäller användningen av uppgifter från ett tredjeland hävdade CCCME att även om det enligt överprövningsorganet i ärendet DS473 inte är förbjudet att använda uppgifter från en källa utanför exportlandet, verkar kommissionen bortse från att överprövningsorganet också underströk att "detta dock inte innebär att en undersökande myndighet helt enkelt kan ersätta tillverkningskostnaden i ursprungslandet med kostnaden från en källa utanför ursprungslandet liksom att när den förlitar sig på information från en källa utanför landet för att fastställa tillverkningskostnaden i ursprungslandet enligt artikel 2.2 i antidumpningsavtalet måste en undersökande myndighet säkerställa att denna information används för att få fram tillverkningskostnaden i ursprungslandet, och att detta kan kräva att den undersökande myndigheten anpassar denna information". Kommissionens tillvägagångssätt tycks därför i CCCME:s mening inte vara förenligt med EU:s skyldighet enligt artikel 2.2 i WTO:s antidumpningsavtal.

(126) CCCME hävdade vidare att artikel 2.6a i grundförordningen också tycks strida mot artikel 2.2.1.1 i WTO:s antidumpningsavtal eftersom kommissionen verkar upprepa samma misstag som i ärendet DS473, i och med att kommissionens slutsatser och resonemang i denna undersökning i mångt och mycket liknar dem i biodieselärendet. Kommissionen konstaterade att priserna på stål, som är den viktigaste råvaran vid tillverkningen av vindkraftstorn, är snedvridna i Kina och att de stålpriser som tillverkarna av vindkraftstorn betalar är utsatta för systematiska snedvridningar. Enligt CCCME kan kommissionen därför, på grundval av överprövningsorganets slutsats i ärendet EU–Biodiesel (Argentina), också bryta mot artikel 2.2.1.1 i WTO:s antidumpningsavtal.

(127) CCCME erinrade dessutom om att det i artikel 2.6a a tredje stycket i grundförordningen tydligt anges att bedömningen av frågan om betydande snedvridningar ska göras separat för varje exportör och tillverkare, och att undantag endast får göras för tillämpningen av stickprovsförfarandet. CCCME invände därför mot kommissionens uttalande i skäl 102 om att ”om förekomsten av betydande snedvridningar har fastställts är bestämmelserna i artikel 2.6a i princip tillämpliga på alla exporterande tillverkare i Kina och på alla kostnader för deras produktionsfaktorer” och att kommissionen måste förbättra sin praxis i detta avseende.

(128) När det gäller CCCME:s påstående om att de kinesiska planeringsdokumenten inte är bindande erinrade kommissionen om att det kinesiska planeringssystemet fastställer prioriteringar och föreskriver mål som centrala och lokala myndigheter ska inrikta sig på. Relevanta planer finns på alla förvaltningsnivåer och täcker praktiskt taget alla ekonomiska sektorer, och myndigheterna på varje förvaltningsnivå övervakar genomförandet av planerna på motsvarande lägre myndighetsnivå. Såsom beskrivs i detalj i rapporten är de mål som fastställs i planeringsinstrumenten i själva verket bindande i och med att planeringssystemet leder till att resurser riktas mot de sektorer som staten har utsett till strategiska eller på annat sätt politiskt viktiga, i stället för att fördelas enligt marknadskrafterna (53).

(129) CCCME:s argument om förenligheten hos artikel 2.6a i grundförordningen med antidumpningsförordningen och överprövningsorganets slutsatser behandlades redan i skälen 94 och 96, inklusive förklaringen att ärendet DS473 inte gällde tillämpningen av artikel 2.6a i grundförordningen. När det gäller påståendet att begreppet ”betydande snedvridningar” i artikel 2.6a i grundförordningen inte förekommer i någon regel i WTO:s antidumpningsavtal eller i Gatt 1994 erinrade kommissionen om att grundförordningen, inklusive artikel 2.6a, är en sekundär EU-rättsakt i enlighet med artikel 288 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt. Det finns inget krav i EU-rätten på att dess källor, inklusive sekundärrätt såsom förordningar, ska grundas på internationell rätt eller vara kopplade till skyldigheter som härrör från internationell rätt, såsom antidumpningsavtalet eller Kinas anslutningsprotokoll till WTO.

(130) När det gäller påståendet om individuell bedömning av betydande snedvridningar för varje exportör uttryckte CCCME endast sitt missnöje med kommissionens ståndpunkt, utan att lägga fram några nya argument. Kommissionen bekräftade därför sin ståndpunkt som framförs i skälen 99 och 102 ovan.

(131) Chengxi Shipyard upprepade sina argument om att artikel 2.6a i grundförordningen är oförenlig med WTO-rätten, vilket beskrivs i skäl 104, och påpekade att kommissionens svar i skälen 94 och 96 är mycket allmänt och inte uttryckligen förklarar vilken rättslig grund i WTO-avtalen som åberopas till stöd för tillämpningen av artikel 2.6a i grundförordningen, där man avviker från den allmänna hållning som tydligt anges i WTO-avtalet och överprövningsorganets beslut i ärendet DS473. Av kommissionens uttalande drog Chengxi Shipyard slutsatsen att den motiverar att artikel 2.6a är förenlig med WTO-avtalen på grundval av den återstående delen av avsnitt 15 i Kinas protokoll om anslutning till WTO, och påpekar att det saknas ett tydligt resonemang för varför kommissionen intar denna ståndpunkt, och att kommissionens utlämnande av uppgifter inte följer de rättsliga normer om tillräckliga skäl för att motivera dess beslut att tillämpa artikel 2.6a i grundförordningen.

(132) Dessutom hävdade Chengxi Shipyard att det inte kunde bevisas att företaget är utsatt för betydande snedvridningar, främst på tre grunder: i) Företagets affärsbeslut påverkas inte direkt av KKP, vilket stämmer trots att Chengxi Shipyards styrelseordförande och generaldirektör är medlemmar i KKP och innehar funktioner som sekreterare och biträdande sekreterare i partikommittén på företagsnivå, ii) statens aktieinnehav, eller de statliga företrädarna i styrelsen, anger inte att företagets affärsbeslut inte syftar till att bemöta tillgången och efterfrågan på marknaden eller att företagets verksamhet inte är marknadsorienterad, och iii) en förekomst av statligt ingripande motsvarar inte en betydande snedvridning och kommissionen misslyckades med att visa att de påstådda övergripande ingripandena från den kinesiska regeringens sida leder till betydande snedvridningar av produktionsfaktorerna och följaktligen kostnaderna för och priset på Chengxi Shipyards verksamhet.

(133) När det gäller Chengxi Shipyards argument om förenligheten mellan WTO:s bestämmelser och artikel 2.6a i grundförordningen upprepar kommissionen sin ståndpunkt att bestämmelserna i artikel 2.6a är helt förenliga med unionens WTO-skyldigheter. Skälen till kommissionens ståndpunkt anges tydligt i skäl 94 ovan. På ett liknande sätt uppgav kommissionen redan i skäl 106 att i antidumpningsförfaranden rörande produkter från Kina är de delar av avsnitt 15 i protokollet om Kinas anslutning till WTO som inte har löpt ut fortfarande tillämpliga vid fastställandet av normalvärdet, både med avseende på marknadsekonomisk status och användningen av en metod som inte grundas på en strikt jämförelse med kinesiska priser eller kostnader. Chengxi Shipyard verkar sammanfläta skyldigheten att uppge skälen till den materiella tillämpningen av artikel 2.6a i grundförordningen med en påstådd skyldighet att förklara vilken rättsliga WTO-grund som stöder tillämpningen av artikel 2.6a i grundförordningen, vilket inte bara är irrelevant utan även felaktigt (se även skäl 129). Följaktligen avvisades Chengxi Shipyards argument att kommissionens utlämnande av uppgifter inte uppfyller de rättsliga normerna för tillräckliga skäl.

(134) Chengxi Shipyards påståenden om att det saknas bevis för att företaget är föremål för betydande snedvridningar behandlades redan i detalj i skäl 108. Dessutom påminde kommissionen om att förekomsten av betydande snedvridningar som föranleder tillämpning av artikel 2.6a i grundförordningen inte är kopplad till förekomsten av särskilda fakta eller särskild information om en särskild marknad som omfattar den undersökta produkten. I detta avseende, vilket framgår av skälen 52–79, har kommissionen i denna undersökning fastställt förekomsten av betydande snedvridningar inom industrin för vindkraftstorn och närstående insatsvarusektorer. Användningen av inhemska kostnader för att konstruera normalvärdet tillåts enligt artikel 2.6a a endast om det under undersökningens gång fastställs att dessa kostnader inte är snedvridna. I detta avseende lade dock inte Chengxi Shipyard fram några faktiska bevis för att dess produktionsfaktorer inte var snedvridna. Därför avvisades Chengxi Shipyards påstående.

(135) Mot denna bakgrund framgår det av bevisningen att priserna eller kostnaderna för den berörda produkten, inbegripet kostnader för råvaror, energi och arbetskraft, inte bestämdes av de fria marknadskrafterna eftersom de påverkades av ett betydande statligt inflytande i den mening som avses i artikel 2.6a b i grundförordningen, vilket framgår av de faktiska eller potentiella följderna av en eller flera av de relevanta aspekter som anges i den artikeln. På grundval av detta, och i avsaknad av samarbete från den kinesiska regeringens sida, konstaterade kommissionen att det inte är lämpligt att använda inhemska priser och kostnader för att fastställa normalvärdet i detta fall. Kommissionen konstruerade således normalvärdet endast på grundval av tillverknings- och försäljningskostnader som avspeglar icke snedvridna priser eller referensvärden, i detta fall på grundval av motsvarande tillverknings- och försäljningskostnader i ett lämpligt representativt land i enlighet med artikel 2.6a a i grundförordningen, vilket behandlas i det följande avsnittet.

3.2.2. Representativt land

3.2.2.1. Allmänna kommentarer

(136) Valet av representativt land baserades på följande kriterier i enlighet med artikel 2.6a i grundförordningen: — En nivå av ekonomisk utveckling som är jämförbar med Kinas. I detta syfte använde kommissionen länder med en bruttonationalinkomst per capita (BNI per capita) som är jämförbar med Kinas på grundval av Världsbankens databas (54). — Tillverkning av den berörda produkten i det landet. — Tillgången till relevanta offentliga uppgifter i det representativa landet. — Om det finns fler än ett möjligt representativt land ska företräde, där så är lämpligt, ges till ett land med en adekvat nivå av social trygghet och miljöskydd.

(137) Såsom anges i skälen 50 och 51 utfärdade kommissionen två noteringar till ärendehandlingarna om de källor som använts för att fastställa normalvärdet. I dessa noteringar beskrevs de fakta och bevis som låg till grund för de relevanta kriterierna och de synpunkter som inkommit från de berörda parterna om dessa aspekter och deras relevanta källor. I den andra noteringen informerade kommissionen berörda parter om sin avsikt att betrakta Mexiko som ett lämpligt representativt land i det föreliggande ärendet, om förekomsten av betydande snedvridningar enligt artikel 2.6a i grundförordningen skulle bekräftas.

3.2.2.2. En nivå av ekonomisk utveckling som är jämförbar med Kinas

(138) I den första noteringen identifierade kommissionen Brasilien, Malaysia, Mexiko, Turkiet och Sydafrika som länder med en liknande ekonomisk utvecklingsnivå som Kina, där man kände till att den berörda produkten tillverkades. Alla dessa länder klassificerades av Världsbanken som övre medelinkomstländer på grundval av bruttonationalinkomsten (BNI), i likhet med Kina.

(139) I sina synpunkter på den första noteringen hävdade Chengxi Shipyard att BNI per capita inte var en lämplig indikator för att bedöma ett lands ekonomiska utvecklingsnivå. I stället borde kommissionen ha baserat sina slutsatser på BNP per capita i köpkraftsparitet. I detta avseende hävdade företaget att Indien skulle vara ett lämpligare representativt land eftersom Indien i fråga om BNP per capita i köpkraftsparitet 2019 låg närmare Kina än Turkiet, vilket är det land som föreslogs i klagomålet. Dessutom var Indien mer jämförbart med Kina när man jämför BNP per capita i köpkraftsparitet per anställd, vilket innebar att man därmed hänsyn till produktiviteten i de tre länderna. Vestas hävdade också att Indien var ett lämpligt representativt land som befann sig på samma utvecklingsnivå som Kina.

(140) I den andra noteringen konstaterade kommissionen i detta avseende att det fastställs i grundförordningen att det representativa landet ska ha en med exportlandet jämförbar ekonomisk utvecklingsnivå. Företaget framförde dock inga ytterligare krav på valet av lämpligt representativt land. Kommissionen beslutade att Världsbankens databas var den lämpliga uppgiftskällan i detta sammanhang. Databasen ger kommissionen ett tillräckligt antal potentiellt lämpliga representativa länder med en liknande utvecklingsnivå för att kunna välja den lämpligaste källan till icke-snedvridna kostnader och priser. Denna rangordning baseras dessutom på ett objektivt kriterium och används konsekvent i alla antidumpningsärenden där fastställandet av normalvärdet grundas på bestämmelserna i artikel 2.6a i grundförordningen, vilket säkerställer enhetlighet och lika behandling i olika förfaranden.

(141) Världsbanken använder vidare BNI i sin klassificering av ekonomier i inkomstgrupper eftersom den följer metoden i Världsbankens operativa utlåningspolicy. Eftersom BNI registrerar all inkomst som kommer in i en nationell ekonomi, oavsett ursprung, avspeglar den på ett lämpligt sätt den totala ekonomiska aktiviteten i ett visst land. I vilket fall som helst har Chengxi Shipyard inte utvecklat hur och varför BNP per capita i köpkraftsparitet skulle vara lämpligare än BNI per capita för att återspegla en liknande utvecklingsnivå än den källa som kommissionen använde, och parten underbyggde inte och lade inte fram bevis för sitt påstående på något annat sätt.

(142) Eftersom Indien inte ingick i samma kategori i Världsbankens klassificering under undersökningsperioden kunde det inte anses uppfylla det kriterium som fastställs i artikel 2.6a a första strecksatsen i grundförordningen. Kommissionen avvisade därmed påståendet.

(143) I sina synpunkter på den andra noteringen upprepade Chengxi Shipyard sina åsikter om att BNI per capita inte var en lämplig indikator på ekonomisk utveckling. För det första hävdade företaget att BNI inkluderade inkomster från utländsk verksamhet, vilket inte var relevant för bedömningen av ekonomisk utveckling. För det andra hävdade företaget att en indikator, vare sig BNI eller BNP, som uttrycks i US-dollar för jämförelsen mellan de olika länderna inte var lämplig för att bedöma den ekonomiska utvecklingen. En sådan bedömning skulle snedvridas av prisnivåerna i länder som annars har liknande produktionsvolym, liksom av växelkursernas fluktuationer. Företaget medgav också att effekterna av prisnivåförändringar (inflation) och växelkursfluktuationer delvis mildrades av den Atlas-metod som Världsbanken använde för att ta fram klassificeringen av land- och utlåningsgrupperna. Slutligen hävdade företaget att med hänsyn till ovannämnda synpunkter var Indien mer likt Kina än Turkiet i fråga om ekonomisk utveckling.

(144) I sina synpunkter på det slutliga utlämnandet av uppgifter upprepade Chengxi Shipyard sin åsikt att BNP per capita i köpkraftsparitet var en lämplig indikator för att bedöma hur pass ekonomiskt lika olika länder är sett till nivå av ekonomisk utveckling, och att Indien därför kunde vara ett lämpligt representativt land.

(145) Kommissionen förklarade att även om det representativa landet bör ha en utvecklingsnivå som liknar exportlandet hade kommissionen ingen skyldighet att välja ett representativt land som ligger närmast exportlandet i fråga om ekonomisk utveckling, oavsett om detta mäts i BNI per capita eller BNP per capita i köpkraftsparitet. Dessutom noterade kommissionen att både BNI per capita och BNP per capita i köpkraftsparitet, liksom flera andra indikatorer, är erkända indikatorer för att mäta ett lands ekonomiska utveckling. I detta avseende underströk kommissionen att Världsbankens klassificering av länder gav en uppsättning potentiella representativa länder, som regelbundet uppdaterades och sammanställdes på grundval av objektiva kriterier och med en konsekvent metod. Slutligen upprepade kommissionen att Världsbankens klassificering av länder var en lämplig informationskälla som garanterade enhetlighet och likabehandling under olika förfaranden. Eftersom Indien inte klassificerades som ett övre medelinkomstland under undersökningsperioden, och till följd av ovanstående skäl, avvisade kommissionen Chengxi Shipyards påstående.

(146) I synpunkterna på den andra noteringen hävdade CCCME och Suzhou Titan att Indien borde betraktas som ett potentiellt representativt land trots att landet inte klassificerades som ett högre medelinkomstland av Världsbanken. I detta avseende hänvisade parterna till översynen vid giltighetstidens utgång av de antidumpningsåtgärder som införts på importen av sulfanilsyra med ursprung i Kina, där kommissionen använde Indien som ett representativt land. CCCME upprepade dessa påståenden i sina synpunkter och vid hörandet efter det preliminära skedet.

(147) Kommissionen noterade att det i den nämnda översynen vid giltighetstidens utgång fastställdes att sulfanilsyra endast tillverkades i fyra ekonomier i världen (Indien, Kina, unionen och Förenta staterna). Eftersom sulfanilsyra inte tillverkades i något högre medelinkomstland beslutade kommissionen att använda Indien för att få fram motsvarande icke snedvridna priser eller referensvärden i enlighet med artikel 2.6a a i grundförordningen. Situationen var annorlunda i det aktuella fallet. Kommissionen kunde identifiera ett tillräckligt antal tillverkare i länder med en ekonomisk utvecklingsnivå som liknade Kinas. Den behövde därför inte söka utanför gruppen av länder med högre medelinkomst för att få fram icke snedvridna priser eller referensvärden. Kommissionen avvisade därmed påståendet.

3.2.2.3. Tillverkning av den undersökta produkten.

(148) I klagomålet fastställde klaganden att den undersökta produkten tillverkas i Turkiet.

(149) Kommissionen analyserade andra länder med samma utvecklingsnivå som Kina och identifierade tillverkare av vindkraftstorn av stål i ytterligare fyra länder, nämligen Brasilien, Malaysia, Mexiko och Sydafrika.

(150) I den första noteringen underrättade kommissionen de berörda parterna om dessa undersökningsresultat.

(151) I sina synpunkter på den första noteringen identifierade Chengxi Shipyard fem tillverkare av vindkraftstorn av stål i Indien. Såsom förklaras i skälen 140–142 och 145 ansågs inte Indien ha samma utvecklingsnivå som Kina och var därför inte lämpligt som representativt land. Kommissionen analyserade därför varken verksamheten hos de påstådda tillverkarna av vindkraftstorn av stål i Indien eller tillgången till och kvaliteten på deras finansiella uppgifter.

3.2.2.4. Tillgången till relevanta offentliga uppgifter i det representativa landet

(152) Kommissionen undersökte tillgången till och kvaliteten på relevanta offentliga uppgifter i de fem potentiella representativa länder där det fastställdes att den undersökta produkten tillverkades. Analysen inriktades på tillgången till finansiella uppgifter och deras kvalitet samt på tillgången till uppgifter om produktionsfaktorerna och deras kvalitet.

(153) När det gäller de finansiella uppgifter som använts för att fastställa försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst för att konstruera normalvärdet analyserade kommissionen de uppgifter som fanns tillgängliga. Kommissionen undersökte särskilt om de finansiella uppgifterna avsåg en senare period, om uppgifterna hade granskats eller inte, om de var tillgängliga i individuell eller konsoliderad form och om företagen var lönsamma.

(154) När det gäller uppgifterna om produktionsfaktorerna undersökte kommissionen tillgången till importuppgifterna, hur stor andel av importen kom hade sitt ursprung i Kina oc