EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS REKOMMENDATION

av den 30 april 2021

om ändring av rekommendation ESRB/2015/2 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder

(ESRB/2021/3)

(2021/C 222/01)

EUROPEISKA SYSTEMRISKNÄMNDENS STYRELSE HAR ANTAGIT DENNA REKOMMENDATION

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1092/2010 av den 24 november 2010 om makrotillsyn av det finansiella systemet på EU-nivå och om inrättande av en europeisk systemrisknämnd (1), särskilt artikel 3 och artiklarna 16–18,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (2), särskilt artikel 458.8,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/36/EU av den 26 juni 2013 om behörighet att utöva verksamhet i kreditinstitut och om tillsyn av kreditinstitut och värdepappersföretag, om ändring av direktiv 2002/87/EG och om upphävande av direktiv 2006/48/EG och 2006/49/EG (3), särskilt artikel 134.5,

med beaktande av Europeiska systemrisknämndens beslut ESRB/2011/1 av den 20 januari 2011 om arbetsordningen för Europeiska systemrisknämnden (4), särskilt artiklarna 18–20,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (5), särskilt bilaga IX, och

av följande skäl:

(1) För att säkerställa effektiva och konsekventa nationella makrotillsynsåtgärder är det viktigt att komplettera det obligatoriska erkännandet enligt unionsrätten med frivillig ömsesidighet.

(2) Ramverket för frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder som framgår av Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2015/2 (6) har som mål att alla exponeringsbaserade makrotillsynsåtgärder som aktiveras i en medlemsstat (7) även vidtas i de andra medlemsstaterna.

(3) Gemensamma EES-kommitténs beslut nr 79/2019 av den 29 mars 2019 om ändring av bilaga IX (Finansiella tjänster) till EES-avtalet [2019/2133] (8) införlivade direktiv 2013/36/EU och förordning (EU) nr 575/2013 i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-avtalet) med verkan från och med den 1 januari 2020. Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/878 (9) samt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/873 (10), som innebär avsevärda ändringar av direktiv 2013/36/EU och förordning (EU) nr 575/2013, har ännu inte införlivats i EES-avtalet.

(4) Det norska Finansdepartementet är en utsedd myndighet både när det gäller artikel 133.1 i direktiv 2013/36/EU och artikel 458.1 i förordning (EU) nr 575/2013, eftersom det direktivet och den förordningen ska tillämpades på och i Norge den 1 januari 2020 i enlighet med villkoren i EES-avtalet (nedan kallade CRD såsom tillämpligt på och i Norge den 1 januari 2020 respektive CRR såsom tillämplig på och i Norge den 1 januari 2020). Den 5 november 2020 informerade det norska Finansdepartementet ESRB, enligt artikel 133.11 i CRD såsom tillämpligt på och i Norge den 1 januari 2020, att det hade för avsikt att tillämpa ett systemriskbuffertvärde på kreditinstitut och ett vägt genomsnittligt riskviktsgolv avseende de exponeringar gentemot bostadsfastigheter eller kommersiella fastigheter som kreditinstitut har som tillämpar internmetoden.

(5) Den 4 december 2020 antog Europeiska systemrisknämnden rekommendation ESRB/2020/14 (11) där man rekommenderar att systemriskbuffertvärde som ska tillämpas i Norge bör vara rimligt, passande, proportionerligt, verksamt och ändamålsenligt i förhållande till de risker som det norska Finansdepartementet vill kontrollera. Enligt artikel 458.10 i CRR såsom tillämplig på och i Norge den 1 januari 2020, utan hinder av det förfarande som framgår av artikel 458.4 i den förordningen, får medlemsstaterna öka riskvikterna så att de överstiger dem som fastställs i den förordningen.

(6) Sedan den 31 december 2020 måste kreditinstitut som är auktoriserade i Norge iaktta i) ett systemriskbuffertvärde för exponeringar i Norge som uppgår till 4,5 %, enligt artikel 133 i CRD såsom tillämpligt på och i Norge den 1 januari 2020, ii) ett genomsnittligt riskviktsgolv på 20 % avseende exponeringar gentemot bostadsfastigheter i Norge, enligt artikel 458.2 d vi i CRR såsom tillämplig på och i Norge den 1 januari 2020, samt iii) ett lägsta genomsnittligt riskviktsgolv på 35 % avseende exponeringar gentemot kommersiella fastigheter i Norge, enligt artikel 458.2 d vi i CRR såsom tillämplig på och i Norge den 1 januari 2020. För kreditinstitut som inte tillämpar den avancerade internmetoden, gäller ett systemriskbuffertvärde på 3 % för alla exponeringar fram till den 31 december 2022, efter detta datum gäller sedan ett systemriskbuffertvärde på 4,5 % för alla inhemska exponeringar.

(7) Den 2 februari 2021 inkom det norska Finansdepartementet med en ansökan till ESRB om ömsesidighet avseende ett systemriskbuffertvärde, enligt artikel 134.4 i CRD såsom tillämpligt på och i Norge den 1 januari 2020, och avseende de vägda genomsnittliga riskviktsgolven, enligt artikel 458.8 i CRR såsom tillämplig på och i Norge den 1 januari 2020.

(8) Efter en ansökan om ömsesidighet från Finansdepartementet till ESRB och för att i) förhindra negativa gränsöverskridande effekter (t.ex. regelarbitrage) som kan bli resultatet av genomförandet av de makrotillsynsåtgärder som tillämpas i Norge och ii) upprätthålla likvärdiga konkurrensförhållanden mellan bolåneföretagen i EU, har Europeiska systemrisknämndens styrelse beslutat att inkludera denna åtgärd på den förteckning över makrotillsynsåtgärder som bör antas baserat på ömsesidighet inom ramen för rekommendation ESRB/2015/2.

(9) Eftersom kreditinstitut som är auktoriserade i Norge ännu inte omfattas av direktiv (EU) 2019/878, bör de relevanta myndigheterna i sådana medlemsstater som redan har genomfört det direktivet kunna tillämpa det norska systemriskbuffertvärdet på ett sätt och på en nivå som beaktar de eventuella överlappningar eller luckor som kan finnas mellan de kapitalkrav som gäller i deras medlemsstat och Norge, fram till dessa att direktiv (EU) 2019/878 också inarbetats i EES-avtalet.

(10) Mot bakgrund av covid-19 pandemins fortsatta konsekvenser för banksektorn, och storleken på systemriskbuffertvärdet, är det lämpligt att bevilja en tillräckligt lång tidsfrist för att uppnå ömsesidighet med de norska åtgärderna.

(11) Rekommendation ESRB/2015/2 bör därför ändras i enlighet med detta.

HÄRIGENOM REKOMMENDERAS FÖLJANDE.

ÄNDRINGAR

Rekommendation ESRB/2015/2 ska ändras på följande sätt:

1. Avsnitt 1, delrekommendation C.1 ska ersättas med följande: ”1. Det rekommenderas att de relevanta myndigheterna antar motsvarande makrotillsynsåtgärder som antagits av andra relevanta myndigheter om detta rekommenderas av ESRB. Det rekommenderas att följande åtgärder, som beskrivs mer i detalj i bilagan, antas baserat på ömsesidighet: Belgien: — En ökad riskvikt för hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien, tillämpad i enlighet med artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013 för kreditinstitut med tillstånd i Belgien som tillämpar interna modeller (internmetoden) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven, som består av a) ett riskvägt tillägg om 5 procentenheter, och b) ett proportionellt riskvägt tillägg som uppgår till 33 procent av de exponeringsviktade genomsnittliga riskvikterna som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar för vilka säkerhet har ställts i form av bostadsfastigheter i Belgien. Frankrike: — En skärpning av gränsen för stora exponeringar enligt artikel 395.1 i förordning (EU) nr 575/2013 vad gäller exponeringar mot högt skuldsatta stora icke-finansiella företag som har sitt säte i Frankrike till 5 procent av det godtagbara kapitalet, vilken i enlighet med artikel 458.2 d ii i förordning (EU) nr 575/2013 ska tillämpas på globalt systemviktiga institut och andra systemviktiga institut på högsta konsolideringsnivå inom sin banktillsynsperimeter. Luxemburg: — Rättsligen bindande begränsningar av belåningsgraden (LTV-kvoten) för nya lån avseende bostadsfastigheter belägna i Luxemburg, där LTV-kvoten skiljer sig efter låntagarkategori: a) En LTV-kvot på 100 % för förstagångsköpare som köper sin huvudbostad. b) En LTV-kvot på 90 % för andra köpare (ej förstagångsköpare) som köper sin huvudbostad. Denna begränsning genomförs proportionellt via en buffert för hela låneportföljen. Långivare får bevilja maximalt 15 % av alla nya bostadslån som beviljas sådana låntagare en LTV-kvot över 90% men under det högsta tillåtna värdet på 100 %). c) En LTV-kvot på 80 % för andra bostadslån (inklusive förvärv för uthyrning). Norge: — Ett systemriskbuffertvärde motsvarande 4,5 % för exponeringar i Norge tillämpas, i enlighet med artikel 133 i direktiv 2013/36/EU, såsom tillämpligt på och i Norge den 1 januari 2020, enligt bestämmelserna i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (*1) (EES-avtalet) (nedan kallat CRD såsom tillämpligt på och i Norge den 1 januari 2020), för alla kreditinstitut som är auktoriserade i Norge. — Ett genomsnittligt riskviktsgolv på 20 % avseende exponeringar gentemot bostadsfastigheter i Norge tillämpas, i enlighet med artikel 458.2 d vi i förordning (EU) nr 575/2013, såsom tillämplig på och i Norge den 1 januari 2020 enligt bestämmelserna EES-avtalet (nedan kallat CRR såsom tillämplig på och i Norge den1 januari 2020), för kreditinstitut som är auktoriserade i Norge och som tillämpar interna modeller (internmetoden) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven. — Ett genomsnittligt riskviktsgolv på 35% avseende exponeringar gentemot kommersiella fastigheter i Norge tillämpas, i enlighet med artikel 458.2 d vi i CRR såsom tillämplig på och i Norge den 1 januari 2020, för kreditinstitut som är auktoriserade i Norge och som tillämpar interna modeller (internmetoden) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven. Sverige: — Ett för varje kreditinstitut specifikt golv om 25 procent för den exponeringsviktade genomsnittliga riskvikten som tillämpas på portföljen av hushållsexponeringar mot gäldenärer med hemvist i Sverige som säkras genom fastigheter i enlighet med artikel 458.2 d led vi i förordning (EU) nr 575/2013, för kreditinstitut som har tillstånd i Sverige och tillämpar internmetoden (IRB) för att beräkna de lagstadgade kapitalkraven. (*1) EGT L 1, 3.1.1994, s. 3.”"

2. Bilagan ska ersättas med bilagan till den här rekommendationen.

Utfärdad i Frankfurt am Main den 30 april 2021. På ESRB-styrelsens vägnar Francesco MAZZAFERRO Chef för ESRB:s sekretariat

(1) EUT L 331, 15.12.2010, s. 1.

(2) EUT L 176, 27.6.2013, s. 1.

(3) EUT L 176, 27.6.2013, s. 338.

(4) EUT C 58, 24.2.2011, s. 4.

(5) EUT L 1, 3.1.1994, s. 3.

(6) Europeiska systemrisknämndens rekommendation ESRB/2015/2 av den 15 december 2015 om bedömningen av gränsöverskridande effekter och frivillig ömsesidighet för makrotillsynsåtgärder (EUT C 97, 12.3.2016, s. 9).

(7) Enligt punkterna 14 och 14a a i bilaga IX till avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet ska termerna ”medlemsstat(er)” och ”behöriga myndigheter”, utöver den innebörd de har i direktiv 2013/36/EU och förordning (EU) nr 575/2013, anses inbegripa Eftastaterna respektive deras behöriga myndigheter.

(8) EUT L 321, 12.12.2019, s. 170.

(9) Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2019/878 av den 20 maj 2019 om ändring av direktiv 2013/36/EU vad gäller undantagna enheter, finansiella holdingföretag, blandade finansiella holdingföretag, ersättning, tillsynsåtgärder och tillsynsbefogenheter och kapitalbevarande åtgärder (EUT L 150, 7.6.2019, s. 253).

(10) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2020/873 av den 24 juni 2020 om ändring av förordningarna (EU) nr 575/2013 och (EU) 2019/876 vad gäller vissa anpassningar mot bakgrund av covid-19-pandemin (EUT L 204, 26.6.2020, s. 4).

(11) Recommendation ESRB/2020/14 of the European Systemic Risk Board of 4 December 2020 regarding Norwegian notification of its intention to set a systemic risk buffer rate in accordance with Article 133 of Directive (EU) 2013/36/EU (inte översatt till svenska), finns på ESRB:s webbplats.