Kommissionens beslut

av den 7 juni 2000

om ett förfarande enligt artikel 81 i EG-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet

(Ärende COMP/36.545/F3 - Aminosyror)

(delgivet med nr K(2000) 1565)

(Endast de tyska, engelska och franska texterna är giltiga)

(Text av betydelse för EES)

(2001/418/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet,

med beaktande av rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962, första förordningen om tillämpningen av fördragets artiklar 85 och 86(1), senast ändrad genom förordning (EG) nr. 1216/1999(2),

med beaktande av kommissionens beslut av den 29 oktober 1998 om att inleda ett förfarande i ärendet,

efter att ha gett de berörda företagen tillfälle att yttra sig om kommissionens invändningar i enlighet med artikel 19.1 i förordning nr 17 och kommissionens förordning (EG) nr 99/63/EEG av den 25 juli 1963 om sådana förhör som avses i artikel 19.1 och 19.2 i rådets förordning nr 17(3), och följaktligen kommissionens förordning (EG) nr 2842/98 av den 22 december 1998 om hörande av parter i vissa förfaranden enligt artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget(4),

efter att ha samrått med rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor, och

av följande skäl

I. FAKTA

A. FÖREMÅL FÖR FÖRFARANDET

(1) Detta ärende gäller avtal om priser och försäljningsvolymer samt utbyte av företagsspecifik information om försäljningsvolymer mellan företag som producerar och säljer syntetiskt lysin avsett att användas i djurfoder till distributörer och/eller användare inom industrin som är etablerade inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet. Beslutet omfattar perioden september 1990-juni 1995.

B. DE FÖRETAG OCH DEN ORGANISATION SOM BERÖRS

1. Archer Daniels Midland Company

(2) Archer Daniels Midland Company (ADM) är moderbolag för en grupp av företag som bearbetar spannmål och oljeväxtfrö över hela världen. Totalt har ADM över 200 anläggningar över hela världen, inklusive betydande tillgångar inom EES. Bland dessa finns världens största anläggning för bearbetning av sojabönor i Europoort, Nederländerna, världens största anläggning för olika typer av spannmål i Hamburg, Tyskland, och världens största pressningsanläggning i Erith, Förenade kungariket.

(3) ADM producerar stärkelse och stärkelseprodukter och trädde in på marknaden för biokemiprodukter eftersom företaget förväntade sig högre vinst av att producera stärkelsebaserade kemikalier än sina traditionella produkter. ADM:s BioProducts Division bildades 1989. Ungefär vid denna tid beslutade ADM:s ledning att börja med produktionen av lysin, när den insåg att två andra företag var på väg att inrätta produktionsanläggningar i Nordamerika (båda dessa företag gav upp efter ADM:s tillkännagivande om att expandera). ADM:s anläggningar för produktion av lysin färdigställdes i juni 1992.

(4) Archer Daniels Midland Ingredients Ltd (ADM Ingredients) är ett helägt dotterbolag till ADM som hanterade den europeiska sidan av ADM:s verksamhet med aminosyror under den period som undersökningen omfattar.

(5) Under det år som slutade den 30 juni 1995, hade samtliga företag i ADM-gruppen en total omsättning på ungefär 12,6 miljarder US-dollar (12,6 miljarder euro), under det år som slutade den 30 juni 1998, uppgick den totala omsättningen till ungefär 16,1 miljarder US-dollar (16,1 miljarder euro). År 1995 var ADM:s totala omsättning för lysin omkring 202 miljoner US-dollar (202 miljoner euro), varav ungefär 41 miljoner US-dollar (41 miljoner euro) inom EES.

2. Ajinomoto Company, Incorporated

(6) Ajinomoto Company, Inc. (Ajinomoto) är moderbolag för en grupp av företag som producerar kemikalier, inklusive lysin, och livsmedelsprodukter. Mot bakgrund av sina tekniska kunskaper om aminosyror sysslar företaget även med utveckling och produktion av läkemedel. Ajinomotos verksamhet omfattar tillverkning och marknadsföring i 21 länder.

(7) Ajinomoto driver anläggningar för produktion av aminosyror av foderkvalitet i Japan, EES (Eurolysine SA - Eurolysine), Förenta staterna, Thailand, Kina och Brasilien.

(8) År 1974 skapades Eurolysine som ett samriskföretag mellan Ajinomoto och Orsan i syfte att tillverka och marknadsföra lysin av foderkvalitet i Europa. År 1976 uppförde Eurolysine en anläggning i Amiens. Eurolysine började också att tillverka lysin i Italien genom sitt helägda dotterbolag Bioitalia Biopro Italia SpA. Eurolysine har för närvarande sammanlagt 338 anställda. Eurolysine är den enda producenten av lysin av foderkvalitet inom EES.

(9) Ajinomoto och Orsan ägde vardera 50 % av Eurolysine framtill september 1994. Ajinomoto ökade då sitt innehav till 75 % genom att köpa ytterligare andelar av Orsan. Under 1996 förvärvade Ajinomoto alla Eurolysine-andelar som ägdes av Orsan och gjorde Eurolysine till helägt dotterbolag.

(10) Under det räkenskapsår som avslutades den 31 mars 1995 hade Ajinomoto-gruppen en total omsättning på i runda tal 725,7 miljarder yen (5,1 miljarder euro). Under det räkenskapsår som avslutades den 31 mars 1998 uppgick den totala omsättningen till ungefär 836,0 miljarder yen (5,8 miljarder euro). Under 1995 var Ajinomotos världsomspännande omsättning omkring 239 miljoner US-dollar (239 miljoner euro), varav omkring 483 miljoner franska franc (75 miljoner euro) inom EES.

3. Kyowa Hakko Kogyo Company Limited

(11) Kyowa Hakko Kogyo Company Limited (Kyowa) är moderbolag för en grupp av företag som är etablerade och verksamma över hela världen. Kyowa sysslar med utveckling, tillverkning och marknadsföring av läkemedel, livsmedel, kemikalier, jordbruks- och djurhälsoprodukter samt alkohol och alkoholhaltiga drycker. Företaget har anläggningar för tillverkning av aminosyror i Japan, Ungern och Mexiko. Kyowa införde lysinjäsningsprocessen 1958.

(12) Kyowa har ett europeiskt dotterbolag, Kyowa Hakko Europe GmbH (Kyowa Europe), som ansvarar för försäljningen av lysin inom EES.

(13) För år 1995 hade de företag som tillhör Kyowa-gruppen en omsättning på sammanlagt omkring 375 miljarder yen (2,8 miljarder euro). Under samma år omsatte Kyowa 100 miljoner yen (73 miljoner euro) på världsmarknaden för lysin, varav omkring 30 miljoner tyska mark (16 miljoner euro) inom EES. Under det räkenskapsår som avslutades den 31 mars 1998, uppgick Kyowa-gruppens totala omsättning till omkring 398 miljarder yen (2,8 miljarder euro).

4. Daesang Corporation

(14) Daesang Corporation är ett sydkoreanskt företag och moderbolag för en grupp med världsomspännande verksamhet som innefattar tillverkning av smakämnen, djurfoder och aminosyror. Företaget skapades genom ett samgående mellan Daesang Industrial Limited och Miwon Corporation Limited. Daesang Industrial Limited hette tidigare Sewon Corporation Limited och Miwon Foods Corporation Limited (tillsammans Sewon). Under första halvåret 1998 överförde Sewon sin världsomspännande lysinverksamhet till en grupp av företag som saknar anknytning till något av de företag som detta beslut riktar sig till.

(15) I början av 1992 skapades Miwon Handels GmbH för att sköta Sewons affärer med aminosyreprodukter i Europa. I november 1994 bytte Miwon Handels GmbH namn till Sewon Europe GmbH (tillsammans Sewon Europe).

(16) År 1995 omsatte Sewon omkring 225 miljarder koreanska won (227 miljoner euro) på världsmarknaden. Samma år omsatte företaget omkring 125 miljoner tyska mark (67 miljoner euro) på världsmarknaden för lysin, varav omkring 28 miljoner mark (15 miljoner euro) inom EES. Under 1998 omsatte Sewon omkring 1,47 biljoner won (946 miljoner euro) på världsmarknaden.

5. Cheil Jedang Corporation

(17) Cheil Jedang Corporation (Cheil) är moderbolag för en grupp företag som är etablerade och verksamma över hela världen. Det tillkom 1953 som den koreanska Samsung-gruppens första dotterbolag på tillverkningssidan. År 1993 blev Cheil oberoende. Cheil-företaget bedriver en bred verksamhet med inriktning på bland annat läkemedel och livsmedel.

(18) Cheil inträdde på lysinmarknaden 1991. För 1995 hade Cheil en omsättning på omkring 1,9 miljarder US-dollar (1,9 miljarder euro). Det året uppgick Cheils omsättning på världsmarknaden till 52 miljoner dollar (52 miljoner euro), varav omkring 17 miljoner euro inom EES. År 1997 hade Cheil en omsättning på omkring 1,4 miljarder US-dollar (1,4 miljarder euro).

6. Fefana

(19) Den europeiska sammanslutningen för producenter av tillsatsämnen i djurfoder, Fédération Européenne des Fabricants d'Adjuvants pour la Nutrition Animale (Fefana), har sitt huvudkontor i Bryssel. Det är ett organ som företräder och främjar de vetenskapliga, tekniska och ekonomiska intressena hos dem som tillverkar tillsatser i djurfoder.

(20) Fefana skapades för att hantera de många förslag till gemenskapslagstiftning som är av betydelse när det gäller djurfoder. Branschorganisationerna för fodertillsatsindustrin ansåg att branschen behövde representeras på europeisk nivå och därför bildades Fefana 1963.

C. PRODUKTEN

(21) Lysin är en essentiell aminosyra. Aminosyror är byggstenar i protein, en viktig beståndsdel i kroppsvävnader. Djur nybildar (syntetiserar) kroppsegna proteiner från aminosyror som frigörs vid matspjälkning. Tjugotvå olika aminosyror ligger till grund för alla hittills upptäckta proteiner i levande organismer. Djur kan bara nybilda vissa av dessa. Övriga, betecknade som essentiella aminosyror, måste tillföras genom dieten naturligt bundna till protein eller i kemiskt ren form. Djurs aminosyror härrör främst från proteiner med ursprung i växt- eller djurriket: sojabönmjöl, rapsfrömjöl, majsglutenfoder, ärter, fiskmjöl, kött- och benmjöl samt skummjölk och andra produkter. En annan källa för vissa aminosyror är industriell produktion. Dessa aminosyror är identiska med dem man finner i foderprotein.

(22) I de flesta fall innehåller en viss fodertyp eller en kombination av flera fodertyper inte varje sorts aminosyra i den exakta mängd som djur behöver om deras födokrav skall tillgodoses. Detta leder till att vissa aminosyror tillhandahålls i större mängder än som behövs för att uppnå en tillräcklig mängd av andra aminosyror. Tillförandet av rena aminosyror ger en bättre balans i foderproteinet.

(23) Betydande framsteg har gjorts när det gäller att fastställa de exakta behoven av aminosyror hos olika typer av besättningar och näringsexperter har länge insett fördelarna med anpassat foder. Komplettering av fodret med enskilda aminosyror ger möjlighet att minska det rena proteininnehållet i fodret och samtidigt hålla aminosyrorna på lämpliga nivåer. Forskning har visat att nivån på protein i ett standardmål foder av majs och sojabönor kan minskas om fodret kompletteras på lämpligt sätt med lysin, tryptofan och treonin.

(24) Tillgången på syntetiska aminosyror ger näringsexperterna möjlighet att utforma foder med ett aminosyrainnehåll som mer överensstämmer med vad djuret behöver än vad som skulle vara fallet om bara traditionella råvaror användes. Detta leder inte bara till minskad användning av relativt dyra proteinkällor, utan även till förbättrad kvalitet på djuren.

(25) Kraven i Europas länder på att minska mängden kväve- och fosforutsläpp från anläggningar för intensiv djuruppfödning ökar. Enligt Fefana beräknas ökad användning av aminosyror tillsammans med minskade nivåer av råprotein i foder kunna minska kväveutsöndringen med upp till 20-25 %.

(26) Avskaffandet av statsstöd för spannmål inom gemenskapen i enlighet med reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken förväntas sänka priserna på spannmål i EU-länderna. Detta kan förväntas öka andelen spannmål i förhållande till oljekraftfoder i de europeiska djurbesättningarnas foderintag. Nettoeffekten av detta är att efterfrågan på aminosyror kommer att öka, under oförändrade förutsättningar, eftersom behovet av aminosyror inte längre tillgodoses genom en stor andel oljekraftfoder i födan.

(27) Tillverkningen av syntetiska aminosyror är ett av de äldsta och förmodligen vanligaste sätten att tillämpa bioteknik inom djurfoderindustrin. Metoden innefattar jäsning av en lämplig kolhydratkälla, t.ex. socker och stärkelse, genom en organism som blivit genetiskt modifierad att producera ett överskott av den aktuella aminosyran.

(28) Lysin av djurfoderkvalitet har tillverkats kommersiellt under 30 år och användningen av denna aminosyra på världsmarknaden har ökat avsevärt. Medan konsumtionen totalt på världsmarknaden uppgick till omkring 30000 ton 1979, ligger den för närvarande i närheten av 250000 ton per år. Även om denna ökning av konsumtionen delvis är en följd av den världsomspännande ökningen av svin- och kycklingproduktion, avspeglar den också den alltmer sofistikerade sammansättningen av foder.

D. MARKNADEN FÖR LYSIN

1. Utbud

a) Produktion

(29) Tillverkningen av syntetiska aminosyror sker med avancerad teknik som innebär att genetiskt modifierade bakterier används för att jäsa kolhydrater. Den stora svårigheten i processen är att skapa och bibehålla sterila förhållanden så att organismen kan växa utan kontaminering från andra mikroorganismer. Produktionstekniken har förbättrats betydligt under åren, vilket har lett till avsevärda kostnadssänkningar.

(30) Den kolhydratkälla som används vid jäsningsprocessen står för den överlägset största delen av tillverkningskostnaden. Eftersom tillverkningen kräver stora mängder energi för omrörning i och syrsättning av fermentorerna, är tillgången till billig el av avgörande betydelse. Tillverkningen av aminosyror är en mycket kapitalintensiv verksamhet. Den kräver stora investeringar i utrustning för jäsning, extraktion och rening samt i kontroll av föroreningar.

(31) Före 1991 fanns det endast tre lysinproducenter: Ajinomoto/Eurolysine, Kyowa och Sewon. Ajinomoto/Eurolysine var den största producenten, med en produktionskapacitet på omkring 80000 ton. Kyowa och Sewon hade kapacitet på 50000 ton respektive 30000 ton. År 1994 bestämde sig Sewon för att utöka sin kapacitet till 50000 ton.

(32) År 1991 inträdde ADM på marknaden för lysin. ADM:s anläggning nästan fördubblade kapaciteten att tillverka lysin på världsmarknaden. Dessutom stod det klart att ADM hade en mycket stark finansiell ställning och tillgång till billiga råvaror.

(33) Även Cheil inträdde på marknaden för lysin 1991, med en produktionskapacitet på omkring 10000 ton. I slutet av 1993 började Cheil att arbeta för att öka sin produktionskapacitet till 40000 ton. Detta fortsatte under inledningen av 1994 och fullföljdes slutligen i juli 1995.

(34) Inga andra betydande aktörer trädde in på marknaden under den aktuella perioden.

(35) Eurolysine är den enda lysinproducenten inom EES.

b) Distribution

(36) De lysinproducenter inom EES som detta beslut riktar sig till har använt olika typer av distributionssystem, alltifrån direktförsäljning till användare inom industrin (foderfabriker) till indirekt försäljning genom utvalda agenter och/eller oberoende distributörer etablerade i medlemsstaterna.

(37) Fram till maj 1995 hade ADM Ingredients två försäljningsagenter. En av dem, BASF, ersattes sedermera av direkt försäljning och ett antal andra distributörer eller försäljningsagenter.

(38) Eurolysine sålde aminosyror via ett antal distributörer. Ajinomotos direkta deltagande på den europeiska marknaden för lysin inskränkte sig till detta företags intressen i Eurolysine (se skälen 8 och 9).

(39) Kyowa Europe utsåg två japanska handelshus med kontor och representanter i flera EES-länder till agenter för lysin.

(40) Sewon Europe sålde lysin till distributörer och användare inom industrin.

(41) Cheil har inget försäljningsdotterbolag inom EES. Lysinförsäljningen sköts där av ett försäljningskontor som främst säljer till användare inom industrin.

2. Efterfrågan

(42) Den europeiska industrin för foderblandningar producerar varje år över 150 miljoner ton djurfoder i tusentals foderfabriker över hela kontinenten. Foderfabriker sätter samman, blandar och vid behov vidarebearbetar foder och mikroingredienser till foderblandningar som kvantitativt och kvalitativt uppfyller näringsbehovet till lägsta möjliga kostnad per ton foder. Det är särskilt viktigt att sammansättningen innehåller tillräcklig mängd av de aminosyror som behövs.

3. Information om marknaden

a) Faktorer som påverkar lysinpriserna

(43) Syntetiskt lysin används till stor del för att tillföra lysin i livsmedel som inte innehåller eller innehåller för lite naturligt lysin, t.ex. spannmål. Foder som tillförs lysin är således ett alternativ till foder som naturligt innehåller lysin, t.ex. sojabönor. Därför påverkas efterfrågan på lysin i den europeiska foderindustrin, och följaktligen priset, särskilt av priserna på spannmål i Europa och världsmarknadspriserna på sojabönor. De senare noteras av Chicago Board of Trade. Priset på sojabönor minus priset på spannmål är känt som "skuggpriset" på lysin.

(44) Näringsexperter använder datorer för att optimera fodersammansättningen och minimera kostnaderna. Efter inmatning av uppgifter om tillgängligt foder och aktuella priser, byts de olika fodersorterna ut till dess att man funnit den billigaste sammansättningen som uppfyller alla krav på näringsinnehåll.

(45) När en förändring uppträder på marknaden reagerar foderindustrin snabbt på rörelser i priserna på ingredienser och räknar omedelbart fram nya formler med utgångspunkt från samma näringskrav. Detta kan framkalla svängningar i volymen lysin som tillförs foder. Om kostnaden för foder som tillförts lysin överstiger priset på naturligt aminosyraberikat foder, så kommer syntetiska aminosyror bara att användas om de behövs för att förbättra näringsbalansen i allmänhet, särskilt när det gäller att förebygga alltför stora proteinintag.

b) Genomsnittspriser på lysin per månad

(46) Från början av 1981 till slutet av 1988 i det närmaste fördubblades lysinpriserna. Därefter började priserna att falla.

(47) Eurolysine, ADM Ingredients, Kyowa Europe och Sewon Europe hade i genomsnitt följande månadspriser från och med 1991 till och med 1995:

>Plats för tabell>

c) Årlig försäljning av lysin

(48) De företag som detta beslut riktar sig till sålde årligen följande lysinkvantiteter (i ton):

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

E. HÄNDELSEFÖRLOPP

(49) Till och med tidigt 1990-tal var Ajinomoto/Eurolysine, Kyowa och Sewon de enda tillverkarna av syntetiskt lysin. Ajinomoto/Eurolysine var marknadsledande både på världsmarknaden och i Europa. I början av 1990-talet investerade ADM och Cheil i kapacitet för lysinproduktion och förberedde sig på att träda in på lysinmarknaden.

1. En asiatisk/europeisk kartell

(50) Kommissionen har uppgifter om att de etablerade asiatiska lysinproducenterna Ajinomoto, Kyowa and Sewon, på 70- och 80-talen, på ett eller annat sätt samarbetade i syfte att fastställa priser och volymer i Europa.

(51) Den första hemliga uppgörelse som kommissionen kan bevisa ägde rum i juli 1990. När det blev uppenbart att ADM och Cheil investerade i kapacitet för lysinproduktion i syfte att träda in på lysinmarknaden, användes den asiatisk/europeiska kartellen för att noggrant övervaka hur de nya aktörernas potential att påverka konkurrensen på marknaden utvecklades.

a) Början

(52) I ett brev till Ajinomoto daterat den 6 december 1990 hänvisar Sewon till ett möte mellan dessa bägge företag i juli 1990. I brevet angav Sewon att man efter mötet kunde höja lysinpriset kraftigt "med hjälp av [Ajinomoto]". Mot bakgrund av samarbetet mellan de två företagen rörande lysinpriser och försäljningsvolymer som följde på mötet i juli 1990, anser kommissionen att Ajinomoto och Sewon under detta möte slöt en överenskommelse om de lysinpriser som skulle gälla på världsmarknaden.

(53) Den 20 september 1990 sammanträdde Ajinomoto och Sewon i Söul. Ajinomoto upplyste Sewon om att dessa dotterbolag i Förenta staterna dagen före hade tillkännagivit en prishöjning, och att det nya priset skulle gälla som standardpris på världsmarknaden (priset i Europa var 4,60 tyska mark per kg). Ajinomoto hänvisade också till Kyowas avsikt att den 24 september 1990 tillkännage en motsvarande prishöjning i Förenta staterna Ajinomoto, Kyowa och Sewon hade inför mötet diskuterat de nya priserna via telefon och nått en preliminär överenskommelse. Sewon uppfattade det som att Ajinomoto uppmande Sewon att också följa den nya prissättningen. Sewon gick med på att följa de priser som angivits av Ajinomoto.

(54) I december 1990 diskuterade Ajinomoto och Sewon möjligheten att höja priset ytterligare. Den 12 december 1990 meddelades Ajinomoto att Sewon accepterade att följa den världsomfattande höjningen av lysinpriset.

(55) Av de händelser rörande fastställande av priser som ägde rum den 20 september 1990 står det klart att även Kyowa deltog i prisuppgörelserna för Europa, eftersom priset i Förenta staterna sågs som standardpriset på världsmarknaden. Vidare anser kommissionen att prisöverenskommelserna mellan Ajinomoto och Sewon i juli och december 1990 inte var begränsade till dessa båda företag. För det första skulle den kraftiga höjningen av lysinpriset i juli 1990 (som Sewons brev av den 6 december 1990 hänvisade till) inte ha varit möjlig utan medverkan från den näst största lysinproducenten. För det andra visar den asiatisk/europeiska kartellens funktionssätt att Kyowas deltagande i kartellen var av avgörande betydelse. Slutligen inkluderas Kyowa under beteckningen Old Club tillsammans med Ajinomoto, Sewon och Cheil i ett internt dokument som anger marknadsfördelningen inom Ajinomoto/Orsan Group i enlighet med vad som diskuterats under mötet i Mexiko den 23 juni 1992 och som utarbetades inför mötet i Tokyo den 10 juli 1992. Detta överensstämmer med Ajinomotos uppfattning att initiativ till diskussioner om den europeiska marknaden under perioden fram till mitten av 1992 inte kom från Ajinomoto utan snarare från Sewon och Kyowa.

b) Mötet den 18 februari 1991

(56) Den 18 februari 1991 möttes företrädare för Ajinomoto, Kyowa och Sewon och fastställde världsmarknadspriserna på lysin, särskilt priset för Europa som blev det då gällande försäljningspriset hos Eurolysine (4,70 tyska mark per kg).

(57) Vad gäller kvantiteter gick Sewon med på att minska sin försäljning till föregående års nivå till dess att ADM nådde full produktion och försäljning, vilket förväntades ske i april eller maj 1991, i syfte att upprätthålla priset. Kyowa insisterade på att hemmamarknadsprincipen skulle tillämpas. Deltagarna enades om att under 1991 hålla sin exportförsäljning inom de kvantiteter som gällde för 1990.

c) Mötet den 12 mars 1991 i Tokyo

(58) Mötet ägde rum på Okura Hotel. Bland deltagarna fanns företrädare för Ajinomoto, Kyowa och Sewon. Dagordningen utarbetades av Ajinomoto som också arrangerade själva mötet.

(59) Vid mötet avslöjade Kyowa följande information om ADM: ADM:s 24 fermentorer skulle fungera normalt i slutet av april, ADM skulle påbörja sin försäljning i början av maj, ADM planerade att producera 27000 ton det första året, 45000 ton det andra året och 60000 ton det tredje året, ADM planerade att sälja hälften av sin produktion på Förenta staternas marknad och exportera återstoden. Kyowa rapporterade att ADM avsåg att följa andra producenters försäljningspriser vid försäljningen av sina produkter.

(60) Ajinomoto avslöjade information om Cheils produktionsanläggning i Indonesien, insamlad under en affärsresa dit.

(61) Därpå diskuterade deltagarna sitt eget beteende på marknaden. Sewon informerade övriga om att man önskade sälja samma kvantitet i Förenta staterna under 1991, som under 1990, och att man definitivt skulle bibehålla baspriset. Vad gäller Europa, beklagade sig de övriga deltagarna över att Sewon sålde under det överenskomna priset, nämligen 4,70 tyska mark per kg. Sewon uppmanades att inte sälja under det överenskomna priset och upprätthålla föregående års försäljningsvolym. Det noterades att lokala möten i Europa behandlade priset i Europa. Deltagarna lovade att följa vad som överenskommits om försäljningskvantitet och försäljningspris vid detta möte till dess att ADM och Cheil nått en betydande försäljning på marknaden. På förslag av Ajinomoto gick vart och ett av företagen med på att omedelbart kontakta de andra parterna via en "hot line" om någon av deltagarna skulle bryta mot överenskommelsen.

d) Mötet den 4 juli 1991 i Tokyo

(62) Mötet ägde rum hos Ajinomoto. Bland deltagarna fanns företrädare för Ajinomoto, Kyowa och Sewon.

(63) Deltagarna utbytte information om ADM:s och Cheils tillverkningskapacitet och försäljningsvolymer. Några dagar före mötet lämnade Cheil informationen om sin produktionskapacitet och försäljningsvolymer till Ajinomoto via telefon.

(64) Deltagarna bytte sedan information om sina egna priser och försäljningsvolymer. För Europas del hänvisade de till ett regionalt möte den 3 juli 1991 där ett pris på 4,30 tyska mark per kg tillkännagavs. Deltagarna fastställde priset för Förenta staterna och för Europa (4,30 tyska mark per kg). Priset för Asien och Oceanien skulle diskuteras på ett senare stadium. I fråga om kvantiteterna drog parterna slutsatsen att "det skulle bli mycket svårt att lösa kontrollen av volymerna".

e) Uppföljning

(65) Sedan ADM inlett betydande försäljning till låga priser, möttes Ajinomoto, Kyowa och Sewon i Söul den 11 februari 1992. De diskuterade ADM:s och Cheils marknadspotential och priser. Den 10 mars 1992 enades Ajinomoto och Kyowa om att följa ADM:s prissättning för att bibehålla marknadsandelar. Den 12 mars 1992 möttes de asiatiska producenterna igen för att diskutera ADM:s väntade fulla inträde på lysinmarknaden. Priserna diskuterades även per telefon under denna period.

(66) Den 30 mars 1992 rapporterade Sewon Europe till huvudkontor i Sydkorea om ett trepartsmöte som tydligen ägt rum några dagar tidigare. Under detta möte utvärderade Ajinomoto, Kyowa och Sewon den europeiska marknaden för lysin. Det observerades särskilt att priset höjdes med omkring 5 % i Tyskland, Förenade kungariket, Nederländerna, Luxemburg och Frankrike, där priserna relativt sett var lägre (cirka 3,25 tyska mark per kg) än i andra länder. Deltagarna enades om att priset på den europeiska marknaden skulle bibehållas på 3,76 tyska mark per kilo. Nästa möte planerades att hållas den 30 april 1992 i Basel. I sin rapport till huvudkontoret uttryckte Sewon Europe tvivel om huruvida de avtalade priserna skulle komma att hållas, "eftersom de deltagande företagen hade olika uppfattning och ADM och Cheil inte var närvarande".

(67) Den 5 maj 1992 rapporterade Sewon Europe till Sewons huvudkontor i Sydkorea om ett annat trepartsmöte (förmodligen hållet den 30 april 1992 i Basel) där Ajinomoto, Kyowa och Sewon hade utvärderat den dåvarande europeiska lysinmarknaden. Parterna bekräftade särskilt att priserna på den europeiska marknaden skulle hållas på 3,76 tyska mark per kg. Nästa möte var planerat till den 3 juni 1992 på en plats som skulle väljas av Sewon. I sina rapporter till huvudkvarteret tycktes Sewon Europe anse det meningslöst att diskutera prishöjningar vid möten som ADM och Cheil inte deltog i.

(68) Den 19 juni 1992 möttes Ajinomoto, Kyowa och Sewon. De drog slutsatsen att möjligheten att höja priserna genom att minska varje företags försäljningsvolym borde ses över på nytt. Deltagarna enades särskilt om att frågan om prishöjningar kunde lösas genom att få ADM att gå med på att bara använda 80 % av sin kapacitet. Vidare begärde Ajinomoto och Kyowa att Sewon skulle minska sin försäljning i Europa och USA enligt principen att den lokala producenten i så stor utsträckning som möjligt skall sälja i sin egen region.

2. En global kartell

a) Bakgrund

(69) ADM:s anläggning innebar nästan en fördubbling av världens kapacitet för lysintillverkning. Redan före och strax efter sitt inträde på marknaden, signalerade ADM till de etablerade producenterna att företaget, även om man avsåg att vara en stor aktör på lysinmarknaden, föredrog att uppnå sin marknadsandel genom samordning, snarare än genom priskrig. I detta sammanhang möttes ADM och Ajinomoto den 12 december, och ADM och Kyowa den 13 december 1991. Den 11 februari 1992 informerade Ajinomoto och Kyowa Sewon om sina respektive möten med ADM.

(70) I syfte att övertyga de etablerade producenterna om sina allvarliga avsikter och konsekvenserna av att inte nå en överenskommelse, inbjöd ADM Ajinomoto, Kyowa och Sewon att inspektera sin produktionsanläggning. Därpå inledde ADM försäljning av betydande omfattning till låga priser. Detta fick de etablerade lysinproducenterna att i början av 1992 drastiskt sänka sina priser i ett försök att behålla marknadsandelar. Som svar på detta kom Ajinomoto och Kyowa den 10 mars 1992 överens om att de skulle samarbeta med ADM och börja träffa detta företag för att förbereda ett avtal om priser och försäljningskvantiteter (möten den 14 april 1992 mellan ADM och Ajinomoto i Tokyo, den 16-17 april 1992 mellan ADM och Kyowa i Hawaii och den 19 juni 1992 - för övrigt samma dag som Ajinomoto, Kyowa och Sewon möttes - mellan ADM och Sewon i Decatur).

(71) Dessa diskussioner ledde till mötet den 23 juni 1992 i Mexiko, som markerar början på ADM:s agerande i samförstånd med medlemmarna i Asien/Europa-kartellen.

b) Mötet den 23 juni 1992 i Mexiko

(72) Företrädare för ADM, Ajinomoto/Eurolysine och Kyowa deltog i mötet. Kyowa arrangerade mötet och höll i ordförandeskapet. Deltagarna beslutade att företrädarna för Ajinomoto Kyowa skulle meddela Sewon och Cheil eventuella resultat av mötet.

(73) ADM hade som främsta målsättning att uppnå samma produktionsandel som den främste konkurrenten, vilket skulle resultera i en tredjedel av världens efterfrågan för ADM, en tredjedel för Ajinomoto-gruppen och en tredjedel för Kyowa och de sydkoreanska producenterna. Kyowa och Ajinomoto uttryckte sitt missnöje med detta förslag, åtminstone vad gällde tidsfristen. ADM föreslog då att förslaget om kvoter skulle genomföras under det andra året genom att fördela all extra tillväxt på marknaden till ADM, till dess att företaget uppnått samma marknadsandel som Ajinomoto. För 1992 föreslogs följande kvoter: Ajinomoto 66000 ton, ADM 48000 ton, Kyowa 34000 ton, Sewon 18000 ton och Cheil 6000 ton. Ajinomoto var berett att godta en tilldelning på 48000 ton för ADM under 1992, med utrymme för en ökning av kvoten efter hand. ADM angav att man ändå skulle genomföra förslaget om kvantiteter från och med den 1 oktober 1992.

(74) Deltagarna diskuterade även vilken metod som kunde användas för att fördela kvantiteter. ADM förklarade att konkurrenter inom citronsyraindustrin använde både formella och informella vägar för att hålla kontroll på försäljningssiffrorna.

(75) Deltagarna enades om priset på lysin fram till oktober: 1,05 US-dollar per pund levererat (vid denna tidpunkt motsvarande 0,70 US-dollar per pund) för Nordamerika (deltagarna ansåg att priset kunde sättas "något högre" i Europa än i Nordamerika). Under förutsättning av ett slutligt godkännande av försäljningskvoteringen, fastställdes priset till 1,20 US-dollar per pund för slutet av året. För övriga områden var riktpriset 2,30 US-dollar cif (vid den tidpunkten under 2,00 US-dollar per kg cif).

- Uppföljning

(76) Den 2 juli 1992 mottog Kyowa ett telefonsamtal från ADM som indikerade att företaget godtog en produktionskvot på 48000 ton för 1992, förutsatt att det nådde Ajinomotos produktion inom tre år.

(77) Den 10 juli 1992 mötte Ajinomoto och Kyowa de två sydkoreanska lysinproducenterna hos Ajinomoto i Tokyo. Ajinomoto informerade de koreanska producenterna om diskussionerna med ADM den 23 juni 1992 om hur försäljningen skulle fördelas. Ajinomoto och Kyowa lade fram en plan för fördelningen av försäljningen som baserade sig på respektive producents marknadsinflytande och investeringsnivå. Det föreslogs att Ajinomoto skulle få sälja 73500 ton, Kyowa 37000 ton, ADM 48000 ton, Sewon 20000 ton och Cheil 6000 ton under det första året. Vad gäller Europa innebar förslaget att (av totalt 58000 ton) skulle Ajinomoto få 34000 ton, Kyowa 8000 ton, ADM 5000 ton, Sewon 13500 ton och Cheil 5000 ton. Om efterfrågan i Nordamerika ökade, så skulle den ökade försäljningsvolymen tillkomma ADM, och eventuell ökad framtida försäljning i Europa skulle tillkomma Eurolysine. Ajinomoto sade att om deltagarna nådde en överenskommelse, så skulle avtal om den slutliga fördelningen ingås med ADM i slutet av juli. I syfte att kunna kontrollera kvantiteten, skulle alla företagen mötas kvartalsvis för att se över och samla information om respektive företags volym- och försäljningssiffror. Sewon var emot ett lokalt kvotsystem baserat på konkurrenskraft och föreslog att varje parts framtida fördelning skulle baseras på dess andel i förra årets försäljning. Cheil begärde en tilldelning på 15000 ton för hela världsmarknaden. Eftersom ingen överenskommelse nåddes, var avsikten att varje deltagare skulle återvända till "huvudkvarteret" för att överväga frågan och informera Ajinomoto om resultaten senast den 17 juli. Ajinomoto förklarade därpå i detaljerna i mötet med ADM om priser, särskilt i fråga om att justera priset till 1,05 US-dollar per pund i både Europa och Amerika före den 30 september 1992, och därpå ytterligare till 1,20 US-dollar per pund före den 30 december 1992.

(78) Den 7 augusti 1992 möttes de asiatiska producenterna igen hos Ajinomoto i Tokyo. De fortsatte diskussionen för att nå en överenskommelse om en minskning av volymen producerad lysin. Ajinomoto informerade övriga deltagare om att ADM var berett att bjuda in anställda hos konkurrenterna till sin produktionsanläggning i Decatur för att styrka sin produktionskapacitet. Sewon föreslog en allmän produktionsminskning på 20 %. Den ändrade planen för fördelning av kvantitet såg ut på följande sätt. Ajinomoto 64800 ton, ADM 48000 ton, Kyowa 33600 ton, Sewon 26600 ton och Cheil 12000 ton. Inte heller denna plan kunde godtas av alla parter, eftersom Ajinomoto var missnöjda med sin tilldelade mängd och Cheil insisterade på 15000 ton. Deltagarna kunde ändå komma överens om att fortsätta diskussionen om en produktionsminskning. Den föreslagna prishöjningen fick positivt gensvar, men det beslutades att denna fråga skulle diskuteras vidare vid nästa möte med ADM. Ajinomoto påpekade att det skulle vara bättre att utforma en plan med olika scenarier innan de fem parterna möttes, ett förslag som utan vidare godtos av alla de deltagande företagen. Ajinomoto föreslog att nästa möte skulle äga rum i Söul.

(79) Den 27 augusti 1992 möttes de asiatiska producenterna på nytt, denna gång hos Cheil i Söul. De fortsatte diskussionerna från den 10 juli och 7 augusti 1992. Deltagarna kunde inte nå fram till beslut om nästa steg i diskussionen med ADM om fördelningen av försäljningskvoter för lysin. Deltagarna fastställde vad som enligt deras uppfattning borde vara målet för mötet med ADM, dvs. att det inte är beslutet om kvantitetsfördelning som är det väsentliga, utan bekräftelsen av prishöjningen och diskussionen om hur prishöjningen skall gå till i praktiken. Vad gäller priset godtog deltagarna ADM:s plan att höja priset på den amerikanska marknaden till 1,05 US-dollar per pund den 31 augusti 1992. Deltagarna noterade att ADM redan hade erbjudit detta pris till kunderna. Ajinomotos och Kyowas dotterbolag i Förenta staterna avsåg att tillkännage det nya priset från mitten av september. En prisjustering för Europa skulle fastställas vid ett senare Europamöte.

(80) Den 8 september 1992 möttes ADM och Ajinomoto i Chicago. Ajinomoto påpekade att det inte var en bra idé att fördela försäljningskvoterna för lysin på världsmarknadsbasis, utan att en begränsning av produktionen med hänsyn till den lokala marknadssituationen skulle vara att föredra. ADM godtog detta men insisterade på att produktionskvoten skulle vara 48000 ton. Båda deltagarna bekräftade prishöjningen till 1,05 US-dollar per pund som ursprungligen avtalades mellan ADM och de japanska producenterna vid mötet i Mexiko den 23 juni och godtogs av de koreanska producenterna vid mötet i Söul den 27 augusti 1992.

c) Mötet den 1 oktober 1992 i Paris

(81) Mötet ägde rum på Pullman Windsor Hotel i Paris. Bland deltagarna fanns företrädare för ADM, Ajinomoto/Eurolysine, Kyowa, Sewon och Cheil. Mötet arrangerades av Ajinomoto/Eurolysine, som utformade en falsk Fefana-dagordning. Deltagarna diskuterade enbart priser. De fem företagen bedömde effekterna av de överenskomna prisnivåerna och utbytte information om hur prishöjningarna tagits emot i de olika regionerna.

(82) Deltagarna hänvisade till prishöjningarna i Europa, som föst hade fastställts till 3,50 tyska mark per kg, och därefter till 3,75 tyska mark per kg i samband med mötet i Söul (27 augusti 1992). Vid tidpunkten för mötet uppgick det pris som tillkännagavs av producenterna till 4,00 tyska mark per kg. Alla deltagare erkände dock att detta pris ännu inte tillämpades i praktiken. Deltagarna beaktade särskilt att det europeiska priset vid den aktuella tidpunkten låg 22 % högre än priset på Förenta staternas marknad. De var oroade för att locka till parallellimport om prisskillnaden ökade och slöt sig till att det inte var möjligt att höja priset i Europa just då. Deltagarna kom därför överens om att behålla priset på 4,00 tyska mark per kg och att diskutera en eventuell ytterligare ökning vid nästa möte.

(83) ADM ville ha färre inblandade i mötena om priserna på Europamarknaden och föreslog därför att ADM inte skulle delta i det lokala Europamötet. Ajinomoto/Eurolysine ansåg de lokala ledningsmötena som det mest effektiva forumet. Mötena skulle därför fortsätta och Eurolysines ordförande skulle själv rapportera direkt till ADM.

(84) Deltagarna fastställde även priserna för de andra regionerna.

(85) Deltagarna diskuterade även möjligheten att skapa en arbetsgrupp på aminosyraområdet inom ramen för Fefana. Ajinomoto ombad utreda hur detta skulle genomföras.

- Uppföljning

(86) Den 29 oktober 1992 diskuterade Kyowa och Ajinomoto/Eurolysine priserna på lysin i Europa.

(87) Den 2 november 1992 möttes Ajinomoto/Eurolysine och Sewon i Söul. De diskuterade då ADM:s beteende på lysinmarknaden. Ajinomoto informerade Sewon om att ADM skulle komma att försöka höja priset till den nivå då efterfrågan börjar att sjunka och att ADM vid aktuell tidpunkt var nöjt med tilldelningen på 48000 ton i försäljningsvolym. Detta var anledningen till att ADM inte tog upp frågan om kvantitet vid mötet i Paris den 1 oktober 1992. Ajinomoto förväntade sig att ADM skulle begära maximal tilldelning för 1993, t.o.m. mer i slutet av samma år. Avsaknaden av ett ordentligt avtal om produktionskvoterna sågs som en destabiliserande faktor i förhållandet mellan producenterna. Detta mildrades dock av att alla, inklusive ADM, visade återhållsamhet i sin försäljning. Likväl var deltagarna överens om att det behövdes mer samarbete i kvotfrågan. Sewon var berett att godta till och med en 40-procentig minskning.

(88) Vid detta möte begärde Ajinomoto/Eurolysine att Sewon skulle upphöra med försäljningen i Europa de påföljande två veckorna, hålla priset på 4,25 tyska mark och begränsa försäljningen till 6000 ton per år. Om inte Sewon minskade sin försäljningsvolym i Europa skulle Eurolysine inleda ett antidumpningsförfarande mot Sewon. Sewon sade sig vilja hålla fast vid de avtalade priserna och gick med på att begränsa sin försäljning i Europa till 6000 ton per år. Deltagarna enades om att föra öppna och direkta diskussioner på högsta nivå för det fall att personal skulle bryta mot överenskommelsen.

(89) Den 4 november 1992 diskuterade ADM och Ajinomoto lysinförsäljningspolicy per telefon. Priserna för Asien, Nordamerika och Oceanien bekräftades i enlighet med Parismötet den 1 oktober 1992. Priset för Europa sattes till 4,25 tyska mark per kg. Deltagarna noterade att Sewon avvek från de avtalade priserna i vissa avseenden. De ansåg att ADM borde sälja i Sydkorea "så att Sewon ändrar sitt beteende".

(90) Den 2 och den 5 november 1992 möttes Ajinomoto och Cheil i Söul. Cheil upplyste Ajinomoto om att samarbetet för att höja lysinpriset varit mycket framgångsrikt och ville fortsätta prissamarbetet. Företagen var dock fortfarande oense om lysinkvoterna.

(91) Efter mötena i Mexiko och Paris ökade priserna på vissa platser (särskilt i Förenta staterna och Europa) men inte överallt. Följaktligen beskyllde företagen som omfattas av detta beslut varandra för att inte respektera prisuppgörelsen, vilket ledde till att förhållandet mellan de olika producenterna försämrades.

(92) Den 30 november 1992 möttes Ajinomoto, Kyowa, Sewon och Cheil hos Cheil i Söul. De noterade att ADM erbjöd mycket låga priser. Kommunikationen med ADM bröts dock till följd av en FBI-undersökning hos ADM (som fick den dåvarande ordföranden i ADM Bioproducts att samarbeta med FBI i den amerikanska lysinutredningen). Deltagarna noterade att de inte hade något annat val än att vänta till dess att ADM återupptog kontakten.

(93) Eftersom producenterna trodde att deras oförmåga att nå en ingående överenskommelse om volymerna bidrog till att befrämja låga priser, återupptogs förhandlingarna om hur försäljningskvantiteterna skulle fördelas. ADM och Ajinomoto avsåg att hålla ett möte om "världsmarknaden (för lysin)" omkring mitten av januari 1993. Den 21 januari 1993 föreslog ADM en regional volymtilldelning för Kyowa.

(94) Den 26 februari 1993 möttes Ajinomoto, Kyowa, Sewon och Cheil hos Ajinomoto i Tokyo. Eftersom det inte fanns någon särskild dagordning föreslog Ajinomoto en diskussion om det sjunkande lysinpriset på världsmarknaden och om hur man skulle kunna höja priserna igen. För Europas del noterade deltagarna att priset upprätthölls på grund av att Ajinomoto och Sewon begränsade sina försäljningsvolymer. Beträffande situationen som helhet konstaterade deltagarna att det inte gick att göra några framsteg.

(95) I syfte att återuppliva diskussionen om kvoterna arrangerade ledningarna för ADM och Ajinomoto ett möte för att förbättra förhållandet mellan de två ledande aktörerna på marknaden och påskynda processen med att utveckla en ingående överenskommelse om volymerna. Eftersom Kyowa och Eurolysine ville komma till tals före det planerade mötet mellan ADM och Ajinomoto arrangerades ett möte mellan ADM och Kyowa den 15 april 1993, och mellan ADM och Eurolysine den 28 april 1993.

(96) Under mötet med ADM den 15 april 1993 förespråkade Kyowa att alla konkurrenter skulle sänka sina volymer.

(97) Vid ett möte den 28 april 1993 föreslog Eurolysine för ADM att dela upp försäljningsvolymerna endast i de regioner där avtalet om fastställande av priser faktiskt lett till höjda priser 1992. Vad gäller Europa, var ADM och Eurolysine överens om att ifall priserna gick upp i Europa, så berodde det på prisöverenskommelsen i Mexiko (23 juni 1992), som bara genomförts till fullo i Europa.

(98) Den 30 april 1993 möttes Ajinomoto och ADM hos ADM i Decatur. Syftet med mötet var att göra det möjligt för de två största lysinproducenternas ledningar att återupprätta förbindelserna mellan de två företagen och påbörja processen med att utarbeta ett ingående avtal om volymerna. Under detta möte tog ADM upp hur viktigt det är att ett företag kontrollerar sina försäljningsenheter för att upprätthålla höga priser. ADM förklarade att dess säljpersonal har en allmän tendens att vara mycket tävlingsinriktad. Om producenterna inte övervakar sin säljpersonal uppstår problem med prissänkningar. Ajinomoto angav att det nu stod klart för alla hur nödvändigt det var att anpassa utbudet. Företrädare för ADM och Ajinomoto arrangerade ytterligare ett möte som ägde rum den 14 maj 1993 i Tokyo.

(99) Både ADM och Ajinomoto informerade Kyowa om sitt möte i Decatur.

(100) Den 14 maj 1993 möttes ADM och Ajinomoto/Eurolysine i Tokyo för att fortsätta den diskussion som inleddes i Decatur. Deltagarna debatterade storleken på den dåvarande marknaden och ADM:s andel av denna marknad. ADM begärde 65000 ton för 1993. De diskuterade återigen hur man skulle gå till väga för att uppnå och övervaka ett avtal om försäljningsvolymerna. ADM angav att de borde kommunicera genom en branschorganisation. ADM gav som exempel att ADM varje månad rapporterade sin försäljning av citronsyra till en branschorganisation. Dessa siffror granskades årligen av schweiziska revisorer. ADM sade att lysinförsäljningen på samma sätt kunde rapporteras till exempelvis Ajinomoto, som i sin tur kunde rapportera till varje medlem hur stor deras försäljning varit. ADM påpekade att en sådan rapportering måste vara högst konfidentiell.

(101) Ajinomoto rapporterade till Kyowa om sitt möte i Tokyo med ADM. Båda producenterna höll med om att ADM:s begäran om tilldelning av volym för 1993 var oacceptabel och att Sewon skulle involveras i diskussionen om volymer.

(102) Den 27 maj 1993 möttes Ajinomoto och Kyowa med Sewon och informerade Sewon om ADM:s begäran om volym för 1993. Ajinomoto hänvisade till de goda resultaten från tidigare samarbete. ADM:s inträde på marknaden hade dock komplicerat situationen. Sewon bekräftade sin ständiga beredskap att förhandla och att fortsätta med diskussioner med Ajinomoto och Kyowa. Deltagarna såg det nödvändigt att sammankalla ett möte mellan de fem producenterna i syfte att anpassa volymen. Ajinomoto ville ta initiativ i förhandlingarna med ADM, medan Sewon borde ägna sig åt att övertyga Cheil.

(103) Den 1 juni 1993 informerade ADM Kyowa att man hade beslutat att stoppa sänkningen av lysinpriset i Europa, och att man föregående dag hade tillkännagivit en prishöjning till 0,81 US-dollar per pund.

(104) Den 18 juni 1993 möttes Ajinomoto, Kyowa, Sewon och Cheil på Sankei-Kaikan Hotel i Tokyo för att diskutera vilken taktik som skulle följas vid nästa möte mellan de fem producenterna som planerades äga rum i Vancouver den 24 juni 1993. Deltagarna utbytte information om priser och volymer i de olika regionerna. På denna grund diskuterade de olika system för uppdelning av försäljningen i enlighet med Ajinomotos första förslag (54000 ton för ADM) och ADM:s begäran (65000 ton). Planen för mötet med ADM var att insistera på 54000 ton i tanke att nå en överenskommelse om 60000 ton. Den slutliga tilldelningen skulle då ha sett ut på följande sätt: Ajinomoto 81200 ton, ADM 60000 ton, Kyowa 44400 ton, Sewon 32900 ton och Cheil 13500 ton. Ajinomoto föreslog att möten skulle hållas regionvis varje kvartal och att ett system för kommunikation skulle införas. Deltagarna bekräftade prishöjningarna i de olika regionerna. I Europa sattes priset till 3,20 tyska mark per kg (på grund av det bekräftade priset på 0,81 US-dollar per pund) och till 4,20 tyska mark per kg när priset på Förenta staternas steg till 1,05 US-dollar per pund.

d) Mötet den 24 juni 1993 i Vancouver

(105) Mötet hölls på Hyatt Regency Hotel i Vancouver. Bland deltagarna fanns företrädare för ADM, Ajinomoto/Eurolysine, Kyowa, Sewon och Cheil.

(106) Följande punkter fanns på dagordningen: 1) Undersökning av den senaste tidens villkor på marknaden. 2) Anpassning av produktions- och försäljningsvolymen för varje företag. 3) Plan för prishöjningar. 4) System för kommunikation (särskilt regionala möten). 5) Inrättande av samarbetsorganisationen för lysinproducenter.

(107) Deltagarna noterade att prishöjningarna i Förenta staterna och Europa var framgångsrika, men att arrangemangen för Syd- och Centralamerika samt Asien inte genomfördes på rätt sätt. Deltagarna såg framför sig en stegvis höjning av priserna från 0,81 US-dollar per pund till 0,95 US-dollar, vidare till 1,10 US-dollar och, om möjligt, slutligen till 1,20 US-dollar.

(108) Ajinomoto presenterade en tabell om fördelning av volym som utgick från en tilldelning på 54000 ton för ADM:s del. ADM insisterade på att behålla sin dåvarande produktionsvolym, dvs. 65000 ton. Cheil insisterade på 15000 ton, istället för de 14000 ton som föreslagits av Ajinomoto. Man enades om ett möte mellan styrelseordförandena för att lösa detta problem.

(109) Vad gäller systemet för kommunikation ville japanerna ha lokala möten. ADM motsatte sig detta och ville att kommunikation skulle ske diskret mellan huvudkontoren.

(110) Alla utom Cheil gick med på att skapa en officiell lysinorganisation som skulle ledas av Ajinomoto och ADM.

- Uppföljning

(111) Ajinomoto och ADM enades om att hålla ett möte den 5 oktober i Paris. Mötet skulle arrangeras av Ajinomoto. Huvudpunkterna på dagordningen skulle vara pris/kvantitet och organisation. ADM informerade Ajinomoto om att dess produktionsnivå under de gångna nio månaderna motsvarat en årsproduktion på 65000 ton, vilket var en godtagbar minimikvantitet för ADM. ADM angav att det kunde komma att ta ytterligare två eller tre år att nå målet med en lika stor marknadsandel som Ajinomoto.

e) Mötet den 5 oktober 1993 i Paris

(112) Mötet hölls på Grand Hotel i Paris. Bland deltagarna fanns företrädare för Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa, Sewon och Cheil. Mötet arrangerades av Ajinomoto, som också utarbetade dagordningen och höll i ordförandeskapet för mötet. Vid mötet avhandlades upprättandet av en organisation för aminosyraproducenter under Fefanas paraply, en prisöverenskommelse för det fjärde kvartalet 1993 och fördelning av försäljningsvolymer för efterföljande år.

(113) Ajinomoto rapporterade om framstegen med att skapa en producentorganisation.

(114) Vad gäller marknadstrender observerade deltagarna att översvämningen av Mississippifloden sommaren 1993, som förstörde sojaskörden i Förenta staterna, ledde till en höjning av spannmålspriserna men också till överskott i lysinlagren. De förväntade sig därför en minskning i orderingången och för att förebygga en prissänkning krävdes en minskning av utbudet. Deltagarna förutsåg en minskning på 40-50 procent i Europa.

(115) I samband med översynen av priserna per region insåg deltagarna att det europeiska pris som avtalats vid ett regionalt möte, dvs. 5,30 tyska mark per kg, var mycket högre än priset i andra regioner. En överenskommelse nåddes om att hålla priset i Europa på denna nivå.

(116) För perioden oktober 1993 till september 1994 gjorde varje företag anspråk på sin produktionsvolym. Det noterades att Cheil begärde 22000 ton, vilket avvek från vad detta företag angivit vid mötet i Vancouver (den 24 juni 1993). ADM kunde inte vid denna tidpunkt bestämma sig för en sänkning av produktionsvolymen, så det bestämdes att den högsta ledningen vid ADM och Ajinomoto skulle involveras direkt i diskussionen om kvantiteter.

- Uppföljning

(117) Den 25 oktober 1993 möttes högsta ledningen för ADM respektive Ajinomoto i Irvine. Deltagarna diskuterade hur 1994 års försäljningsvolymer skulle fördelas på varje lysinproducent. De analyserade vilken volym lysin varje producent skulle ha sålt i slutet av 1993, varpå ADM föreslog att dessa siffror skulle användas för att beräkna 1994 års fördelning av försäljningsvolym till de olika producenterna. Vidare diskuterades hur mycket marknaden skulle komma att växa under 1994 och hur stor del av tillväxten som skulle fördelas på respektive producent. ADM påpekade att övriga lysinproducenter var och en kunde sälja 2000 ton mer än de sålt 1993 och att ADM och Ajinomoto skulle dela på återstoden av tillväxten på världsmarknaden för lysin 1994. ADM gick med på denna plan och gavs i uppgift att få med övriga producenter på fördelningen.

(118) Efter mötet i Irvine diskuterade de asiatiska producenterna det volymförslag som nåddes där. Både Cheil och Sewon ville ha större volymer. Som en följd av detta avstod Cheil från att delta i nästa möte, som hölls den 8 december 1993 i Tokyo.

f) Mötet den 8 december 1993 i Tokyo

(119) Mötet hölls på Palace Hotel i Tokyo och inbegrep företrädare för Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa och Sewon.

(120) Deltagarna granskade lysinpriserna region för region. De noterade att de priser som avtalats vid mötet i Paris (den 5 oktober 1993) inte hade genomförts fullt ut. För Europas del var det gällande priset 5,00 tyska mark per kg i stället för överenskomna 5,30 tyska mark per kg, och detta trots att varje producent hade begränsat sin försäljning. Enighet nåddes om att hålla priset i Europa på 5,30 tyska mark per kg under det första kvartalet 1994.

(121) Under mötet finkalibrerades den volymfördelningsplan som tagits fram av ADM och Ajinomoto i Irvine. Försäljningskvantiteter fördelades per producent på världsmarknadsbasis och per region, inklusive Europa. För världsmarknaden tilldelades ADM 67000 ton (plus en del av 1994 års tillväxt), Ajinomoto 84000 ton och Kyowa 46000 ton. ADM, Ajinomoto och Kyowa gick alla med på volymfördelningsplanen. Sewon skulle få antingen 34000 eller 37000 ton, beroende på om Ajinomoto och Kyowa godtog en granskning av sina försäljningsvolymer för 1992. Sewon gick med på detta förslag.

(122) ADM angav Ajinomoto som mottagare av de försälningssiffror som varje månad skulle tillhandahållas av varje lysinproducent. Ajinomotos uppgift skulle vara att hålla ordning på siffrorna så att producenterna kunde justera sin försäljning för att begränsa årsförsäljningen till den avtalade maximinivån. Vad beträffar tillhandahållandet av försäljningssiffrorna för varje månad, sade ADM till de övriga att de måste "hålla kontroll över telefontrafiken och vara mycket försiktiga". ADM föreslog vidare att producenterna skulle delta i branschorganisationens möten varje kvartal för att anpassa sina priser och försäljningsvolymer i enlighet med avtalen. ADM förklarade hur tillskapandet av branschorganisation kunde ge en på papperet legitim, men konstlad, anledning att mötas och på det sättet dölja att påstådda konkurrenter möttes i hemlighet för att diskutera priser och försäljningsvolymer. ADM beskrev hur det skulle gå till att hålla "officiella" och "inofficiella" möten. Under pågående officiellt möte med branschorganisationen skulle någon boka en hotellsvit och i tysthet meddela de övriga. Därpå skulle man mötas i hemlighet för att diskutera priser och försäljningsvolymer i avskildhet från det officiella mötet. Deltagarna enades om att gå tillväga på detta sätt.

- Uppföljning

(123) De asiatiska producenterna diskuterar granskningen av försäljningssiffrorna.

(124) Den 1 februari 1994 möttes ADM Ingredients och Eurolysine. De diskuterade den aktuella prisnivån och beslutade att dra ner på leveranserna för att upprätthålla priset. Detta är det första mötet mellan företrädare för de europeiska lysinproducenterna sedan trepartsmötet under första halvan av 1992 (skälen 75 och 76), som kommissionen har direkta bevis på. Av den bevisning som direkt berör andra möten (den 27 augusti 1992, den 1 oktober 1992, den 5 oktober 1993), står det dock klart att under hela den period som omfattas av denna undersökning finslipades beslut som tagits på världsmarknadsnivå av företrädare för de europeiska lysinproducenterna.

(125) Den 26 januari 1994 hölls Fefana Amino Acid Working Partys första möte i Fefanas kontor i Bryssel. Den 15 februari 1994 inbjöd Eurolysine övriga lysinproducenter till ett simulerat möte med Fefanas "arbetsgrupp" i Honolulu.

g) Mötet den 10 mars 1994 i Honolulu

(126) Mötet hölls på Sheraton Makaha Resort. Företrädare för Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa, Sewon och Cheil fanns på plats. Kyowa ledde mötet.

(127) Mötet på Hawaii var det första som hölls sedan Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa och Sewon hade beslutat att tillhandahålla sina försäljningssiffror till Ajinomoto. Under morgonen diskuterade och analyserade Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa och Sewon sina försäljningssiffror i förhållande till målsättningarna från Tokyomötet (den 8 december 1993). De diskuterade vidare om de skulle lämna in sina siffror för granskning eller inte. Eftersom det inte gjordes några framsteg i denna fråga kom deltagarna överens om att den skulle avgöras av ledningarna för de asiatiska företagen vid ett senare möte.

(128) På eftermiddagen erbjöds Cheil, som inte hade deltagit i förmiddagsmötet på grund av att Cheil ville ha en större tilldelning av försäljningsvolym i enlighet med vad övriga producenter tidigare gått med på, en kvot på 17000 ton. Cheil antog detta erbjudande och gick med på att rapportera sina försäljningssiffror.

(129) Efter förhandlingar (som inkluderade Cheil) kom deltagarna överens om vilka lysinpriser som skulle gälla för det andra kvartalet 1994 i länderna i de olika regionerna: Nordamerika, Central- och Sydamerika, Europa, Mellanöstern, Afrika och Asien.

(130) Det noterades att det aktuella priset på den europeiska marknaden låg under 5,00 tyska mark per kg och slutanvändarna tycktes vänta på att det skulle sjunka ytterligare. Vidare verkade lagernivåerna ha sjunkit, uppenbarligen genom manipulation från mellanhänder. Deltagarna gick med på att priset för Europa med omedelbar verkan skulle sättas till 5,20 tyska mark per kg.

(131) ADM och Ajinomoto föreslog att kommande officiella möten med den arbetsgrupp som skulle syssla med frågor rörande aminosyror kunde användas som täckmantel för producenternas konspiratoriska möten.

- Uppföljning

(132) Den 15 mars 1994 möttes Ajinomoto, Kyowa och Sewon på Royal Hotel i Tokyo. Deltagarna diskuterade valet av vilka revisionsföretag som skulle ges i uppdrag att kontrollera försäljningsvolymerna. De japanska företagen ville att varje företag skulle använda sin egen revisionsbyrå. Sewon föreslog att en byrå skulle utses att granska samtliga företag. De enades om att fortsätta diskussionen vid nästa möte. Sewons tilldelning av försäljningskvantitet för 1994 diskuterades på nytt. De japanska företagen angav 34000 ton, med hänvisning till Sewons faktiska försäljningsvolym 1992. Sewon krävde 37000 ton. Om revisionsfirmornas granskningsresultat emellertid skulle visa att Ajinomotos och Kyowas försäljning 1992 uppgick till 84000 ton respektive 46000 ton, så skulle Sewon gå med på att sälja 34000 ton 1994, men kräva mer än 37000 ton för 1995.

h) Mötet den 19 maj 1994 i Paris

(133) Den 19 maj 1994, vid tidpunkten för det andra officiella mötet med Fefana Amino Acids Working Party, som ägde rum i Paris, möttes de fem lysinproducenterna på Grand Hotel.

(134) Deltagarna diskuterade och analyserade sina försäljningssiffror, som de hade rapporterat till Ajinomoto, i förhållande till de målsättningar för försäljningen som fastställts vid mötet i Tokyo (den 8 december 1993). Ajinomoto påpekade att Sewon överskred den proportionella andelen av den totala årskvantiteten på 34000 ton och att de måste köpa den överskjutande kvantiteten från andra företag vid slutet av året. Sewon angav att man bara hade gått med på 34000 ton under förutsättning av att övriga producenters försäljningssiffror för 1992 granskades. Eftersom ADM, Ajinomoto och Kyowa endast kunde godta att bli granskade av sina egna revisionsbyråer, insisterade Sewon på 37000 ton. ADM varnade Sewon om att priserna skulle pressas om inte försäljningen minskade.

(135) Deltagarna diskuterade sedan priserna regionvis. För Europas del enades deltagarna om ett minimipris på 5,10 tyska mark per kg, med start från den 25 maj det innevarande året. Deltagarna förväntade sig att dessa priser skulle ligga fast fram till nästa möte.

- Uppföljning

(136) Vid slutet av maj/början av juni 1994 satte ADM upp sina mål för försäljningen och priserna vid ett internt möte i St Louis. Den europeiska försäljningsorganisationen beordrades att ligga kvar på målpriset 5,10 tyska mark per kg.

(137) Den 16 juni 1994, i samband med ett officiellt Fefana-möte i Düsseldorf, möttes ADM Ingredients, Eurolysine, Kyowa Europe och Cheil inofficiellt. Eurolysine uttalade sig om situationen på den europeiska marknaden, inklusive priserna i de olika länderna. Deltagarna noterade att priserna höll på att sjunka till under 4,70 tyska mark per kg. Alla enades om att hålla priset på 5,10 tyska mark per kg.

(138) Den 30 juni 1994 möttes Eurolysine och Sewon Europe. Eurolysine gav förklaringar angående mötet i Düsseldorf den 16 juni. Eurolysine hade tillkännagivit en prishöjning efter att ha säkrat order från storkunder till det gamla priset, vilket föranlät Sewon att påpeka att de faktiska marknadspriserna alltid brukade falla efter tillkännagöranden av prishöjningar. Sewon ansåg att det gällande priset inte kunde höjas. Deltagarna utbytte också synpunkter om situationen på marknaden i olika medlemsstater.

(139) Den 19 juli 1994, möttes ADM Ingredients, Eurolysine, Sewon Europe och Cheil på Hyatt Regency Hotel, på inbjudan från Eurolysine, som utarbetat en påhittad dagordning. Deltagarna kom överens om att hålla fast vid följande priser (per kg) till slutet av påföljande år: Tyskland 5,10 tyska mark, Frankrike 17,50 franska franc, Belgien 105 belgiska franc, Nederländerna 5,70 nederländska gulden, Förenade kungariket 2,10 pund sterling, Spanien och Portugal 430 spanska pesetas (minst 425), Italien 5200 italienska lire och Österrike 36 österrikiska schilling. De enades om att samordna sina förhållningssätt gentemot vissa kunder som enskilda leverantörer kunde ha svårt att bemöta. Det förekom viss diskussion om import från Förenta staterna till Europa till ett pris på omkring 4,60 tyska mark per kg och betydelsen av den svaga US-dollarn.

i) Mötet den 23 augusti 1994 i Sapporo

(140) Mötet hölls på Hiroshima Prince Hotel i Sapporo. Företrädare för Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa, Sewon och Cheil fanns på plats. Eurolysine hade inbjudit övriga lysinproducenter till ett påhittat möte med Fefanas arbetsgrupp.

(141) Deltagarna analyserade och diskuterade sina försäljningssiffror, som de hade rapporterat till Ajinomoto, i samband med de siffror över försäljningsmålen som fastställdes vid mötet i Tokyo (den 8 december 1993).

(142) Sewons tilldelning av försäljningskvantitet för 1994 diskuterades på nytt. Ajinomoto ansåg att Sewons kvot på 37000 ton enbart gällde för 1994 och inte skulle ligga till grund för 1995 års tilldelning. Sewon svarade att om inte Sewon tilldelades 50000 ton för 1995, hade man inte för avsikt att fortsätta diskussionerna om försäljningskvantiteter. Eftersom den kvantitet som Sewon begärde översteg de andra företagens förväntningar avbröts mötet för samråd.

(143) Sedan mötet återupptagits hotade ADM övriga deltagare med ett nytt priskrig och förutsåg att Sewon skulle lida stora skador inte bara på marknader utomlands utan även på den koreanska marknaden. Kyowa påminde de övriga om att det var möjligt att upprätthålla höga priser genom samarbete och ömsesidiga ansträngningar. Kyowa frågade Sewon om de avsåg att sätta igång ett nytt priskrig. Sewon svarade att man inte kunde samarbeta med de andra företagen i fråga om produktionskvantiteter men väl i fråga om priser. Slutsatsen var att Sewon i fortsättningen skulle fungera som observatör och inte delta i systemet för tilldelning av kvoter. Det beslutades att denna fråga skulle tas upp vid ett möte med de högsta ledningarna.

(144) Deltagarna förde ytterligare diskussioner om gällande och framtida prisstrategier och marknadsutvecklingen för varje region. Beträffande Europa beslutade deltagarna att inte höja priset till följd av apprecieringen av den tyska marken jämfört med US-dollarn.

- Uppföljning

(145) Den 7 septemer 1994 möttes ADM Ingredients, Eurolysine, Sewon Europe och Cheil på Hotel Frankfurter Hof i Frankfurt. Deltagarna såg över resultaten från mötet i Sapporo (den 23 augusti 1994). ADM Ingredients, Eurolysine och Cheil uttryckte farhågor rörande Sewons krav på försäljningskvantitet. Deltagarna diskuterade och analyserade därpå sina försäljningssiffror i förhållande till de avtalade försäljningskvoterna. ADM Ingredients föreslog att den totala försäljningskvantiteten för Europa 1994 skulle minskas från 91400 ton till 80000 ton. Eurolysine stödde förslaget och påpekade att efterfrågan i Europa hade sjunkit (till stor del beroende på utbudet av billigt sojabönmjöl. Både Cheil och Sewon Europe ogillade dock förslaget, på den grunden att 80000 ton var alldeles för lite för den europeiska marknaden. Slutligen kom deltagarna fram till ett beslut om lysinpriset (per kg): Förenade kungariket 2,10-2,25 pund sterling, Spanien minst 5,10-5,20 tyska mark och övriga länder kring 5,00-5,10 tyska mark.

(146) Den 13 oktober 1994 möttes ADM och Ajinomoto på Four Seasons Hotel i Chicago. Deltagarna diskuterade de problem de stod inför genom att Sewon nu insisterade på att utöka kapaciteten i sin lysintillverkningsanläggning 1995. Ajinomoto informerade ADM att Sewon hade slutat lämna in sina siffror på såld volym.

j) Mötet den 26 oktober 1994 i Zürich

(147) Mötet hölls på Dolder Grand i Zürich. Företrädare för Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa, Sewon och Cheil deltog.

(148) Ajinomoto avvek från den ursprungliga dagordningen och frågade vid mötets början Sewon om deras uppfattning i volymfrågan vid mötet i Sapporo (den 23 augusti 1994) hade förändrats och vilken målsättning de hade för försäljningen 1995. Sewon svarade att de inte hade ändrat inställning och att deras försäljningsmål låg på 50000 ton. Ajinomoto lämnade därefter ett förslag till tilldelning av kvantitet som godtogs av alla deltagare utom Sewon. Sewon påstod sig inte kunna gå med på förslaget eftersom dess prioriteringar för 1995 var att sälja 50000 ton och nå 20 % av marknaden. Sewon informerade övriga deltagare att det budgeterade priset för 1995 var 2,20 US-dollar per kg. Dessa sade att om Sewon envisades med att driva igenom höjningen, så skulle de också öka sin försäljning. Vidare hotade ADM med att öka sin försäljning på den koreanska marknaden från 1000 ton per år till 5000 ton per år om Sewon fortsatte att öka sin försäljning på världsmarknaden till 50000 ton. ADM sade sig också kunna tvinga ner standardpriset på lysin till 1,30 US-dollar per kg för att tvinga Sewon tillbaka till förhandlingsbordet. ADM hänvisade till att Sewon var det finansiellt svagaste företaget och antydde att det kunde komma att bli föremål för ett övertagande. Kyowa föreslog att Sewon skulle köpas ut om företaget insisterade på en kapacitet på 50000 ton och kontrollerade omedelbart vem som var den näst största aktieägaren i bolaget. Sewon föreslog en diskussion om priserna utan vidare förhandlingar om kvantiteten. De övriga deltagarna förkastade detta med motiveringen att prisförhandlingar var meningslösa utan en föregående överenskommelse om kvantiteten. ADM lämnade mötet som därefter upplöstes.

- Uppföljning

(149) Den 23-24 november 1994 möttes Ajinomoto och Sewon i Söul för att reda ut situationen efter mötet i Zürich (den 26 oktober 1994) och göra förberedelser inför nästa möte. Sewon angav att en ny anläggning höll på att byggas för den kinesiska marknaden och att företaget avsåg att öka sin kapacitet till 1995-1996, eftersom de 39000 ton som föreslogs i Zürich inte kunde godtas med hänsyn till de investeringar som gjorts. Man kom dock överens om att Sewon skulle fortsätta samarbetet om priser med sina konkurrenter. Vidare nåddes enighet om att Sewon skulle behålla sin produktion på 37000 ton för 1994 och fortsätta att sända månatliga försäljningsrapporter under påföljande år (vid denna tidpunkt hade Ajinomoto fått rapporterna för augusti och september). Ajinomoto rapporterade resultaten från mötet till ADM, Kyowa och Cheil.

(150) Den 1 december 1994, i samband med ett officiellt Fefana-möte i Amsterdam möttes ADM Ingredients, Eurolysine, Kyowa Europe och Cheil inofficiellt. De utbytte information om priser och kvantiteter. Det framkom att det inte fanns någon anledning att ha ett lägre pris i Europa än i Förenta staterna och att det europeiska priset på 4,90 tyska mark per kg var berättigat. Deltagarna enades om att sätta 4,90 tyska mark per kg som offertpris och 4,80 tyska mark som minimipris. De kom vidare överens om att minimera leveranserna till det existerande priset på 4,40-4,50 tyska mark.

(151) Den 6 december 1994 möttes ADM Ingredients och Eurolysine med Sewon Europe i Frankfurt. Syftet med mötet var i synnerhet att ge Sewon en redogörelse för den prisdiskussion som skedde vid mötet i Amsterdam (den 1 december 1994). Deltagarna jämförde också den aktuella försäljningen (januari till september), den förväntade försäljningen (till slutet av december) och de tilldelade kvantiteterna för Europa. Sewon Europe angav att man i princip inte ville ha några prissänkningar, utan ville ha kvar de avtalade priserna, men att dessa avtalade priser hade förlorat sin mening på grund av att Eurolysine sålde kvantiteter i förväg till ett lägre pris än det avtalade. Om denna situation fortsatte, så skulle Sewon sälja till det pris som gick och bara hålla de avtalade prisnivåerna om de var förenliga med villkoren på marknaden. Som exempel föreslog Sewon Europe att producenterna skulle upphöra med försäljningen i Spanien under två veckor och återuppta försäljningen när man nådde det avtalade marknadspriset. Europlysine och ADM Ingredients meddelade Sewon Europe att de hade tillkännagivit det nya avtalade priset samma dag.

(152) Den 12 december 1994 möttes Ajinomoto och Sewon på nytt för att fortsätta de diskussioner som påbörjades den 23 november i Söul. Ajinomoto angav att under det aktuella året upprätthöll alla producenter kontakterna med varandra och var nöjda med de uppnådda priserna. Sewon varnades för att alla med säkerhet skulle lida förluster om något företag startade ett priskrig. Ajinomoto uppmanade därför Sewon att finna lösningar som kunde godtas av alla. Sewon angav att man för 1995 hade som målsättning att nå 20 % av marknaden och sälja 50000 ton. Sewon var emellertid berett att minska sin försäljning till 46000 ton. Ajinomoto föreslog att Sewon skulle få sälja 40000 ton och att Ajinomoto skulle köpa den överskjutande kvantiteten på 6000 ton från Sewon i syfte att sälja den i Ajinomotos namn. Sewon förkastade förslaget och insisterade på en egen försäljning på 46000 ton. Sewon lovade dock att hålla priset på Ajinomotos nivå.

k) Mötet den 18 januari 1995 i Atlanta

(153) Den 18 januari 1995 möttes företrädare Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa, Sewon och Cheil i Atlanta.

(154) Deltagarna jämförde de tilldelade produktionskvoterna för 1994 med de faktiska försäljningssiffrorna för samma år. De drog slutsatsen att skillnaden mellan den tilldelade kvoten och den faktiska försäljningen för varje företag inte var alltför stor och att prisnivån därför kunde bibehållas. Vidare beslutade deltagarna att tilldela försäljningskvoter på grundval av marknadens beräknade storlek 1995. Alla deltagare, utom Sewon som krävde en större marknadsandel, gick med på att nöja sig med den marknadsandel som tilldelades för 1994, dvs. Ajinomoto 33 %, ADM 27 %, Kyowa 19 %, Sewon 14 % och Cheil 7 %.

(155) Alla deltagare, inklusive Sewon, enades om att fortsätta rapportera försäljningsresultaten till Ajinomoto varje månad.

(156) Vad gäller priserna, kom parterna bland annat överens om att höja priset i Europa från 4,50 tyska mark per kg till 4,90 tyska mark per kg, med ett minimipris för undantagsfall nå 4,80 tyska mark per kg.

- Uppföljning

(157) Den 30 januari 1995 möttes företrädare för de europeiska aminosyraproducenterna, tydligen för att se över priserna för det första kvartalet 1995. Kyowa informerades om resultaten per telefon.

(158) Den 9 mars 1995, i samband med ett officiellt Fefana-möte i Basel, möttes ADM Ingredients, Eurolysine, Sewon Europe och Cheil inofficiellt på Hilton Hotel. Syftet med mötet var att justera priserna för det andra kvartalet 1995 med hänsyn till försvagningen av US-dollarn och den starkare tyska marken. Deltagarna förväntade sig fortsatt försvagade priser på grund av importen genom mellanhänder från Förenta staterna, där priset låg på 2,64 US-dollar per kg. Mot bakgrund av detta enades deltagarna om följande priser per kg: Förenade kungariket 1,95-2,00 pund sterling, Spanien 4,10 tyska mark, Italien 5200-5300 lire, Frankrike 15,70-16,00 franska franc och övriga europeiska marknader 4,40-4,50 tyska mark. Det förekom en diskussion mellan Sewon och ADM om leverans till varandras kunder i Förenade kungariket.

l) Mötet den 21 april 1995 i Hongkong

(159) Mötet hölls på Regent Hotel i Hongkong. Bland deltagarna fanns företrädare för Ajinomoto/Eurolysine, ADM, Kyowa, Sewon och Cheil.

(160) Deltagarna jämförde de tilldelade produktionskvoterna för 1994 och januari-mars 1995 med de faktiska försäljningssiffrorna under samma period. Eftersom Sewon hade ökat försäljningsvolymen utöver sin andel för 1995, förekom starka protester från de andra företagen. Sewon bekräftade på nytt att de inte kunde ändra sin målsättning beträffande volymen. Ajinomoto och Kyowa uppmanade Sewon att minska försäljningsvolymen för att inte marknadspriset skulle bli lidande. Sewon påpekade att marknadspriset hade fallit även utan deras ökade försäljningsvolym.

(161) Vidare diskuterade deltagarna försäljningspriserna region för region. Vad gäller Europa enades deltagarna om att sänka det tidigare avtalade priset på 4,80 tyska mark per kg (från mötet den 18 januari 1995) till 4,50 tyska mark per kg. Planen var att prisfrågan skulle tas upp på nytt mellan personer med ansvar för försäljningen i Europa.

(162) Deltagarna noterade att i Europa sålde förblandningsföretagen lysinet vidare, med prisfall som följd. Ajinomotos företrädare krävde att mellanhändernas återexport av produkter som ursprungligen importerats från andra regioner skulle stoppas. Han uppmanade dessutom Sewon att hindra Sewons distributör i Kanada från att sälja till andra regioner än Kanada.

(163) Till slut nåddes en uppgörelse om att Kyowa skulle stå som värd för nästa möte på Caymanöarna, som planerades till den 7 juli 1995.

- Uppföljning

(164) Den 27 april 1995 möttes ADM Ingredients, Eurolysine, Kyowa Europe, Sewon Europe och Cheil på Hotel Sofitel i Bryssel. Deltagarna jämförde sina försäljningsvolymer i Europa (inklusive Afrika och Mellanöstern) under första kvartalet 1995. Uppgifterna om Sewons försäljningsvolym byggde på uppskattningar och företaget uppmanades att lämna in faktiska uppgifter. Övriga deltagare klagade över Sewons ökade försäljningsvolym. Deltagarna såg därefter över den prisdiskussion som hade ägt rum vid Hongkong-mötet (den 21 april 1995). Därefter inleddes en ingående diskussion om priserna i Europa. De beslutade att 4,25 tyska mark per kg skulle gälla som minimipris i Europa och uttryckte priset i respektive lands valuta. Dessa priser skulle tillämpas för leveranser från den 27 april till slutet på juni. Därefter skulle priset 4,50 tyska mark tillkännages. Deltagarna kom överens om vilken förklaring som skulle ges till köparna. Man enades också om att inte ta med någon klausul om förmånsbehandling. De europeiska företrädarnas nästa möte planerades den 19 maj 1995 i Utrecht.

(165) Den 23 maj 1995, uppenbarligen i samband med ett officiellt möte om miljöföroreningar med Fefanas arbetsgrupp, träffades ADM Ingredients, Eurolysine, Kyowa Europa, Sewon Europa och Cheil. Deltagarna utbytte detaljerad information om vilka pris- och kvantitetsnivåer som tillämpades av varje producent i olika europeiska länder. Det nya europeiska pris som började att gälla påföljande måndag efter mötet sattes till 4,25 tyska mark per kg. Deltagarna omvandlade sedan priset efter respektive europeisk valuta. Alla närvarande gick med på att respektera den fastställda prisnivån. Idén att fördela kunderna mellan producenterna framfördes.

(166) Den 27 juni 1995 genomsökte FBI kontoren hos ADM, Ajinomoto's Heartland Lysine och Sewon America.

F. KOMMISSIONENS FÖRFARANDE

(167) I juni 1996, omedelbart efter offentliggörandet av kommissionens meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden(5) ("Leniency Notice"), erbjöd Ajinomoto, på grundval av meddelandet, sitt fulla samarbete för att fastställa förekomsten av en kartell på lysinmarknaden och konsekvenserna av detta inom EES. Företaget tillhandahöll bevis i detta avseende och lämnade även i fortsättningen sådan information.

(168) Den 11 och 12 juni 1997 genomfördes undersökningar beslutade av kommissionen vid två av ADM:s europeiska dotterbolag och vid Kyowa Europes kontor. ADM utfärdade ett pressmeddelande om de undersökningar som pågick vid dotterbolagen.

(169) Omedelbart efter undersökningarna vid ADM och Kyowa informerade kommissionen Sewon Europe och Cheils försäljningskontor i Europa via telefon om att den hade inlett ett förfarande enligt artikel 81 i EG-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet.

(170) Några dagar efter undersökningen av sina lokaler sade sig Kyowa eventuellt vara villiga att samarbeta med kommissionen. Efter att ha diskuterat villkoren för sitt eventuella samarbete med kommissionen lämnade Kyowa in affärshandlingar och företagets företrädare lämnade sedermera en kronologisk redogörelse för möten och andra kontakter mellan lysinproducenterna. Denna information kompletterades efterhand av Kyowa.

(171) Den 28 juli 1997 riktade kommissionen en begäran om upplysningar enligt artikel 11 i förordning nr 17 till ADM, ADM Ingredients, Sewon, Sewon Europe och Cheil angående deras beteende på vissa marknader för aminosyror. Begäran avsåg i synnerhet dokumentation från de kartellmöten som angavs i begäran.

(172) Efter att ha tagit emot begäran om upplysningar, sade sig Sewon vara villiga att samarbeta med kommissionen och tillhandahöll protokollen från mötena mellan lysinproducenterna. Sewon lämnade också uppgifter om möten som kommissionen inte hade begärt. Företaget fortsatte att lämna denna typ av upplysningar.

(173) Cheil svarade att det inte fanns någon fullständig och korrekt dokumentation över de möten som angivits i kommissionens begäran. Cheil hade emellertid intervjuat alla anställda som deltagit i mötena för att få en detaljerad redogörelse över vad som faktiskt diskuterades. Cheil tillhandahöll också uppgifter om möten som kommissionen inte hade begärt några upplysningar om.

(174) Eftersom ADM och ADM Ingredients inte besvarade kommissionens begäran inom den tidsfrist som fastställts för att tillhandahålla upplysningarna, erinrade kommissionen genom rekommenderat brev av den 14 oktober 1997 de både företagen om att den inte hade erhållit några av de begärda upplysningarna. Kommissionen angav i skrivelsen att det försenade svaret på begäran om upplysningar hindrade behandlingen av ärendet.

(175) Slutligen svarade ADM Ingredients den 24 oktober 1997 på kommissionens begäran i fråga om lysin, men lämnade inga upplysningar om andra aminosyror. ADM svarade inte alls.

(176) Den 29 oktober 1998 inledde kommissionen ett förfarande i det aktuella ärendet och antog ett meddelande om invändningar mot de företag som detta beslut riktar sig till. Alla parter lämnade skriftliga synpunkter som svar på kommissionens invändningar. En hearing ägde rum den 1 mars 1998. Den 16 augusti 1999 utfärdade kommissionen ett kompletterande meddelande om invändningar.

G. LYSINUNDERSÖKNINGEN I FÖRENTA STATERNA

(177) Den 27 juni 1995, efter över två års hemliga undersökningar, genomletades lokalerna hos ADM, Ajinomoto's Heartland Lysine och Sewon America av FBI.

(178) I augusti och oktober 1996 anklagades parterna av Förenta staternas myndigheter för att i hemlig samverkan ha försökt skada och undanröja konkurrensen genom att fastställa priser och fördela försäljningsvolymerna av lysin. Svarandena ingick en uppgörelse om att betala böter. ADM betalade rekordböter (för den tidens förhållanden) på 70 miljoner US-dollar (100 miljoner US-dollar om man räknar med en hemlig samverkan på marknaden för citronsyra). Ajinomoto och Kyowa gick enligt sina uppgörelser med på att betala 10 miljoner US-dollar vardera och Cheil gick med på 1,25 miljoner US-dollar. Vad gäller Sewon, så åtalades endast Sewons dotterbolag i USA, Sewon America Inc..

(179) Den 4 november 1992 började den före detta verkställande direktören för ADM:s Bioproducts Division, som arbetade vid företaget under den aktuella perioden, att samarbeta med FBI. Han gick med på att följa alla direktiv från FBI:s agenter. För närvarande avtjänar ADM:s före detta ordförande ett nioårigt fängelsestraff för stöld av nära 10 miljoner US-dollar från företaget.

(180) Den 9 juli 1999 dömde en amerikansk domstol den tidigare ordföranden för ADM och två tidigare direktörer till fängelse och böter för deras roller i den hemliga samverkan som är föremål för detta förfarande.

H. LYSINUNDERSÖKNINGEN I KANADA

(181) Den 27 maj 1998 tillkännagav de kanadensiska myndigheterna att ADM erkände sig skyldiga till att ha deltagit i den hemliga samverkan för att fastställa priser och dela upp marknaden och därför skulle dömas till 16 miljoner kanadensiska dollar i böter. Ajinomoto dömdes till 3,5 miljoner kanadensiska dollar i böter, medan Sewons bötesbelopp var på 70000. Cheil åtalades inte i Kanada eftersom företaget inte hade sålt lysin i landet under den period som den hemliga samverkan pågått.

II. BEDÖMNING

A. BEHÖRIGHET

(182) Dessa förfaranden avser överenskommelser som ingåtts inom och utom EES av företag etablerade inom och utom detta område. Av EG-domstolens och Förstainstansrättens etablerade praxis följer att när producenter etablerade utanför EES säljer direkt till köpare som är etablerade inom EES och deltar i priskonkurrens för att vinna beställningar från dessa kunder, så utgör detta konkurrens inom den gemensamma marknaden. Detta innebär att om dessa producenter enas om att fastställa priser och fördela försäljningsvolymer, samt genomför denna samordning inom EES, så är de parter i avtal som har till syfte eller resultat att begränsa konkurrensen inom den gemensamma marknaden, i enlighet med vad som anges i artikel 81.1 i EG-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet. (Dom i förenade mål 89, 104, 114, 116, 117, 125-129/85 Ahlström)(6).

B. ARTIKEL 81 I EG-FÖRDRAGET OCH ARTIKEL 53 I EES-AVTALET

(183) Kommissionen anser att de företag som detta beslut riktar sig till har brutit mot artikel 81 i EG-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet genom att, inom EES och genom avtal, ha fastställt lysinpriser, kontrollerat utbudet och sinsemellan fördelat försäljningsvolymer samt utbytt information om sina försäljningsvolymer i syfte att övervaka den uppdelning av försäljningsvolymen de enats om.

1. Artikel 81.1 i EG-fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet

a) Företag

(184) Företagen som detta beslut riktar sig till är sådana företag som avses i artikel 81.1 i EG-fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet.

b) Avtal

(185) Enligt EG-domstolens rättspraxis räcker det att företagen i fråga på ett specifikt sätt har uttryckt gemensam avsikt att bete sig på ett visst sätt inom marknaden för att det skall anses finnas ett avtal i den mening som avses i artikel 81.1 och artikel 53.1 i EES-avtalet (domstolens dom i mål 41/69 ACF Chemiefarma(7), samt i förenade mål 209/78-215/78 och 218/78 Heintz van Landewyck(8)). Det är tillräckligt att ett företag deltar i möten om konkurrensbegränsande verksamheter för att fastställa företagets delaktighet i dessa verksamheter, om det inte finns bevisning som gör att motsatsen kan fastställas (domar i mål T-14/89 Montedipe(9) och T-141/94 Thyssen(10)).

- Avtal om priser

(186) I juli 1990 kom Ajinomoto, Kyowa och Sewon överens om att höja lysinpriset på världsmarknaden (skäl 52). I september 1990 fastställde Ajinomoto, Kyowa och Sewon bland annat att priset i Europa skulle sättas till 4,60 tyska mark per kg. (skäl 53).

(187) Under första halvan av december 1990 satte Ajinomoto, Kyowa och Sewon priset i Europa till 4,80 tyska mark per kg (skäl 54).

(188) Den 18 februari 1991 satte Ajinomoto, Kyowa och Sewon priset i Europa till 4,70 tyska mark per kg (skäl 56).

(189) Den 12 mars 1991 enades Ajinomoto, Kyowa och Sewon om att hålla kvar lysinpriset i Europa på 4,70 tyska mark per kg (skäl 61).

(190) Den 4 juli 1991 fastställde Ajinomoto, Kyowa och Sewon priset i Europa till 4,30 tyska mark per kg (skäl 64).

(191) Därefter fortsatte Ajinomoto, Kyowa och Sewon att diskutera lysinpriserna.

(192) Den 10 mars 1992 enades Ajinomoto och Kyowa om att följa ADM:s priser, i syfte att bibehålla marknadsandelar (skäl 65).

(193) Under ett möte som tycks ha ägt rum i slutet av mars 1992 och som Sewon Europe den 30 mars 1992 rapporterade om till huvudkontoret i Sydkorea, kom Ajinomoto, Kyowa och Sewon överens om att bibehålla priset i Europa på 3,76 tyska mark per kg (skäl 66).

(194) I slutet av april och början av maj 1992 bekräftade Ajinomoto, Kyowa och Sewon det avtal om priser som de träffat i slutet av mars 1992 (skäl 67).

(195) Den 23 juni 1992 fastställde ADM, Ajinomoto och Kyowa lysinpriset på världsmarknaden till en nivå som de avsåg att bibehålla till slutet av det året. Deltagarna enades om att lysinpriset i Europa kunde sättas något högre än priset i Nordamerika, som var 1,05 US-dollar per pund fram till oktober och 1,20 US-dollar per pund för resterande del av året. Priset tycks ha fastställts till 3,50 tyska mark per kg respektive 3,75 tyska mark per kg för motsvarande perioder i enlighet med vad som angavs vid mötet den 1 oktober 1992. Detta avtal var beroende av ett avtal om ADM:s försäljningskvantitet. ADM begärde 48000 ton för 1992 (skäl 73). Ajinomoto, Kyowa och Sewon godtog ADM:s begäran om försäljningskvantitet (vid mötena den 10 juli och 7 augusti 1992), och ADM lät sig nöjas med detta (vilket framgick under mötena mellan Ajinomoto och Sewon den 2 november 1992). Cheil och Sewon anslöt sig till denna prisöverenskommelse den 27 augusti 1992 (skäl 79).

(196) Den 1 oktober 1992 fastställde de fem lysinproducenterna priset till 4,00 tyska mark per kg (skäl 82).

(197) Den 2, 4 och 5 november 1992 kom ADM, Ajinomoto, Sewon och Cheil överens om att sätta lysinpriset i Europa till 4,25 tyska mark per kg (skälen 87, 89 och 90). Fastställandet av priset förbereddes vid Ajinomotos och Kyowas diskussion den 29 oktober 1992. Kyowa var därför involverad i avtalet (skäl 86).

(198) Den 1 juni 1993 informerade ADM Kyowa om att ADM hade upphört med att sänka lysinpriset. Det nya standardpriset låg på 0,81 US-dollar per pund. Med utgångspunkt från detta satte de asiatiska producenterna den 18 juni 1993 priset i Europa till 3,20 tyska mark per kg (skäl 104). Den 24 juni 1993 bekräftades prisöverenskommelsen av alla fem lysinproducenterna och en ny stegvis höjning av priserna planerades (skäl 107).

(199) Den 5 oktober 1993, uppenbarligen som en följd av Mississippiflodens översvämningar som förstörde skörden av sojabönor i Förenta staterna, fastställde de fem producenterna priset i Europa till 5,30 tyska mark per kg (skäl 114). Priset bekräftades vid företagens möte den 8 december 1993 (skäl 120).

(200) Den 10 marks 1994 fastställde alla fem producenterna lysinpriset i Europa till 5,20 tyska mark per kg (skäl 130).

(201) Den 19 maj 1994 fastställde de fem lysinproducenterna baspriset på lysin i Europa till 5,10 tyska mark per kg (skäl 135). ADM, Ajinomoto, Kyowa och Cheil bekräftade denna överenskommelse den 16 juni 1994 (skäl 137). Den 30 juni 1994 informerade Ajinomoto Sewon om att avtalet hade bekräftats. Den 19 juli 1994 kom ADM, Ajinomoto, Sewon och Cheil överens om att hålla priset på 5,10 tyska mark per kg till slutet av 1994 (skäl 139). Alla fem lysinproducenterna bekräftade detta avtal på nytt den 23 augusti 1994 (skäl 144).

(202) Den 7 september 1994 fastställde ADM, Ajinomoto, Sewon och Cheil att lysinpriset skulle ligga på mellan 5,00 och 5,20 tyska mark per kg i Europa (skäl 145). Den 23 november 1994 bekräftade Sewon att lysinpriset skulle hållas också av dem (skäl 149).

(203) Den 1 december 1994 fastställde ADM, Ajinomoto, Kyowa och Cheil lägsta anbudspris till 4,80 tyska mark per kg för Europa (skäl 150). Den 12 december 1994 gick Sewon med på att sätta priset på denna nivå (skäl 152).

(204) Den 18 januari 1995 enades alla fem producenter om att riktpriset i Europa skulle vara 4,90 tyska mark per kg, med ett minimipris för undantagsfall på 4,80 tyska mark per kg (skäl 156).

(205) Den 9 mars 1995 satte ADM, Ajinomoto, Sewon och Cheil priset i Europa till 4,40-4,50 tyska mark per kg (skäl 158). Alla fem producenterna godkände detta pris den 21 april 1995 (skäl 161).

(206) Den 27 april 1995 satte de fem lysinproducenterna minimipriset på lysin i Europa till 4,25 tyska mark per kg, och riktpriset till 4,50 tyska mark per kg (skäl 164). Alla fem lysinproducenterna godkände minimipriset den 23 maj 1995 (skäl 165).

(207) Slutsatsen måste därför bli att Ajinomoto, Kyowa och Sewon åtminstone från juli 1990 återkommande uttryckte sin gemensamma avsikt att tillämpa vissa försäljningspriser inom EES och därmed ingick avtal på det sätt som avses i artikel 81.1 i EG-fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet. ADM blev part i avtalen om priser med de då verksamma lysinproducenterna den 23 juni 1992, och Cheil blev part den 27 augusti 1992.

(208) Kommissionen har ingen anledning att tro att de företag som detta beslut riktar sig till ingick ytterligare prisavtal efter den 27 juni, när FBI genomförde sina undersökningar.

(209) ADM anser att en granskning av dokumenten från kommissionens sida i syfte att visa att början på ADM:s inblandning i överträdelsen sammanfaller med mötet mellan företrädare för ADM, Ajinomoto/Eurolysine i Mexiko City den 23 juni 1992, inte stöder en sådan slutsats. ADM anser att det inte nåddes något avtal som drog in ADM i kartellen vid den tidpunkten. Vad gäller avtal om priserna, konstaterar ADM att om det alls ingåtts ett sådant avtal vid mötet i Mexiko City, så var det för sin giltighet beroende av en överenskommelse om volymfördelning. Enligt ADM kunde ett slutligt avtal inte ha ingåtts före den 8 december 1993 (dvs. vid mötet i Tokyo).

(210) Beträffande sistnämnda argument måste det påpekas att avtal som ingås med förbehåll likväl är "avtal" i den mening som avses i artikel 81.1 i EG-fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet. ADM:s godtagande av de priser som diskuterades under Mexikomötet, som förutsatte att de andra producenterna gick med på en volymtilldelning på 48000 ton, faller således inom denna kategori. Vidare blev godtagandet sedermera villkorslöst. Den 23 juni 1992 i Mexiko gick Ajinomoto/Eurolysine och Kyowa med på den volymtilldelning som ADM begärde. ADM bekräftade därefter sitt godtagande av denna tilldelning den 2 juli 1992. Sewon lämnade sitt godkännande den 7 augusti 1992. Ungefär samtidigt gick Cheil med på att självmant begränsa sin försäljning (framkom vid mötet den 2 november 1992 mellan Ajinomoto och Sewon). Därmed var prisavtalet av den 23 juni 1992 inte längre förknippat med några villkor.

- Avtal om kvantiteter

(211) Det framgår av protokollen från mötena den 18 februari och den 12 mars 1991 att Ajinomoto, Kyowa och Sewon gick med på att hålla försäljningen på världsmarknaden på samma nivå som under 1990 (skälen 58 och 61). Det fanns åtminstone ett avtal mellan deltagarna om att Sewons kvantiteter i Europa skulle ligga på samma nivå 1991 som 1990. Vidare var Ajinomoto, Kyowa och Sewon åtminstone 1991 överens om att hemmamarknadsprincipen skulle gälla, dvs. att den lokala producenten i så hög utsträckning som möjligt skulle sälja i sin egen region. Lokal producent i Europa var Ajinomoto/Eurolysine.

(212) Kommissionen når fram till denna slutsats genom att Kyowa och Ajinomoto insisterade på att principen skulle gälla (vid mötena den 18 februari 1991 och den 19 juni 1992), och att Sewon rättat sig efter detta (skälen 56 och 68).

(213) Den 23 juni 1992 gick ADM, Ajinomoto och Kyowa med på förslaget att de kvantiteter lysin som såldes på världsmarknaden måste samordnas (skälen 73 och 74). Den 10 juli 1992 anslöt sig de två sydkoreanska producenterna till idén att de skulle samordna sin försäljning med ADM (skäl 77).

(214) Den 10 juli 1992 föreslog Ajinomoto och Kyowa för de sydkoreanska producenterna en plan för fördelning av försäljningen under 1992, som innebar att ADM tilldelades en kvot på 48000 ton (skäl 77). Den 2 juli 1992 hade ADM redan godtagit sin kvot för 1992 (skäl 76; bekräftat vid mötet den 8 september 1992 - skäl 80). Vid mötet den 7 augusti 1992 blev det klart att Sewon anslöt sig till överenskommelsen om ADM:s kvot (skäl 78). Sewon bekräftade sitt godkännande vid mötet den 2 november 1992 (skäl 87). Vidare gick Sewon vid detta möte med på att begränsa sin försäljning i Europa till 6000 ton. Även om Cheil inte godtog någon individuell fördelning av försäljningskvantiteten gick man med på att inom ramen för planen för samordning av försäljningskvantiteterna begränsa sin försäljning på eget bevåg (framkom vid mötet mellan Ajinomoto och Sewon den 2 november 1992 - skäl 87).

(215) Förhandlingarna om ett avtal om individuell fördelning av försäljningsvolymerna för 1993 inleddes den 21 januari 1993. Även om parterna fortsatte sina ansträngningar under sommaren det året, nådde de inget avtal om hur försäljningen totalt sett skulle fördelas för 1993. Den 5 oktober 1993 enades dock de fem lysinproducenterna om att minska utbudet i syfte att undvika en prisnedgång. För Europas del planerades en minskning på 40-50 % (skäl 114).

(216) Vid sitt möte den 25 oktober 1993 nådde Ajinomoto och ADM en överenskommelse om en heltäckande individuell fördelning av försäljningsvolymen för samtliga fem lysinproducenter för 1994: alla fem producenterna tilldelades en baskvot motsvarande deras försäljning 1993. Av den förväntade försäljningsökningen skulle Kyowa, Sewon och Cheil vardera få en kompletterande kvot på 2000 ton, medan ADM och Ajinomoto skulle dela rättvist på återstående del av ökningen av lysinförsäljningen (skäl 117). Kyowa och Sewon anslöt sig till detta avtal den 8 december 1993 (skäl 121). Den 10 mars 1994 bekräftade ADM, Ajinomoto, Kyowa och Sewon sitt avtal om fördelning av försäljningsvolymerna för 1994, och Cheil anslöt sig till detta avtal (skälen 127 och 128). Sewon bekräftade åter avtalet på nytt den 23-24 november 1994 (skäl 149).

(217) Den 18 januari 1995 avtalade ADM, Ajinomoto, Kyowa och Cheil om att för 1995 bibehålla samma marknadsandel som tilldelades för 1994 (skäl 153). Sewon deltog inte i fördelningen av försäljningsvolym för 1995.

(218) Därför måste slutsatsen dras att Ajinomoto, Kyowa och Sewon, åtminstone från den 18 februari 1991, upprepade gånger har uttryckt sin gemensamma avsikt att kontrollera utbudet av lysin och fördela vissa försäljningsvolymer till varandra inom EES. De har därmed ingått avtal i den mening som avses i artikel 81.1 i EG-fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet. ADM blev part i avtalen om kvantiteter den 2 juli 1992. Vid någon tidpunkt under andra halvåret 1992, och under alla omständigheter före den 2 november 1992, gick Cheil dessutom med på att inom ramen för avtalet om samordning av försäljningskvantiteterna (mötet den 10 juli 1991 ) självmant hålla tillbaka sin försäljning (framkom under mötet den 2 november 1992 mellan Ajinomoto och Sewon). Från denna stund var Cheil definitivt med på antagandet av en heltäckande plan som omfattade beståndsdelarna i ett avtal om försäljningskvantiteter och slöt sådana avtal med de andra lysinproducenterna(11).

(219) Cheil håller inte med om kommissionens slutsats om hur länge företaget varit delaktigt i avtalen om försäljningsvolymer. Cheil säger sig hela tiden ha varit oeniga med de andra företagen om hur stor volym företaget skulle producera. Cheil hävdar att det enda tillfälle som skulle kunna ligga till grund för ett påstående om att Cheil kunde ha gått med på en fördelning av volymen var mötet i Honolulu (den 10 mars 1994) där protokollet möjligen kunde tolkas som om företaget gått med på en volym på 17000 ton. Cheil understryker dock att man kom med denna symboliska eftergift först efter att ha satts under avsevärd press av ADM och Ajinomoto. Cheil understryker att vid den tidpunkt man angav att man eventuellt kunde godta 17000 ton, så hade ett internt beslut om att öka till 40000 ton redan fattats. Cheil gör gällande att fastän företaget angav att de kunde komma att gå med på en volymfördelning den 10 mars 1994, så visste de redan att de inte skulle böja sig i praktiken.

(220) Vidare hävdar Cheil att uttalanden om försäljningsvolymer som gjordes av dess företrädare före den 10 mars 1994 endast kunde ses som allmänna erkännanden av den allmänna ekonomiska principen att överkapacitet leder till prissänkningar. Företaget gör gällande att sådana uttalanden av allmän ekonomisk natur inte kan anses utgöra ett avtal för att begränsa försäljningsvolymerna i den mening som avses i artikel 81.1 i EG-fördraget.

(221) Kommissionens uppfattning att Cheils beteende utgör ett begränsande avtal i den mening som avses i artikel 81.1 i EG-fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet ändras inte även om det kunde fastställas att företaget i fråga inte hade tänkt att genomföra de avsikter det faktiskt givit uttryck för. Med tanke på uttryckligen konkurrensbegränsande syfte som låg bakom när avsikterna kom till uttryck gav Cheil, genom att delta utan att öppet ta avstånd från vad som skedde, de andra deltagarna intryck av att ha samma avsikter som dem och skulle komma att handla på samma sätt (dom i mål T-7/89 Hercules)(12). Begreppet "avtal" är objektivt. De faktiska motiv (och dolda avisikter) som låg bakom beteendet gentemot de andra deltagarna är oväsentligt (dom i mål T-142/89, Usines Gustave Boël)(13).

(222) Vad gäller Cheils argument att man aldrig uttryckte några avsikter i fråga om sina försäljningsvolymer, utan bara erkände sig till en allmän ekonomisk princip, noterar kommissionen att det står klart att syftet med mötena var att kontrollera försäljningsvolymer. Både kommissionen och de andra lysinproducenterna är av uppfattningen att Cheil uttalade sig om sitt beteende på lysinmarknaden.

(223) Kommissionen har ingen anledningen att tro att företagen som detta beslut riktar sig till ingick fler överenskommelser om försäljningskvantiteter efter den 27 juni 1995, när FBI genomförde sina undersökningar.

- Avtal om utbyte av information om försäljningskvantiteter

(224) Den 8 december 1993 kom ADM, Ajinomoto, Kyowa och Sewon överens om att samtliga företagen från och med januari 1994 varje månad skulle rapportera till Ajinomoto om försäljningen/leveranserna för varje region. Detta skulle ske senast 15 dagar efter den aktuella månadens slut, vilket skulle ge möjlighet till feedback varje månad (skäl 122). Cheil anslöt sig till detta avtal den 10 mars 1994 (skäl 128).

(225) ADM, Ajinomoto, Kyowa och Cheil följde avtalet om systemet för kvantitetsinformation till den 27 juni 1995. Sewon slutade att tillhandahålla försäljningssiffror i början av 1995 (mötet den 27 april 1995). Sewon fortsatte dock att fram till den 27 juni 1995 delta i möten där information gavs om de siffror som de andra producenterna hade rapporterat. Mot bakgrund av detta förblev Sewon delaktig i avtalet om utbyte av information(14).

(226) Slutsatsen måste därför bli att de företag som detta beslut riktar sig till från och med början av 1994 hade för gemensam avsikt att utbyta information om sina försäljningskvantiteter inom EES. Syftet var att övervaka avtalen om fördelning av försäljningskvantiteter, och därmed rådde ett avtalsförhållande mellan parterna på det sätt som avses i artikel 81.1 i EG-fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet.

(227) Kommissionen har ingen anledning att tro att företagen som detta beslut riktar sig till fortsatte avtalet om utbyte av information om försäljningskvantiteter efter den 27 juni 1995, när FBI genomförde sina undersökningar.

c) Syftet med avtalen

(228) I artikel 81.1 i EG-fördraget och artikel 53.1 i EES-avtalet anges uttryckligen att avtal som har till syfte eller resultat att fastställa försäljningspriser, begränsa eller kontrollera produktionen eller dela upp marknader inom EES är konkurrensbegränsande. I det aktuella fallet hade de berörda företagen som mål att reglera lysinmarknaden och samordna sitt beteende så att de kunde vara säkra på att lyckas med de initiativ de kommit överens om för att fastställa priser och fördela försäljningskvoter. Därför har avtalen om priser och försäljningskvantiteterna i fråga till sy