(8)

En ny bedömning av de åtgärder som vidtagits av Belgien för att korrigera det alltför stora underskottet till 2012 i enlighet med rådets rekommendation av den 2 december 2009 föranleder följande konstateranden: — Efter meddelandet om alltför stora underskott för 2012 års offentliga underskott och dess validering av kommissionen (Eurostat) hamnade 2012 års underskott på 3,9 % av BNP. Detta berodde delvis på det akuta behovet av att rekapitalisera bankgruppen Dexia i slutet av 2012, vilket också fick en negativ inverkan på 0,8 % av BNP för det offentliga underskottet. Även utan denna transaktion skulle tidsfristen emellertid inte ha kunnat hållas, eftersom landet hade ett underskott på 3,2 % av BNP utan att räkna med de negativa engångsföljderna av den insatsen. Dessutom innehöll 2012 års budget betydande underskottsminskande engångsåtgärder, som uppskattas till ungefär 0,4 % av BNP. — Det primära saldot förbättrades från ett underskott på 1,9 % av BNP 2009 till 0,4 % av BNP under 2010, medan det i stort sett förblev stabilt under 2011. Under 2012 ökade det primära underskottet till 0,5 % på grund av effekterna av rekapitaliseringen av Dexia, utan vilka det primära saldot skulle ha kunnat uppvisa ett överskott på 0,3 % av BNP. — Den genomsnittliga årliga finanspolitiska ansträngningen sedan 2010 uppskattas till 0,3 % av BNP, vilket är betydligt lägre än de ¾ % av BNP som rådet rekommenderat. Också efter korrigering för effekterna av den reviderade potentiella produktionstillväxten och inkomstutvecklingen är den justerade genomsnittliga finanspolitiska ansträngningen mindre än hälften av det som rekommenderats. En bottom-up-beräkning tyder på att den kumulativa nettoeffekten av diskretionära åtgärder av varaktigt slag ligger på cirka 2 % av BNP under perioden 2010–2012. Denna beräkning inbegriper både underskottsminskande åtgärder och utgiftsökningar som i viss mån beror på politiska beslut i det förflutna (t.ex. välfärdsanpassningar av sociala förmåner, snabbt stigande lönesubventioner till företag) som delvis uppväger konsolideringsansträngningarna. Dessutom har dessa diskretionära åtgärder motsvarande 2 % av BNP varit otillräckliga för att uppväga den autonomt uppåtgående trenden i de offentliga utgifterna till följd av den åldrande befolkningen och samtidigt uppnå den rekommenderade förbättringen av det strukturella saldot under konsolideringsperioden. — Under 2010 genomförde Belgien i stort sett de underskottsminskande åtgärderna som planerat, vilket ledde till en strukturell förbättring på ½ % av BNP, varav ¼ procentenhet tack vare kraftigt sjunkande ränteutgifter. Det nominella underskottet minskade från 5,6 % av BNP under 2009 (vilket inbegrep 0,6 procentenheter av negativa engångsfaktorer) till 3,8 % av BNP, vilket är betydligt lägre än målet på 4,8 % av BNP som de belgiska myndigheterna annonserat i stabilitetsprogrammet från januari 2010, tack vare det oväntat goda makroekonomiska resultatet. Under 2010 ökade BNP med 2,4 %, jämfört med en väntad ökning på 0,6 % när rådets rekommendation av den 2 december 2009 antogs. — Trots relativt gynnsamma makroekonomiska förhållanden under första halvåret 2011 (årlig BNP-tillväxt på 1,8 %) minskade det nominella saldot endast marginellt det året, till 3,7 % av BNP, jämfört med målet på 3,6 % av BNP i 2011 års stabilitetsprogram. Det strukturella saldot försämrades med 0,1 % under 2011. Därför lyckades Belgien inte dra nytta av det relativt goda konjunkturläget för att minska sitt underskott, delvis på grund av det politiska dödläget på federal nivå mellan valet i juni 2010 och december 2011. — I december 2011 tog den nybildade belgiska regeringen upp en rad konsolideringsåtgärder i 2012 års budget; dessa uppgår, enligt budgeten och stabilitetsprogrammet för 2011-2015, till ca. 3 % av BNP. Kompletterande åtgärder vidtogs i mars 2012 och oktober 2012 för att kompensera de negativa konsekvenserna för budgeten av den ekonomiska nedgången. I slutet av 2012 var den belgiska och den franska regeringen tvungna att öka kapitalet i bankgruppen Dexia, i syfte att rätta till en negativ nettoställning och möjliggöra en avveckling av gruppen under ordnade former. För Belgien fick detta en negativ engångseffekt på underskottet på 0,8 % av BNP. Trots en mekanism för ökad övervakning påverkade konjunkturnedgången dessutom de offentliga intäkterna mer än väntat, vilket resulterade i ett underskott på federal nivå på 2,7 % av BNP, utan att räkna med effekterna av Dexia-insatsen, jämfört med målet på 2,4 %. Dessutom visade det sig inom ramen för underskottsmeddelandet i april 2013 att de lokala förvaltningarna hade missat sitt underskottsmål (-0,3 % av BNP i stället för -0,2 %), vilket bara till viss del uppvägdes av ett bättre än förväntat resultat i regioner och kommuner (-0,1 % av BNP i stället för -0,2 %). Det strukturella saldot beräknas ha förbättrats med ½ procentenhet av BNP under 2012. Stora statliga åtgärder har delvis tillintetgjorts av ökade ränteutgifter, en negativ effekt av den automatiska indexeringen av löner och sociala förmåner för att kompensera för tidigare inflationen, och en kraftig ökning av pensionsutgifterna. — Den offentliga skulden ökade från 84,0% av BNP 2007 till 99,6% av BNP under 2012. Dynamiken bakom underskottet och BNP står för omkring 6,5 procentenheter av ökningen, medan yttre faktorer uppgår till ungefär 9 procentenheter, främst på grund av räddningsinsatser i form av kapitaltillskott inom finanssektorn.