KOMMISSIONENS BESLUT

av den 1 juli 1998

om Förbundsrepubliken Tysklands stöd till Chemieanlagenbau Staßfurt AG

[delgivet med nr K(1998) 2050]

(Endast den tyska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(1999/339/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93.2 första stycket i detta,

med beaktande av synpunkter från berörda parter som givits tillfälle att yttra sig enligt artikel 93, och

av följande skäl:

I

I en skrivelse av den 9 december 1996 som mottogs av kommissionen den 10 december 1996 underrättade den tyska regeringen i enlighet med artikel 93.3 i EG-fördraget kommissionen om ett stöd till Chemieanlagenbau Staßfurt AG (CAS). Ärendet registrerades hos kommissionen som statligt stöd nr N 897/96. I en skrivelse av den 15 januari 1997 begärde kommissionen ytterligare upplysningar, vilket Tyskland inkom med i en skrivelse av den 21 februari 1997 (mottogs den 24 februari 1997).

Enligt tillgängliga uppgifter hade CAS redan beviljats stöd, utan att kommissionen beretts tillfälle att yttra sig om detta. Ärendet överfördes därefter till förteckningen över ej anmälda stöd och registrerades under nr NN 24/97.

Den 2 april 1997 beslutade kommissionen mot bakgrund av sina tvivel i frågan huruvida detta stöd i sin egenskap av omstruktureringsstöd var förenligt med den gemensamma marknaden att inleda ett förfarande enligt artikel 93.2 i EG-fördraget. Kommissionen meddelade Tyskland detta beslut genom en skrivelse av den 15 april 1997, vars innehåll offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(1). Vidare uppmanade kommissionen berörda parter att yttra sig inom en månad efter offentliggörandet.

Tyskland besvarade kommissionens skrivelse av den 15 april 1997 genom en skrivelse av den 13 maj 1997, som mottogs den 16 maj 1997.

I samband med offentliggörandet i den Europeiska gemenskapernas officiella tidningden 26 juni 1997 inkom en rad synpunkter från tredje part. En skrivelse från en branschorganisation av den 23 juli 1997 (mottogs av kommissionen den 29 juli 1997) och en skrivelse från en europeisk intresseorganisation av den 25 juli 1997 (mottogs av kommissionen den 29 juli 1997). Dessutom inkom efter det att tidsfristen på en månad löpt ut en skrivelse av den 28 juli 1997 från en medlemsstats ständiga representation (mottogs av kommissionen den 31 juli 1997) och en skrivelse av den 29 juli 1997 från en konkurrent (mottogs av kommissionen den 31 juli 1997).

Kopior av skrivelserna översändes till Tyskland den 21 augusti 1997 för yttrande. Tyskland yttrade sig genom en skrivelse av den 16 september 1997 (mottogs samma dag av kommissionen).

Genom en skrivelse av den 17 september 1997 (mottogs samma dag av kommissionen) informerade Tyskland i enlighet med artikel 93.3 i EG-fördraget, om att stödpaketet till CAS ändrats efter privatiseringen den 2 juli 1997. Kommissionen bad i en skrivelse av den 12 mars 1998 om ytterligare upplysningar, vilka inkom genom en skrivelse av den 16 april 1998 (mottogs samma dag av kommissionen). Tyskland lämnade därefter ytterligare upplysningar genom en skrivelse av den 14 maj 1998 (mottogs av kommissionen den 18 maj 1998).

II

CAS har sitt säte i Sachsen-Anhalt och hade 1997 med 210 anställda en omsättning på 20,356 miljoner tyska mark och anläggningstillgångar på 48,589 miljoner tyska mark.

Företaget grundades år 1863. År 1951 ombildades det till VEB Maschinen- und Apparatebau Staßfurt och fick senare det nya namnet VEB Chemieanlagenbau Staßfurt. Det ombildades sedan ytterligare 1990 till Chemieanlagenbau Staßfurt AG. Fram till 1993 ägdes aktierna av Treuhandanstalt, men övergick därefter till H. W. Urban GmbH & Co Management KG Berlin. Det sistnämnda företaget ägdes till en början av Treuhandanstalt och därefter av Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonderaufgaben. Det var verksamt för bägge inrättningarna och övertog redan i juli 1992 ledningen av företaget. I april 1996 övergick ägandet av CAS till Beteiligungs-Management-Gesellschaft Berlin mbH (BMGB), som även skulle komma att ombesörja privatiseringen av företaget. BMGB gav 1996 West Merchant Bank i uppdrag att finna privata investerare. Försäljningen skedde i form av en anbudsinfordran. BMGB accepterade det gynnsammaste och mest trovärdiga anbudet.

Den 2 juli 1997 avyttrades CAS av BMGB till den privata investeraren BVT Industrie-Beteiligungsgesellschaft mbH (BVT) till ett pris av 500000 tyska mark. Genom privatiseringen led de tyska myndigheterna en förlust på 28,994 miljoner tyska mark (en likvidation hade inneburit en förlust på 36,968 miljoner tyska mark). Den privata investeraren övertog vissa av CAS skyldigheter gentemot tredje part. BVT ingår i BVT-koncernen som har sitt säte i München och investerar i energi- och miljösektorn i Tyskland(2).

CAS är verksamt inom anläggnings- och maskinkonstruktion å ena sidan och å andra sidan inom järngjuterisektorn. Företaget avsätter 61,7 % av sin produktion i Tyskland, 10,5 % på den gemensamma marknaden och 27,8 % i tredje land.

På verksamhetsområdet anläggnings- och maskinkonstruktion tillverkar, tillhandahåller och installerar CAS anläggningar för framställning av lätt soda, tung soda samt kali. Rotationstrummorna som CAS tillverkar har många olika användningsområden, t.ex. inom gödselmedelsindustrin, avfallsupparbetning, sten- och jordindustrin samt inom träbearbetningsindustrin.

Inom gjuterisektorn tillverkar CAS slutprodukter i gjutjärn både för eget behov och för tredje part. Däri ingår både legerade och olegerade gråjärns- och segjärnsprodukter med vikter mellan 10 kg och 40 ton respektive mellan 10 kg och 16 ton. Det rör sig om tillverkning på beställning i små serier.

Järngjuterier omfattas av bilaga I till EKSG-fördraget. De omfattas inte av 1988 års rambestämmelser för vissa stålområden som inte faller under EKSG-fördraget(3). Därför kan järngjuterier behandlas på samma sätt som alla andra industrigrenar som omfattas av EG-fördraget.

III

Den ursprungliga anmälan från december 1996 rörde ett belopp på 44 miljoner tyska mark i stöd till Beteiligungs-Gesellschaft Berlin GmbH (BMBG) bestående av två slags stödåtgärder. Den ena åtgärden var ett kontanttillskott på 27,3 miljoner tyska mark, medan den andra bestod av borgensåtaganden uppgående till 16,7 miljoner tyska mark. I samband med privatiseringen i juli 1997 ändrades detta stödpaket av BMGB något, så att totalbeloppet minskades till 42,388 miljoner tyska mark. I bägge fallen beviljades stödet för att säkerställa överlevnaden för och den fortsatta omstruktureringen av CAS samt för att kunna genomföra de åtgärder som föreskrivits i den omstruktureringsplan som utarbetades av företagskonsulter i slutet av 1995, och som i huvudsak genomförts enligt plan.

Privatiseringen resulterade i följande nya stödåtgärder:

>Plats för tabell>

Till dessa åtgärder tillkommer att BMGB efterskänkte det andelsägarlån på 73,156 miljoner tyska mark som Treuhandanstalt beviljat samt 4,48 miljoner tyska mark för miljösanering av fabriksområdet. Det efterskänkta andelsägarlånet utgör inget ytterligare stöd, eftersom lån och borgensåtaganden från Treuhandanstalt var avsedda för företag i särskilda svårigheter och eftersom man vid beviljandet av lånen utgick från att dessa företag inte skulle komma att kunna att återbetala stödet. I dessa fall utgick man från en stödnivå på 100 %. Detta var fallet för CAS, varför en efterskänkning av ett lån med så stor risk inte kan anses vara ett nytt stöd. När kommissionen inledde förfarandet enligt artikel 93.2 i EG-fördraget utgick den från att det stöd som Treuhandanstalt beviljat följde motsvarande rambestämmelser(4). Finansieringen av miljösaneringen betraktas inte som beviljande av stöd så som avses i artikel 92.1 i EG-fördraget(5).

När kommissionen inledde förfarandet utgick den från att annat stöd som tidigare beviljats av Treuhandanstalt stod i överensstämmelse med de regler för stöd som tillämpades vid den ifrågavarande tidpunkten(6). I detta fall rör det sig om beviljade medel på 93,3 miljoner tyska mark under 1994 och 44 miljoner tyska mark under 1995. Då förfarandet inleddes hade dock kommissionen invändningar mot en uppenbarligen inte anmäld omvandling till icke-återbetalningspliktigt andelsägarlån uppgående till 20 miljoner tyska mark. Denna fråga klarlades av de tyska myndigheterna. De stöd som beviljats under 1994 och som uppgick till 93,3 miljoner tyska mark bestod i huvudsak av lån och borgensåtaganden. Av detta belopp utnyttjade CAS endast 73,156 miljoner tyska mark och lät följaktligen 20 miljoner tyska mark bli innestående. Denna siffra nämns av den tyska regeringen i dess skrivelse av den 17 september 1997, där detaljerna kring privatiseringen och andelsägarlånets belopp anges.

Då förfarandet inleddes hyste kommissionen tvivel beträffande påstådda ytterligare garantier som skulle ha ställts till förmån för CAS under 1996, men Tyskland försäkrade att några sådana garantier aldrig ställts.

Enligt Tysklands utsago utbetalades totalt 5,957 miljoner tyska mark av de ovannämnda stöden, så som de förstås i detta beslut, innan kommissionen hunnit ge sitt samtycke till det.

IV

Efter offentliggörandet av kommissionens skrivelse till Tyskland om inledande av ett förfarande enligt artikel 92.3 i EG-fördraget yttrade sig berörda parter. Europäische Stahlgießereiverband ansåg att inget stöd borde beviljas CAS med anledning av överkapaciteten inom järngjuterisektorn, som är CAS verksamhetsområde. Förbundet lade inte fram några specifika siffror för sektorn. Vidare påstod en konkurrent att han förlorat beställningar till CAS på grund av dess lågprissättning. Inte heller i detta fall bifogades några närmare uppgifter. I ett tredje yttrande från ett nationellt företagarförbund bekräftades konkurrentens påståenden i en kort skrivelse utan närmare uppgifter. Dessutom hade en medlemsstats ständiga representation anfört, att CAS skulle vara avsevärt mindre effektivt än den nämnda konkurrenten och att företaget därför inte borde motta stöd. Denna skrivelse innehöll visserligen en del argument, men CAS framställdes som ett företag som uteslutande tillverkar järngjutgods, medan detta verksamhetsområde både i relativa och absoluta tal endast är av underordnad betydelse för företaget.

Denna skrivelse överlämnades till Tyskland för yttrande. I sitt svar av den 16 september 1997 pekade Tyskland på att de stöd som beviljats CAS var nödvändiga minimibelopp för att omstruktureringen skulle kunna genomföras. Följaktligen hade CAS inte överskottsmedel, med vars hjälp företaget skulle ha kunnat snedvrida konkurrensförhållandena på marknaden. Slutligen hade inte CAS fört undan medel från vad de var avsatta för i syfte att verka konkurrenssnedvridande. Vidare resulterade inte privatiseringen i någon kapacitetshöjning på järngjuteriområdet. Frågan om överkapacitet behandlas i avsnitt VII, där det konstateras att CAS i enlighet med omstruktureringsplanen från 1995 löpande minskat kapaciteten vad gäller järngjuteri. Dessutom minskades i enlighet med planen och som en del av omstruktureringen även kapaciteten för maskin- och anläggningskonstruktion.

V

Då förfarandet inleddes hade kommissionen lagt fram skälen till att i detta ärende tillämpa EG-fördraget och då särskilt artikel 92.1. Även om stödpaketet ändrats, har inte de vid den tidpunkten avgörande övervägandena ändrats. Så som det förklaras i kommissionens meddelande, skulle det nuvarande stödpaketet endast kunnas anses vara förenligt med den gemensamma marknaden om undantagsbestämmelserna i artikel 92.3 c tillämpas. Kriterierna för en positiv tillämpning av dessa undantagsbestämmelser anges i Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (nedan riktlinjerna)(7).

Anmälan måste följaktligen prövas enligt artikel 3.2 i riktlinjerna för omstruktureringar. Stödet måste vara avpassat för att inom en skälig tid återupprätta en långsiktig lönsamhet i företaget i fråga. Vidare får det inte medföra någon otillbörlig snedvridning av konkurrensen. Råder det överkapacitet på den berörda marknaden, förväntas det i princip av stödmottagaren att denne minskar sin kapacitet. Kostnader och nytta i samband med omstruktureringen skall vara proportionerliga. Omstruktureringsplanen skall genomföras i sin helhet och kommissionen måste hållas underrättad om hur genomförandet fortlöper.

I sitt beslut om att inleda förfarandet angav kommissionen vilka delar av stödet och omstruktureringsplanen den hade invändningar mot och vilka den antog.

Kommissionen tvivlade på att kriterierna i riktlinjerna för undsättning- och omstruktureringsstöd uppfylldes i detta stöd. Dessa betänkligheter kan indelas i tre grupper. För det första var det vid den ursprungliga anmälan osäkert om en privat investerare skulle kunna hittas för CAS, varför man måste räkna med ytterligare stöd eller ett ofullständigt genomförande av omstruktureringsplanen. Dessutom försvårade detta värderingen av de förmodade kostnaderna och fördelarna med omstruktureringen. Den andra osäkerhetsfaktorn bestod i järngjuterisektorns dåvarande tillstånd. Vid överkapacitet hade CAS fortlöpande måst minska kapaciteten i rimlig omfattning. Slutligen tydde vissa oklarheter i uppgifterna från Tyskland på att CAS hade mottagit mer stöd än vad som hade anmälts.

VI

I enlighet med riktlinjerna måste omstruktureringen leda till att företagets långsiktiga lönsamhet återupprättas inom en överskådlig tid. Då kommissionen inledde förfarandet pekade den på följande svårigheter vid tillämpningen av detta kriterium på omstruktureringen av CAS. För det första fanns det inga uppgifter om vilka konkreta omstruktureringsåtgärder som måste vidtas och vilka. åtgärder som redan genomförts. För det andra saknades uppgifter om företagets resultat efter 1998, varför det måste antas att det skulle bli förlust även detta år. För det tredje fanns det vid den tidpunkten inget anmält intresse från privata investerare, varför det inte kunde säkerställas att det skulle komma att röra sig om engångsstöd, eftersom det i samband med privatisering rör sig om ett typiskt fall av slutgiltig stödfinansierad omstrukturering. Dessutom hade man inte undanröjt förmodandet att lån på omkring 20 miljoner tyska mark till CAS stillatigande hade avskrivits.

Vad gäller genomförandet av omstruktureringsplanen hade Tyskland lagt fram detaljerade uppgifter om både de enskilda åtgärderna, vilka angavs i den plan som uppställdes i slutet av 1995, och om i vilken grad dessa åtgärder genomförts (i den ursprungliga anmälan som Tyskland lämnade in i december 1996 var denna plan mycket löst skissad). Till grund för denna omstruktureringsplan låg en utvärdering av CAS, som tagits fram av företagskonsulter i mitten av 1995 i syfte att finna en passande privat investerare. Utvärderingen pekade särskilt på följande problem, nämligen förlorade marknader i Öst- och Centraleuropa, alltför stort fabriksområde, avsaknad av en effektiv företagsledning, oklarhet om vilken affärsverksamhet som är mest lönsam i samband med tillhandahållande av anläggningar till kaliumoxid- och natriumkarbonatproducenter samt dålig ekonomi- och priskontroll.

Utifrån denna utvärdering utarbetades det i slutet av 1995 en omstruktureringsplan med olika kort- och långsiktiga åtgärder, som genomfördes mellan slutet av 1995 och 1996. Bland dessa åtgärder återfinns följande:

a) Införande av lämpliga beräkningsmetoder vid val av avtalspartner och övervakning av avtalsfullgörandet, för att förhindra en upprepning av det som hände 1995, då ett avtal slöts som resulterade i en förlust på 15 miljoner tyska mark.

b) Införandet av nya kostnadsberäknings- och uppföljningsrutiner hade gjort det möjligt att fastställa CAS kärnkunskap, att koncentrera sig på den och att tillämpa den på nya produkter. Genom att CAS blev medvetet om vilka affärsverksamheter som var dess mest lönsamma kunde företaget koncentrera sig på att tillverka nyckelkomponenter och att sälja sitt kunnande istället för att behöva tillverka och installera kompletta anläggningar. Ett exempel på det var tillverkningen av pelare för destillation, absorption och förkolning. Genom att börja använda och marknadsföra trumlingstekniken på miljöskyddsområdet kunde kärnkunskapen utvidgas till att omfatta nya marknader. För närvarande ägnar sig företaget åt att söka användningsområden för sina högeffektfilter utanför natriumkarbonatframställningens område. Vad gäller järngjuteriet utvecklas tillsammans med potentiella kunder nya produktlinjer som t.ex. delar till vindkraftsgeneratorer, förkoksning och koksugnsmunstycken.

c) Tomtmark som inte behövs har sålts och CAS fabriksområde uppgår nu endast till en tredjedel av det ursprungliga. Utöver tomtförsäljningen avyttrades även konstruktionsanläggningen i Halle till ett privat företag för 400000 tyska mark. Enligt uppgifter från tyska myndigheter var detta inte förbundet med beviljande av stöd. Genom att företagsområdet minskats har de interna transportkostnaderna sänkts. Den fysiska omstruktureringen av fabriksanläggningarna medförde också en definitiv kapacitetsminskning i järngjuteriet, vilket beskrivs nedan.

d) Minskning av antalet arbetsplatser - i början av 1990 hade CAS omkring 3000 anställda. År 1997 hade den siffran i enlighet med omstruktureringsplanen minskats till 210 anställda. Denna gradvisa minskning av antalet arbetsplatser har medfört en kostnad på ungefär 87 miljoner tyska mark.

Vad gäller de informationsluckor som kommissionen anmärkt på och då särskilt företagets prognosticerade resultatutveckling efter 1998 har Tyskland nu lagt fram preliminära siffror fram till och med år 2000.

>Plats för tabell>

Enligt den prognosticerade resultaträkningen skall CAS kunna räkna med ett rörelseresultat på 1305000 tyska mark år 2000. Vinsten före skatt beräknas 1999 till 221000 tyska mark och till 1202000 tyska mark 2000. Dessa siffror tyder på en återupprättad lönsamhet.

Efter det att CAS i juli 1997 såldes till BVT kunde också kommissionens tvivel i fråga om tillämpning av engångsprincipen skingras. Eftersom en privat investerare övertagit företaget, finns inte längre grund för några invändningar mot ett eventuellt behov av fortsatt omstruktureringsstöd vid en framtida privatisering.

Kommissionens invändningar mot ytterligare, ej anmälda stöd har redan behandlats i avsnitt III.

Kommissionen har inga invändningar mot de anmälda och genom privatiseringen ändrade stödåtgärderna av följande skäl. Omstruktureringsåtgärderna har i alla väsentliga delar genomförts enligt 1995 års plan, CAS resultat fortsätter i stort sett att utvecklas som förväntat, inom ramen för privatiseringen planeras inga större omstruktureringsåtgärder, med undantag för försöket att gå in på nya produktmarknader, och slutligen har privatiseringen möjliggjort kostnadsbesparingar genom att utrustning och anläggningar kan delas med det nya moderbolaget.

Mot bakgrund av detta anser kommissionen att de tyska myndigheterna på ett tillfredsställande sätt har undanröjt samtliga tvivel som anförts i detta avsnitt.

VII

Ett andra kriterium i riktlinjerna är att stödet inte får leda till alltför stor snedvridning av konkurrensen. Särskilt inom sektorer med överkapacitet krävs i regel av de företag som kan komma i fråga för omstruktureringsstöd att de minskar kapaciteten till skydd för konkurrenterna. CAS är verksamt på de två områdena anläggnings- och maskinkonstruktion och, i mindre omfattning, på området järngjuteri.

I synnerhet med avseende på området järngjuteri har dock kommissionen i sin skrivelse av den 17 april 1997 till Tyskland om inledande av ett förfarande enligt artikel 93.2 i EG-fördraget meddelat, att det vid tiden för bedömningen fanns tecken på överkapacitet under den ifrågavarande tidsperioden.

Enligt Tysklands uppgifter har CAS under omstruktureringen 1995-1996 inom affärsområdet anläggnings- och maskinkonstruktion minskat kapaciteten med 230000 maskintimmar 1995 till 66000 maskintimmar 1996. Denna minskning möjliggjordes av att man övergav ett antal produktionsområden, däribland småmaskiner och rostfria stålprodukter inom karbidteknik samt filterverksamheten. Som en följd av detta minskades antalet aktivt sysselsatta på detta område från 175 år 1995 till 70 år 1996. Dessutom minskades antalet fast anställda i den mycket arbetsintensiva anläggningskonstruktionen från 40 år 1995 till 20 år 1996. Sammanlagt minskade i enlighet med omstruktureringsplanen antalet anställda i anläggnings- och maskinkonstruktion (inbegripet försäljning, kvalitetskontroll och administrativ personal) från över 370 årsanställda 1995 till omkring 150 årsanställda 1997.

CAS järngjuteriverksamhet uppgick år 1997 till 5 miljoner tyska mark och utgör sålunda inte mer än 15 % av CAS totala omsättning på ca 31,515 miljoner tyska mark. Eftersom järngjuteriets totala produktionsvolym inte kommer att förändras, betyder detta relativt sett en minskning av dess andel av den totala omsättningen till ungefär en tiondel år 2000. Av de ca 210 anställda hos CAS arbetar färre än 60 i järngjuteriet.

Vad gäller den kapacitet i järngjuterisektorn som omfattar framställning av legerade och olegerade gråjärns- och segjärnsprodukter, visar de senaste uppgifterna på att det vid den ifrågavarande tidsperioden (slutet av 1995 och under hela 1996), och tiden däromkring, inte fanns någon strukturell överkapacitet på detta område. Området har under flera års tid kännetecknats av överkapacitet. Mellan 1989 och 1996 lades omkring 300 järngjuterier ned i Europa, varav ungefär 100 i de nya tyska delstaterna(8). Under den nämnda tidsperioden avskaffades ca 50000 arbetstillfällen inom denna arbetsintensiva industrigren. Denna våg av uppsägningar har nu upphört(9). Problemen med överkapacitet syns också i att produktionen minskade från 9,628 miljoner ton år 1990 till 8,007 miljoner ton år 1993, men ökade återigen till 8,873 miljoner ton år 1994(10). Den strukturella överkapaciteten kvarstod till början av 1994, då bl.a. de första effekterna av de senaste årens omfattande omstruktureringsåtgärder avseende anläggningar och personal började visa sig(11).

Tyskland har nu inkommit med närmare uppgifter om den definitiva kapacitetsminskning som CAS vidtagit enligt riktlinjerna under den nämnda tidsperioden för att skydda konkurrenterna mot alltför stor snedvridning av konkurrensen. Enligt dem har CAS minskat sin järngjuterikapacitet från 4500 årston år 1995 till 3500 årston år 1996. Skälen till att kapacitetsminskningen kan ses som definitiv återges här nedan.

Minskningen av kylområdet innebär en kapacitetsminskning, eftersom kylningen är en flaskhals i företagets tillverkningsprocess. Efter järngjutningen måste godset kallna innan det kan säljas eller bearbetas vidare. Detta sker vanligtvis i sandgropar. Hos CAS fanns dessa sandgropar i en stor hall, så att sanden kunde hållas torr och temperaturen jämn. Vid omstruktureringen delades denna hall av med en skiljevägg. I den del som inte längre används för att låta godset kallna har golvet cementerats. Denna del används numera till förvaring av järngjutformarna, en viktig del i tillverkningsprocessen. Produktionsytan har därigenom minskats från 3900 m2 till 2300 m2.

Denna minskning är permanent, eftersom det skulle medföra betydande ny- och ombyggnation att återställa denna yta till den tidigare användningen och även innebära ett avbrott i produktionsprocessen. Dessutom skulle det orsaka problem med förvaringen av järngjutformarna.

CAS har sitt säte i ett område av det slag som avses i artikel 93.2 a i EG-fördraget(12). Enligt riktlinjerna kan kommissionen i dessa områden samtycka till en mindre kapacitetsminskning än vad den skulle kräva av företag i regioner, som inte omfattas av artikel 93.2 a i EG-fördraget.

Mot bakgrund av detta har kommissionen kommit till slutsatsen att det för det första inte krävts någon kapacitetsminskning i CAS järngjuteri för att förhindra alltför stor snedvridning av konkurrensen och att det för det andra trots det har skett en definitiv minskning i enlighet med omstruktureringsplanen från 1995. Kommissionen noterar att det även skett en kapacitetsminskning inom anläggnings- och maskinkonstruktion. Bestämmelserna i riktlinjerna angående kapacitet och kapacitetsminskning har därigenom efterlevts.

VIII

Stödet måste fortsatt vara begränsat till det minimibelopp som är nödvändigt för att kunna genomföra omstruktureringen samt stå i proportion till omstruktureringens kostnad och nytta. Samtidigt får det inte bli medel över, som kan användas till att låta företaget verka på ett aggressivt sätt som snedvrider konkurrensen. Dessutom förväntas investeraren bidra till finansieringen av omstruktureringen.

Då förfarandet inleddes tvivlade dock kommissionen av nedanstående orsaker på att en meningsfull kostnad/nytta-analys hade kunnat genomföras i den fasen. Det första skälet var avsaknaden av uppgifter om huruvida företaget åter skulle kunna bli lönsamt inom rimlig tid(13). Som redan nämnts har den saknade informationen nu lämnats.

Det andra skälet var att kommissionen förmodade att ytterligare, ej anmält stöd i form av borgensåtaganden beviljats. Detta förutsatte att omstruktureringskostnaderna antingen var större än vad Tyskland angivit eller att ytterligare stödbelopp beviljats. Detta förmodande har, som redan nämnts, vederlagts(14).

Då kommissionen inledde förfarandet fanns det inga förhoppningar om att finna en privat investerare, varför man utgick ifrån att CAS ensamt inte förmådde ge ett skäligt bidrag till omstruktureringen. Efter det att CAS köpts av en privat investerare har detta förhållande ändrats.

De sammanlagda kostnaderna för omstruktureringen av CAS uppgår till 158,422 miljoner tyska mark, varav ett belopp på 77,636 miljoner tyska mark redan beviljats undantag i enlighet med Treuhand-bestämmelserna. Av återstående 80,786 miljoner tyska mark bidrar den privata investeraren med 38,898 miljoner tyska mark. Detta belopp är fördelat på övertagande av lån på 2,076 miljoner tyska mark, ställande av garantier på 26,3 miljoner tyska mark, ett kapitaltillskott på 8 miljoner tyska mark och ett belopp på 1,52 miljoner tyska mark för miljösanering.

Tillsammans med köpesumman på 500000 tyska mark uppgår den privata investerarens bidrag till 38,898 miljoner tyska mark (återstående 42,388 miljoner tyska mark skjuts till av statliga medel). Investerarens sammanlagda bidrag uppgår därigenom till omkring 25 % av hela omstruktureringskostnaden och är uppdelat i ett bidrag till miljösanering på fabriksområdet uppgående till 1,52 miljoner tyska mark, övertagande av betalningsansvar för lån på 2,076 miljoner tyska mark, ställande av en säkerhet på 26,3 miljoner tyska mark och ett kapitaltillskott på 8 miljoner tyska mark. Följaktligen är det ett skäligt bidrag från investerarens sida.

Kommissionen anser därför att detta kriterium i riktlinjerna nu är uppfyllt.

IX

Ett annat kriterium vid tillämpningen av riktlinjerna för undsättnings- och omstruktureringsstöd är att omstruktureringsplanen genomförs i sin helhet. Eftersom det då förfarandet inleddes inte fanns någon påtänkt investerare, kunde Tyskland inte utesluta möjligheten att det skulle komma att behöva ske ändringar i omstruktureringsplanen för att tillmötesgå en investerare. Efter det att privatiseringen genomförts och omstruktureringsplanen från 1995 i huvudsak genomförts, är denna fråga inte längre relevant.

Tyskland har försäkrat att den privata investeraren har accepterat omstruktureringsplanen från 1995 och har förbundit sig att genomföra återstående delar av den. Vidare har Tyskland bekräftat att investeraren har ålagts att lägga fram regelbundna rapporter om planens genomförande och om framtida utvecklingsplaner för CAS.

Kommissionen anser därför att detta kriterium i riktlinjerna nu är uppfyllt.

X

Då förfarandet inleddes hyste kommissionen inga andra tvivel beträffande tillämpningen av gemenskapens riktlinjer i fråga om undsättnings- och omstruktureringsstödet till CAS. Dessutom skall noteras att CAS har sitt säte i ett område som omfattas av artikel 93.2 a i EG-fördraget. Mot bakgrund av detta och med kännedom om de nya fakta som lagts fram för kommissionen har kommissionen kommit till slutsatsen att alla kriterier för tillämpning av ovannämnda riktlinjer nu är uppfyllda.

Kommissionen måste dock konstatera att Tyskland har betalat ut ett belopp på 5,957 miljoner tyska mark i strid med artikel 93.3 i EG-fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Följande nya stödåtgärder som Beteiligungs-Management Gesellschaft Berlin mbH vidtagit till förmån för Chemieanlagenbau Staßfurt AG är förenliga med den gemensamma marknaden:

>Plats för tabell>

Artikel 2

Tyskland skall i enlighet med gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter lägga fram årliga rapporter över genomförandet av omstruktureringsåtgärderna.

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Bryssel den 1 juli 1998.

På kommissionens vägnar

Karel VAN MIERT

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 196, 26.6.1997, s. 13.

(2) Koncernen äger även 80 % av Sodawerk Staßfurt AG och har en option på resterande 20 %. Sodawerk Staßfurt AG producerar natriumkarbonat, natrium och närliggande produkter. Dess marknadsandel i Tyskland är ca 20 %, och dess andel på den europeiska marknaden är ca 8 % för dessa produkter.

(3) EGT C 320, 13.12.1988, s. 3.

(4) Vad gäller stöden före den 31 december 1994, se kommissionens beslut om Treuhandanstalts verksamhet (ärendena NN 108/91 och E 15/92). Vad gäller stöden under 1995, se kommissionens beslut om Treuhandanstalts verksamhet (ärende N 768/94).

(5) Se ärende NN 108/91.

(6) Se fotnot 4.

(7) EGT C 368, 23.2.1994, s. 12.

(8) Källa:

CAEF:s årsrapport.

(9) Källa:

"Panorama der Europäischen Industrie 1997".

(10) Källa:

CAEF:s årsrapport.

(11) Källa:

"Panorama der Europäischen Industrie 1997".

(12) Se stödärende N 464/93.

(13) Se avsnitt V.

(14) Se avsnitt III.