Rådets beslut

av den 8 april 2003

om täckande av Europeiska investeringsbankens kostnader för förvaltningen av investeringsfaciliteten till Cotonou-avtalet och ULT-beslutet

(2003/268/EG)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av partnerskapsavtalet mellan medlemmarna i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å andra sidan, undertecknat i Cotonou den 23 juni 2000(1), nedan kallat "Cotonou-avtalet",

med beaktande av det interna avtalet av den 12 september 2000 mellan företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, om finansiering och förvaltning av gemenskapens bistånd inom ramen för finansprotokollet till partnerskapsavtalet mellan staterna i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å andra sidan, undertecknat i Cotonou (Benin) den 23 juni 2000, och om tilldelning av ekonomiskt stöd till de utomeuropeiska länder och territorier på vilka den fjärde delen av EG-fördraget är tillämplig(2), särskilt artikel 8.2 i detta,

med beaktande av rådets beslut 2001/822/EG av den 27 november 2001 om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna med Europeiska gemenskapen (ULT-beslut)(3),

med beaktande av kommissionens förslag som har utarbetats tillsammans med Europeiska investeringsbanken (nedan kallat "banken"), och

av följande skäl:

(1) Det finns ingen bestämmelse i Cotonou-avtalet och ULT-beslutet om täckandet av de kostnader som banken kommer att ha för förvaltningen av investeringsfaciliteten.

(2) Banken skall använda samtliga inkomster från de standardvärderingsavgifter, som debiteras investeringsfacilitetens kunder, för täckandet av dess normala kostnader, med undantag för enstaka avgifter som har erhållits för att täcka bankens extraordinära kostnader.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Avsättningen för avgifterna som banken tar ut för förvaltningen av investeringsfaciliteten och räntesubventionerna samt medel avsatta för de utomeuropeiska länderna och territorierna (nedan kallade "ULT") skall motsvara högst 10 % av 2200 miljoner euro under fem år. Avgifterna är avsedda att till fullo täcka kostnaden för förvaltningen av investeringsfaciliteten, inklusive de belopp som har anslagits för att finansiera räntesubventioner för åtgärder i AVS-staterna och ULT, under femårsperioden för det första finansprotokollet till Cotonou-avtalet.

Artikel 2

I den utsträckning som bankens uppgifter enligt definitionen i bilaga II till Cotonou-avtalet och de operativa riktlinjerna för investeringsfaciliteten inte ändras, skall den maximala avgift som anges i artikel 1 utgöra ett tak.

Artikel 3

Banken skall senast den 1 september varje år för kommittén för investeringsfaciliteten lägga fram sina kostnadsberäkningar för det påföljande året och motsvarande avgiftsnivå som krävs. Dessa uppgifter skall inkluderas i investeringsfacilitetens verksamhetsplan, som godkänns av kommittén för investeringsfaciliteten. Framläggandet av kostnaderna för det första året är beroende av när Cotono-uavtalet träder i kraft.

Artikel 4

Banken skall varje år lägga fram de verkliga kostnader, som har uppkommit under det föregående året, i investeringsfacilitetens årsrapport, som skall godkännas av kommittén för investeringsfaciliteten samt det totala beloppet för värderingsavgifter som har betalats av investeringsfacilitetens kunder under samma år. Utkastet till årsrapport som innehåller dessa siffror skall överlämnas till kommittén för investeringsfaciliteten senast den 28 februari, och den slutliga årsrapporten skall avges senast den 30 juni.

Artikel 5

Om de kostnader som banken har haft under ett givet år är lägre eller högre än de som presenterats i motsvarande verksamhetsplan, skall banken begära att kommittén för investeringsfaciliteten beslutar om de åtgärder som behöver vidtas.

Artikel 6

Avsättningarna för de avgifter som anges i artikel 1 skall täckas av återflödena till medlemsstaterna för betalningar av räntor och amorteringar för riskkapitaltransaktioner och särskilda lån genomförda inom ramen för på varandra följande AVS-EG-konventioner. Beloppet som varje medlemsstat är skyldig kommer att fastställas baserat på den relativa andelen av dess bidrag till 9:e Europeiska utvecklingsfonden. Vad beträffar medlemsstater som ännu inte är mottagare av tillräckliga återflöden, kommer banken att debitera deras konton och ta ut en årlig ränta som är lika med den rådande räntesatsen EONIA minus tolv och en halv räntepunkter.

Artikel 7

Rådet skall på förslag från kommissionen vilket utarbetats tillsammans med banken, besluta om sättet att finansiera bankens avgifter enligt artikel 1, om återflödena från betalningar av räntor och amorteringar är otillräckliga för detta ändamål.

Artikel 8

Medlemsstaterna bemyndigar härmed banken att dra avgifterna direkt från deras konton hos banken, till vilka återflödena som anges i artikel 6 krediteras. Avgifterna skall dras av den första arbetsdagen i varje kvartal och skall ersättas till en årlig ränta som är lika med den rådande räntesatsen EONIA minus tolv och en halv räntepunkter.

Artikel 9

Detta beslut träder i kraft samma dag som det interna avtalet. Det skall tillämpas under en period på fem år om det inte ersätts av andra avtal.

Artikel 10

Detta beslut riktar sig till medlemsstaterna.

Utfärdat i Luxemburg den 8 april 2003.

På rådets vägnar

G. Drys

Ordförande

(1) EGT L 317, 15.12.2000, s. 3.

(2) EGT L 317, 15.12.2000, s. 355.

(3) EGT L 314, 30.11.2001, s. 1.