Rådets yttrande

av den 20 januari 2004

om Finlands uppdaterade stabilitetsprogram, 2003-2007

(2004/C 29/01)

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT DETTA YTTRANDE

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken(1), särskilt artikel 5.3 i denna,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört Ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE.

Den 20 januari 2004 granskade rådet Finlands uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2003-2007. Det uppdaterade programmet uppfyller kraven i den reviderade "uppförandekoden" för stabilitets- och konvergensprogrammens innehåll och utformning.

Den finanspolitiska strategi som ligger till grund för det uppdaterade programmet bygger på att de offentliga utgifternas andel av BNP hålls konstant över programperioden, medan inkomsternas andel av BNP efter en tillfällig nedgång 2004 förväntas återgå till en positiv trend fram mot slutet av programperioden. Målet för regeringens finanspolitiska strategi är att statens finanser skall vara i balans 2007, även om de prognoser på medellång sikt som anges i det uppdaterade programmet pekar på att detta mål sannolikt inte kommer att uppnås.

Enligt det makroekonomiska scenario som redovisas i 2003 års uppdaterade stabilitetsprogram förutses en snabbare ökning av den ekonomiska aktiviteten under 2004 än under 2003 (2,7 % jämfört med 1,4 %). De senaste tillgängliga uppgifterna pekar också på att en sådan förbättring är högst sannolik. Därefter förväntas BNP-tillväxten hamna kring den trendmässiga nivån, i genomsnitt 2,5 % mellan 2005 och 2007. Sysselsättningen som föll med 0,2 % 2003 förväntas öka med 0,3 % i genomsnitt under perioden 2004-2007. Inflationen förutses vidare öka från 1,0 % 2003 till 1,8 % 2007. De mer kortfristiga prognoserna ligger mycket nära kommissionens egna beräkningar i höstprognosen 2003. Förutsatt att externa faktorer utvecklas gynnsamt kan antagandena om BNP-tillväxtens stabilisering mot slutet av programperioden rentav verka relativt försiktiga.

I programmet förutses en betydande minskning av överskottet i de offentliga finanserna, från 4,2 % av BNP 2002 till 2,3 % 2003 och lägre än 2 % 2004(2). Under de senare åren som programmet täcker förväntas överskottet åter stiga till ca 2 % eller mera, i linje med de nya utgiftstaken. Det minskade överskott som förutses under 2003-2007 beror såväl på en försvagning av statens finanser som, i lägre grad, av kommunernas, medan socialförsäkringsfonderna kommer att upprätthålla ett överskott på samma nivå som tidigare i de offentliga finanserna. Den förväntade minskningen av det konjunkturrensade överskottet med 0,6 procentenheter av BNP mellan 2003 och 2005 beror dels på sänkningar av direkta och indirekta skatter (inkomstskatt respektive punktskatt på alkohol), dels på minskade inkomster från bolagsskatt. Det konjunkturrensade överskottet förväntas minska från 4,3 % av BNP 2002 till 3,0 % 2003, och vidare till 2,4 % 2004. Från och med 2005 beräknas det konjunkturrensade överskottet stabiliseras på en nivå över 2 %. Beräkningarna för detta överskott ligger i stort sett i linje med kommissionens konjunkturrensade beräkningar. Trots att utfallet för 2002 var något högre än beräknat förväntas vidare den offentliga skuldkvoten fortsätta minska något under perioden, från 45,1 % av BNP 2003 till 44,6 % av BNP 2007.

Även om små underskott kvarstår såväl i statens som i kommunernas finanser ger utgångspunkten i programmet, dvs. att bibehålla ett betydande överskott i de offentliga finanserna som helhet, en tillräcklig säkerhetsmarginal ned till referensvärdet på 3 % av BNP för det offentliga underskottet vid normala konjunktursvängningar.

Det minskade överskottet i de offentliga finanserna beror framför allt på att såväl inkomstskattesänkningarna under perioden 2000-2004 blivit större än planerat som på att statens utgifter inom vissa områden under 2001-2003 blivit större än planerat. De betydande överskott som tidigare rådde har gett ett visst manöverutrymme i finanspolitiken, och stabilitets- och tillväxtpaktens mål att hålla de offentliga finanserna nära balans eller i överskott under hela programperioden bör kunna uppnås, med utgångspunkt från rimliga makroekonomiska och budgetmässiga antaganden. Det har dock tidigare konstaterats en tendens att överskrida de medelfristiga utgiftsmålen, och detta fortsätter att utgöra ett riskmoment i regeringens budgetpolitiska strategi. De fleråriga utgiftstak som införts av den nya regeringen och som nu är mera bindande bör bidra till att utgifterna kan hållas under kontroll.

Finland har i sitt stabilitetsprogram tagit full hänsyn till behovet av att skapa långsiktigt hållbara offentliga finanser. Med nuvarande politik kan de offentliga finanserna bedömas vara väl rustade att möta de framtida behoven i samband med befolkningens ökande medelålder, bland annat eftersom finanserna uppvisat överskott under en längre tid och själva pensionssystemet till stor del förfinansieras genom fondering. Den långsiktiga stabiliteten bör också ytterligare gynnas av de reformer som inletts eller som planeras för att öka sysselsättningsgraden, och de finska myndigheterna rekommenderas att fullfölja genomförandet av dessa reformer inom den tidsram som anges i stabilitetsprogrammet.

Nyligen beslutade skattesänkningar syftar tillsammans med en del ytterligare planerade åtgärder till att stärka sysselsättningen och skapandet av nya arbetstillfällen samt motverka den försvagning av beskattningsunderlaget som följer av produktionsfaktorernas ökade internationella rörlighet (kapital och arbete). Det är mot denna bakgrund ännu viktigare att strikt respektera de nya utgiftstaken för att slå vakt om de resultat som nåtts under det senaste årtiondet genom att bibehålla de offentliga finanserna på en hållbar kurs.

Den ekonomiska politik som redovisas i det uppdaterade programmet överensstämmer på det stora hela med de allmänna riktlinjerna för den ekonomiska politiken, i synnerhet de riktlinjer som har budgetkonsekvenser, där Finland bland annat rekommenderades att införa fleråriga utgiftstak i de offentliga finanserna samt att sänka den strukturella arbetslösheten som befinner sig på en hög nivå.

(1) EGT L 209, 2.8.1997.

(2) Förutom 2002 har överskotten i den offentliga sektorn som helhet reviderats nedåt för hela programperioden.