EUROPEISKA CENTRALBANKENS RIKTLINJE

av den 16 juli 2004

om Europeiska centralbankens krav på rapportering av statistik över betalningsbalansen och utlandsställningen samt likviditeten i utländsk valuta

(ECB/2004/15)

(2004/808/EG)

ECB-RÅDET HAR ANTAGIT DENNA RIKTLINJE

med beaktande av stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken, särskilt artikel 5.1, artikel 12.1 och artikel 14.3 i denna, och

av följande skäl:

Delar av de statistiska uppgifter som behövs avser den finansiella balansen i betalningsbalansen, därmed sammanhängande avkastning och utlandsställningen för vilka Eurosystemet har det primära ansvaret. För att kunna fullgöra sina åtaganden att bistå ECB på detta område måste de nationella centralbankerna förfoga över nödvändig statistisk expertis, särskilt vad gäller begrepp, metoder och datainsamling, sammanställning, analys och överföring av uppgifter. På Irland samlar Central Statistics Office (CSO) in och sammanställer den berörda informationen. För att uppfylla ECB:s statistikkrav måste Central Bank and Financial Services Authority på Irland och CSO samarbeta med varandra i enlighet med rekommendation ECB/2004/16 av den 16 juli 2004 om Europeiska centralbankens krav på rapportering av statistik över betalningsbalansen och utlandsställningen samt likviditeten i utländsk valuta (2) . Rekommendation ECB/2004/16 riktar sig också till Ufficio Italiano dei Cambi som tillsammans med Banca d’Italia ansvarar för insamling och sammanställning av den berörda statistiska informationen i Italien.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Definitioner

I denna riktlinje avses med

Artikel 2

De nationella centralbankernas skyldigheter i fråga om statistikrapportering

1. De nationella centralbankerna skall tillhandahålla ECB uppgifter om gränsöverskridande transaktioner och positioner samt sammanlagd valutareserv, övriga tillgångar i utländsk valuta och skulder relaterade till valutareserven som behövs för att ECB skall kunna sammanställa den aggregerade betalningsbalansen, utlandsställningen och likviditeten i utländsk valuta för euroområdet. Uppgifterna skall göras tillgängliga i enlighet med de tidsfrister som framgår av tabell 13 i bilaga II.

2. På förfrågan från ECB, eller om enstaka större händelser eller revideringar medför betydande revideringar av de inrapporterade uppgifterna, skall de inrapporterade uppgifterna kompletteras med lätt tillgänglig information om sådana händelser samt om anledningen till företagna revideringar.

3. För månads- och kvartalsvisa transaktioner samt kvartalsvisa och årliga positioner skall de begärda uppgifterna göras tillgängliga för ECB i enlighet med bilagorna I, II och III, som överensstämmer med gängse internationella standarder, särskilt den femte utgåvan av IMF:s betalningsbalansmanual (BPM 5). Särskilt de begärda uppgifterna om transaktioner och positioner avseende tillgångar i portföljinvesteringar i euroområdets värdepapper, uppdelade sektorsvis för emittenter med hemvist i euroområdet, skall göras tillgängliga i enlighet med bilaga I, avsnitt 1.1, 1.2 och 3 samt tabellerna 1, 2, 4 och 5 i bilaga II.

4. Uppgifterna om betalningsbalansen skall göras tillgängliga månadsvis och kvartalsvis. De kvartalsvisa uppgifterna över betalningsbalansen skall innefatta en geografisk uppdelning efter sådana motparter som framgår av tabell 9 i bilaga II. Uppgifterna rörande likviditeten i utländsk valuta skall göras tillgängliga vid utgången av den månad som uppgifterna avser. Uppgifterna rörande utlandsställningen skall göras tillgängliga kvartalsvis och årsvis. De årsvisa uppgifterna över utlandsställningen skall innefatta en geografisk uppdelning efter de motparter som framgår av tabell 9 i bilaga II.

5. I syfte att analysera eurons internationella betydelse som investeringsvaluta skall de begärda uppgifterna, uppdelade efter valuta, göras tillgängliga halvårsvis enligt vad som framgår av tabell 6 i bilaga II.

6. Från och med mars 2008 skall insamlingssystemen för uppgifter om portföljinvesteringar, vilka skall börja med uppgifter som avser transaktionerna i januari 2008 och positionerna per utgången av 2007, överensstämma med en av de modeller som återfinns i tabellen i bilaga VI.

Artikel 3

Rapporteringstidpunkter

1. De uppgifter som behövs för att sammanställa den månadsvisa betalningsbalansen för euroområdet skall göras tillgängliga för ECB senast vid affärsdagens slut den trettionde arbetsdagen efter utgången av den månad som uppgifterna avser.

2. De uppgifter som behövs för att sammanställa kvartalsstatistiken över betalningsbalansen för euroområdet skall göras tillgängliga för ECB senast tre månader efter utgången av det kvartal som uppgifterna avser.

3. De uppgifter som behövs för att sammanställa likviditeten i utländsk valuta i Eurosystemet skall göras tillgängliga för ECB senast tre veckor efter utgången av den månad som uppgifterna avser.

4. Från och med den 1 januari 2005 skall de uppgifter som behövs för att sammanställa kvartalsstatistiken över euroområdets utlandsställning göras tillgängliga för ECB senast tre månader efter utgången av det kvartal som uppgifterna avser.

5. De årliga uppgifter som behövs för att sammanställa statistiken över euroområdets utlandsställning skall göras tillgängliga för ECB senast nio månader efter utgången av det år som uppgifterna avser.

6. Uppgifter om transaktioner och positioner i skuldförbindelser uppdelade efter emissionsvaluta och efter emittentsektor skall lämnas till ECB senast sex månader efter utgången av den tidsperiod som uppgifterna avser.

7. Revideringar av betalningsbalansen respektive utlandsställningen för euroområdet skall göras tillgängliga för ECB i enlighet med den tidsplan som framgår av bilaga IV.

8. Den nationella insamlingen av dessa uppgifter skall organiseras så att dessa tidsfrister kan hållas.

Artikel 4

Samarbete med andra behöriga myndigheter än de nationella centralbankerna

1. Om uppgifterna eller delar av uppgifterna som avses i artikel 2 härrör från andra behöriga myndigheter än de nationella centralbankerna, skall de berörda nationella centralbankerna inleda ett samarbete med dessa myndigheter för att säkerställa en kontinuerlig överföring av uppgifter som uppfyller ECB:s krav, särskilt i fråga om uppgifternas kvalitet och övriga aspekter som framgår av denna riktlinje, och under förutsättning att samma resultat inte redan uppnås genom nationell lagstiftning.

2. Vad gäller den finansiella balansen i betalningsbalansen, därmed sammanhängande avkastning och utlandsställningen skall de nationella centralbankerna ansvara för att koncept, metoder samt insamling, sammanställning, analys och överföring av uppgifter inom dessa områden upprätthålls och vidareutvecklas.

3. Om sekretessbelagda uppgifter härrör från andra behöriga myndigheter än de nationella centralbankerna, skall ECB använda sådana uppgifter uteslutande för statistiskt arbete som står i samband med ECBS-relaterade uppgifter, såvida inte uppgiftslämnaren eller den andra juridiska eller fysiska personen, enheten eller filialen som tillhandahållit uppgifterna kan identifieras och ger sitt uttryckliga samtycke till att uppgifterna används för andra ändamål.

Artikel 5

Överföringsstandard

De begärda statistiska uppgifterna skall överföras till ECB i en form som uppfyller kraven i bilaga IV.

Artikel 6

Den statistiska informationens kvalitet

1. Utan att det påverkar ECB:s uppföljning enligt bilaga V skall de nationella centralbankerna, i förekommande fall i samarbete med andra behöriga myndigheter än de nationella centralbankerna enligt vad som sägs i artikel 4, säkerställa att kvaliteten hos de statistiska uppgifter som lämnas till ECB kontrolleras och övervakas. ECB gör en motsvarande bedömning av de uppgifter som avser betalningsbalansen, utlandsställningen och likviditeten i utländsk valuta. Kontrollen skall ske inom givna tidsramar. ECB:s direktion skall en gång per år rapportera till ECB-rådet om kvaliteten på uppgifterna.

2. Utvärderingen av kvaliteten på uppgifterna om transaktioner och positioner avseende portföljinvesteringar samt den därmed sammanhängande avkastningen sker på ett tillräckligt sätt genom den värdepappersinformation som finns i CSDB. Från och med juni 2006 kommer ECB, i egenskap av administratör av CSDB, att övervaka huruvida värdepappersinformationens täckning är tillräcklig för att de nationella centralbankerna, eller i förekommande fall andra behöriga myndigheter, fullt ut skall kunna uppfylla kvalitetskraven enligt den här riktlinjen.

3. När uppgifter skall lämnas om transaktioner och positioner avseende tillgångar i portföljinvesteringar i euroområdets värdepapper, uppdelade sektorsvis för emittenter med hemvist i euroområdet, får skattningar lämnas fram tills dess att system för uppgiftsinsamling värdepapper för värdepapper avseende portföljinvesteringar blir obligatoriska.

4. När uppgifter skall lämnas om portföljinvesteringars emissionsvaluta, får skattningar lämnas fram tills dess att systemen för insamling av uppgifter om portföljinvesteringar värdepapper för värdepapper blir obligatoriska.

5. ECB:s kvalitetskontroll av de statistiska uppgifterna kan även omfatta kontroll av de revideringar som gjorts av uppgifterna, i första hand för att ta med den senaste bedömningen av de statistiska uppgifterna och därigenom förbättra kvaliteten samt i andra hand för att i möjligaste mån säkerställa överensstämmelse mellan respektive betalningsbalansposter för var och en av de olika rapporteringsperioderna.

Artikel 7

Förenklat ändringsförfarande

ECB:s direktion har rätt att, med beaktande av de synpunkter som statistikkommittén (STK) framför, göra sådana tekniska ändringar i bilagorna till den här riktlinjen som varken ändrar den underliggande begreppsramen eller påverkar rapporteringsbördan för uppgiftslämnarna i medlemsstaterna.

Artikel 8

Upphävande

Riktlinje ECB/2003/7 skall upphöra att gälla.

Artikel 9

Ikraftträdande

Denna riktlinje träder i kraft den 1 september 2004.

Artikel 10

Adressater

Denna riktlinje riktar sig till de deltagande medlemsstaternas nationella centralbanker.

(1) EGT L 318, 27.11.1998, s. 8.

(2) EUT C 292, 30.11.2004.

(3) EUT L 131, 28.5.2003, s. 20.

Utlandsställningen visar de finansiella stockarna i slutet av referensperioden, värderade till de kurser som gäller vid denna tidpunkt. Förändringar i stockarnas värde kan ha flera orsaker. En del av förändringarna under en referensperiod beror på de finansiella transaktioner som ägt rum och redovisats i betalningsbalansen. Värdeförändringar under en viss period beror också på prisförändringar på de redovisade finansiella tillgångarna och skulderna. Om stockarna är denominerade i andra valutor än den beräkningsenhet som används för utlandsställningen, kommer valutakursförändringarna också att påverka stockarnas värde. Alla andra förändringar som inte beror på ovannämnda faktorer betraktas som ”övriga korrigeringar”.

Europeiska centralbanken (ECB) behöver betalningsbalansstatistik för två olika tidsperioder: per månad och per kvartal för motsvarande referenskalenderperioder. Årsstatistiken sammanställs genom att de kvartalsvisa uppgifter medlemsstaterna rapporterar under respektive år sammanräknas. Betalningsbalansstatistiken bör så långt som möjligt överensstämma med annan statistik som tillhandahålls för genomförandet av penningpolitiken.

EUMETSAT (European Organisation for the Exploitation of Meteorological Satellites)

EUROCONTROL (European Organisation for the Safety of Air Navigation)

BILAGA III

Begrepp och definitioner som skall användas i statistiken över betalningsbalansen och utlandsställningen samt i likviditeten i utländsk valuta

För att kunna sammanställa användbar aggregerad extern statistik för euroområdet har begrepp och definitioner utarbetats för statistik över betalningsbalansen (faktorinkomster, kapitaltransfereringar och finansiell balans), utlandsställningen och likviditeten i utländsk valuta. Dessa begrepp och definitioner är baserade på det så kallade genomförandepaketet (Implementation Package, juli 1996) och andra dokument som godkänts av ECB-rådet. Gängse internationella standarder, t.ex. Internationella valutafondens (IMF) femte utgåva av betalningsmanualen (BPM5) samt IMF:s/BIS (Banken för internationell betalningsutjämning) modell för International Reserves and Foreign Currency Liquidity, har använts som referenser vid formuleringen av dessa begrepp och definitioner. De viktigaste harmoniseringsförslagen anges nedan i överensstämmelse med ECB:s metodkommentarer till ”Balance of payments and international investment position of the euro area (including reserves)” som publicerats på bankens webbplats (http://www.ecb.int). Ytterligare anvisningar finns i kapitel 2 och 3 i ECB:s publikation European Union balance of payments/international investment position statistical methods (nedan kallad ”betalningsbalansboken”) som revideras årligen och finns tillgänglig elektroniskt på bankens webbplats samt även i bokform.

1. Begrepp och definitioner

1.1 Avkastning på kapital (se även betalningsbalansboken avdelning 3.4)

Avkastning på kapital omfattar avkastning som en person med hemvist i euroområdet haft från en finansiell tillgång utanför euroområdet (inflöde) och, på motsvarande sätt, den avkastning som en person med hemvist utanför euroområdet haft från en finansiell tillgång i euroområdet (utflöde). Om det är möjligt att särskilja värdestegringar och värdeförluster på (finansiella) tillgångar skall dessa inte klassas som avkastning på kapital utan som förändringar i investeringens värde på grund av marknadsprisförändringar.

Avkastning på kapital omfattar inkomster från direkta investeringar, portföljinvesteringar och övriga investeringar samt Eurosystemets valutareserver. Nettoflöden relaterade till räntederivat skall dock redovisas under rubriken ”finansiella derivat” i den finansiella balansen. Återinvesterade vinstmedel skall redovisas under rubriken ”avkastning på direkta investeringar”. Dessa definieras som direktinvesterarens andel av direktinvesteringsföretagets totala konsoliderade vinst under referensperioden (efter skatt, finansiella kostnader och avskrivningar) minus aktieutdelningar som utbetalas under referensperioden, även om dessa aktieutdelningar härrör från vinst som intjänats under tidigare perioder.

Kraven på månads- och kvartalsstatistiken över betalningsbalansen är nästan identiska med IMF:s standardkomponenter enligt BPM5. Den största skillnaden är att ECB inte kräver att avkastning från direkta investeringar i aktier delas upp i utdelad och icke utdelad vinst.

Ränteintäkter bokförs på upplupen basis (inte nödvändigt för månadsstatistiken). Utdelningar registreras den dag de förfaller till betalning. Återinvesterade vinstmedel skall registreras under den period då de intjänas.

1.2 Kapitaltransfereringar (se även betalningsbalansboken avdelning 3.6)

Posten kapitaltransfereringar omfattar kapitaltransfereringar och förvärv eller avyttring av icke-producerade, icke-finansiella tillgångar. Löpande transfereringar skall redovisas i bytesbalansen. Kapitaltransfereringar består av i) överföring av äganderätten till anläggningstillgångar, ii) överföring av tillgångar som är beroende av, eller villkorade till, förvärv eller avyttring av anläggningstillgångar och iii) fordringar som efterskänks av borgenär utan motprestation. Kapitaltransfereringar omfattar både transaktioner med och utan kontanter (t.ex. skulder som efterskänks). Man skiljer mellan löpande transfereringar och kapitaltransfereringar beroende på mottagarlandets användning av transfereringen. Förvärv eller avyttring av icke-producerade, icke-finansiella tillgångar utgörs huvudsakligen av immateriella tillgångar som patent, hyreskontrakt eller andra överlåtbara kontrakt. Endast köp/försäljning av en sådan tillgång, dock inte användandet av den, skall redovisas i denna post under kapitaltransfereringarna.

Medan IMF:s standardkomponenter för kapitaltransfereringar består av en sektorsvis fördelning på posterna ”offentlig sektor” och ”övriga sektorer” (med ytterligare uppdelning därefter), sammanställer ECB endast kapitaltransfereringar som en klumpsumma utan någon ytterligare fördelning.

1.3 Direkta investeringar (se även betalningsbalansboken avdelning 3.7)

Direkta investeringar är en kategori internationella investeringar där en enhet med hemvist i en ekonomi har för avsikt att göra en långsiktig investering i ett företag med hemvist i en annan ekonomi. Inom ramen för betalningsbalansen respektive utlandsställningen för euroområdet tillämpas, i enlighet med internationella standarder (IMF), kravet på ett ”tioprocentigt ägande” för att konstatera att ett direktinvesteringsförhållande, dvs. ett långsiktigt engagemang, föreligger. Följaktligen kan det finnas ett direktinvesteringsförhållande mellan flera närstående företag, oavsett om kopplingarna omfattar en enda kedja eller flera kedjor. Det kan utvidgas till direktinvesteringsföretags dotterbolag, dotterdotterbolag och intressebolag. När ett direktinvesteringsförhållande väl etablerats kommer alla framtida finansiella flöden/innehav mellan/gentemot närstående enheter att redovisas som direktinvesteringstransaktioner/positioner (1).

I enlighet med IMF:s standarder och Eurostats/OECD:s riktlinjer redovisas direktinvesteringsförhållanden i euroområdet enligt ”riktningsprincipen”, vilket innebär att de finansiella transaktionerna mellan direktinvesteraren med hemvist i euroområdet och direktinvesteringsföretaget med hemvist utanför euroområdet klassas som ”direkta investeringar i utlandet”. Enligt samma princip skall finansiella transaktioner mellan direktinvesteringsföretag med hemvist i euroområdet och direktinvesterare med hemvist utanför euroområdet rapporteras under euroområdets betalningsbalanspost ”direkta investeringar i den rapporterande ekonomin”.

Direkta investeringar består av eget kapital, återinvesterade vinstmedel och ”övrigt direktinvesteringskapital” som omfattar diverse företagsinterna låneoperationer. Eget kapital omfattar såväl filialers aktiekapital som alla aktier i dotterbolag och intressebolag. Återinvesterade vinstmedel rapporteras under rubriken ”avkastning på kapital” och består av motposten till direktinvesterarens andel i dotterbolags eller intressebolags vinst som ej delats ut samt av vinst i filialer som inte överförs till direktinvesteraren. Övrigt direktinvesteringskapital omfattar alla finansiella transaktioner mellan närstående företag (in- och utlåning av kapital) – inklusive skuldförbindelser och leverantörskrediter (t.ex. handelskrediter) – mellan direktinvesterare och dotterbolag, filialer och intressebolag.

Det tillvägagångssätt som normalt internationellt rekommenderas när det gäller att värdera direkta investeringar är att använda marknadspriser. Detta tillämpas på värderingen av aktiestockar när det gäller börsnoterade direktinvesteringsföretag. Vad det gäller icke-börsnoterade direktinvesteringsföretag värderas aktierna däremot med utgångspunkt i det bokförda värdet med hjälp av en gemensam definition som består av följande bokföringsposter:

i) inbetalt kapital (exklusive egna aktier och inklusive överkursfonder),

ii) alla typer av reserver (inklusive investeringsbidrag om dessa enligt bokföringsreglerna betraktas som en del av ett företags reserver), samt

iii) ej utdelad vinst efter avdrag för förluster (inklusive årets resultat).

Som memorandumpost behövs även det bokförda värdet av aktiestockar i börsnoterade direktinvesteringsföretag, och detta skall tas fram med hjälp av samma gemensamma definition.

Arbetet i den för ECB och Europeiska kommissionen (Eurostat) gemensamma arbetsgruppen för utländska direkta investeringar (Task Force on Foreign Direct Investment) ledde till vissa rekommendationer i syfte att harmonisera metoder och praxis i medlemsstaterna. I tabell 1 sammanfattas de viktigaste rekommendationerna.

1.4 Portföljinvesteringar (se även betalningsbalansboken avdelning 3.8)

Posten portföljinvesteringar i euroområdet innefattar i) aktier och ii) räntebärande värdepapper i form av obligationer och penningmarknadsinstrument, såvida de inte kategoriseras antingen som direkta investeringar eller som valutareserv. Finansiella derivat samt repoavtal och värdepapperslån ingår inte i portföljinvesteringarna.

Posten ”aktier” omfattar alla instrument som utgör fordringar på restvärdet i registrerade aktiebolag sedan alla fordringsägare har betalats. Aktier, andelar, preferensaktier eller -andelar, andelsbevis eller liknande handlingar medför äganderätt i eget kapital. Även transaktioner och innehav av andelar i värdepappersfonder, t.ex. aktie- eller räntefonder, ingår.

Obligationer är värdepapper som ställs ut med en initial löptid på mer än ett år och som vanligtvis ger innehavaren i) en ovillkorlig rätt till en fast monetär avkastning eller en i kontrakt fastställd variabel monetär avkastning (utbetalningen av ränta är oberoende av gäldenärens ekonomiska resultat) och ii) en ovillkorlig rätt till en fast summa som återbetalning av skuldbeloppet vid ett eller flera bestämda datum.

Till skillnad från obligationer är penningmarknadsinstrument värdepapper som ställs ut med en initial löptid på högst ett år. De ger i allmänhet innehavaren en ovillkorlig rätt till ett visst angivet belopp på ett bestämt datum. Dessa instrument handlas vanligtvis, till underkurs, på organiserade marknader. Kursen beror på räntesatsen och den tid som återstår till förfallodagen.

Rapporten från ”Task Force on Portfolio Investment Collection Systems” följdes av nationella studier angående möjligheten att inom hela euroområdet samla in uppgifter värdepapper för värdepapper. Dessa studier genomfördes av de femton medlemsstaterna i Europeiska unionen och ledde till en överenskommelse om att åtminstone samla in kvartalsvisa uppgifter om portföljinvesteringsstockar enligt principen värdepapper för värdepapper. I denna överenskommelse fastställdes fyra godkända modeller för att sammanställa statistik över portföljinvesteringar, och dessa framgår av tabellen i bilaga VI.

För den sektorsvisa uppdelningen av euroområdets nettoskulder i portföljinvesteringar skall kraven avseende uppgifter om utlandsställningen vara desamma som för betalningsbalansflödena.

Registrering av portföljinvesteringstransaktioner i euroområdets betalningsbalans sker när en borgenär eller gäldenär med hemvist i euroområdet bokför en fordran eller en skuld. Transaktioner registreras till det nettopris som erhålls eller erläggs, efter avdrag för provisioner och kostnader. För värdepapper med kupong innebär detta att upplupen ränta sedan den senaste räntebetalningen inkluderas, och för värdepapper som emitterats under pari innebär det att upplupen ränta sedan emissionen inkluderas. Upplupen ränta skall redovisas i den kvartalsvisa finansiella balansen i betalningsbalansen och utlandsställningen. I den månadsvisa betalningsbalansen uppmuntras samma tillvägagångssätt. Dessa poster i den kvartalsvisa (och månadsvisa) finansiella balansen skall redovisas på respektive avkastningspost.

1.5 Finansiella derivat (se även betalningsbalansboken avdelning 3.9)

Finansiella derivat är finansiella instrument knutna till ett visst finansiellt instrument, ett visst index eller en viss vara, och som gör det möjligt att handla med specifika finansiella risker på finansiella marknader. Transaktioner i finansiella derivat behandlas som separata transaktioner och inte som integrerade delar av det värde på de underliggande transaktioner som de kan vara knutna till.

Transaktioner och positioner i optioner, terminer, svappar, valutaterminskontrakt, kreditderivat och underliggande derivat redovisas i betalningsbalansen, utlandsställningen och likviditeten i utländsk valuta. Av praktiska skäl särredovisas underliggande derivat inte från de underliggande instrument som de kan vara knutna till.

Nettoflöden relaterade till räntederivat skall, i enlighet med nyligen ingångna internationella överenskommelser, redovisas som ”finansiella derivat”, inte som ”avkastning på kapital”. Klassificeringen av specifika kreditderivatinstrument bör bestämmas för sig i varje enskilt fall.

Initiala säkerheter (Initial margin payments) betraktas som förändringar i inlåning och bör, om de kan identifieras, redovisas under ”övriga investeringar”. Behandlingen av marginalsäkerheter (variation margin payments) beror på deras karaktär: optionsliknande marginalsäkerheter betraktas i princip som förändringar i inlåning och bör, om de kan identifieras, redovisas under ”övriga investeringar”. Terminsliknande marginalsäkerheter betraktas i princip som derivattransaktioner och bör redovisas under ”finansiella derivat”.

När det gäller optioner skall premierna (dvs. optionernas köp-/säljkurs och tillhörande courtage) i sin helhet redovisas.

Värderingen av finansiella derivat bör göras enligt marknadsvärdesprincipen (marked-to-market).

Registrering av transaktioner i finansiella derivat sker när en borgenär eller gäldenär med hemvist i euroområdet bokför en fordran eller en skuld. Till följd av de praktiska problem som är förknippade med att hålla isär tillgångs- och skuldflödena när det gäller vissa derivat, redovisas samtliga transaktioner i finansiella derivat i betalningsbalansen för euroområdet på nettobasis. Tillgångs- och skuldpositioner i finansiella derivat i statistiken över utlandsställningen redovisas på bruttobasis, med undantag för de finansiella derivat som hör till valutareserven, vilka redovisas netto.

1.6 Övriga investeringar (se även betalningsbalansboken avdelning 3.10)

Med övriga investeringar avses en restkategori som inkluderar alla finansiella transaktioner som inte omfattas av kategorierna för direkta investeringar, portföljinvesteringar, finansiella derivat eller valutareserven.

Övriga investeringar omfattar handelskrediter, lån, sedlar, mynt och inlåning samt övriga tillgångar/skulder. Här ingår även motposter till upplupna inkomster från instrument som klassats som övriga investeringar.

Handelskrediter består av fordringar eller skulder som härrör från direkt kreditgivning av leverantörer respektive köpare med hemvist i euroområdet för transaktioner i varor och tjänster samt förskottsbetalningar för sådana transaktioner.

Lån/sedlar, mynt och inlåning omfattar transaktioner/innehav i följande finansiella instrument: lån – d.v.s. finansiella tillgångar som skapas genom direkt kreditgivning av en borgenär (långivare) till en gäldenär (låntagare) genom en överenskommelse där långivaren inte erhåller någon säkerhet alls eller erhåller ett icke överlåtbart dokument eller instrument –, repoliknande transaktioner, sedlar, mynt och inlåning. Detta omfattar bl.a. lån för att finansiera handel, andra lån och förskott (inklusive inteckningslån) och finansiell leasing. Skillnaden mellan ”lån” och ”sedlar, mynt och inlåning” bygger på karaktären av låntagare. Detta innebär att (på tillgångssidan) de pengar som beviljas av innehavarsektorn inom euroområdet till banker utanför euroområdet skall klassificeras som ”inlåning”, och de pengar som beviljas av innehavarsektorn inom euroområdet till icke-banker utanför euroområdet (dvs. andra institutionella enheter än banker) skall klassificeras som ”lån”. På skuldsidan skall monetära tillgångar som lånas av icke-banker i euroområdet (dvs. icke monetära finansinstitut) alltid klassificeras som ”lån”. Detta kriterium innebär slutligen att alla transaktioner där monetära finansinstitut i euroomårdet och utländska banker är inblandade skall klassificeras som ”inlåning”.

Alla repoliknande transaktioner, dvs. återköpsavtal, sälj- och återköpsavtal och värdepapperslån (där kontanta medel överförs som säkerhet) skall i euroområdets betalningsbalans/utlandsställning behandlas som lån mot säkerhet, inte som vanliga köp/försäljningar av värdepapper, och skall redovisas under rubriken ”övriga investeringar” i den sektor i euroområdet där transaktionen skett. Denna behandling, som står i överensstämmelse med den redovisningspraxis som tillämpas av banker och andra finansinstitut, skall på ett bättre sätt spegla den ekonomiska verkligheten bakom dessa finansiella instrument.

Övriga tillgångar/skulder omfattar alla andra poster än handelskrediter, lån/sedlar, mynt och inlåning.

Euroområdets sektor ”Eurosystemet” under ”övriga investeringar” inkluderar Eurosystemets nettopositioner i förhållande till de nationella centralbankerna i ej deltagande medlemsstater inom ramen för transaktioner i TARGET-systemet. Dessa eurodenominerade saldon/konton inom Europeiska centralbankssystemet (ECBS) påminner om flödena på de monetära finansinstitutens nostro-/lorokonton och skall därför rapporteras netto till ECB under skulder.

Principerna om övergång av äganderätten, likviddag och betalningstillfälle är alla i överensstämmelse med IMF:s standarder.

Jämfört med standardkomponenterna i BPM5 skiljer sig presentationen av uppdelningen (uppdelningen sker nämligen i första hand efter sektorer). Denna sektorsfördelning är emellertid förenlig med uppdelningen av BPM5, som i första hand sker efter instrument. För uppgifterna i den månatliga betalningsbalansstatistiken krävs det att skillnad görs mellan kortfristiga och långfristiga flöden för sektorn monetära finansinstitut. På samma sätt som i presentationen av BPM5 görs det skillnad mellan sedlar, mynt och inlåning samt lån och andra investeringar.

1.7 Valutareserver (se även betalningsbalansboken avdelning 3.11)

Euroområdets valutareserver består av Eurosystemets valutareserver, dvs. ECB:s och de nationella centralbankernas valutareserver.

Valutareserver skall i) kontrolleras av den behöriga monetära myndigheten inom Eurosystemet eller en nationell centralbank och ii) bestå av i hög grad likvida, omsättningsbara och kreditvärdiga fordringar som Eurosystemet har på personer med hemvist utanför euroområdet och som inte är denominerade i euro, guld, reservpositioner i IMF eller särskilda dragningsrätter (SDR).

Denna definition undantar uttryckligen fordringar i utländsk valuta på personer med hemvist i euroområdet och fordringar i euro på personer med hemvist utanför euroområdet från att betraktas som valutareserver, såväl nationellt som på euroområdesnivå. På samma sätt skall statens och/eller statskassans positioner i utländsk valuta, i enlighet med institutionella överenskommelser i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskaperna, inte inkluderas i definitionen av euroområdets valutareserv.

ECB:s valutareserver är sådana tillgångar som ECB innehar (poolade reserver) i enlighet med stadgans artikel 30 och skall därför anses stå under ECB:s direkta kontroll. Så länge inga ytterligare överföringar sker, står de valutareserver som innehas av de nationella centralbankerna under deras direkta kontroll och skall därför betraktas som respektive nationella centralbanks valutareserv.

Översikten över Eurosystemets internationella valutatransaktioner visar en sammanlagd siffra över de månadsvisa transaktionerna. Ytterligare information om Eurosystemets transaktioner i guld, valutor, innehav av SDR och reservpositioner i IMF finns tillgängliga kvartalsvis i enlighet med standardkomponenterna i BPM5. I enlighet med IMF:s nyligen uttalade rekommendation presenteras en separat kategori för finansiella derivat.

Eurosystemets reservtillgångar sammanställs brutto och utan avdrag för valutarelaterade skulder (med undantag för valutareserver som ingår under delposten ”finansiella derivat” som sammanställs netto).

Värderingen sker till marknadspris där i) transaktioner värderas till den marknadskurs som gäller vid tidpunkten för transaktionen och ii) innehav värderas till de slutliga mittkurser som gäller vid respektive periods utgång. Omräkningen till euro av transaktioner och innehav av tillgångar denominerade i annan valuta än euro skall ske med hjälp av de valutakurser som gäller vid tidpunkten för transaktionen samt de slutliga mittkurser som gäller vid respektive periods utgång.

Avkastning på valutareserven, inklusive ränteintäkter från reservinnehav av räntebärande värdepapper, redovisas på upplupen basis minst kvartalsvis utan åtskillnad under posten avkastning på övriga investeringar.

Uppfattningen att tillgängliga reserver kan vara en mer betydelsefull indikator på ett lands förmåga att uppfylla sina åtaganden i utländsk valuta än den typ av bruttoreserver som presenteras i redogörelserna för betalningsbalansen och utlandsställningen har blivit allt vanligare och införlivats i IMF:s särskilda standard för utgivning av statistik (Special Data Dissemination Standard). För att beräkna de tillgängliga reserverna måste uppgifter om bruttoreserver kompletteras med information om andra tillgångar i utländsk valuta och skulder relaterade till valutareserven. I enlighet därmed kompletteras de månatliga uppgifterna om Eurosystemets (brutto-) valutareserv med information om andra tillgångar i utländsk valuta och om förutbestämda och potentiella, kortfristiga nettoflöden ur bruttovalutareserven, klassificerade efter återstående löptid. Vidare krävs en valutauppdelning mellan bruttovalutareserver i SDR-valutor (totalt) och i andra valutor (totalt), med ett kvartals eftersläpning.

När det gäller enskilda poster, bör innehavet av monetärt guld vara oförändrat vid alla reversibla guldtransaktioner (guldsvappar, repor, lån och inlåning). Repotransaktioner i värdepapper i utländsk valuta leder till ökningar av den totala valutareserven hos den nationella centralbank som lånar upp kontanter, beroende på det faktum att de värdepapper som omfattas av repoavtalen fortfarande finns kvar i balansräkningen. Då det rör sig om omvända repor, registrerar inte den utlånande monetära myndigheten någon förändring i den totala valutareserven, om den icke hemmahörande motparten är en annan monetär myndighet eller ett finansiellt institut, eftersom fordringen på låntagaren då betraktas som en reservtillgång.

2. Metoder för att genomföra den geografiska fördelningen

För att sammanställa geografiskt uppdelad statistik över betalningsbalansen och utlandsställningen har en stegvis metod tillämpats. Denna metod har omfattat tre steg för att möta de successivt ökande statistikkraven:

Steg 1 : Sammanställningsmetod på euroområdesnivå: summering av totala nationella nettotransaktioner/positioner. Steg 2 : Sammanställningsmetod på euroområdesnivå: separat summering av transaktioner/positioner med personer med hemvist utanför euroområdet för inflöden och utflöden eller nettotillgångar och nettoskulder (betalningsbalansen)/tillgångar och skulder (utlandsställningen). Statistikkrav på nationell centralbanksnivå: separat identifiering av transaktioner/positioner mellan personer med hemvist i och personer med hemvist utanför euroområdet, såsom framgår av bilaga II (tabellerna 1, 2, 4 och 5). Steg 3 : Sammanställningsmetod på euroområdesnivå och statistikkrav på nationell centralbanksnivå: som steg 2, men med en geografisk uppdelning av transaktioner/positioner utanför euroområdet. Steg 3 är endast nödvändigt för den kvartalsvisa statistiken över betalningsbalansen och den årliga statistiken över utlandsställningen, såsom framgår av bilaga II (tabellerna 7 och 8). Statistikkrav på nationell centralbanksnivå: separat identifiering av transaktioner/positioner mellan den med hemvist inom euroområdet och den med hemvist i någon av de stater som framgår av förteckningen över länder/regioner i bilaga II (tabellerna 9–12).

3. Klassificering efter institutionell sektor av aggregaten i euroområdet (se även betalningsbalansboken avdelning 3.1.6)

Den sektorsvisa uppdelningen av aggregaten för euroområdet omfattar monetära myndigheter, offentlig sektor, monetära finansinstitut (MFI) och övriga sektorer i euroområdet.

Monetära myndigheter

Euroområdets sektor ”monetära myndigheter” består av Eurosystemet.

Offentlig sektor

Den offentliga sektorn i statistiken över euroområdet motsvarar definitionen i SNA 93 och ENS 95 och omfattar följaktligen

— staten,

— delstater/regioner,

— kommuner,

— socialförsäkringar.

MFI exklusive monetära myndigheter

Sektorn ”MFI exklusive monetära myndigheter” sammanfaller med MFI-sektorn för penning- och bankstatistik (exklusive monetära myndigheter). Den omfattar

i) kreditinstitut enligt definitionen i gemenskapsrätten, dvs. verksamheter som tar emot inlåning eller andra återbetalbara medel från allmänheten (inklusive medel som härrör från försäljning av bankers egna skuldförbindelser till allmänheten) samt beviljar krediter för egen räkning, och

ii) alla andra inhemska finansinstitut som tar emot inlåning eller nära substitut för inlåning från andra enheter än MFI samt beviljar krediter eller investerar i värdepapper för egen räkning (åtminstone i ekonomisk bemärkelse).

Övriga sektorer

Kategorin ”övriga sektorer” i statistiken över euroområdet omfattar ett flertal olika enheter, varav de viktigaste är

i) finansinstitut som inte omfattas av definitionen av MFI, såsom värdepappersfonder som inte bedöms vara penningmarknadsfonder, institut för fastighetsinvestering, värdepappersbolag, hypotekskreditinstitut, försäkringsbolag, pensionsfonder och finansiella serviceföretag samt

ii) icke-finansiella enheter, såsom offentliga och privata icke-finansiella företag, hushållens ideella föreningar samt hushåll.

Icke-MFI

Kategorin ”icke-MFI-sektorer” i statistiken över euroområdet omfattar sektorerna i) offentliga sektorn och ii) ”övriga sektorer”.

TABELL 1

Rekommendationer avseende transaktioner för utländska direkta investeringar, inklusive avkastning från dessa, och positioner (2)

Prioritet Åtgärd Kortfristig Hög — Alla indirekta utländska direktinvesteringsförhållanden (3) skall begreppsmässigt behandlas i enlighet med den tolkning av internationella statistikstandarder som framgår av kapitel 1 i rapporten från arbetsgruppen för utländska direkta investeringar — Alla (indirekta) transaktioner/positioner avseende utländska direkta investeringar skall geografiskt tillordnas det direkta dotter- eller moderbolaget (3), (4) — Alla medlemsstater skall börja sammanställa de aktiestockar och återinvesterade medel inom ramen för utländska direkta investeringar på grundval av resultaten från undersökningarna av de utländska direkta investeringarna (som skall sammanställas åtminstone en gång per år) (5), (6) — Aktiestockar inom ramen för utländska direkta investeringar skall samlas in separat för börsnoterade (både det bokförda värdet och marknadsvärdet) och för icke-börsnoterade företag Låg — Bidrag för att täcka förluster i direktinvesteringsföretag skall bokföras i den finansiella balansen Medelfristig Hög — För bokföring av återinvesterade medel skall alla medlemsstater använda sig av det s.k. Current Operating Performance Concept (7) — Andra kapitalkomponenter skall klassificeras enligt rekommendationerna i rapporten från arbetsgruppen om utländska direkta investeringar Medelfristig Medelhög — Aktieutdelning på grund av extraordinär kapitalvinst skall redovisas i den finansiella balansen (och således inte ingå i beräkningen av återinvesterade vinstmedel) Långfristig Hög — Indirekta utländska direktinvesteringsförhållanden skall (åtminstone) omfatta antingen i) indirekta äganderättssamband som överstiger 50 procent eller ii) direkta och indirekta äganderättssamband som överstiger 10 procent, beräknade som resultatet av sådana äganderättssamband som följer av en rad senare äganderättssamband.

(1) Undantagna från denna regel är transaktioner/positioner i finansiella derivat mellan moder-/dotterbolag som enligt överenskommelse på euronivå skall redovisas under rubriken ”finansiella derivat” och inte under rubriken ”direkta investeringar/övrigt direktinvesteringskapital”.

(2) Såsom de visas i slutet av år 2003.

(3) Den här rekommendationen syftar inte på behovet att täcka indirekta förhållanden, utan snarare till de metoder som skall tillämpas. Se även den långfristiga åtgärden som rör hur indirekta utländska direktinvesteringsförhållanden täcks i praktiken.

(4) Denna rekommendation är endast tillämplig på återinvesterade vinstmedel (flöden) och aktiestockar inom ramen för utländska direkta investeringar. För att bättre förstå vilken snedvridning som varje annat kriterium skulle förorsaka, se kapitel 2 i rapporten från arbetsgruppen om utländska direkta investeringar.

(5) Undantag är den första värderingen av utlandsställningen (som skall tillhandahållas i T + 9) och investeringar i fast egendom. Följande metoder är inte godtagbara och skall överges: i) att överlämna åt uppgiftslämnarna att välja utvärderingskriterium (marknadsvärden eller bokförda värden) och ii) att använda en metod för ständig lagerinvestering/ackumulation av betalningsbalansflöden för att sammanställa stockar.

(6) En medlemsstat har tidigare uppgett att man skulle ha svårigheter att inom denna ram sammanställa en undersökning om utländska direkta investeringar, eftersom man prioriterat implementeringen av systemen för insamling av uppgifter om portföljinvesteringar. Under en övergångsperiod som skall fastställas bilateralt kommer bästa möjliga uppskattningar för de nya kraven att godtas inom överenskomna frister.

(7) Medlemsstaterna kan, när de gör åtskillnad mellan ordinära och extraordinära vinster och förluster, koncentrera sig på ett reducerat antal företag (de största företagen och/eller holdingföretagen).