Kommissionens beslut

av den 23 december 2002

om det statliga stöd som Tyskland beviljat Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG, Mecklenburg-Vorpommern

[delgivet med nr K(2002) 5378]

(Endast den tyska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2003/875/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskaperna, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a i detta,

efter att i enlighet med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig(1), och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDE

1.1 De olika stegen i förfarandet

(1) Efter ett antal klagomål gällande statligt stöd till förmån för Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG (nedan kallat "KNT") uppmanade kommissionen, under 1999 och 2000, Tyskland att lämna alla nödvändiga upplysningar för att undersöka om dessa åtgärder är förenliga med den gemensamma marknaden. Det var fråga om statligt stöd som beviljats KNT för att uppföra och utvidga ett sågverk i Wismar (Mecklenburg-Vorpommern). De upplysningar som Tyskland lade fram bedömdes dock vara otillräckliga och skingrade inte kommissionens tvivel på att åtgärderna stod i samklang med de stödordningar som godkänts tidigare.

(2) Genom en skrivelse av den 17 augusti 2000 uppmanade kommissionen Tyskland att i enlighet med artikel 10.3 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget(2) och i överensstämmelse med EG-domstolens dom av den 5 oktober 1994 i mål C 47/91, Italien mot kommissionen(3), lämna alla upplysningar som är nödvändiga för att kunna bedöma om åtgärderna till förmån för KNT är förenliga med de stödordningar som godkänts av kommissionen på ett tidigare stadium.

(3) Genom en skrivelse av den 13 november 2000, med bilagor som inkom med separat post den 16 november 2000, lämnade Tyskland en del av de begärda upplysningar som är nödvändiga för att ta ställning till om stödmottagaren är att betrakta som ett litet eller medelstort företag i den mening som avses i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till små och medelstora företag(4) (nedan kallade "gemenskapens riktlinjer") och kommissionens rekommendation 96/280/EG av den 3 april 1996 om definitionen på små och medelstora företag(5), och därför är stödberättigad i de stödområden i vilka projekten drivs, med den högsta tillåtna stödnivån på 50 % brutto.

(4) Genom en skrivelse av den 21 juni 2001 underrättade kommissionen Tyskland om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget avseende stödet och göra ett föreläggande om tillhandahållande av upplysningar enligt artikel 10.3 i förordning (EG) nr 659/1999.

(5) Tyskland svarade på inledandet av förfarandet och föreläggandet om tillhandahållande av upplysningar genom en skrivelse av den 2 augusti 2001, med bilagor som inkom den 12 november 2001.

(6) Beslutet om att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(6). Samtidigt uppmanade kommissionen berörda parter att inkomma med synpunkter.

(7) Tredje parter lämnade synpunkter som kommissionen översände till Tyskland. Tyskland svarade genom en skrivelse av den 31 oktober 2001.

(8) Den 15 januari utfärdade kommissionen beslut 2002/468/EG(7) om att avsluta det formella granskningsförfarandet. En del av stödet till KNT förklarades oförenligt med den gemensamma marknaden och skulle återkrävas.

(9) Den 27 mars 2002 väckte KNT talan vid förstainstansrätten. I talan gjordes gällande att kommissionen feltolkat en godkänd stödordning. Tillsammans med den klagande begärde kommissionen ett tillfälligt avbrott i förfarandet för att den skulle kunna ta tillbaka det i rättsligt hänseende felaktiga beslutet.

(10) Dessutom framkom ytterligare detaljer. Den 9 och den 11 september 2002 uppmanade kommissionen Tyskland att inkomma med synpunkter på de nya upplysningar som KNT lagt fram, och dess synpunkter översändes genom en skrivelse av den 26 september 2002 (bilagorna inkom den 1 oktober 2002).

1.2 Grunderna för återtagande av beslut 2002/468/EG

(11) I beslut 2002/468/EG förklarade kommissionen en åtgärd, som Tyskland enligt uppgift beviljat på grundval av en godkänd stödordning, oförenlig med den gemensamma marknaden. Kommissionen ansåg att åtgärden inte uppfyllde villkoren i Investitionszulagengesetz.

(12) Den ansåg att eftersom stödmottagaren då stödet beviljades hade mer än 250 anställda, kunde stödnivån inte vara högre än 10 %. I den godkända stödordningen anges en högsta stödnivå på 10 % för stödmottagare med mer än 250 anställda. Kommissionen ansåg att åtgärden omfattades av stödordningen endast upp till 10 % av de stödberättigande kostnaderna, eftersom stödmottagaren, som definierades som "ekonomisk enhet", hade fler än 250 anställda vid tidpunkten för beviljandet av stödet. Enligt kommissionens åsikt var det inte möjligt att finna någon annan motivering till det överskridande stödbeloppets förenlighet med den gemensamma marknaden. Kommissionen kom därför fram till att en del av stödet inte uppfyllde kriterierna för förenlighet med den gemensamma marknaden.

(13) I sitt överklagande till förstainstansrätten gjorde stödmottagarnas företrädare gällande att kommissionen begått ett rättsligt fel i sin tolkning av Investitionszulagengesetz och i samband med beslutet om godkännande av denna, särskilt i fråga om definitionen av "stödmottagare" enligt rambestämmelserna för små och medelstora företag. Den tyska Investitionszulagengesetz innehåller bestämmelser om skattebefrielse för förvärv av investeringsvaror och uppförande av byggnader för företag som är etablerade i de nya delstaterna. I den tyska lagen definieras mottagare av investeringspremier som ekonomiskt och organisatoriskt avgränsade verksamhetsenheter och inte som ekonomiska enheter. Kommissionen har därför feltolkat det beslut genom vilket den godkände Investitionszulagengesetz, och dess beslut 2002/468/EG är rättsligt felaktigt med avseende på den åtgärd som godkändes på grundval av nämnda lag. Varken medlemsstaten eller stödmottagaren har något intresse av att ett delvis negativt beslut upprätthålls. Kommissionen har därför beslutat att ta tillbaka sitt beslut 2002/468/EG. För att kunna fatta ett nytt beslut behövde kommissionen ytterligare upplysningar och preciseringar, som Tyskland har lämnat. Med beaktande av dessa nya upplysningar anser kommissionen att en ny bedömning är lämplig och motiverad, och inte bara av den åtgärd som beviljades enligt Investitionszulagengesetz, utan också av garantin för täckning av ett lån på 29750000 tyska mark, som i beslut 2002/468/EG också förklarades oförenligt med den gemensamma marknaden. En sådan ny bedömning hindras varken av berättigade förväntningar eller förvärvade rättigheter hos tredje man.

2. ÅTGÄRDEN

2.1 Stödmottagaren

(14) Den juridiska person som beviljades stödet, det vill säga KNT, bildades den 28 maj 1997 och uppförde 1998 ett nytt sågverk i Wismar i Mecklenburg-Vorpommern. KNT är specialiserat på behandling av barrträdsvirke. Affärerna sköts av komplementären(8), det vill säga Klausner Nordic Timber GmbH (KNT-GmbH). Andelarna i kommanditbolaget KNT ägs av Fritz Klausner, en fysisk person. Han äger dessutom hela KNT:s kapital. Han är enda kommanditdelägare(9) i KNT.

(15) Fritz Klausner är också delägare i andra företag:

(16) Klausner Holzindustrie GmbH (KHI-GmbH) är ett österrikiskt företag med begränsat ansvar, vars affärsledning sköts av Klausner Holzindustrie GmbH & Co. KG (KHI). Det sistnämnda driver ett sågverk i St. Johann (Tyrolen). KHI-GmbH är komplementär till KHI.

(17) Bolagsmän i KHI-GmbH är:

a) Fritz Klausner (25 %)

b) Margarethe Klausner (Fritz Klausners mor) (50 %)

c) Anne Klausner (Fritz Klausners syster) (25 %)

(18) Bolagsmän i KHI är:

a) KHI-GmbH (komplementär, ingen kapitalandel)

b) Fritz Klausner (kommanditdelägare), kapitalandel på 75 %, saknar rösträtt sedan den 1 januari 1997)

c) Margarethe Klausner (kommanditdelägare, kapitalandel på 25 %)

(19) Klausner Holz Thüringen Geschäftsführung GmbH (KHT-GmbH) är ett aktiebolag som står för affärsledningen i Klausner Holz Thüringen GmbH & Co. KG (KHT). Det sistnämnda bolaget driver ett sågverk i Friesau (Thüringen). Fritz Klausner äger alla andelar i KHT-GmbH. Han ledde företaget fram till den 19 juni 1997.

(20) Delägare i KHT är:

a) KHT-GmbH (komplementär, ingen kapitalandel, bolagsledare)

b) Fritz Klausner (kommanditdelägare, kapitalandel på 20 %)

c) KHI (kommanditdelägare, kapitalandel på 80 %)

(21) Investeringsbolaget KHT Hobelwerk Beteiligungs GmbH (KHO-GmbH), som ägs till 100 % av Fritz Klausner, bildades den 15 maj 1997. Det är komplementär till KHT Hobelwerk GmbH & Co. KG (KHO). KHO driver ett hyvleri i Thüringen.

(22) Klausner Nordic Services GmbH (KNS), som ägs till 100 % av Fritz Klausner, levererar tjänster till lokala företag.

(23) Klausner Nordic Energie GmbH (KNE), som ägs till 100 % av Fritz Klausner, drev ett kraftverk.

(24) De företag som hade ett samband med Fritz Klausner såg 1996-1999 ut på följande sätt.

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

2.2 Åtgärderna

2.2.1 Åtgärder för uppförandet av ett nytt tillverkningsföretag i Wismar ("första åtgärdspaketet")

(25) Ekonomiministeriet i delstaten Mecklenburg-Vorpommern beslutade den 18 april 1997 - detta beslut ändrades den 12 mars 1998 - att bevilja KNT ett investeringsstöd för uppförandet av ett sågverk i Wismar enligt det 27:e gemensamma ramprogrammet för förbättring av regionala näringsstrukturer (1998-2002)(10). Sågverket ligger i ett stödområde enligt artikel 87.3 a i EG-fördraget. Bidraget uppgår till det maximala beloppet 43818300 tyska mark (22,4 miljoner euro), vilket motsvarar 38,21 % brutto av de stödberättigande investeringskostnaderna på 114669000 mark (58,6 miljoner euro). Enligt uppgifter från Tyskland var det en förutsättning för beviljandet av stödet att 115 arbetstillfällen skapades.

(26) Genom beslutet av den 25 juli 1998, ändrat den 26 april 1999, beviljades KNT dessutom på grundval av 1996 års lag om investeringspremier (Investitionszulagengesetz), en av kommissionen godkänd stödordning(11), en investeringspremie för år 1997 på 2635086 mark (1347298 miljoner euro). Stödnivån uppgår till 2,3 % av de stödberättigande kostnaderna.

(27) Genom beslut av den 1 september 1999 beviljades på grundval av Investitionszulagengesetz ytterligare en investeringspremie på 2500000 tyska mark motsvarande 2,18 % av de stödberättigande investeringskostnaderna.

(28) Vidare beviljade delstaten Mecklenburg-Vorpommern 1997 en garanti där en säkerhet på 80 % ställdes för ett räntesubventionerat lån på 30 miljoner mark (15,3 miljoner euro) på grundval av riktlinjerna för de garantier som lämnats av delstaten(12). Det stödinslag som denna åtgärd rymmer uppgår till 0,5 % enligt de tyska myndigheterna, som utgår från att KNT är ett bolag med sund ekonomi. Detta ger ett stödbelopp på 61355,03 euro, vilket motsvarar en stödnivå på 0,1 % av de stödberättigande kostnaderna.

(29) Stödnivån för den nämnda åtgärden uppgår enligt Tyskland till 43,18 % av de stödberättigande kostnaderna. Den faktiska stödnivån för denna åtgärd uppgår till 42,79 % av de stödberättigande kostnaderna.

(30) Bolaget anför att det i verkligheten har investerat 124401024 tyska mark (63605233,58 miljoner euro) och att stödnivån därför måste sänkas till 39,80 %. Dessa uppgifter har dock inte bekräftats av Tyskland och inga bevis har lagts fram för kommissionen. Därför stödjer sig kommissionen på de beslut som fattats av de stödbeviljande tyska myndigheterna, i vilka de stödberättigande kostnaderna är nämnda och stödbeloppet fastställt och godkänt.

2.2.2 Åtgärder för att utvidga sågverket i Wismar och uppföra ett andra sågverk

(31) I beslut 2002/468/EG påpekade kommissionen att Tyskland inte ens efter att två gånger blivit uppmanat därtill lagt fram fullständiga upplysningar om stödet till KNT för utvidgningsprojektet. I anslutning till de ytterligare upplysningarna från KNT och en uppmaning från kommissionen om bekräftelse lade Tyskland slutligen fram alla upplysningar samt skriftligt material om utvidgningsprojektet och det stöd som beviljats för detta. Höjningen av investeringarna för utvidgningsprojektet motiverades med extra kostnader för förvärv och uppförande av ett andra sågverk och de därmed sammanhängande investeringarna i motsvarande anläggningar (tork- och sorteringsanläggning). Genomförandet av dessa ytterligare investeringar dokumenterades med handlingar som Tyskland lagt fram.

(32) Enligt de senaste upplysningarna från Tyskland uppgår de stödberättigande kostnaderna för en utvidgning av sågverket i Wismar och uppförandet av ett andra sågverk till 61612000 mark (31501715,39 euro). För detta projekt beviljas följande stöd:

a) Ett investeringsbidrag på 8879000 mark (4,45 miljoner euro) ur det av kommissionens godkända 27:e gemensamma ramprogrammet (1998-2002). Bidraget beviljades av delstaten genom beslut av den 8 september 1998, och stödnivån är 14,41 % av de stödberättigande kostnaderna.

b) Investeringspremier på 11140587 mark (5696091,68 euro). En första delbetalning på 7755095 mark (3965117,11 euro) beviljades för investeringar 1999 och en andra delbetalning på 3385492 mark (1730974,57 euro) för investeringar år 2000. Stödnivån uppgår till 18,08 % av de stödberättigande kostnaderna.

c) Ett subventionerat lån på 8549999,69 mark (4371545,38 euro) på grundval av "KfW-Mittelstandsprogramm", en stödordning som kommissionen har godkänt(13). Enligt beslut 2002/468/EG utgör stödnivån i samband med detta lån 1 % av lånebeloppet. Detta ger ett stöd på 85499,99 mark (43715,45 euro), vilket motsvarar 0,14 % av de stödberättigande kostnaderna.

d) En garanti på 80 %, beviljad 1999 gemensamt av förbundsstaten och delstaten Mecklenburg-Vorpommern för att täcka ett lån på 29750000 mark (15,21 miljoner euro) på grundval av det av kommissionen godkända förbundsgarantiprogrammet(14) till förmån för företag som genomför nya projekt i de nya delstaterna, och delstaten Mecklenburg-Vorpommerns ovannämnda garantiordning. Stödinslaget i dessa åtgärder utgör 0,5 % av garantin, med beaktande av att KNT är att betrakta som ett ekonomiskt sunt företag. Endast en del av denna kredit på 12750000 mark (6518971,49 euro)(15) är avsedd att finansiera investeringar. Resten av lånet, 17 miljoner mark (8691961,98 euro), är avsett för finansiering av drivmedel. Stödet utgör 0,5 % av 80 % av lånebeloppet på 12750 000 mark (6518971,49 euro), dvs. 51000 mark (26075,89 euro). Detta utgör 0,08 % av de stödberättigande kostnaderna.

(33) Enligt de tyska myndigheterna finansierades projektet dessutom med egna medel på upp till 33041513,02 mark (16893857,35 euro). I detta belopp ingår lånet på 6949999,99 mark (3553478,57 euro) på grundval av miljöprogrammet för små och medelstora företag. Stödinslaget utgör 186971,48 mark (95597 euro) och skall enligt Tyskland klassificeras som stöd av mindre betydelse.

(34) Dessa upplysningar bekräftades genom ett beslut som fattades av delstaten Mecklenburg-Vorpommerns ekonomiministerium den 25 september 2002 om ändring av beslutet av den 20 augusti om beviljande av stöd, vilket redan ändrats genom beslut av den 22 oktober 1999 och beslut av den 28 mars 2002.

(35) I 1999 års beslut nämns en eventuell extraordinär avskrivning med en stödnivå på 1,42 %. Den åtgärden beviljades inte när allt kom omkring, eftersom den gällde investeringar för åren 1999 och 2000. Lagen om stödområden (Fördergebietsgesetz) innehåller inga bestämmelser om avskrivningar för investeringar efter den 31 december 1998. I sitt ändringsbeslut av den 25 september 2002 utgick de tyska myndigheterna från ett sammanlagd stödnivå på 33,99 % för utvidgningsprojektet. Den faktiska nivån uppgår till 33,05 % av de stödberättigande kostnaderna.

2.3 Skäl till att inleda det formella granskningsförfarandet

(36) Trots de uppgifter som Tyskland lämnade efter föreläggandet om tillhandahållande av upplysningar tvivlade kommissionen fortfarande på att de nybildade sågverken var att betrakta som små eller medelstora företag och på att hela stödet faller inom tillämpningsområdet för godkända stödordningar.

(37) KNT kan utnyttja dessa bruttostödnivåer för att uppföra och utvidga sågverket i Wismar endast om företaget verkligen är ett litet eller medelstort företag. Detta kräver att företaget uppfyller de kriterier som fastställs i gemenskapens rambestämmelser för små och medelstora företag. Ett av kriterierna enligt beslutet om godkännande av stödordningarna inom ramen för vilka statliga medel har beviljats eller kommer att beviljas är att det råder en överensstämmelse med definitionen av små eller medelstora företag i rekommendation 96/280/EG och gemenskapens rambestämmelser för små och medelstora företag.

(38) I detta sammanhang skulle det särskilt undersökas, om den juridiska enheten KNT, som beviljades de olika stöden, i sig kunde betraktas som mottagare av de olika stödåtgärderna. Frågan var i synnerhet om det utgjorde en "ekonomisk enhet", i gemenskapsrättens anda(16), eller om det "stödmottagande företaget" även omfattade andra bolag i Klausner-gruppen. Tvivel fanns i synnerhet vad gäller relationerna mellan KNT och KHT liksom graden av deras ekonomiska samordning. I det fallet måste storleken på företaget i fråga fastställas innan kommissionen kan avgöra om stödmottagaren uppfyller definitionen av små eller medelstora företag.

(39) Kommissionen kunde inte, utifrån de ofullständiga uppgifterna från Tyskland om vilka bolag som ingick i bolagsgruppen Klausner, fastställa stödmottagarens företagsstatus och på det viset avgöra om stödet till KNT faller under en regionalstödsordning som redan beviljats av kommissionen eller om stödet är att betrakta som ett nytt stöd. Kommissionen betvivlade dock också att alla åtgärderna var förenliga med den gemensamma marknaden.

(40) Därför beslutade kommissionen att inleda förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget och göra ett föreläggande om tillhandahållande av upplysningar enligt artikel 10.3 i förordning (EG) nr 659/1999.

3. SYNPUNKTER FRÅN TREDJE PART

(41) Efter att ha inlett förfarandet fick kommissionen synpunkter från åtta tredje parter.

(42) Två konkurrenter till Klausners sågverk har klagat över att de inte fått ta del av Klausner-gruppens vinst- och förlustberäkningar och balansräkningar som inte har offentliggjorts. Enligt dessa konkurrenter måste KNT:s omsättning och balansräkning för år 1996 ha överstigit tröskelvärdet för små och medelstora bolag med beaktande av de siffror för råvaruförbrukningen som företaget självt angett. Dessutom hade KNT eller KHT inte gett något bidrag i form av egna medel till finansieringen av de båda projekten. Redan från början uppfyllde projektet på grund av sin storlek inte bestämmelserna för små och medelstora företag. Det höga stödbeloppet gav KNT mycket stora fördelar jämfört med konkurrenterna, som huvudsakligen består av företag med en omsättning på mindre än 1,5 miljoner euro och ett eget kapital på mindre än 15 %. Sedan bolaget i Wismar bildades har stora mängder trä sålts till ett pris som inte är lönsamt på sedvanliga finansiella grunder och med råvaruinköp från samma källa. Slutligen ansåg de båda sågverksbolagen att KNT:s argument att råvaruinköpen och produktförsäljningen ägde rum via KNT och KHT på olika marknader inte är korrekt. Enligt dem har rundvirke från Ryssland och länderna vid Östersjön även använts i Österrike och av KHT i Friesau. Dessutom har en stor del av KNT:s produktion även sålts i mellersta och södra Tyskland samt i Österrike och Italien, där den österrikiska träindustrin också är mycket aktiv.

(43) Både det svenska Skogs- och träförbundet och Skogsvårdsstyrelsen skickade efter inledandet av förfarandet in sina synpunkter. Enligt dem framgår det av investeringsstödet och lånegarantierna till KNT att ett av de största sågverken i Europa har uppförts förutom de likartade spånplatte- och trälaminatfabrikerna i Wismar. I inget av dessa marknadssegment har dock kunnat noteras en kapacitetsbrist som skulle kunna motivera investeringar av det slaget. Sågat virke är att betrakta som en mogen produkt utan kraftig efterfrågan på marknaden med ett starkt behov av konsolidering i branschen. Dessutom finns det i olika marknadssegment ett tydligt behov av produktutveckling för att öka användningen av trä. Enligt uppgifter från ECE Timber Committee såg utvecklingen av tillverkning och förbrukning av trälaminat i Europa mellan 1991 och 2000 ut på följande sätt:

>Plats för tabell>

>Plats för tabell>

(44) Svenska Skogs- och träförbundet samt Skogsvårdsstyrelsen poängterar att det subventionerade bildandet av KNT och andra sågverk har bidragit till en ökad överproduktion, som den europeiska industrin i många år har kämpat intensivt för att finna en lösning på. Denna utveckling har till exempel lett till sänkta priser för trälaminat och ökade råvarukostnader. Enligt KNT:s webbsida har sågverket i Wismar en produktionskapacitet på 1,3 miljoner m3.

(45) Vad gäller bolagets status som litet eller medelstort bolag kan den svenska industrin inte yttra sig om huruvida KNT i de olika skedena där statligt stöd beviljats kunde hänföras till kategorin små och medelstora företag. Enligt uppgifter de lämnat är anläggningen i Wismar dock 50 % större än det största svenska sågverk som uppförts under de senaste tre åren. Slutligen påpekar Sverige att KNT är ett av de största sågverken i Europa och tillsammans med den bolagsgrupp det ingår i har ett stort inflytande på den marknad där det är verksamt.

(46) Reaktionen från en tysk advokatbyrå på inledandet av förfarandet var att påpeka att KHT och KNT var verksamma på marknaden som enskilda företag. I deras skrivelse står det att kriterierna för ett litet eller medelstort företag vid tiden för stödets beviljande inte var uppfyllda, vilket man dock inte redogör närmare för. Dessutom ligger stödnivån för garantin på över 0,50 %, med tanke på att bolagen KNT och KHT inte kunde finansiera en fördubbling av kapaciteten på verket i Wismar. I skrivelsen framförs avslutningsvis att det statliga stödet till KNT beviljades för att stödja den ekonomiska utvecklingen i de nya delstaterna utan att de gemenskapsrättsliga bestämmelserna beaktades.

(47) Den österrikiska handelskammaren för skogsindustrin (Handelskammer der Holzindustrie) beklagar att balansräkningarna från KNT och KHT inte är tillgängliga. Den anser att stödet beviljades utan det egenkapital som skall ligga till grund för det. Handelskammaren bekräftar att företagsgruppen Klausner får sina råvaror från de områden där även den österrikiska industrin av tradition köper sitt rundvirke. Klausners tillverkning kan klara konkurrensen med de österrikiska sågverkens tillverkning endast på grund av lägre, ej marknadsmässiga priser.

(48) Den tyska sågverksorganisationen har påpekat att KNT och KHT på sina egna webbsidor betecknas som produktionsställen. Även utifrån antagandet att "Klausner-företagens" ägare, som alla tillhör samma familj, och Fritz Klausner, som via Klausner Holzindustrie GmbH & Co. KG i St. Johann har en överlappande och bara delvis icke-röstberättigande andel i KHT, saknar beslutanderätt, är det KHT-GmbH som ägs av Fritz Klausner som står för KHT:s affärsledning.

(49) Även KNT svarade genom sin juridiska rådgivare på inledandet av förfarandet. I samband med detta kompletterade de med de uppgifter som tidigare saknats om antalet medarbetare och om finansiella uppgifter från de olika bolagen i gruppen och en ny beräkning gjordes av stödnivån i de båda projekten. KNT skiljer för uppförandet av sågverket i Wismar mellan den totala stödnivån (43,18 %), som beräknats utifrån investeringskostnaderna - så som framgår av stödmeddelandet - och en nivå på 39,80 % som räknats fram enligt de faktiska investeringarna. Den totala stödnivån för utvidgningsprojektet uppgår till 49,82 % och den faktiska stödnivån till 30,08 %. KNT lämnar också närmare upplysningar om investeringspremien för de investeringar som gjordes 1999 och fastställer de samlade investeringskostnaderna för utvidgningsprojektet till 37891390 mark. Också beträffande utvidgningsprojektet gjordes en ny beräkning av stödnivån på 44,67 % på grundval av de totala investeringskostnaderna. Slutligen angavs en stödnivå på 31,13 % för de investeringar på 62032981 mark som gjordes 1999 och 2000.

(50) KNT lämnar även synpunkter på sin samordning med andra företag i Klausner-gruppen. Enligt dessa är KNT att betrakta som oberoende av KHT, eftersom Fritz Klausner inte utövar någon gemensam kontroll över KNT och KHT. KNT hänvisar till artikel 1.3 i bilagan till rekommendation 96/280/EG, enligt vilken företag räknas som oberoende om de inte står som gemensamma ägare till 25 % eller mer av kapitalet eller andelen röster i ett eller flera företag som inte motsvarar definitionen av små och medelstora företag. Ordet "gemensam" innebär ett gemensamt utövande av kontroll, vilket betyder att företag med en eller flera ägare måste eftersträva ett gemensamt intresse. Fritz Klausner ägde visserligen bolagsandelar i KNT och KHT, men saknar rent bolagsrättsligt möjlighet att fatta beslut om KHT:s affärsverksamhet.

(51) Vidare föreligger inga gemensamma ekonomiska intressen och det förekommer ingen ekonomisk samordning mellan KNT och KHT. De båda bolagen har skilda koncept och utgår från olika geografiska och logistiska förutsättningar liksom olika råvaru- och avsättningsmarknadsvillkor. Verket i Wismar ligger till exempel vid en internationellt utrustad Östersjöhamn och importerar nordiskt trä för tillverkning av högvärdiga trälaminat. Produkterna från Wismar exporteras enbart sjövägen för att det är ekonomiskt fördelaktigt. För sågverket i Thüringen är möjligheterna till marknadsföring mindre gynnsamma på grund av dess geografiska läge. Verket behandlar i första hand trä från Tyskland och säljer på grund av högre transportkostnader sin mindre högvärdiga produktion inom ett begränsat område. Därför föreligger inget nära samarbete mellan de båda bolagen som inte heller eftersträvar några gemensamma ekonomiska intressen. KNT och KHT har ingen gemensam affärsledning och inga gemensamma förvaltningsavdelningar. Dessutom har de olika leverantörer och köpare. De båda bolagen konkurrerar inte med varandra, bortsett från vissa produktgrupper.

(52) KNT tillägger att de båda bolagens oberoende ställning tydligt framgick av KNT:s och KHT:s hemsidor. Ändamålet med kopplingen mellan bolagens hemsidor var att bilda en träkoncern, och träförädlingsföretag och leverantörer som är oberoende av varandra skulle ha presenterats där. Andra bolag skulle ha tillkommit, men projektet misslyckades. Några andra kopplingar mellan KNT och KHT förekommer inte. Det faktum att KHT i stödansökningarna anges som kontaktperson för KNT beror slutligen på att Fritz Klausner fram till mitten av 1997 var verkställande direktör för KHT. I dag finns det inte längre några beröringspunkter i administrativt hänseende.

4. SYNPUNKTER FRÅN TYSKLAND

(53) Genom en skrivelse av den 2 augusti 2001 lade Tyskland fram sina synpunkter på inledandet av förfarandet. Först nämns den lånegaranti på 29,75 miljoner mark som förbundsregeringen och delstaten Mecklenburg-Vorpommern övertog i och med beslutet av den 6 april 1999. Enligt Tyskland användes denna till att finansiera det andra sågverket på det villkoret att höjningen av investeringskostnaderna för det första sågverket skulle säkras genom förbindelse från de kreditgivande bankerna, innan en beräkning av kreditvärdet gjordes. Lånegarantin var en förutsättning för att investeringarna skulle komma till stånd liksom för de positiva effekter för regionen som var förenade med dessa. Genom en skrivelse av den 11 november 1998 gav kommissionen sitt samtycke till fastställandet av en stödnivå på 0,5 % för garantier till sunda företag. Garantins berättigande och förenlighet med den gemensamma marknaden kan härledas från det kommissionsbeslut genom vilket det statliga garantiprogrammet godkändes.

(54) Tyskland besvarade kommissionens frågor i föreläggandet om tillhandahållande av upplysningar som följer. Kommissionen krävde kopior på samtliga beslut på KHT:s och KNT:s bolagsstämmor sedan bolagen bildades. Avseende detta underrättade de tyska myndigheterna kommissionen om att det inte fanns något skriftligt underlag för KHT:s bolagsbeslut. Vad KNT beträffar framlade Tyskland beslutet av den 7 april 1999 om en kapitalhöjning samt beslutet av den 28 december 2000 om upptagandet av en personligt ansvarig bolagsman i KNT GmbH & Co. KG. Dessutom bifogade de tyska myndigheterna en kopia på avtalen mellan KNT och KHT och tre av deras respektive leverantörer. Här är det inte alltid fråga om de största leverantörerna. Mellan KNT och KHT å ena sidan och leverantörer å andra sidan finns inget avtal, eftersom KNT och KHT är självständiga företag. En förteckning över alla medarbetare i ledande ställning inom KHT, men inte inom KNT, ställdes till förfogande.

(55) Tyskland tog även upp synpunkterna från tredje part. Vad gäller tillgången till verksamhetsberättelser från KNT och KHT påpekade Tyskland att ingen lagstadgad rapportskyldighet förekommer enligt § 264a i den tyska handelslagen (HGB). Vad gäller deltagandet med egna medel i projektfinansieringen anförde Tyskland att KNT:s bidrag uppgår till [...] mark. Avslutningsvis påpekade Tyskland att projekten i Wismar motsvarar kriterierna i det gemensamma ramprogrammet för förbättring av regionala näringsstrukturer, enligt vilka infrastrukturen och konkurrenskraften i regionen skall stärkas till följd av investeringen. Dessutom konfronteras KNT likaså med de svårigheter som är förenade med den ökande konkurrensen på trämarknaden.

(56) Kommissionen konstaterar att det i praktiken fram till den 31 december 1999 enligt tysk lagstiftning inte förelåg någon skyldighet till offentliggörande vad verksamhetsberättelser beträffar. Vad bidraget i form av eget kapital beträffar konstaterar kommissionen att en sådan skyldighet har funnits i Tyskland endast sedan den 1 januari 2000.

5. BEDÖMNING

(57) Mot bakgrund av den information som Tyskland har ställt till förfogande har kommissionen gjort en åtskillnad mellan två åtgärdspaket till förmån för KNT, det ena för uppförande av sågverket i Wismar och det andra för en utvidgning av detta.

(58) Stödet till KNT under åren 1997-1998 för uppförandet av ett sågverk i Wismar med en stödnivå på sammanlagt 42,79 % brutto beviljades enligt uppgift mot bakgrund av de bestämmelser om regionalstöd som redan godkänts av kommissionen(17).

(59) Beträffande stödet under åren 1998-2000 för utvidgningen av sågverket i Wismar framgår av de senaste handlingar som de tyska myndigheterna översänt till kommissionen att det totala stödbeloppet motsvarar en stödnivå på 33,99 %.

(60) Enligt artikel 87.1 i EG-fördraget är statligt stöd eller med statliga medel beviljat stöd, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion oförenligt med den gemensamma marknaden. Åtgärderna till förmån för KNT beviljades med offentliga medel. De snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen, eftersom de beviljades ett företag inom en viss produktionsgren och ger detta företag en fördel i förhållande till konkurrenterna. Handeln mellan medlemsstater påverkas, eftersom KNT är verksamt inom en sektor där handel mellan medlemsstater förekommer. Tyskland har inte bestridit att det är fråga om stöd i samband med dessa åtgärder.

(61) Kommissionen konstaterar att åtgärderna i struktursvaga områden har genomförts i enlighet med artikel 87.3 a i EG-fördraget. Den konstaterar dessutom att den högsta tillåtna stödnivån i dessa regioner uppgår till 35 % brutto för stora företag och 50 % brutto för små och medelstora företag på grundval av de relevanta stödordningarna och den förteckning över stödområden(18) som gällde vid tidpunkten för beviljande av stödet. Det rör sig vid dessa procentsatser om tak för det totala stödet, det vill säga när stöd beviljas utifrån olika regionalstödsordningar eller med lokala, regionala, nationella medel eller gemenskapsmedel.

(62) Med hänsyn till den totala stödnivån i det första åtgärdspaketet förutsätter stödet till förmån för KNT för uppförande av ett sågverk att stödmottagaren betraktas som ett litet eller medelstort företag i den mening som avses i gemenskapens rambestämmelser för små och medelstora företag och i rekommendation 96/280/EG.

(63) När beslut 2002/468/EG utfärdades var omfattningen av det sammanlagda stödet för utvidgningen av sågverket i Wismar inte helt bekant för kommissionen, inte ens efter inledandet av granskningsförfarandet med uppmaningen att inkomma med upplysningar. Vid den tidpunkten utgjorde den sammanlagda stödnivån i samband med det andra åtgärdspaketet uppenbarligen mer än 35 %, vilket förutsatte att stödmottagaren uppfyllde definitionen på små och medelstora företag i beslut 96/2807EG och i de rambestämmelser för små och medelstora företag som gällde vid den tidpunkten. Det framgår dock av de ytterligare upplysningar som Tyskland lagt fram att den sammanlagda stödnivån är mindre än 35 %.

5.1 Stödmottagarens status som litet eller medelstort företag

5.1.1 Definitionen av små och medelstora företag

(64) Enligt rekommendation 96/280/EG är små och medelstora företag sådana företag som sysselsätter mindre än 250 personer och har en årsomsättning på högst 40 miljoner euro eller en årlig balansräkning på högst 27 miljoner euro och som uppfyller kravet på oberoende.

(65) Som oberoende räknas företag som inte samäger 25 % eller mer av kapitalet eller röstantalet i ett eller flera företag som inte motsvarar definitionen av små och medelstora företag.

(66) Kommissionen påminner i detta sammanhang om sin inställning till små och medelstora företag som innebär att särskilt uppmuntra denna företagskategori och undanröja vissa hinder. Enligt punkt 1.2 i gemenskapens rambestämmelser om små och medelstora företag gäller hindren i första hand svårigheter att få tillgång till kapital och krediter samt till information, särskilt information om ny teknik och potentiella marknader samt ökade kostnader till följd av nya bestämmelser.

(67) Bonusen, det vill säga höjningen av det tillåtna stödbeloppet för små och medelstora företag, kan därför inte enbart motiveras med att den främjar allmännyttiga mål utan även med sin positiva roll med tanke på den nödvändiga utjämningen av de hinder de konfronteras med. Det skall dock säkerställas att bonusen endast ges till företag som måste kämpa med dessa hinder. I synnerhet måste den definition av små och medelstora företag som tillämpas begränsas så att den endast omfattar sådana företag som ger den avsedda positiva yttre effekten och som missgynnas genom nämnda hinder. Den skall därför inte utvidgas till de många större företag som inte alltid har de positiva yttre effekterna eller som inte nödvändigtvis behöver räkna med de typiska hinder som möter små och medelstora företag. Stöd som beviljats sådana företag lär leda till ytterligare snedvridningar av konkurrensen och handeln inom gemenskapen.

(68) Den principen har fastslagits i det tjugoandra skälet i rekommendation 96/280/EG, som har följande lydelse:"Följaktligen måste tämligen strikta kriterier fastställas för att definiera små och medelstora företag, om de åtgärder som är avsedda för dem verkligen skall komma de företag för vilka storleken utgör ett handikapp till godo."

Kommissionen ger särskilt akt på att kriteriet om oberoende inte kringgås. För att garantera att endast små och medelstora företag kommer i åtnjutande av en ordning måste man bortse från juridiska personer bestående av små och medelstora företag som utgör en ekonomisk grupp med större marknadsstyrka än den ett litet eller medelstort företag har.

5.1.2 Företagets storlek

(69) Artikel 87.1 i EG-fördraget stöder sig på begreppet företag för att definiera stödmottagaren. Såsom EG-domstolen har bekräftat(19) måste ett företag inte utgöra en separat juridisk person, utan det kan bestå av en grupp av företag. För att konkurrensrätten skall kunna tillämpas måste företag likställas med "ekonomiska enheter". Det är således nödvändigt att undersöka olika faktorer, såsom företagens andelsförhållanden, vem som är företagsledare och graden av ekonomisk samordning.

(70) KNT är den juridiska person som kommer i åtnjutande av båda åtgärdspaketen. Vid inledandet av förfarandet förklarade kommissionen att den hade fått upplysningar om att KNT inte var att betrakta som det relevanta företaget. Olika faktorer tyder på att stödmottagaren eventuellt är större än den juridiska personen KNT och möjligen inbegriper andra företag med koppling till Fritz Klausner.

(71) Av de företag där Fritz Klausner är närvarande driver tre ett sågverk, nämligen KHI, KNT och KHT. KHI:s sågverksdrift inställdes dock 1996. Det bör undersökas om KNT utgör en "egen ekonomisk enhet" eller om de båda andra sågverken KNT och KHT kan betraktas som företag som tillsammans utgör en egen ekonomisk enhet.

- Ägandeförhållanden

(72) Fritz Klausner förfogar över hela KNT:s kapital och är också ensamägare av KNT-GmbH, komplementär till KNT. Fritz Klausner fattar i enlighet med detta beslut både om normala och extraordinära transaktioner i KNT.

(73) Fritz Klausner äger alla andelar i KHT-GmbH, komplementär till KHT. Han äger bara 20 % av KHT-KG. Den andra kommanditdelägaren i KHT är KHI. Fritz Klausner äger 75 % av KHI:s kapital, men har sedan den 1 januari 1997 inte längre rösträtt vid bolagsstämman. Enligt uppgifter från Tyskland har befogenheterna för KHT-GmbH att leda affärerna på sätt och vis begränsats, och bolaget måste numera uppnå tre fjärdedelar av KHT-delägarnas rösträtt. Fritz Klausner kan således inte ensam fatta beslut om normala och extraordinära transaktioner i KHT utan att dessa först har godkänts av hans mor, Margarethe Klausner.

(74) Kommissionen konstaterar dock att alla personer med andelar i KHT-GmbH, KHT, KHI-GmbH och KHI tillhör samma familj.

(75) Dessutom finns det andra faktorer, som kommissionen nämnde vid inledandet av förfarandet, som tyder på att KNT och KHT har samordnat sin verksamhet.

- Ekonomisk integration

(76) Vid inledandet av förfarandet förklarade kommissionen vilka argument som Tyskland lagt fram för att bevisa att KNT och KHT var olika ekonomiska enheter.

(77) Enligt uppgifter från Tyskland har KNT och KHT till följd av sina lokalmässiga och logistiska kännetecken olika företagskoncept. De båda företagen eftersträvar inte samma intressen och har inget samarbete.

(78) KNT:s sågverk ligger i Wismar, en hamn vid Östersjön med internationell betydelse. KNT behandlar högvärdigt trä från de bästa nordeuropeiska regionerna. Företaget erhåller detta högvärdiga trä med små kvistknölar huvudsakligen från Skandinavien, Ryssland och de baltiska staterna. Det exporterar sin produktion sjövägen till Nederländerna, Belgien, Frankrike, Förenade kungariket, Danmark, Nordafrika och Japan.

(79) KHT:s sågverk ligger i Friesau i de östtyska bergstrakterna. Företaget köper in sina råvaror inom en radie på 200 kilometer och behandlar i synnerhet tyskt trä. Detta trä är av sämre kvalitet och på grund av ökade transportkostnader (järnväg och landsväg) är marknaden begränsad till Tyskland, Italien och Förenta Staterna.

(80) Dessutom har båda företagen enligt uppgifter från Tyskland egna avdelningar för bolagsledning och personal.

(81) Vid inledandet av förfarandet tog kommissionen upp flera faktorer som ledde till slutsatsen att verksamheterna hos KNT och KHT är anpassade till varandra.

(82) Vid tidpunkten för inledandet av förfarandet fanns det på KNT:s webbsida(20) en länk till KHT:s hemsida, och båda bolagen var namngivna under produktionsorterna. De presenterades som bolag med säte i Mellaneuropa, varifrån de levererade till köpare i hela världen. Båda beskrevs som bolag som framställer högvärdigt trä med träbearbetningsindustrin som köpare.

(83) I motsats till Tysklands upplysningar tycktes båda bolagen dela på vissa funktioner inom bolagsledningen. Enligt presentationen på webbsidorna hade de en gemensam försäljningschef, Anne Leibold, och en gemensam inköpschef, Matthias Wittkemper. Även för en sådan viktig affärsverksamhet som materialanskaffning och marknadsföring hade KNT och KHT samma chef och uppträdde därmed utåt som ett enda bolag.

(84) Slutligen företrädde KHT företaget KNT i vissa affärsärenden. Delstaten Mecklenburg-Vorpommerns beslut om beviljande av investeringsstöd till KNT för uppförandet av ett sågverk var adresserat till KNT med "KHT tillhanda".

(85) Tyskland har inte tagit konkret ställning till alla dessa faktorer. De lade endast fram en lista på personer i ledande ställning inom KNT och KHT, enligt vilken företagen inte hade någon gemensam ledning. Dessutom lade Tyskland för kommissionen fram KNT:s och KHT:s avtal med tre av deras respektive underleverantörer. De tyska myndigheterna gick dock inte närmare in på de ovannämnda konkreta frågorna.

(86) KNT reagerade på dessa konkreta frågor, vilket sammanfattas i punkterna 48-51. Företaget bekräftade att båda företagen eftersträvade olika ekonomiska intressen och inte delade några ledningsfunktioner.

(87) Kommissionen anser liksom tidigare att det finns tillräckligt många faktorer som visar på en samordning av verksamheten mellan KNT och KHT. Efter inledandet av förfarandet har företagens hemsidor gjorts om. KNT förklarar att den dåvarande länken infördes i samband med grundandet av en sammanslutning inom träsektorn i vilken olika tillverkare och underleverantörer verksamma inom träindustrin, alla oberoende av varandra, skulle presentera sin affärsverksamhet. Eftersom projektet misslyckades togs länken mellan KNT och KHT bort. Kommissionen konstaterar dock att båda företagen anges som de båda produktionsorterna såväl på KNT:s som på KHT:s hemsidor. Dessutom framställs båda som företag som levererar högvärdigt sågvirke till kunder i Europa och i hela världen. I yttrandet från tredje part bekräftas att både KNT och KHT finns i Mellaneuropa, i de nordiska länderna och på alla de marknader där nordiska eller österrikiska sågverksbolag är verksamma. Tydligen har KNT och KHT inga klart åtskilda marknader för anskaffning och underleverantörer. Även om en sådan åtskillnad förelåg skulle dock inte det faktum att respektive produktionsställe är inriktat på ett visst marknadssegment utesluta att de ingår i samma ekonomiska enhet.

(88) Vad gäller posterna i de båda företagens ledning har deras hemsidor ändrats så att namnen Anne Leibold och Matthias Wittkemper bara förekommer på listan över bolagsledningen inom KHT. Deras namn ströks från motsvarande förteckning över ledande medarbetare hos KNT på företagens webbplatser. Anne Leibold som försäljningschef och Matthias Wittkemper som inköpschef finns inte heller med i sammanställningen över ledande medarbetare i KNT som Tyskland har lagt fram för perioden 31 januari 1998-31 december 1999 utan bara i den som gäller KHT. Denna ändring motiverades inte för kommissionen, som också betvivlar att dessa ändringar kan rättfärdigas i tillräcklig utsträckning. Av detta kan man inte sluta sig till att KNT och KHT saknar gemensamma ledningsfunktioner.

(89) Det framgår av synpunkterna från tredje part att KNT och KHT uppfattas som ett och samma företag och som en av de största aktörerna på marknaden.

(90) Av den anledningen drar kommissionen slutsatsen att den juridiska personen KNT inte uteslutande kan betraktas som stödmottagare. Mot bakgrund av den information som föreligger drar kommissionen slutsatsen att företaget i fråga är större och även omfattar KHT. Båda företagen är dessutom rent faktiskt knutna till varandra genom en av sina delägare. De utövar samma ekonomiska verksamhet: inköp och marknadsföring är underställda samma ledare och båda företagen uppträder på sina respektive hemsidor under rubriken "bolagssäte".

5.2 Förenligheten med den gemensamma marknaden vad gäller det sammanlagda stödet för uppförande av sågverket i Wismar

(91) Redan vid inledandet av förfarandet drog kommissionen slutsatsen att det inte fanns något skäl att inleda ett formellt granskningsförfarande vad gäller investeringsstödet på 43818000 mark (22403787,65 euro), investeringspremien på 2635086 mark (1347298 euro) och den garanti med en stödnivå på 0,5 % som beviljades för uppförandet av sågverket i Wismar, som kunde betraktas som ett redan beviljat stöd.

(92) Kommissionen betvivlade dock att investeringspremien på 2,5 miljoner mark var förenlig med den gemensamma marknaden. Det handlar i samband med denna åtgärd om ett stöd i form av en skattelättnad, som beviljas automatiskt om de rättsliga förutsättningarna är uppfyllda, det vill säga att investeringarna genomförs. Staten har inga skönsmässiga befogenheter vid beviljandet av denna skattelättnad, och skattemyndigheternas beslut skapar därför ingen subjektiv rätt utan är endast en kontroll av om förutsättningarna föreligger. Därför skall tidpunkten för beviljandet anses vara den tidpunkt då investeringen genomförs. I det aktuella fallet är 1998 det år då åtgärden beviljades, eftersom den beviljades för investeringar som genomfördes det året.

(93) Investitionszulagengesetz innehåller bestämmelser om skattelättnader för företag i de nya delstaterna för förvärv av investeringsvaror och uppförande av byggnader. I lagen definieras mottagarna av investeringspremien som ekonomiskt och organisatoriskt avgränsade verksamhetsenheter. I det föreliggande fallet är det endast KNT som är stödmottagare i den mening som avses i Investitionszulagengesetz. År 1998 hade KNT färre än 250 anställda och kunde därför göra anspråk på en investeringspremie på 10 %. Investeringspremien på 2,5 miljoner mark (1278229,70 euro) omfattas således av en godkänd stödordning och utgör befintligt stöd under förutsättning att bestämmelserna om kumulering följs.

(94) Kommissionen skall undersöka om den sammanlagda stödnivån är tillåten och inte överskrider den högsta tillåtna nivån för regionalstöd. Det samlade stödbeloppet för projektet uppgick 1998 till 42,79 %.

(95) I rekommendation 96/280/EG fastställs följande:"Om ett företag vid datum för bokslut överstiger eller understiger de trösklar för antalet anställda eller de ekonomiska högsta nivåer som angetts, skall detta leda till att företaget får eller förlorar sin status som 'SMF' endast om detta fenomen upprepas under två på varandra följande räkenskapsår."

(96) Det referensår som skall beaktas är 1997, eftersom bokslutsdagen infaller detta år. Stödmottagaren hade detta år 167 anställda, men uppnådde en balansomslutning på [...] euro och en omsättning på [...] euro och överskred således tröskelvärdet för definitionen av små och medelstora företag. Detta inträffade dock inte under två på varandra följande räkenskapsår, eftersom tröskelvärdet och den övre gränsen för små och medelstora företag inte överskreds år 1996 med en personal på 159 anställda och en balansomslutning på [...] euro.

(97) Stödmottagaren förlorade således inte sin ställning som litet eller medelstort företag 1998 och var vid tidpunkten för beviljandet av stödet fortfarande ett litet eller medelstort företag detta år. Det stöd som beviljades för uppförandet av sågverket är således förenligt med tröskelvärdet för regionalstöd. Samtliga stöd beviljades enligt godkända stödordningar och utgör befintligt stöd.

5.3 Förenligheten med den gemensamma marknaden vad gäller det sammanlagda stödet för en utvidgning av sågverket

(98) Redan när förfarandet inleddes fann kommissionen att det var fråga om befintligt stöd i samband med investeringsstödet på 8879000 mark (4539760 euro) för en utvidgning av projektet. Förfarandet inleddes därför beträffande de övriga åtgärderna för utvidgningsprojektet.

(99) Det räntesubventionerade lånet på 8549999,60 mark (4371545,98 euro), vilket motsvarade en stödnivå på 0,14 %, beviljades 1999. Förutom de åtgärder som vid den ifrågavarande tidpunkten redan beviljats för samma projekt uppgår stödnivån i samband med åtgärderna för utvidgningsprojektet till 14,55 % av de stödberättigande kostnaderna och ligger således under det stödtak på 35 % som gäller för storföretag enligt regionalstödskartan. Oberoende av stödmottagarens storlek omfattas det räntesubventionerade lånet således av en godkänd stödordning och skall ses som befintligt stöd förutsatt att bestämmelserna om kumulering följs.

(100) Lånet på 6949999,99 mark (3553478,57 euro) på grundval av KfW-miljöprogrammet med ett stödinslag på 186971,46 mark (95597 euro) beviljades också 1999. Stödnivån uppgår till 0,3 % av de stödberättigande kostnaderna. Det räntesubventionerade lånet skall betraktas som befintligt stöd förutsatt att bestämmelserna om kumulering följs, eftersom den sammanlagda stödnivån vid den dåvarande tidpunkten låg under 35 %.

(101) Investeringsstödet på 7775095 mark (3965117,11 euro) anses ha beviljats 1999, eftersom investeringen i fråga gjordes det året. Stödnivån uppgår till 12,58 % av de stödberättigande kostnaderna. Investeringspremien skall ses som befintligt stöd förutsatt att bestämmelserna om kumulering följs.

(102) Garantin på 80 % för ett stödbelopp på 51000 mark (26075,89 euro) beviljades 1999. Den har en stödnivå på 0,08 % av de stödberättigande kostnaderna. Garantin på 80 % skall ses som befintligt stöd förutsatt att bestämmelserna om kumulering följs.

(103) Investeringspremien på 3385492 mark (1730974,57 euro) beviljades år 2000, eftersom investeringen i fråga gjordes det året. Investeringspremiens stödnivå uppgår till 5,5 % av de stödberättigande kostnaderna. Investeringspremien skall ses som befintligt stöd förutsatt att bestämmelserna om kumulering följs.

(104) Den sammanlagda stödnivån i samband med de åtgärder som beviljades för utvidgningsprojektet uppgår till 33,05 %. Därför är alla åtgärder förenliga med bestämmelserna om kumulering, oberoende av stödmottagarens storlek. Dessutom skall stödmottagarens bidrag till finansieringen av de produktiva investeringarna uppgå till minst 25 %, såsom krävs i punkt 4.2 i riktlinjerna för statligt stöd för regionala ändamål(21) från och med den 1 januari 2000, det datum då Tyskland genomförde de lämpliga åtgärder som kommissionen föreslagit. Tyskland bekräftade detta genom en skrivelse av den 26 september 2002. Kommissionen anser därför att det är fråga om befintligt stöd i samband med stödet för utvidgningsprojektet.

6. SLUTSATSER

(105) I beslut 2002/468/EG hade kommissionen feltolkat Investitionszulagengesetz. Den har därför beslutat ta tillbaka beslut 2002/468/EG, som grundade sig på ett uppenbart rättsligt fel från kommissionens sida. Efter utfärdandet av det ovannämnda beslutet har Tyskland dessutom lagt fram nya upplysningar gällande det stöd som beviljats för investeringsprojektet. På grundval av dessa upplysningar och det bifogade bakgrundsmaterialet har kommissionen kommit fram till att stödet till KNT för bygg- och utvidgningsprojektet omfattas av gällande ordningar och därmed utgör befintligt stöd.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Beslut 2002/468/EG tas härmed tillbaka.

Artikel 2

Nedanstående stöd, som Tyskland beviljat Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG, utgör befintligt stöd:

a) Investeringspremien på 2500000 tyska mark (1278229,70 euro) för uppförande av sågverket i Wismar.

b) Det räntesubventionerade lånet på 6949999,90 tyska mark (3553478,52 euro) på grundval av KfW-miljöprogrammet för en utvidgning av sågverket i Wismar.

c) Investeringspremien på 7775095 tyska mark (3975342,95 euro) för en utvidgning av sågverket i Wismar.

d) Garantin på 80 % för att garantera ett lån på 12750000 tyska mark (6518971,49 euro) för en utvidgning av sågverket i Wismar.

e) Investeringspremien på 3385492 tyska mark (1730974,57 euro) för en utvidgning av sågverket i Wismar.

Artikel 3

Detta beslut riktar sig till Förbundsrepubliken Tyskland.

Utfärdat i Bryssel den 23 december 2002.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 219, 4.8.2001, s. 3.

(2) EGT L 83, 27.3.1999, s. 1.

(3) Rec. 1994, s. I-4635.

(4) EGT C 213, 23.7.1996, s. 4.

(5) EGT L 107, 30.4.1996, s. 4.

(6) Se fotnot 1.

(7) EGT L 165, 24.6.2002, s. 15.

(8) Komplementären ansvarar med hela sin förmögenhet för ett kommanditbolags skulder och har enligt §§ 161 och 164 i Ö-HGB och HGB rätt att leda och representera företaget.

(9) Kommanditdelägaren ansvarar endast med sin kommanditinsats. Enligt §§ 161 och 164 i HGB har han inga befogenheter att leda företaget eller representera detta. Däremot krävs hans godkännande för genomförande av en affär från komplementärens sida som går utanför den vanliga verksamheten.

(10) Skrivelse från kommissionen av den 26 januari 1999 (SG(99) D/582) N 100/98. Se även EGT C 80, 24.3.1999, s. 3.

(11) Investitionszulagengesetz, 1996, N 494/95, kommissionens skrivelse av den 27 december 1995, SG(95) D/17154.

(12) EGT C 184, 21.7.1992 (N 627/1991).

(13) NN 109/93, SG(94) D/372 av den 14 januari 1994 (EGT C 373, 29.12.1994, s. 3).

(14) N 287/91, beslut av den 3 juli 1991.

(15) Detta belopp omfattar KFW-lånet på 8549999,60 mark 4371545,38 euro) och en del av det lån som beviljades på grundval av miljöprogrammet för små och medelstora företag.

(16) Se EG-domstolens dom av den 14 november 1984 i mål 323/82, Intermills mot kommissionen, Rec. 1984, s. 3808.

(17) Det 27:e gemensamma ramprogrammet, lagen om investeringspremier. (Investitionszulagengesetz), riktlinjer för de garantier som lämnats av delstaten Mecklenburg-Vorpommern.

(18) Stöd N 613/96, som godkändes genom kommissionens beslut av den 18 december 1998.

(19) Se fotnot 18.

(20) http://www.knt.de/, 21.5.2001.

(21) EGT C 74, 10.3.1998, s. 9.