Kommissionens förordning (EG) nr 573/2002

av den 3 april 2002

om införande av en provisorisk utjämningstull på import av sulfanilsyra med ursprung i Republiken Indien

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2026/97 av den 6 oktober 1997 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen(1), särskilt artikel 12 i denna,

efter samråd med rådgivande kommittén, och

av följande skäl:

A. FÖRFARANDE

(1) Den 6 juli 2001 meddelade kommissionen genom ett tillkännagivande (nedan kallat tillkännagivandet om inledand om inledande) i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(2) att ett antisubventionsförfarande skulle inledas beträffande import till gemenskapen av sulfanilsyra med ursprung i Indien.

(2) Förfarandet inleddes till följd av ett klagomål som ingivits i maj 2001 av Sorochimie Chimie Fine som svarar för en betydande del, i detta fall mer än 65 %, av gemenskapstillverkningen av sulfanilsyra. Klagomålet innehöll tillräcklig bevisning om subventionering av den berörda produkten och om väsentlig skada till följd därav vilket ansågs tillräckligt för att motivera inledandet av ett förfarande.

(3) Inledandet av ett parallellt antidumpningsförfarande beträffande import av samma produkt med ursprung i Kina och Indien offentliggjordes samma dag genom ett tillkännagivande i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(3).

(4) Innan förfarandet inleddes underrättade kommissionen, i enlighet med artikel 10.9 i förordning (EG) nr 2026/97 (nedan kallad grundförordningen), Indiens myndigheter om att den hade mottagit ett vederbörligen underbyggt klagomål i vilket det påstods att subventionerad import av sulfanilsyra med ursprung i Indien vållade gemenskapsindustrin väsentlig skada. De indiska myndigheterna inbjöds till samråd i syfte att klargöra situationen när det gäller påståendena i klagomålet och i syfte att uppnå en ömsesidig lösning. Samråd hölls därefter mellan de indiska myndigheterna och kommissionen i kommissionens lokaler i Bryssel. Indiens myndigheter lämnade ingen avgörande bevisning som kunde vederlägga påståendena i klagomålet. Vederbörlig hänsyn togs emellertid till de indiska myndigheternas synpunkter beträffande påståendena i klagomålet rörande subventionerad import och den väsentliga skada som vållats gemenskapsindustrin.

(5) Kommissionen underrättade officiellt de exporterande tillverkare, importörer och handlare som såvitt känt var berörda, företrädarna för exportlandet, användarna, leverantörerna samt gemenskapstillverkarna av sulfanilsyra om att förfarandet hade inletts. Berörda parter gavs tillfälle att inom den tidsfrist som angavs i tillkännagivandet om inledande skriftligen lämna synpunkter och begära att bli hörda.

(6) De indiska myndigheterna, de exporterande tillverkarna och gemenskapstillverkarna, några gemenskapsanvändare, importörer och handlare lämnade synpunkter skriftligen. Alla parter som inom utsatt tid begärde att bli hörda och som visade att det fanns särskilda skäl att höra dem gavs tillfälle till detta.

(7) Med anledning av det enligt klagomålet stora antalet exporterande tillverkare av den berörda produkten i Indien förutsågs i tillkännagivandet om inledande att stickprov skulle användas i samband med subventionsundersökningen.

(8) Endast ett begränsat antal exporterande tillverkare gav sig emellertid till känna och lämnade de upplysningar som begärts i tillkännagivandet om inledande. Användningen av stickprov ansågs därför inte nödvändig.

(9) Kommissionen sände frågeformulär till alla parter som såvitt känt var berörda och till alla andra företag som gav sig till känna inom de tidsfrister som angivits i tillkännagivandet om inledande. Svar mottogs från två tillverkare i gemenskapen, från Indiens myndigheter, från en exporterande indisk tillverkare och en denne närstående importör i gemenskapen. Kommissionen mottog också svar från sju användare, en leverantör och en distributör som lämnade upplysningar, vilka var tillräckligt utförliga och representativa för att användas i bedömningen av gemenskapens intresse. Flera företag valde att lämna synpunkter framför att fylla i kommissionens frågeformulär. Dessa synpunkter beaktades vid behov.

(10) Kommissionen inhämtade och kontrollerade alla uppgifter som den bedömde vara nödvändiga för ett avgörande i fråga om subventionering, skada och gemenskapens intresse. Kontrollbesök avlades hos de indiska myndigheterna och hos följande företag:

a) Gemenskapstillverkare

- Sorochimie Chimie Fine, Givet, Frankrike

- Quimigal SA, Estarreja, Portugal

b) Exporterande tillverkare i Indien

- Kokan Synthetics and Chemical Private Ltd, Dapoli, Ratnagiri, Maharashtra

c) Användare

- Bayer AG, Leverkusen, Tyskland

(11) Undersökningen av subventionering och skada omfattade perioden från och med den 1 juli 2000 till och med den 30 juni 2001 (nedan kallad undersökningsperioden). Undersökningen av tendenser av betydelse för bedömningen av skada omfattade perioden från och med januari 1997 till och med slutet av undersökningsperioden (nedan kallad skadeundersökningsperioden).

B. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT

1. Berörd produkt

(12) Den produkt som berörs är sulfanilsyra. Det finns huvudsakligen två grader av sulfanilsyra som bestäms efter respektive renhetsgrad, dvs. teknisk eller ren sulfanilsyra. Kvalitetsklassen ren saluförs ibland som salt av sulfanilsyra. Den tekniska och rena syran har samma grundläggande kemiska egenskaper i fråga om kemisk formel (C6H7NO3S) och molekylstruktur, även om det finns en liten skillnad i fråga om renhetsgraden (renheten är minst 96 % för den tekniska kvalitetsklassen och minst 99 % för den rena kvalitetsklassen och syrainnehållet i dess salt; de viktigaste orenheterna är anilinrester och material som inte löser sig i alkaliska lösningar vilkas innehåll varierar mellan 2 % och mindre än 0,1 %). Teknisk och ren sulfanilsyra föreligger som torra, friflytande pulver. Salt av ren sulfanilsyra säljs i pulverform eller som lösning beroende på kundens krav. Sulfanilsyra används som råvara vid tillverkningen av optiska vitmedel, tillsatsmedel för betong, livsmedelsfärgämnen och färgämnen för särskilda ändamål. Även om sulfanilsyra har olika användningsområden, anser användarna att samtliga kvalitetsklasser och former är ganska lätta att byta ut mot varandra, och de används omväxlande i de flesta av användningsområdena och bör därför i samband med detta förfarande behandlas som en enda produkt.

2. Likadan produkt

(13) Den produkt som säljs på den inhemska marknaden i Indien och den som exporteras till gemenskapen från Indien liksom den produkt som tillverkas och säljs i gemenskapen av gemenskapstillverkarna konstaterades ha samma grundläggande kemiska egenskaper och samma användningsområden och anses därför vara likadana produkter enligt artikel 1.5 i grundförordningen.

C. SUBVENTIONER

1. Inledning

(14) På grundval av uppgifterna i klagomålet och svaren på kommissionens frågeformulär undersökte kommissionen följande fyra system som påstods innefatta exportsubventioner:

i) Industriella frizoner för bearbetning på export/exportorienterade företag.

ii) Tullkreditsystemet.

iii) Förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror.

iv) Befrielse från inkomstskatt.

(15) Två andra system, som inte ursprungligen angavs i klagomålet, upptäcktes dessutom i samband med kontrollbesöket och föreföll ha gett den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren utjämningsbara förmåner. De system det är fråga om är följande:

v) Systemet med förhandslicenser och dokument för förhandsbefrielse (Advance Licence - Advance Release Orders).

vi) Delstatsregeringens i Maharashtra stimulanssystem (Package Scheme of Incentives of the Government of Maharashtra).

På grundval av dessa konstateranden inbjöds de indiska myndigheterna till samråd vilka ägde rum den 22 januari 2002. Efter dessa samråd tog kommissionen med dessa system i subventionsundersökningen.

(16) Systemen i, ii och iii i skäl 14 och system v i skäl 15 grundar sig på utrikeshandelslagen (Foreign Trade (Development and Regulation) Act nr 22) från 1992 som trädde i kraft den 7 augusti 1992. Genom avdelning 5 i utrikeshandelslagen bemyndigas de indiska myndigheterna att utfärda kungörelser inom ramen för export- och importpolitiken. Dessa sammanfattas i dokument om export- och importpolitiken (Export and Import Policy documents) som ges ut av handelsministeriet vart femte år och uppdateras varje år. Ett dokument om export- och importpolitiken är av betydelse för undersökningsperioden i detta fall, nämligen femårsplanen för perioden 1 april 1997-31 mars 2002. De indiska myndigheterna har dessutom fastställt förfarandena för Indiens utrikeshandel i volym 1 i den s.k. handboken för export- och importförfaranden för perioden 1 april 1997-31 mars 2002 (Handbook of Procedures for Exports and Imports - 1.4.1997-31.3.2002).

Systemet med befrielse från inkomstskatt enligt skäl 14 grundar sig på den s.k. lagen om inkomstskatt (Income Tax Act) från 1961, som ändras varje år genom skattelagen (Finance Act). Det andra systemet enligt skäl 15 grundar sig på det stimulanspaket som delstatsregeringen i Maharashtra införde för första gången 1964 för nya eller expanderande anläggningar inrättade i delstatens utvecklingsregioner.

(17) Det bör noteras att minst två företag tillverkar och exporterar den berörda produkten. Endast ett av dessa företag, Kokan Synthetics & Chemicals Pvt. Ltd., samarbetade med kommissionen i detta förfarande. Detta företag står emellertid för mer än 80 % av importen av den berörda produkten från Indien.

2. Industriella frizoner för bearbetning på export/exportorienterade företag

a) Rättslig grund

(18) Det system med industriella frizoner för bearbetning på export och exportorienterade företag som infördes 1965 är ett instrument inom ramen för export- och importpolitiken som innefattar exportrelaterade stimulansåtgärder. Under undersökningsperioden reglerades ordningen av tullkungörelserna nr 53/97, 133/94 och 126/94. Närmare uppgifter om systemen finns i kapitel 9 i dokumentet om export- och importpolitiken för perioden 1997-2002 och i den berörda handboken för export- och importförfaranden.

b) Stödberättigade företag och verksamheter

(19) I princip kan företag som åtar sig att exportera hela sin tillverkning av varor och tjänster inrättas enligt systemet med industriella frizoner för bearbetning på export och exportorienterade företag. Företag som beviljats denna ställning kan utnyttja vissa förmåner. I Indien finns det sju konstaterade industriella frizoner för bearbetning på export. Exportorienterade företag kan vara belägna var som helst i Indien. Dessa företag, vilkas tillverkning bedrivs under tullförsegling, övervakas av tulltjänstemän i enlighet med avsnitt 65 i tullagen (Customs Act). Den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren har för två av sina tre produktionsenheter beviljats ställning som exportorienterat företag. Även om företag verksamma inom ramen för systemet för exportorienterade företag/företag i industriella frizoner för bearbetning på export normalt förväntas exportera hela sin tillverkning, tillåter de indiska myndigheterna att dessa enheter säljer en del av sin tillverkning på den inhemska marknaden på vissa villkor.

c) Praktiskt genomförande

(20) Företag som begär behandling som exportorienterade företag eller som företag i industriella frizoner måste göra en ansökan hos de behöriga myndigheterna. En sådan ansökan måste innehålla uppgifter om bland annat planerade tillverkningskvantiteter, beräknat exportvärde, importbehov och behov av nationella insatsvaror för den kommande femårsperioden. Om myndigheterna godkänner företagets ansökan underrättas företaget om villkoren för godkännandet. Företag i industriella frizoner och exportorienterade företag kan tillverka alla typer av produkter. Godkännandet som företag beläget i en industriell frizon eller som exportorienterat företag är giltigt i fem år. Godkännandet kan förlängas för ytterligare perioder.

(21) Företag i industriella frizoner och exportorienterade företag är berättigade till följande förmåner:

i) Befrielse från importtull på alla slag av varor (inklusive kapitalvaror, råvaror och förbrukningsvaror) som behövs vid eller i anknytning till tillverkning eller bearbetning, förutsatt att varorna inte är förbjudna enligt den s.k. negativa importlistan.

ii) Befrielse från punktskatt på varor som köpts på den inhemska marknaden.

iii) Befrielse till år 2010 från inkomstskatt som normalt skall betalas på vinster från exportförsäljning enligt avsnitt 10A eller 10B i inkomstskattelagen.

iv) Återbetalning av statlig omsättningsskatt på lokalt förvärvade varor.

v) Hundraprocentigt utländskt ägande.

vi) Möjlighet att sälja en del av tillverkningen på den inhemska marknaden.

(22) Exportorienterade företag eller företag belägna i en frizon för export bör på angivet sätt redovisa all berörd import liksom förbrukningen och användningen av allt importerat material och all export. Dessa uppgifter skall, om så begärs, regelbundet överlämnas till utvecklingsansvarig tjänsteman (Development Commissioner).

(23) Företagen måste också uppnå en viss miniminettoinkomst i utländsk valuta (uttryckt i procent av exporten) och exportresultat i enlighet med villkoren i dokumentet om export- och importpolitiken. All verksamhet i industriella frizoner eller hos exportorienterade företag måste ske under tullförsegling.

d) Slutsatser om industriella frizoner för bearbetning på export/exportorienterade företag

(24) I det nuvarande förfarandet användes systemet med industriella frizoner för bearbetning på export och exportorienterade företag för import av råvaror och anskaffning av varor på den inhemska marknaden. Kommissionen fann att den exporterande tillverkaren endast använt medgivanden beträffande befrielse från tullar på råvaror, befrielse från punktskatt på varor anskaffade från inhemska källor och återbetalning av statlig omsättningsskatt på varor som anskaffats lokalt. Kommissionen undersökte därför endast om dessa medgivanden var utjämningsbara. Befrielsen från tullar på råvaror och återbetalning av statlig omsättningsskatt inbegriper i detta fall beviljande av subventioner, eftersom dessa medgivanden utgör finansiella bidrag från de indiska myndigheterna, eftersom statliga intäkter som annars skulle tas ut inte drivs in och mottagaren beviljas en förmån. När det gäller befrielsen från punktskatt konstaterades det att den avgift som ett icke-exportorienterat företag betalat på inköp av varor gottskrivs som tullrestitution (CENVAT/MODVAT) och används som betalning av punktskatt på inhemsk försäljning. Genom att undanta punktskatt på ett exportorienterat företags inköp går inte några ytterligare statliga intäkter förlorade och följaktligen beviljas det exportorienterade företaget inte någon ytterligare förmån.

(25) Denna subvention är rättsligt knuten till exportresultat i den mening som avses i artikel 3.4 a i grundförordningen, eftersom den inte kan erhållas om inte företaget godtar ett exportåtagande, och den anses därför selektiv och följaktligen utjämningsbar.

e) Beräkning av subventionens storlek

Befrielse från importtullar på vissa råvaror

(26) I samband med kontrollbesöket undersöktes slag och kvantitet av dessa importerade varor. För samtliga råvaror som importerades under undersökningsperioden och som var befriade från importtullar kunde företaget visa att de användes i tillverkningen av exporterade varor. Företaget visade vidare att ingen import ägt rum utöver de importerade kvantiteter av insatsvaror som faktiskt använts i de exporterade produkterna.

(27) Mot bakgrund av ovanstående drogs slutsatsen att befrielsen från importtullar på råvaror beviljats det berörda företaget i enlighet med bestämmelserna i bilagorna I-III till grundförordningen, eftersom samtliga råvaror som importerats tullfritt ingick i den exporterade produkten och ingen alltför stor eftergift av importtull har beviljats.

Återbetalning av statlig omsättningsskatt på lokalt anskaffade varor

(28) Förmånen beräknades på grundval av den statliga omsättningsskatt som kan återbetalas för inköp under undersökningsperioden. Subventionsbeloppet har fördelats över den sammanlagda exporten under undersökningsperioden. Företaget erhöll en förmån motsvarande 1,4 %.

3. Tullkreditsystemet

a) Rättslig grund

(29) Tullkreditsystemet trädde i kraft den 1 april 1997 genom tullkungörelse nr 34/97. En utförlig beskrivning av systemet ges i punkterna 7.14-7.17 i dokumentet om export- och importpolitiken och i punkterna 7.32-7.53 i handboken för export- och importförfaranden. Tullkreditsystemet ersätter "passbook"-systemet som upphörde att gälla den 31 mars 1997. Det finns två typer av tullkreditsystem:

- Tullkredit som beviljas före export

- Tullkredit som beviljas efter export

Tullkredit som beviljas före export

(30) De indiska myndigheterna har uppgivit att systemet med tullkredit före export avskaffades den 1 april 2000 och att systemet därför inte tillämpades under undersökningsperioden. Det konstaterades att företaget inte utnyttjade någon av förmånerna enligt systemet med tullkredit före export. Det är därför inte nödvändigt att undersöka huruvida detta system är utjämningsbart.

Tullkredit som beviljas efter export

b) Stödberättigade företag och verksamheter

(31) Systemet med tullkredit som beviljas efter export står öppet för exporterande tillverkare (dvs. alla tillverkare i Indien som exporterar) och för exporterande handlare.

c) Praktiskt genomförande av systemet med tullkredit som beviljas efter export

(32) Enligt detta system kan alla stödberättigade exportörer ansöka om tullkrediter, vilka beräknas som en viss procentsats av värdet på de exporterade färdiga produkterna. De indiska myndigheterna har fastställt sådana tullkreditsatser för flertalet produkter, inbegripet den berörda produkten, på grundval av standardnormerna för input/output. En licens i vilken det beviljade kreditbeloppet anges utfärdas automatiskt.

(33) Tullkrediter som beviljas efter export får användas för senare import av alla slags varor (t.ex. råvaror eller kapitalvaror) med undantag av varor för vilka importen är begränsad eller förbjuden. Varor som importeras med hjälp av sådana krediter får säljas på den inhemska marknaden (under förutsättning att omsättningsskatt betalas) eller användas på annat sätt.

(34) Licenser enligt systemet med tullkredit efter export får överföras fritt, och är följaktligen ofta föremål för försäljning. En licens enligt detta system är giltig under en period av tolv månader från och med dagen för beviljandet av licensen. Företaget måste till den berörda myndigheten betala en avgift motsvarande 0,5 % av krediten efter export.

d) Slutsatser om systemet med tullkredit som beviljas efter export

(35) Detta system är klart knutet till exportresultat. När ett företag exporterar varor beviljas det en kredit som kan användas för avräkning av tull på framtida import av alla varor (såväl råvaror som kapitalvaror) eller som helt enkelt kan säljas.

(36) Krediten beräknas automatiskt enligt en formel som utgår från standardnormerna för input/output, oberoende av om insatsvarorna har importerats, om tull har betalats för dem eller om insatsvarorna verkligen har använts för tillverkning på export och i så fall i vilka mängder. Ett företag kan i själva verket ansöka om licens oberoende av om det faktiskt genomför någon import eller köper importerade varor från andra källor.

(37) Tullkredit som beviljas efter export är inte ett tillåtet avskrivnings- eller restitutionssystem i den mening som avses i grundförordningen. Detta beror särskilt på att exportören inte är skyldig att faktiskt förbruka de varor som importeras tullfritt i tillverkningsprocessen och att krediten inte beräknas på grundval av de insatsvaror som faktiskt används. Det verkar därför röra sig om en alltför stor avskrivning enligt artikel 2 första stycket punkt 1 a ii i grundförordningen.

(38) Avskrivningen av importtullar begränsas inte till den tull som skall betalas på varor som förbrukas i tillverkningsprocessen för den exporterade produkten.

(39) I detta fall använde det berörda företaget inte licenserna för att importera tullfria varor utan erhöll förmåner genom att sälja licenserna. Därför utgör systemet en subvention, eftersom det finansiella bidraget från de indiska myndigheterna i form av förlorad tull på importerade varor innebär en förmån för den som innehar en tullkredit efter export, då denne kan importera varor tullfritt genom att använda krediter som förvärvats genom export. Det är en subvention som är rättsligt knuten till exportresultat och anses därför vara selektiv enligt artikel 3.4 a i grundförordningen.

e) Beräkning av subventionens storlek när det gäller systemet med tullkredit som beviljas efter export

(40) Förmånen för företaget beräknades på grundval av det kreditbelopp som beviljats i licensen, oavsett licensens försäljningspris, eftersom försäljningen av en licens är ett rent kommersiellt beslut som inte kan ändra storleken på den förmån som mottas enligt systemet. Subventionsbeloppet har fördelats över den sammanlagda exporten under undersökningsperioden. Företaget erhöll en subvention motsvarande 1,7 %. Vid beräkningen av förmånen drogs de avgifter som är nödvändiga för erhållande av subventionen av.

4. Förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror

a) Rättslig grund

(41) Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror kungjordes den 1 april 1992. Under undersökningsperioden reglerades systemet av tullkungörelserna nr 28/1997, 29/1997 och 49/2000. Närmare uppgifter om systemen finns i kapitel 6 i dokumentet om export- och importpolitiken för 1997-2002 och i den berörda handboken för export- och importförfaranden.

b) Stödberättigade företag och verksamheter

(42) Systemet med förmånstullar i exportfrämjande syfte vid import av kapitalvaror står öppet för exporterande tillverkare (dvs. alla tillverkare i Indien som exporterar) och för exporterande handlare. Sedan den 1 april 1997 kan även tillverkare som är knutna till exporterande handlare utnyttja systemet.

c) Slutsats

(43) Det fastställdes att den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren av den berörda produkten inte använde sig av detta system. Detta system beaktades därför inte ytterligare i samband med denna undersökning.

5. Systemet med befrielse från inkomstskatt

a) Rättslig grund

(44) Systemet med befrielse från inkomstskatt grundar sig på lagen om inkomstskatt från 1961. I denna lag, som årligen ändras genom skattelagen (Finance Act), fastställs grunden för skatteuppbörd samt olika befrielser och avdrag som kan yrkas. Bland de befrielser som kan yrkas av företag är de som omfattas av avsnitten 10A, 10B och 80HHC i lagen, vilka avser befrielse från inkomstskatt på vinster från exportförsäljning.

b) Stödberättigade företag och verksamheter

(45) Skattebefrielse enligt avsnitt 10A kan begäras av företag i frihandelszoner. Skattebefrielse enligt avsnitt 10B kan begäras av exportorienterade företag. Skattebefrielse enligt avsnitt 80HHC kan begäras av alla varuexporterande företag.

c) Praktiskt genomförande

(46) För att kunna komma i fråga för dessa skatteavdrag och skattebefrielser måste ett företag i sin inkomstdeklaration till skattemyndigheterna för beskattningsåret begära att få göra det relevanta avdraget. Beskattningsåret löper mellan den 1 april och den 31 mars. Inkomstdeklarationen måste inges till skattemyndigheterna före den 30 november samma år. Myndigheternas slutliga bedömning kan ta upp till tre år efter det att deklarationen lämnats in. Ett företag kan endast begära att få utnyttja en av de avdragsmöjligheter som medges enligt de tre ovan nämnda avsnitten i lagen.

(47) Enligt avsnitten 10A, 10B och 80HHC kan företag begära skattebefrielse för den beskattningsbara vinst som uppkommit genom exportförsäljning.

d) Slutsats om systemet med befrielse från inkomstskatt

(48) I punkt e i förteckningen över exempel på exportsubventioner (bilaga I till grundförordningen) hänvisas till "befrielse helt eller delvis från... direkta skatter... vilka... beviljas på grund av deras export" som ett exempel på en exportsubvention. Systemet med befrielse från inkomstskatt innefattar ett finansiellt bidrag till företaget från de indiska myndigheterna, eftersom statliga intäkter i form av direkta skatter, som annars skulle ha betalats om företaget inte begärt befrielse från inkomstskatt, efterskänks. Detta finansiella bidrag innebär en förmån för mottagaren genom att dennes inkomstskatt minskar.

(49) Subventionen är rättsligt knuten till exportresultat i enlighet med artikel 3.4 a i grundförordningen, eftersom endast vinst från exportförsäljning är befriad från skatt, och subventionen därför betraktas som selektiv.

e) Beräkning av subventionens storlek

(50) Begäran om förmån i enlighet med avsnitten 10A, 10B och 80HHC i lagen görs i samband med att inkomstdeklarationen inges efter beskattningsårets utgång. Eftersom beskattningsåret i Indien löper från och med den 1 april till och med den 31 mars ansågs det lämpligt att beräkna förmånen enligt detta system på grundval av beskattningsåret 2000/2001 (dvs. från och med den 1 april 2000 till och med den 31 mars 2001), vilket omfattar nio månader av undersökningsperioden. Förmånen för exportören har därför beräknats på grundval av skillnaden mellan det skattebelopp som normalt skulle ha betalats med respektive utan skattebefrielse. Satsen för företagsskatt för detta beskattningsår uppgick till 39,55 %. Subventionsbeloppet har fördelats på den sammanlagda exporten under beskattningsåret 2000/2001.

(51) Under beskattningsåret 2000/2001 omfattades företaget i enlighet med avsnitt 80HHC av detta system och erhöll en förmån motsvarande 0,3 %.

6. Systemet med förhandslicenser och dokument för förhandsbefrielse (Advance Licence - Advance Release Orders)

a) Rättslig grund

(52) Systemet grundar sig på utrikeshandelslagen (Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992, No 22 of 1992) från 1992 som trädde i kraft den 7 augusti 1992. Systemet beskrivs närmare i punkterna 7.2-7.17 i dokumentet om export- och importpolitiken och i punkt 7.32 och punkt 7.54 i handboken för export- och importförfaranden.

b) Stödberättigade företag och verksamheter

(53) Förhandslicenser är tillgängliga för exportörer (exporterande tillverkare eller exporterande handlare) för att dessa tullfritt skall kunna importera insatsvaror för användning i exportproduktionen.

c) Praktiskt genomförande

(54) Den tillåtna importvolymen enligt detta system fastställs som en procentandel av exportvolymen för de färdiga produkterna. I licenserna beräknas den tillåtna importen antingen i termer av importmängd eller i termer av importvärde. I båda fallen bestäms satserna för att fastställa tillåtna tullfria inköp för de flesta av de produkter som omfattas av denna undersökning på grundval av standardnormerna för input/output. De insatsvaror som anges i licenserna är varor som används i tillverkningen av den berörda exporterade färdiga produkten.

(55) Den innehavare av en förhandslicens som avser att anskaffa insatsvarorna från inhemska källor i stället för att direktimportera dem har möjlighet att göra detta med hjälp av dokument för förhandsbefrielse. I sådana fall godkänns förhandslicenserna som dokument för förhandsbefrielse och gottskrivs leverantören vid leverans av de varor som anges i dessa. Godkännande av dokument för förhandsbefrielse berättigar leverantören till samma förmåner som om han hade exporterat, t.ex. tullrestitution i samband med export och återbetalning av slutlig punktskatt.

d) Slutsatser om systemet

(56) Systemet är klart knutet till exportresultat. Endast exporterande företag beviljas licenser som kan användas för att räkna av tullar, vilka skall betalas på import eller för andra inköp av insatsvaror på grund av förväntad export.

(57) I samband med undersökningen fastställdes det att dokument för förhandsbefrielse användes under undersökningsperioden för inköp av insatsvaror som inte förbrukades i samband med tillverkningen av sulfanilsyra (den berörda produkt för vilken de utfärdades). Dessa insatsvaror såldes i stället på den inhemska marknaden.

(58) Det fastställdes vidare att det inte fanns något system som bekräftade huruvida insatsvaror anskaffade med hjälp av dokument för förhandsbefrielse förbrukas i tillverkningen av den exporterade produkten, och i så fall i hur stor mängd, eller huruvida en alltför stor förmån i form av uteblivna importtullar erhållits i den mening som avses i punkt i i bilaga I eller bilagorna II och III till grundförordningen.

(59) På grundval av dessa slutsatser är komponenten dokument för förhandsbefrielse i detta system inte ett tillåtet system för avskrivning eller restitution i den mening som avses i grundförordningen. Exportören är framför allt inte alls skyldig att i tillverkningen faktiskt förbruka de insatsvaror som anskaffats med hjälp av dokument för förhandsbefrielse. Eftersom avskrivningen av importtullar inte är begränsad till den tull som skall betalas på varor vilka förbrukas i tillverkningen av den exporterade produkten, uppfylls inte villkoret att endast varor som faktiskt förbrukas i tillverkningen av den exporterade produkten kan komma i fråga för en sådan avskrivning.

(60) I detta fall använde det samarbetsvilliga företaget endast i mycket begränsad omfattning förhandslicenserna för att importera tullfria insatsvaror. Det omvandlade i stället licenserna till dokument för förhandsbefrielse och överlät dem på lokala leverantörer som därigenom erhöll kommersiella fördelar. De kommersiella fördelarna med dokumenten för förhandsbefrielse motsvarar det tullbelopp som leverantören genom dessa slipper betala inom ramen för tullrestitutionen i samband med överförd export.

(61) Systemet utgör en subvention, eftersom det finansiella bidraget från de indiska myndigheterna i form av efterskänkt tull på importerade varor innebär en förmån för den som innehar ett dokument för förhandsbefrielse, då denne kan importera varor tullfritt. Subventionen är rättsligt knuten till exportresultat och anses därför vara selektiv enligt artikel 3.4 a i grundförordningen.

e) Beräkning av subventionens storlek

(62) Subventionens storlek beräknades på grundval av de importtullar som tillämpades under undersökningsperioden på de insatsvaror som anskaffades med hjälp av dokument för förhandsbefrielse. Detta belopp fördelades därefter över den sammanlagda exporten under undersökningsperioden. Företagets subvention motsvarade 3,2 %.

7. Delstatsregeringens i Maharashtra stimulanssystem (Package Scheme of Incentives of the Government of Maharashtra)

a) Rättslig grund

(63) I syfte att uppmuntra spridningen av industrier till mindre utvecklade områden i delstaten har regeringen i Maharashtra sedan 1964 beviljat nya och expanderande anläggningar inrättade i delstatens utvecklingsregioner stimulansåtgärder enligt ett system som är allmänt känt som "the Package Scheme of Incentives". Systemet har sedan det infördes ändrats flera gånger och 1993 års system var i bruk från och med den 1 oktober 1993 till och med den 31 mars 2001, medan det senaste systemet (2001 års system) infördes den 31 mars 2001 och kommer att vara i bruk fram till och med den 31 mars 2006. Den viktigaste komponenten i de på varandra följande stimulansåtgärdssystemen (fram till och med den 31 mars 2001) har varit att bevilja förmåner när det gäller omsättningsskatt till industrier i delstatens utvecklingsregioner och eftersatta regioner.

b) Stödberättigade företag och verksamheter

(64) För att kunna komma i fråga för stöd måste företagen investera i mindre utvecklade områden, antingen genom att inrätta nya industrianläggningar eller genom att göra storskaliga kapitalinvesteringar för att expandera eller diversifiera en befintlig industrianläggning. Dessa områden delas in i olika kategorier beroende på deras ekonomiska utveckling (t.ex. föga utvecklat område, mindre utvecklat område och minst utvecklat område). Huvudkriteriet för fastställande av stimulansåtgärdernas omfattning är det område inom vilket företaget är placerat eller kommer att placeras samt storleken på investeringen.

c) Bedömning av huruvida systemet är tillåtet

(65) De indiska myndigheterna hävdade att detta system utgör en inte utjämningsbar subvention, eftersom det uppfyller kriterierna i artikel 4.3 i grundförordningen och därför utgör en tillåten regional subvention som beviljas i delstaten Maharashtra.

(66) Enligt denna artikel måste subventioner som beviljas missgynnade regioner inom ursprungs- eller exportlandets territorier uppfylla vissa kriterier för att inte bli föremål för utjämningsåtgärder. De skall i. ges inom ramen för ett allmänt regionalt utvecklingsprogram; ii. de regioner som berörs skall utgöra tydligt avgränsade, sammanhängande geografiska områden med definierbar ekonomisk och administrativ identitet, och iii. de skall betraktas som missgynnade enligt neutrala och objektiva kriterier som är klart angivna i lag, annan författning eller andra offentliga handlingar. Dessa kriterier skall innefatta ett mått på ekonomisk utveckling vilket skall vara grundat på åtminstone en av följande faktorer: inkomst per capita, hushållens inkomst per capita eller BNP per capita (av vilka ingen får överstiga 85 % av medelvärdet för det berörda territoriet eller landet), eller arbetslöshetsnivån, baserad på en treårsperiod (som skall motsvara minst 110 % av genomsnittet för det berörda landet).

(67) Det bör påpekas att de indiska myndigheterna inte lämnade några meningsfulla upplysningar beträffande de neutrala och objektiva kriterier som använts för fastställandet av missgynnade områden inom den berörda delstaten. Eftersom sådana upplysningar saknades var kommissionen tvungen att använda tillgängliga uppgifter och dra slutsatsen att de indiska myndigheternas påstående om att detta regionala system var tillåtet inte var tillräckligt underbyggt. Den preliminära slutsatsen var därför att detta system inte uppfyller kriterierna i artikel 4.3 i grundförordningen.

d) Slutsatser om systemet

(68) Systemet är endast öppet för företag som har investerat inom vissa avgränsade geografiska områden under delstaten Maharashtras överhöghet. Det är inte öppet för företag belägna utanför dessa områden. Förmånsnivån är olika beroende på vilket område det gäller. Systemet är därför selektivt enligt artikel 3.2 a och 3.3 i grundförordningen.

(69) Varor omfattas vanligtvis av central omsättningsskatt (för försäljning mellan stater) eller delstatlig omsättningsskatt (försäljning inom staten) som har olika nivåer beroende på i vilken stat eller mellan vilka stater transaktionerna görs. Det tas inte ut någon omsättningsskatt på import eller export av varor, medan inhemsk försäljning omfattas av omsättningsskatt till tillämpliga skattesatser.

(70) Enligt systemet omfattas utsedda anläggningar antingen av befrielse från eller uppskov med betalningen av delstatlig omsättningsskatt på inhemska transaktioner. Uppskov med betalningen är möjlig upp till en angiven ekonomisk gräns eller för en angiven period, beroende på vilket kriterium som först uppfylls. Enligt systemet med befrielse behöver anläggningen inte ta ut och betala någon omsättningsskatt, medan omsättningsskatten enligt uppskovssystemet tas ut och förfaller till betalning efter en period av tolv år från och med dagen för uttaget och inte på regelbundna månatliga förfallodagar.

(71) Alla tre anläggningar hos det undersökta företaget var belägna i utvecklingsregioner enligt delstatsregeringens i Maharashtra stimulanssystem från 1993. Enligt systemet var företaget befriat från omsättningsskatt för sina inhemska inköp och hade tillåtelse att uppskjuta betalningen av den delstatliga omsättningsskatt som togs ut på dess inhemska försäljning under en tolvårsperiod från och med året för uttaget.

e) Beräkning av subventionens storlek

(72) Den exporterande tillverkarens förmån enligt stimulansåtgärden för befrielse från omsättningsskatt beräknades på grundval av den omsättningsskatt som normalt skulle ha betalats under undersökningsperioden, men som delstatsregeringen i Maharashtra efterskänkt. Förmånsbeloppet fördelades över den sammanlagda försäljningen under undersökningsperioden.

(73) Det belopp av delstatlig omsättningsskatt för vilket uppskov beviljades enligt stimulansåtgärden i fråga anses motsvara ett räntefritt lån till samma belopp som delstatsregeringen i Maharashtra beviljat. Den exporterande tillverkarens förmån har därför beräknats på grundval av den ränta som skulle ha betalats på ett jämförbart kommersiellt lån under undersökningsperioden. Förmånsbeloppet fördelades över den sammanlagda inhemska försäljningen under undersökningsperioden.

(74) På grundval av ovanstående är storleken på den subvention som företaget fått enligt detta system 2,6 %.

8. De utjämningsbara subventionernas storlek

(75) Storleken på de utjämningsbara subventionerna enligt grundförordningen, uttryckt i värde, är för den undersökta exporterande tillverkaren 9,2 %.

(76) Graden av samarbetsvilja föreföll att vara hög när det gällde Indien (över 80 %). Mot bakgrund av den höga graden av samarbetsvilja beslutades det att den övriga subventionsmarginalen skulle fastställas till nivån för den subventionsmarginal som konstaterats för den samarbetsvilliga exporterande tillverkaren, dvs. 9,2 %.

>Plats för tabell>

D. GEMENSKAPSINDUSTRIN

(77) Sulfanilsyra tillverkas i gemenskapen av två företag: den klagande, Sorochimie Chimie Fine (nedan kallad Sorochimie), och Quimigal S.A. (nedan kallad Quimigal). Det bör påpekas att Sorochimie tillverkade sulfanilsyra under hela skadeundersökningsperioden. Quimigal började emellertid att tillverka och sälja sulfanilsyra först 1999. Det fanns flera andra gemenskapstillverkare av sulfanilsyra på marknaden vid skadeundersökningsperiodens början. Alla dessa övriga tillverkare upphörde emellertid med tillverkningen under perioden antingen för att koncentrera sig på sin övriga verksamhet eller för att i stället skaffa sulfanilsyra från externa källor. De beaktades därför inte i samband med fastställandet av "gemenskapstillverkningen". Det bör beaktas att både Sorochimie och Quimigal kunde öka sin tillverkning och försäljning genom denna betydelsefulla utveckling på gemenskapsmarknaden.

(78) Även om Quimigal inte deltar i klagomålet har företaget uttryckt sitt stöd för förfarandet och till fullo samarbetat i undersökningen. Det anses därför att Quimigal och Sorochimie uppfyller kraven i artikel 10.8 i grundförordningen, eftersom de stod för 100 % av tillverkningen av sulfanilsyra i gemenskapen vid den tidpunkt då förfarandet inleddes. De anses därför preliminärt utgöra "gemenskapsindustrin" i den mening som avses i artikel 9.1 i samma förordning och kommer i fortsättningen att betecknas som detta.

E. SKADA

1. Förbrukning i gemenskapen

(79) Den synbara förbrukningen av sulfanilsyra i gemenskapen fastställdes på grundval av följande:

- Importen av den berörda produkten till gemenskapen enligt skäl 82.

- Gemenskapsindustrins totala kontrollerade försäljning på gemenskapsmarknaden.

- De kontrollerade svaren från tidigare gemenskapstillverkare av den berörda produkten som medverkade i undersökningen.

- Bevisningen i klagomålet när det gäller andra tidigare tillverkare som inte var samarbetsvilliga i undersökningen.

(80) Förbrukningen av sulfanilsyra i gemenskapen under undersökningsperioden var cirka 11000 ton. Denna siffra är cirka 13 % högre än vid skadeundersökningsperiodens början. Efter två år av relativ stabilitet 1997 och 1998 skedde en lätt nedgång av förbrukningen 1999, innan det blev en klar uppgång 2000 och under undersökningsperioden.

2. Importen till gemenskapen från Indien

2.1 Importuppgifter

(81) Det KN-nummer enligt vilket den berörda produkten för närvarande klassificeras, täcker en rad andra produkter. Kommissionen använde därför de bästa fakta som stod till förfogande och fastställde siffrorna för importvolymen av och importpriserna på sulfanilsyra på de grunder som anges nedan. Uppgifter för importen från Indien fastställdes på grundval av den samarbetsvilliga exporterande tillverkarens svar på kommissionens frågeformulär. Uppgifter om importvolymen från Kina och Förenta staterna hämtades från klagomålet mot bakgrund av den låga samarbetsnivån hos tillverkarna i Kina och det faktum att den enda exporterande tillverkaren i Förenta staterna lämnade en förtrolig uppskattning av sin export till gemenskapen under skadeundersökningsperioden. Priserna för denna import hämtades huvudsakligen från uppgifter i Eurostat och svaret från den samarbetsvilliga kinesiska tillverkaren på kommissionens frågeformulär beaktades också när det gäller undersökningsperioden. Uppgifter beträffande importvolymen och priserna på importen från Ungern och Japan erhölls genom att uppgifterna från Eurostat jämfördes med användarnas svar på kommissionens frågeformulär. Vid undersökningen fastställdes också att en betydande del av importen från Indien var produkter som tillverkats av den enda samarbetsvilliga exporterande tillverkaren. Det var därför nödvändigt att lägga fram uppgifter rörande denna import i indexerade siffror i syfte att skydda dessa uppgifters konfidentiella natur. Med undantag av de länder som anges ovan fastställdes vid undersökningen att det inte förekom någon import från andra tredjeländer under skadeundersökningsperioden.

3. Importvolym och priserna på den berörda importen

(82) Volymen av den berörda importen fördubblades nästan under skadeundersökningsperioden och uppgick till mer än 1700 ton under undersökningsperioden. Importens marknadsandel ökade med omkring 50 % under samma period och motsvarade cirka 15 % av förbrukningen i gemenskapen under undersökningsperioden.

(83) Genomsnittspriset för den berörda importen ökade med 7 % under skadeundersökningsperioden. Det nådde sin lägsta nivå 1999.

>Plats för tabell>

3.1 Prisunderskridande

(84) I syfte att undersöka prisunderskridande jämfördes gemenskapsindustrins vägda genomsnittliga försäljningspriser för varje kvalitetsklass till icke-närstående kunder på gemenskapsmarknaden med de motsvarande vägda genomsnittliga exportpriserna för den berörda importen. Jämförelsen gjordes sedan avdrag och rabatter räknats av. Gemenskapsindustrins priser justerades till nivån fritt fabrik. Priserna på den berörda importen fastställdes till cif-nivån med lämplig justering för tullar och kostnader efter import.

(85) Mot bakgrund av den höga graden av samarbetsvilja från den exporterande indiska tillverkarens sida fastställdes nivån på prisunderskridandet för Indien som helhet på grundval av uppgifterna från detta företag. Prisunderskridandenivån för importen med ursprung i Indien är därför 13 %. Det bör noteras att den berörda importen hade en prisnedsättande och prishämmande effekt på gemenskapsindustrins priser, vilket ledde till att gemenskapsindustrin noterade förluster under hela skadeundersökningsperioden.

4. Gemenskapsindustrins situation

4.1 Inledande anmärkningar

(86) För att affärsuppgifterna skall kunna behandlas konfidentiellt har det varit nödvändigt att lägga fram uppgifterna beträffande de två företag som utgör gemenskapsindustrin i indexerade siffror. Eftersom det andra företag som utgjorde gemenskapsindustrin inledde sin tillverkning först 1999, dvs. när halva skadeundersökningsperioden hade gått, beslutades dessutom att uppgifterna om detta företag skulle läggas fram åtskilda från uppgifterna om Sorochimie för att möjliggöra en meningsfullare analys av tendenserna. Av den anledningen läggs två indexeringar fram (båda börjar vid 100) för varje indikator med 1997 som basår för Sorochimie och 1999 som basår för Quimigal (utom när det gäller investeringarna för vilka uppgifter började lämnas tidigare).

(87) I enlighet med artikel 8.5 i grundförordningen omfattade undersökningen av den subventionerade importens inverkan på gemenskapsindustrin en utvärdering av alla ekonomiska faktorer och förhållanden som påverkar industrins situation.

4.2 Produktion, produktionskapacitet och kapacitetsutnyttjande

(88) Gemenskapsindustrins produktion under undersökningsperioden var mer än dubbelt så stor som den som registrerades i början av skadeundersökningsperioden. Detta återspeglade en ökning av Sorochimies produktion på 51 % under skadeundersökningsperioden och Quimigals inträde på marknaden 1999. Gemenskapsindustrins produktionskapacitet ökade också under skadeundersökningsperioden men i mindre grad än dess faktiska produktion. Kombinationen av dessa båda faktorer ledde till en generell ökning av gemenskapsindustrins kapacitetsutnyttjande under perioden. Quimigals kapacitetsutnyttjande ökade kraftigt i samband med att företaget lämnade sin igångsättningsfas. Båda företagen nådde en tillfredsställande grad av kapacitetsutnyttjande under undersökningsperioden.

>Plats för tabell>

4.3 Lager

(89) Sorochimies utgående lager var större i absoluta tal vid slutet av undersökningsperioden än 1997. Uttryckt i procent av produktionen minskade det emellertid under perioden (från 15 % till 11 %). Quimigals lagernivå minskade efter det att företaget inträtt på marknaden, så att dess lager utgjorde cirka 5 % av produktionen under undersökningsperioden. Gemenskapsindustrins utgående lager anses inte onormala för denna typ av industri.

>Plats för tabell>

4.4 Försäljningsvolym, marknadsandel och tillväxt

(90) Gemenskapsindustrins försäljning under undersökningsperioden var mer än 75 % större än den som registrerades 1997. Det bör beaktas att denna ökning delvis berodde på Quimigals inträde på marknaden 1999. Sorochimie ökade själv sin försäljning på gemenskapsmarknaden med nästan 40 % under skadeundersökningsperioden.

(91) Gemenskapsindustrin ökade sin andel av gemenskapsmarknaden med nästan 50 % under skadeundersökningsperioden. Den största marknadsandelen registrerades år 2000. Viss marknadsandel förlorades dock till den subventionerade importen under undersökningsperioden, eftersom denna imports volym ökade snabbare än marknaden i stort. Huvudanledningen till gemenskapsindustrins ökade marknadsandel var att Quimigals produktion kom i gång. Sorochimie kunde emellertid också öka sin marknadsandel under skadeundersökningsperioden, eftersom flera andra tillverkare i gemenskapen drog sig tillbaka från marknaden. Båda företagen noterade därför att deras tillväxt ökade snabbare än förbrukningen. Detta skedde emellertid genom att kapacitetsutnyttjandet höjdes till höga nivåer och genom att man började sälja salt eftersom den subventionerade importen hindrade dem att till fullo dra fördelar av omstruktureringen av gemenskapens produktion av sulfanilsyra och att genomföra sin planerade utökning av kapaciteten (skäl 96).

>Plats för tabell>

4.5 Försäljningspriser och kostnader

(92) Sorochimies genomsnittliga försäljningspris minskade med 9 % under skadeundersökningsperioden. Det skedde en markant nedgång mellan 1997 och 1998, innan priserna började stiga igen, om än mycket långsamt. Utvecklingen mellan 1997 och 1998 återspeglar både en lätt minskning av priset på anilin (den viktigaste råvaran vad gäller priset) och den prispress som gemenskapsmarknaden var utsatt för av den subventionerade importen, vilken ökade i volym med över 50 % under denna tid. Sorochimies genomsnittliga försäljningspris ökade marginellt från och med 1999, då företaget kunde dra nytta av både en ökad förbrukning i gemenskapen och vissa tillverkares utträde från marknaden. Denna ökning skedde dock långsammare än ökningen av priset på anilin, som är den viktigaste råvaran kostnadsmässigt vid tillverkningen av sulfanilsyra. Den prisunderskridandenivå som fastställts för den berörda importen under undersökningsperioden visar därigenom vilken prisnedsättande effekt denna import hade på Sorochimies egna priser, eftersom detta företag var oförmöget att ta ut hela prisökningen på sin viktigaste råvara. Quimigals genomsnittliga försäljningspris ökade snabbare än Sorochimies, men det bör beaktas att företaget var tvunget att börja med ett relativt lågt försäljningspris 1999 och en relativt liten försäljningsvolym, då det försökte etablera sig på marknaden. Trots dess stigande försäljningspris var det inte i stånd att täcka alla produktionskostnader och fortsatte att gå med förlust under undersökningsperioden.

>Plats för tabell>

4.6 Lönsamhet

(93) Gemenskapsindustrin gick med förlust under hela skadeundersökningsperioden, och de största förlusterna registrerades år 2000. Det bör erinras om att den berörda importens omfattning på gemenskapsmarknaden ända sedan början av skadeundersökningsperioden var betydande volymmässigt och att den skedde till låga priser, vilket framgår av dess marknadsandel som var cirka 10 % år 1997 och importpriserna som var cirka 13 % lägre än gemenskapsindustrins priser under undersökningsperioden. Sorochimies förluster på nettoförsäljningen till icke-närstående kunder i gemenskapen under undersökningsperioden, uttryckta i procent av samma försäljning, var ensiffriga, medan Quimigals förluster var tvåsiffriga. Quimigals nettoavkastning på försäljningen inkluderar en ny beräkning av företagets avskrivning enligt den linjära metoden under en period av tio år för att inte beakta exceptionella kostnader i form av överavskrivningar under igångsättningsskedet. Eftersom kapacitetsutnyttjandet var tämligen stort under undersökningsperioden, är verkningarna på enhetskostnaderna av låga produktionsmängder under igångsättningsskedet dessutom inte inkluderade i de uppgifter som undersökts.

(94) Det är uppenbart att gemenskapsindustrins lönsamhet är beroende av om den kan ta ut högre försäljningspriser för sin tillverkning och därmed avsluta sin långa förlustperiod.

4.7 Investeringar och förmåga att anskaffa kapital

(95) Av tabellen nedan framgår att gemenskapsindustrin fortsatte att investera i sin sulfanilsyreverksamhet under hela skadeundersökningsperioden. När det gäller Sorochimie rörde dessa investeringar i första hand underhåll av befintliga kapitaltillgångar. Det bör noteras att Quimigal gjorde betydande investeringar innan företaget inledde sin verksamhet 1999. Företaget beslutade att gå in på marknaden för sulfanilsyra flera år tidigare, när priserna på gemenskapsmarknaden var högre.

(96) Sorochimies förmåga att anskaffa kapital påverkades av den subventionerade importen, eftersom investeringsplanerna i syfte att öka kapaciteten sköts upp då nödvändiga utgifter inte kunde motiveras, eftersom intäkterna från sulfanilsyreverksamheten var otillräckliga. Quimigal måste också uppskjuta sina expansionsplaner på grund av den rådande marknadssituationen.

>Plats för tabell>

4.8 Avkastning på investeringar och kassaflöde

(97) Eftersom gemenskapsindustrin gjorde förluster under hela skadeundersökningsperioden förblev avkastningen på investeringar, dvs. resultaten efter skatt uttryckta i procent av det genomsnittliga nettobokvärdet vid årets början och slut av de tillgångar som användes i tillverkningen av sulfanilsyra, också negativ.

(98) Sorochimie hade ett positivt kassaflöde under hela skadeundersökningsperioden, dock endast ett marginellt sådant under 1998, 1999 och 2000. Quimigal hade ett positivt kassaflöde det år som det inledde sin försäljning (1999), men därefter blev kassaflödet negativt år 2000 och under undersökningsperioden.

4.9 Sysselsättning, produktivitet och löner

(99) I tabellen nedan anges utvecklingen när det gäller antalet anställda inom sulfanilsyreverksamheten hos de båda företag som utgör gemenskapsindustrin och den genomsnittliga totala arbetskostnaden per anställd. Produktivitetssiffran är beräknad på grundval av producerade ton per anställd.

(100) För gemenskapsindustrin som helhet var antalet anställda detsamma under undersökningsperioden som i början av skadeundersökningsperioden. Det bör dock noteras att de båda företagens utveckling skilde sig åt genom att Sorochimie minskade antalet anställda i en omfattning som råkade motsvara den ökning av antalet anställda som Quimigal noterade när det kom in på marknaden.

(101) Gemenskapsindustrin förbättrade avsevärt sin produktivitet under skadeundersökningsperioden. Detta inträffade genom att Quimigal uppnådde sin planerade produktionsnivå under undersökningsperioden och genom allmänna insatser för att förbättra konkurrenskraften.

>Plats för tabell>

4.10 Subventionens storlek

(102) Med tanke på den subventionerade importens volym och priserna på importen kan verkningarna av den faktiska subventionsmarginalen (som är betydande) inte anses vara försumbara.

4.11 Slutsats om skada

(103) Under skadeundersökningsperioden ökade importvolymen från Indien med mer än 90 %. Dess marknadsandel ökade med 50 %, så att den uppnådde en nivå på mer än 15 % under undersökningsperioden. Importens marknadsandel ökade snabbt mellan 1997 och 1998. Det var också vid denna tidpunkt som Sorochimie drabbades av den största sänkningen av sina genomsnittliga försäljningspriser, då företaget måste konkurrera kraftigt med den subventionerade importen för att försöka behålla sin ställning på marknaden.

(104) Även om Sorochimie senare lyckades höja sina försäljningspriser och även öka sin försäljningsvolym när andra aktörer tvingades bort från marknaden, fortsatte företaget att göra förluster på grund av de låga prisnivåer som rådde på marknaden. Detta skedde trots ansträngningar för att förbättra effektiviteten, vilket framgår av dess ökade produktivitet.

(105) Quimigal var aldrig i stånd att täcka sina kostnader, trots att omfattningen av dess förluster blev något mindre tack vare en höjning, om än otillräcklig, av dess försäljningspris.

(106) Det är därför uppenbart att volymen av och priserna på den subventionerade importen hindrade gemenskapsindustrin att generera en rimlig avkastning på sin sulfanilsyreverksamhet. Detta framgår av det faktum att den vållades förluster under hela skadeundersökningsperioden. Som en direkt följd av denna situation var den förhindrad att genomföra sina expansionsplaner.

(107) På grundval av ovanstående är den preliminära slutsatsen att gemenskapsindustrin i den mening som avses i artikel 8 i grundförordningen led väsentlig skada som kännetecknades av prisnedgång och oförmåga att höja priserna, en lång period av förluster, otillräcklig avkastning på investeringen och fördröjning av expansionsplanerna.

F. ORSAKSSAMBAND

1. Inledning

(108) Kommissionen undersökte i enlighet med artikel 8.7 i grundförordningen huruvida den subventionerade importen med ursprung i Indien hade vållat gemenskapsindustrin skada som kan betecknas som väsentlig. Andra kända faktorer än den subventionerade importen som samtidigt skulle ha kunnat vålla gemenskapsindustrin skada undersöktes också, för att säkerställa att skada vållad av dessa andra faktorer inte tillskrevs den subventionerade importen.

2. Verkningar av den subventionerade importen

(109) Den subventionerade importen ökade volymmässigt med mer än 90 % under skadeundersökningsperioden. Den ökade särskilt snabbt mellan 1997 och 1998 då priserna på denna import minskade med 8 %. Denna ökning ledde till att Sorochimies försäljningspris minskade snabbt, då företaget försökte upprätthålla sin marknadsandel. De låga priserna på den subventionerade importen och denna imports ökade andel av gemenskapsmarknaden hade en återhållande effekt på gemenskapsindustrins priser, på så sätt att denna industri inte till fullo kunde återspegla ökningen av den egna produktionskostnaden i sitt försäljningspris. Slutligen kunde gemenskapsindustrin inte öka sin produktionskapacitet så som den borde ha kunnat göra med tanke på att andra gemenskapstillverkare dragit sig tillbaka från marknaden och den ökade efterfrågan som observerades under skadeundersökningsperioden som helhet.

3. Verkningar av andra faktorer

3.1 Dumpad import med ursprung i Kina

(110) I den parallella antidumpningsundersökningen konstaterades preliminärt att dumpad import med ursprung i Kina vållade gemenskapsindustrin väsentlig skada.

(111) Dumpad import med ursprung i Kina anses därför preliminärt ha bidragit till den skada som gemenskapsindustrin led.

3.2 Import med ursprung i andra tredjeländer än Indien och Kina

(112) Med undantag av 1999 då förbrukningen i gemenskapen sjönk till sin lägsta nivå under skadeundersökningsperioden låg importvolymen med ursprung i andra tredjeländer kvar på en relativt stabil nivå, dvs. cirka 2000 ton. Dess marknadsandel sjönk därför totalt sett från cirka 21 % år 1997 till 18 % under undersökningsperioden. Enligt tillgängliga uppgifter var det endast importen från Förenta staterna och Ungern som låg på nivåer över 1 % av gemenskapsförbrukningen under undersökningsperioden. Det bör noteras att den enda tillverkaren av sulfanilsyra i Japan upphörde med tillverkningen av produkten under skadeundersökningsperioden. Importen från detta land under undersökningsperioden var inte betydande (mindre än 100 ton). Importen från Japan har därför inte beaktats ytterligare i samband med denna undersökning.

(113) Importen från Förenta staterna ökade väsentligt och fick en marknadsandel av cirka 10 % under undersökningsperioden. Detta berodde på en tidigare omflyttning av en del av produktionsverksamheten i gemenskapen. Importpriserna från Förenta staterna var betydligt högre än gemenskapsindustrins priser.

(114) Importen från Ungern minskade med nästan hälften under skadeundersökningsperioden. Det genomsnittliga försäljningspriset när det gäller denna import var väsentligt högre än priserna på den subventionerade importen och i stort sett detsamma som gemenskapsindustrins försäljningspris.

(115) På grundval av ovanstående är den preliminära slutsatsen att importen med ursprung i andra tredjeländer, särskilt Förenta staterna och Ungern, inte bidrog till den väsentliga skada som gemenskapsindustrin led.

3.3 Förändringar i konsumtionsmönster

(116) Den synbara förbrukningen av sulfanilsyra i gemenskapen ökade under skadeundersökningsperioden från cirka 10000 ton 1997 till cirka 11000 ton under undersökningsperioden. Gemenskapsindustrin lyckades öka sin marknadsandel under samma period, eftersom andra gemenskapstillverkare lämnade marknaden. Den utveckling som konstaterats när det gäller förbrukningen bidrog därför inte till den skada som gemenskapsindustrin led.

3.4 Gemenskapsindustrins exportresultat

(117) Sorochimies export uttryckt i procent av den sammanlagda försäljningen under undersökningsperioden var densamma som den andel som registrerades vid början av skadeundersökningsperioden, dvs. cirka en tredjedel. Det skedde en ökning 1998 och 1999, vilket berodde på vissa engångskontrakt. Quimigals exportnivå uttryckt med samma mått var högre under undersökningsperioden och var cirka hälften av den sammanlagda försäljningen. Gemenskapsindustrins exportpriser under undersökningsperioden var desamma som de försäljningspriser som togs ut på gemenskapsmarknaden. Den preliminära slutsatsen är därför att gemenskapsindustrins exportresultat inte bidrog till den skada som denna industri led.

3.5 Quimigals inträde på gemenskapsmarknaden

(118) Det erinras om att Quimigal, det andra företag som utgjorde gemenskapsindustrin, började tillverka och sälja sulfanilsyra 1999 till följd av ett tidigare beslut som fattats vid en tidpunkt då priserna på gemenskapsmarknaden för sulfanilsyra var högre. Det har påståtts att åtminstone en del av den skada som gemenskapsindustrin lidit bör tillskrivas Quimigal, inte den berörda importen, eftersom Quimigal hade relativt låga försäljningspriser och höga enhetskostnader under de första åren av sin verksamhet. Detta påstående måste avvisas, eftersom det var förekomsten av den dumpade importen till mycket låga priser som tvingade företaget att erbjuda sina produkter till ungefär samma priser i syfte att vinna marknadsandel inom rimlig tid. Quimigals priser kunde senare öka något.

(119) För att den skada som gemenskapsindustrin lidit inte oriktigt skulle tillskrivas den dumpade importen beaktades dessutom verkningarna av eventuella exceptionella igångsättningskostnader i samband med Quimigals verksamhet och avvisades som förklaring enligt vad som sägs i avsnitt 4.6 om lönsamhet.

(120) Mot bakgrund av ovanstående är den preliminära slutsatsen att Quimigals inträde på marknaden inte bidrog till den väsentliga skada som gemenskapsindustrin led.

4. Slutsats om orsakssamband

(121) Undersökningen visade att i och med att den betydande subventionerade importen från Indien började uppträda på gemenskapsmarknaden minskade gemenskapsindustrins genomsnittliga försäljningspriser betydligt. Gemenskapsindustrin tvingades sänka sina priser betydligt för att kunna upprätthålla sin marknadsandel och säkerställa ett tillfredsställande kapacitetsutnyttjande. Att den kunde öka sin marknadsandel kan tillskrivas det faktum att flera andra gemenskapstillverkare lämnade marknaden för sulfanilsyra. Trots att gemenskapsindustrin kunde höja sina priser från och med 1998, var dessa höjningar inte tillräckliga för att den åter skulle bli lönsam, eftersom den dumpade och subventionerade importen hade en återhållande effekt på prisnivån. Den subventionerade importen från Indien fortsatte att öka volymmässigt under samma period.

(122) Trots att importen från Kina bidrog till den väsentliga skada som gemenskapsindustrin led genom att denna import ökade på gemenskapsmarknaden och genom att de låga priserna hade en prisåterhållande effekt anses det preliminärt att importen från Indien beaktad separat vållade gemenskapsindustrin väsentlig skada. Under skadeundersökningsperioden ökade importen från Indien betydligt både volymmässigt och som marknadsandel. Det erinras också om att det genomsnittliga priset för denna import under undersökningsperioden var 13 % lägre än gemenskapsindustrins priser. Den preliminära slutsatsen är därför att importen från Indien vållade gemenskapsindustrin väsentlig skada, som kännetecknades av låga försäljningspriser, avsaknad av lönsamhet och negativ avkastning på investeringar.

(123) Förändringarna i konsumtionsmönster och gemenskapsindustrins exportresultat bidrog vidare inte till den skada som gemenskapsindustrin led.

G. GEMENSKAPENS INTRESSE

1. Allmänna anmärkningar

(124) Kommissionen undersökte huruvida det, trots slutsatsen om skadevållande subventionering, fanns några tvingande skäl som skulle kunna leda till slutsatsen att det inte låg i gemenskapens intresse att vidta åtgärder i detta särskilda fall. I detta syfte och i enlighet med artikel 31.1 i grundförordningen övervägdes på grundval av de inkomna uppgifterna vilka verkningar eventuella åtgärder skulle få för alla de parter som berörs av detta förfarande, liksom konsekvenserna av att åtgärder inte vidtas.

2. Undersökningen

(125) Kommissionen skickade frågeformulär till importörer, råvaruleverantörer, industriella användare av den berörda produkten och andra berörda parter som gav sig till känna inom den tidsfrist som angivits i tillkännagivandet om inledande.

(126) Totalt 27 frågeformulär skickades, men endast 9 besvarade formulär mottogs inom den fastställda tidsfristen. Såsom anges i skäl 9 föredrog flera företag att lämna synpunkter framför att fylla i frågeformulären. Dessa synpunkter beaktades när det var lämpligt.

(127) Besvarade frågeformulär mottogs inom den fastställda tidsfristen från följande sju användare av den berörda produkten:

- Bayer AG, Leverkusen, Tyskland

- Ciba Spezialitätenchemie Grenzach GmbH, Grenzach Wyhlen, Tyskland

- Manuel Vilaseca SA, Barcelona, Spanien

- SA Robama, Barcelona, Spanien

- Sika Limited, Welwyn Garden City, Förenade kungariket

- SIPO srl, Milano, Italien

- SKW Polymers GmbH, Trostberg, Tyskland

En handlare:

- Twinstar Chemicals Ltd., Harrow, Förenade kungariket

En råvaruleverantör till sulfanilsyreindustrin:

- Quimigal SA, Estarreja, Portugal.

3. Sannolika verkningar för gemenskapsindustrin av att åtgärder införs

(128) Det erinras om att gemenskapsindustrin utgörs av två företag med produktionsanläggningar i Frankrike och Portugal.

(129) Trots den väsentliga skada som gemenskapsindustrin led under undersökningsperioden, finns det ingen anledning att betvivla dess långsiktiga lönsamhet och konkurrenskraft om den får vara verksam på en marknad där det råder normala handelsvillkor och rättvis handel. Gemenskapsindustrin har planer på att öka sin produktionskapacitet i gemenskapen för att kunna möta växande efterfrågan på den inhemska marknaden. Det har emellertid varit nödvändigt att uppskjuta dessa planer på grund av den låga prisnivån i gemenskapen till följd av den subventionerade importen.

(130) Det bör noteras att anledningen till gemenskapsindustrins förlustsituation är dess svårighet att konkurrera med den subventionerade lågprisimport som under skadeundersökningsperioden ökade sin marknadsandel betydligt. Trycket från den subventionerade importen tvingade också flera tillverkare i gemenskapen att upphöra med tillverkningen av sulfanilsyra.

(131) Införandet av åtgärder anses komma att återställa rättvisa konkurrensförhållanden på marknaden. Gemenskapsindustrin bör då kunna öka sin försäljningsvolym och sina försäljningspriser, och därmed generera nödvändig avkastningsnivå för att berättiga fortsatta investeringar i sina produktionsanläggningar.

(132) Om åtgärder inte införs är det nästan säkert att gemenskapsindustrins förluster under skadeundersökningsperioden kommer att fortsätta. Den kommer inte att kunna investera i ny produktionskapacitet och konkurrera på ett effektivt sätt med importen från tredjeländer. Det bör noteras att Sorochimie ansökt om skydd mot sina fordringsägare på grund av svårigheter i samband med sin verksamhet, och dess nuvarande affärsverksamhet övervakas för närvarande av en förvaltare utsedd av den lokala handelsdomstolen. Det kan bli omöjligt för företaget att fortsätta sin verksamhet om åtgärder inte införs.

(133) I detta sammanhang kan det noteras att exporten från Indien har varit föremål för antidumpnings- och antisubventionsåtgärder i Förenta staterna sedan mars 1993. Med undantag av gemenskapsmarknaden anses marknaderna i tredjeland för denna export vara av begränsad omfattning.

(134) Den preliminära slutsatsen är därför att det är i gemenskapsindustrins intresse att utjämningsåtgärder införs.

4. Sannolika verkningar för handlarna av att åtgärder införs

(135) Kommissionen mottog ett svar från ett företag som importerade den berörda produkten tills för en kort tid sedan och som också bedrev handel med sulfanilsyra tillverkad av gemenskapsindustrin. Företaget konstaterade att införandet av åtgärder i gemenskapen skulle kunna leda till att några användare måste flytta sina produktionsanläggningar utanför gemenskapen eller lämna vissa marknader för slutprodukter. Företaget fruktade därför att det skulle förlora försäljning i gemenskapen. Enligt slutsatsen nedan beträffande användarna av den berörda produkten är en sådan utveckling osannolik, och den preliminära slutsatsen är därför att införandet av åtgärder inte skulle få några betydande verkningar för gemenskapshandlarna av sulfanilsyra.

5. Sannolika verkningar för råvaruleverantörerna till sulfanilsyreindustrin av att åtgärder införs

(136) Kommissionen mottog endast ett svar på frågeformuläret från en råvaruleverantör (anilin) till sulfanilsyreindustrin. Detta svar var från Quimigal, som också är en av de två tillverkarna av sulfanilsyra i gemenskapen. Under undersökningsperioden utgjorde detta företags försäljning av anilin till sulfanilsyretillverkarna en mycket liten procentandel av dess sammanlagda försäljning av anilin i gemenskapen. Trots detta framhöll företaget betydelsen av dess försäljning (både internt och externt) till sulfanilsyreindustrin.

(137) Mot bakgrund av att samarbetsviljan hos råvaruleverantörerna till sulfanilsyreindustrin var låg och mot bakgrund av situationen för den enda samarbetsvilliga leverantören var den preliminära slutsatsen att införandet av utjämningsåtgärder varken skulle ha några betydande positiva eller negativa konsekvenser för leverantörerna.

6. Sannolika verkningar för användarna av att åtgärder införs

(138) Sulfanilsyra har en rad olika användningsområden. Den används vid tillverkningen av optiska vitmedel, tillsatsmedel för betong, livsmedelsfärgämnen och färgämnen för särskilda ändamål. En analys av de uppgifter som lämnats av gemenskapsindustrin, de samarbetsvilliga exporterande tillverkarna och en tidigare tillverkare av sulfanilsyra i gemenskapen visade att sektorn för optiska vitmedel är den viktigaste användarsektorn med cirka 65 % av den beräknade förbrukningen i gemenskapen. Tillsatsmedel för betong stod för cirka 15 % av förbrukningen i gemenskapen och livsmedelsfärgämnen och färgämnen för särskilda ändamål stod för cirka 10 %. Det är inte känt för vilket ändamål återstoden av sulfanilsyran var avsedd för (inbegripet försäljningen till handlare).

(139) Kommissionen försökte kvantifiera de eventuella ekonomiska verkningarna av att åtgärder införs på de samarbetsvilliga användarnas verksamhet genom att både ta hänsyn till var dessa användare köpte sin sulfanilsyra och hur stor andel denna sulfanilsyra utgjorde av deras sammanlagda tillverkningskostnader under undersökningsperioden. I samband med denna beräkning utgick man från att priserna på importen från Indien skulle öka med det tullbelopp som föreslås i denna undersökning och i den parallella antidumpningsundersökningen, i likhet med priserna på importen från Kina.

(140) Eftersom flera användare har framfört samma åsikt och motsätter sig införandet av åtgärder mot bakgrund av att produktionskapaciteten i gemenskapen är otillräcklig för att möta inhemsk efterfrågan, har det beslutats att denna fråga som rör alla användarsektorer bör behandlas i avsnitt 7.

6.1 Optiska vitmedel

(141) Tre svar på frågeformuläret mottogs från gemenskapsföretag som tillverkar optiska vitmedel och skriftliga kommentarer mottogs från ett fjärde företag. Optiska vitmedel är vanliga fluorescerande ämnen som används av externa kunder huvudsakligen inom pappers- och tvättmedelsindustrin. Även om ett av de företag som besvarade frågeformuläret inte lämnade utförliga upplysningar om sin lönsamhet under skadeundersökningsperioden, anses den utveckling som observerats när det gäller de båda andra företagen vara viktig, eftersom dessa båda företag stod för hälften av den sulfanilsyra som under undersökningsperioden användes av alla tre som besvarade frågeformuläret.

(142) De samarbetsvilliga tillverkarna av optiska vitmedel använder antingen ren sulfanilsyra eller ren sulfanilsyra i saltlösning. Under undersökningsperioden kom omkring hälften av deras inköp från gemenskapsindustrin och hälften från andra källor, inbegripet de berörda länderna.

(143) Sulfanilsyra används endast i vissa typer av optiska vitmedel och i varierande mängder. När uppgifterna från de tre samarbetsvilliga användarna sammanställdes konstaterades det att sulfanilsyra stod för cirka 10 % av dessa användares tillverkningskostnader för de optiska vitmedel i vilka sulfanilsyra ingår som en komponent. Det fastställdes därför med hjälp av den metod som anges i skäl 139 att tillverkningskostnaderna för optiska vitmedel innehållande sulfanilsyra skulle öka genom åtgärderna med lite mer än 1 %, och att ökningen av deras sammanlagda kostnader (dvs. efter det att försäljnings- och administrationskostnader och allmänna kostnader beaktats) skulle vara något mindre än 1 %.

(144) Tillverkarna av optiska vitmedel hävdade att skillnaden mellan de typer som finns på marknaden är liten. Följden är att optiska vitmedel behandlas som en handelsvara och att konkurrensen mellan tillverkarna är stor. Detta föreföll att stödjas av de uppgifter om lönsamhet som lämnades av de två företag som besvarade frågeformuläret, och som visade att avkastningen på försäljningen av optiska vitmedel innehållande sulfanilsyra minskat väsentligt under skadeundersökningsperioden trots tillgången på sulfanilsyra till dumpade priser och trots att en mera allmän sänkning av de sammanlagda tillverkningskostnaderna observerades under samma period.

(145) Det hävdades att om åtgärder infördes skulle tillverkarna av optiska vitmedel i tredjeländer, där det inte införts några åtgärder, få en betydande prismässig fördel. En tillverkare hävdade att om den redan låga avkastningen på hans verksamhet när det gäller optiska vitmedel skulle minska ytterligare på grund av att åtgärder infördes, skulle han bli tvungen att överväga om han skulle stanna kvar på marknaden.

(146) Om åtgärder införs är det inte uppenbart att tillverkare av optiska vitmedel i länder utanför gemenskapen skulle få en annan konkurrensmässig fördel gentemot de konkurrenter som är etablerade i gemenskapen. Detta gäller särskilt med tanke på att marknaden för sulfanilsyra i ett av de största produktionsländerna av optiska vitmedel, Förenta staterna, redan är föremål för flera antidumpnings- och utjämningstullar på import av sulfanilsyra. Med hänsyn till att den eventuella ökningen av de sammanlagda kostnaderna för de i gemenskapen baserade tillverkarna av optiska vitmedel skulle bli något mindre än 1 % och att optiska vitmedel endast står för en liten del av kostnaden för papperstillverkning är det också lämpligt att notera att det inte har bevisats att den fortsatta tillverkningen av dessa produkter i gemenskapen skulle vara i fara. Med tanke på de betydande investeringar som dessa tillverkare har gjort i sina produktionsanläggningar i gemenskapen under senare år och med tanke på marknadens storlek och deras kundunderlag är det uppenbart att de även i fortsättningen kommer att behålla en betydande andel av gemenskapsmarknaden.

(147) Det anses därför preliminärt att införandet av åtgärder inte skulle få några betydande negativa verkningar för denna användargrupp.

6.2 Tillsatsmedel för betong

(148) Kommissionen mottog svar på sitt frågeformulär från två företag som tillverkar tillsatsmedel för betong och skriftliga synpunkter från ett tredje företag. Tillsatsmedel för betong eller kemiska tillsatsmedel används för att förbättra vissa egenskaper hos betong och därmed det sätt på vilket det reagerar på olika situationer.

(149) Uppgifterna från de samarbetsvilliga användarna visade att sulfanilsyra användes vid tillverkningen av alla typer av tillsatsmedel för betong. När uppgifterna från de två företagen sammanställdes och deras respektive produktutbud och omfattningen av deras produktion beaktades konstaterades det att sulfanilsyra utgjorde cirka 15 % av deras tillverkningskostnader. Det fastställdes därefter med hjälp av den metod som anges i skäl 139 att tillverkningskostnaderna för tillsatsmedel för betong skulle öka genom åtgärderna med lite mer än 2 %, och att ökningen av deras sammanlagda kostnader (dvs. efter det att försäljnings- och administrationskostnader och allmänna kostnader beaktats) skulle vara något mindre än denna siffra.

(150) Endast en av dem som besvarade frågeformuläret lämnade uppgifter beträffande lönsamheten hos de sålda produkter som innehöll sulfanilsyra. Kommissionen kunde därför inte göra en exakt bedömning av de ekonomiska verkningarna av åtgärderna på denna användargrupp. Inte desto mindre bör det noteras att omsättningen för produkter innehållande sulfanilsyra utgör en mycket liten andel (mindre än 5 %) av den totala omsättningen för de två företag som besvarade kommissionens frågeformulär. Även om det medges att införandet av åtgärder skulle ha en viss inverkan på företagens verksamhet när det gäller kemiska tillsatsmedel för betong, skulle deras verksamhet totalt sett inte vara i fara. Detta stöds av det faktum att inget av företagen framförde att det skulle vara oförmöget att absorbera ökningen av sina kostnader eller övervältra en sådan ökning på kunderna.

(151) Samma två samarbetsvilliga användare motsatte sig i hög grad införandet av åtgärder. Förutom argumentet i avsnitt 7 beträffande tillgängligheten av sulfanilsyra i gemenskapen påstod de att de skulle tappa konkurrenskraft på den internationella marknaden till tillverkare av kemiska tillsatsmedel för betong i tredjeländer där leveranser av sulfanilsyra från Indien och Kina är möjliga utan tullar.

(152) Detta påstående måste avvisas av flera skäl. Till att börja med lämnade inget av företagen någon bevisning till stöd för sitt påstående, t.ex. uppgifter om omfattningen av eventuella hot om konkurrens från tillverkare av tillsatsmedel för betong i andra tredjeländer. Dessutom ansågs det inte, med tanke på den förväntade ökning av dessa företags sammanlagda kostnader som anges i skäl 149, att åtgärder skulle få sådana negativa verkningar för deras konkurrenskraft.

(153) Den tredje tillverkaren var mera vacklande i sin ståndpunkt. Samtidigt som han underströk att företagets konkurrenskraft till viss del var beroende av det pris till vilket det kunde köpa sina råvaror, erkände han att det var viktigt att upprätthålla en konkurrenskraftig produktionsbas för sulfanilsyra i gemenskapen som garanterar tryggad försörjning av denna råvara.

(154) Mot bakgrund av ovanstående är den preliminära slutsatsen att införandet av åtgärder inte skulle ha några allvarliga negativa verkningar för verksamheten inom denna användarsektor.

6.3 Livsmedelsfärgämnen och färgämnen för särskilda ändamål

(155) Kommissionen mottog svar från tre tillverkare av färgämnen, av vilka en också hade svarat kommissionen i egenskap av tillverkare av optiska vitmedel. Skriftliga synpunkter mottogs också från en fjärde tillverkare. Dessa köpte relativt små mängder av sulfanilsyra under undersökningsperioden. Cirka hälften av inköpen rörde sulfanilsyra med ursprung i gemenskapen, medan återstoden kom från de berörda länderna. När uppgifterna från de tre företagen sammanställdes och deras respektive produktutbud och omfattningen av deras produktion beaktades konstaterades det att sulfanilsyra utgjorde mellan 5 och 10 % av deras tillverkningskostnader för färgämnen innehållande sulfanilsyra. Omsättningen när det gäller dessa produkter utgjorde i sin tur cirka en tredjedel av dessa företags totala omsättning.

(156) Det fastställdes följaktligen med hjälp av den metod som anges i skäl 139 att tillverkningskostnaderna för färgmedel och färgämnen innehållande sulfanilsyra skulle öka genom åtgärderna med lite mer än 1 %, och att ökningen av deras sammanlagda kostnader (dvs. efter det att försäljnings- och administrationskostnader och allmänna kostnader beaktats) skulle vara lite mindre än denna siffra. Eftersom inget av dessa företag emellertid lämnade några närmare uppgifter till kommissionen om lönsamheten för deras färgmedelsverksamhet, var det inte möjligt att exakt fastställa de eventuella verkningarna av dessa åtgärder för deras övergripande ekonomiska situation.

(157) En av dem som svarade lämnade emellertid skriftliga synpunkter och gjorde gällande att konkurrensen är stark inom färgmedelsindustrin och att han måste arbeta under förhållanden med små marginaler. Priskonkurrensen från färgämnesprodukter med ursprung i Indien och Kina uppgavs vara stark, vilket möjligen berodde på dumpning och subvention, och en eventuell höjning av priset på sulfanilsyra skulle kunna få allvarliga konsekvenser för den fortsatta färgmedelstillverkningen i gemenskapen. En eventuell förekomst av dumpning och subvention på marknaden i nästa led (ingen bevisning om detta har lämnats) bör dock inte hindra tillämpningen av handelspolitiska skyddsåtgärder i syfte att råda bot på de skadevållande verkningarna av den dumpade importen för de tillverkare av sulfanilsyra som utgör gemenskapsindustrin.

(158) På grund av avsaknaden av uppgifter om lönsamhet och den relativt ringa betydelse kostnaden för sulfanilsyra har för de sammanlagda tillverkningskostnaderna för alla typer av färgmedel är den preliminära slutsatsen att införandet av utjämningstullar inte skulle få några allvarliga negativa verkningar för denna användarsektor.

6.4 Slutsats

(159) Mot bakgrund av slutsatserna ovan beträffande de olika användarna av sulfanilsyra i denna undersökning är den preliminära slutsatsen att införandet av åtgärder i liten utsträckning skulle påverka dessa användares ekonomiska situation, men inte äventyra deras fortsatta verksamhet eller få dem att flytta sin produktion utanför gemenskapen.

7. Konkurrens och handelssnedvridande effekter

(160) Kommissionen undersökte de eventuella konkurrensmässiga och handelssnedvridande effekterna av om åtgärder infördes mot bakgrund av resultaten av undersökningen och de synpunkter som lämnades av berörda parter. Dessa synpunkter rörde främst det fortsatta behovet av import till gemenskapen av de berörda produkterna, eftersom gemenskapsindustrin inte är i stånd att uppfylla efterfrågan. En användare uttryckte också rädsla för att en minskad leverans från Indien och Kina skulle leda till att Sorochimie skulle kunna fastställa priserna på gemenskapsmarknaden tillsammans med sin amerikanska konkurrent.

(161) Syftet med åtgärder är inte att lägga hinder i vägen för importen till gemenskapen utan att se till att importen inte görs till skadevållande subventionerade priser. Importen från olika länder kommer även i fortsättningen att tillgodose en stor del av efterfrågan i gemenskapen. Det bör också noteras att gemenskapsindustrin har planer på att öka sin kapacitet om avkastningen på dess försäljning av sulfanilsyra når upp till en godtagbar nivå. Det är därför mycket sannolikt, förutsatt att de skadevållande verkningarna av den subventionerade importen avlägsnas genom införandet av åtgärder, att gemenskapsindustrin kommer att kunna genomföra dessa investeringsplaner. Det är viktigt att notera att tillverkningen av sulfanilsyra redan är koncentrerad till relativt få länder i världen. Enligt resultaten av denna undersökning är tillverkningen utanför gemenskapen nu begränsad till Indien, Kina, Förenta staterna och Ungern. Det är därför av intresse för alla användare i gemenskapen att gemenskapsindustrin tillåts verka under rättvisa konkurrensförhållanden, så att de lokala leveranserna av produkten fortsätter att vara möjliga.

(162) Det andra påståendet beträffande prissamarbete måste avvisas som en ren hypotes. Ingen bevisning lämnades till stöd för påståendet. Om åtgärder inte infördes skulle gemenskapsindustrin dessutom kunna tvingas upphöra med produktionen. Om detta skulle hända skulle antalet leverantörer på gemenskapsmarknaden minska ytterligare, och de återstående leverantörerna skulle kunna höja sina priser för att dra nytta av detta faktum.

(163) Mot bakgrund av ovanstående är den preliminära slutsatsen att införandet av provisoriska utjämningstullar skulle hjälpa till att skydda användarindustrins valmöjligheter och att upprätthålla konkurrensen på gemenskapsmarknaden.

8. Slutsats om gemenskapens intresse

(164) Mot bakgrund av ovanstående är den preliminära slutsatsen att det med avseende på gemenskapens intresse inte finns några tvingande skäl som talar mot införandet av utjämningstullar i detta fall.

H. PROVISORISKA UTJÄMNINGSÅTGÄRDER

1. Nivå för undanröjande av skada

(165) För att förhindra att ytterligare skada vållas genom den subventionerade importen bör utjämningsåtgärder införas i form av provisoriska tullar.

(166) Vid fastställandet av nivån på dessa tullar tog kommissionen hänsyn till den konstaterade subventionsmarginalen och den tull som är nödvändig för att undanröja den skada som gemenskapsindustrin vållats.

(167) För detta ändamål fastställde kommissionen ett icke-skadevållande pris baserat på gemenskapsindustrins tillverkningskostnader (utan hänsyn till eventuella exceptionella kostnader i samband med Sorochimies svårigheter när det gäller dess limverksamhet eller Quimigals igångsättningskostnader) jämte en vinstmarginal på 6 %. Denna vinstmarginal ansågs skälig och möjlig att uppnå för en industri av denna typ inom den kemiska sektorn. Det icke-skadevållande priset jämfördes med de priser på den dumpade och subventionerade importen som hade använts för att fastställa prisunderskridandet ovan. De skillnader som framkom av denna jämförelse uttrycktes sedan i procent av det totala importvärdet cif för att fastställa skademarginalen.

2. Provisoriska åtgärder

(168) Eftersom nivån för undanröjande av skada är högre än den konstaterade subventionsmarginalen bör de provisoriska åtgärderna baseras på nivån för den senare. Följande tullsats bör därför tillämpas:

Indien (alla företag): 9,2 %.

I. SLUTBESTÄMMELSE

(169) Enligt god förvaltningspraxis bör det fastställas en period inom vilken de berörda parter som givit sig till känna inom den tidsfrist som anges i tillkännagivandet om inledande kan lämna skriftliga synpunkter och begära att bli hörda. Vidare bör det anges att alla undersökningsresultat beträffande införande av tullar i denna förordning är preliminära och kan behöva ses över på nytt för fastställande av en eventuell slutgiltig tull.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. En provisorisk utjämningstull skall införas på import av sulfanilsyra enligt KN-nummer ex 2921 42 10 (TARIC-nummer 2921 42 10 60 ) med ursprung i Indien.

2. Tullsatsen för den provisoriska utjämningstull som skall tillämpas på nettopriset fritt gemenskapens gräns före tull skall vara 9,2 %.

3. Om inte annat anges skall gällande bestämmelser om tullar tillämpas.

4. För övergång till fri omsättning i gemenskapen för den produkt som avses i punkt 1 skall en säkerhet ställas motsvarande den provisoriska tullen.

Artikel 2

Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 30 i rådets förordning (EG) nr 2026/97 får berörda parter, inom tjugo dagar efter det att denna förordning trätt i kraft, begära att bli underrättade om de viktigaste omständigheter och överväganden som ligger till grund för denna förordning, lämna synpunkter skriftligen och begära att bli hörda av kommissionen.

Enligt artikel 31.4 i förordning (EG) nr 2026/97 kan de berörda parterna inom en månad efter denna förordnings ikraftträdande lämna synpunkter på dess tillämpning.

Artikel 3

Denna förordning träder i kraft dagen efter det att den har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Artikel 1 skall tillämpas i 4 månader.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 3 april 2002.

På kommissionens vägnar

Pascal Lamy

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 288, 21.10.1997, s. 1.

(2) EGT C 190, 6.7.2001, s. 5.

(3) EGT C 190, 6.7.2001, s. 2.