SV Europeiska unionens officiella tidning L 327/20

EUROPAPARLAMENTETS OCH RÅDETS FÖRORDNING (EU) 2017/2226

av den 30 november 2017

om inrättande av ett in- och utresesystem för registrering av in- och utreseuppgifter och av uppgifter om nekad inresa för tredjelandsmedborgare som passerar medlemsstaternas yttre gränser, om fastställande av villkoren för åtkomst till in- och utresesystemet för brottsbekämpande ändamål och om ändring av konventionen om tillämpning av Schengenavtalet och förordningarna (EG) nr 767/2008 och (EU) nr 1077/2011

EUROPAPARLAMENTET OCH EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artiklarna 77.2 b och d samt 87.2 a,

med beaktande av Europeiska kommissionens förslag,

efter översändande av utkastet till lagstiftningsakt till de nationella parlamenten,

med beaktande av Europeiska ekonomiska och sociala kommitténs yttrande (1),

efter att ha hört Regionkommittén,

i enlighet med det ordinarie lagstiftningsförfarandet (2), och

av följande skäl:

(1) I sitt meddelande av den 13 februari 2008Att förbereda nästa steg i utvecklingen av Europeiska unionens gränsförvaltning angav kommissionen att det som ett led i en integrerad gränsförvaltningsstrategi för unionen skulle behöva inrättas ett in- och utresesystem som elektroniskt registrerar tidpunkt och plats för in- och utresa för tredjelandsmedborgare som beviljas inresa för en kortare vistelse på medlemsstaternas territorium samt beräknar längden på den tillåtna vistelsen för dessa tredjelandsmedborgare.

(2) Europeiska rådet underströk vid sitt möte den 19–20 juni 2008 vikten av att fortsätta arbetet med att vidareutveckla unionens strategi för integrerad gränsförvaltning, bl.a. genom bättre användning av modern teknik för att förbättra förvaltningen av de yttre gränserna.

(3) I sitt meddelande av den 10 juni 2009Ett område med frihet, säkerhet och rättvisa i allmänhetens tjänst, förespråkade kommissionen inrättandet av ett system för elektronisk registrering av inresor till och utresor från medlemsstaternas territorium vid de yttre gränserna för att säkerställa en mer effektiv förvaltning av tillträdet till detta territorium.

(4) Vid Europeiska rådets möte den 23–24 juni 2011 begärdes att man snabbt skulle gå vidare med arbetet med smart gränsförvaltning. Den 25 oktober 2011 offentliggjorde kommissionen meddelandet Smart gränsförvaltning – valmöjligheter och framtida handlingsalternativ.

(5) I sina strategiska riktlinjer som antogs i juni 2014 betonade Europeiska rådet att Schengenområdet, som gör det möjligt för människor att resa utan kontroller vid de inre gränserna, och det ökande antalet människor som reser till unionen gör att unionens gemensamma yttre gränser måste förvaltas effektivt så att ett starkt skydd kan säkerställas. Europeiska rådet betonade även att unionen måste mobilisera alla verktyg som står till dess förfogande för att stödja medlemsstaterna i deras uppgift, och att den integrerade gränsförvaltningen av de yttre gränserna bör moderniseras på ett kostnadseffektivt sätt i syfte att säkerställa smart gränsförvaltning med ett system för in- och utresa, med stöd av den nya byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området frihet, säkerhet och rättvisa (eu-LISA).

(6) I sitt meddelande En europeisk migrationsagenda av den 13 maj 2015 konstaterade kommissionen att en ny fas skulle inledas med initiativet för smart gränsförvaltning för att öka effektiviteten vid gränsövergångar, underlätta gränspassager för den stora majoriteten resenärer med ärligt uppsåt från tredjeländer och samtidigt stärka kampen mot irreguljär migration genom att ett register inrättas över alla gränsöverskridande förflyttningar som tredjelandsmedborgare gör, med fullständig respekt för proportionalitetsprincipen.

(7) För att ytterligare förbättra förvaltningen av de yttre gränserna och, framför allt, kontrollera efterlevnaden av bestämmelserna om tillåten vistelsetid inom medlemsstaternas territorium bör ett in- och utresesystem inrättas som elektroniskt registrerar tidpunkt och plats för in- och utresa för tredjelandsmedborgare som beviljas inresa för en kortare vistelse på medlemsstaternas territorium samt beräknar längden på den tillåtna vistelsen för dessa tredjelandsmedborgare. Systemet bör ersätta den skyldighet att stämpla tredjelandsmedborgares pass som gäller för alla medlemsstater.

(8) Det är nödvändigt att fastställa vilka mål in- och utresesystemet ska ha, vilka uppgiftskategorier som ska föras in i systemet, för vilka ändamål uppgifterna ska användas, vilka kriterier som ska gälla för införandet, vilka myndigheter som ska ha åtkomst till uppgifterna, ytterligare bestämmelser om behandling och skydd av personuppgifter samt in- och utresesystemets tekniska utformning och regler för dess drift och användning samt interoperabilitet med andra informationssystem. Dessutom måste ansvarsfördelningen i fråga om in- och utresesystemet fastställas.

(9) In- och utresesystemet bör vara tillämpligt på tredjelandsmedborgare som beviljats inresa till medlemsstaternas territorium för en kortare vistelse. Det bör även vara tillämpligt på tredjelandsmedborgare som har nekats inresa för en kortare vistelse.

(10) In- och utresesystemet bör vara i drift vid de yttre gränserna till de medlemsstater som tillämpar Schengenregelverket fullt ut. Det är önskvärt att de medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut har börjat göra det när in- och utresesystemet tas i drift. I de fall där kontrollerna vid de inre gränserna inte kan upphävas innan in- och utresesystemet tas i drift måste emellertid villkoren fastställas för driften av in- och utresesystemet av de medlemsstater som inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut och fastställa bestämmelserna för in- och utresesystemets drift och användning vid de inre gränser där kontrollerna ännu inte har upphävts. Vad gäller villkoren för driften av in- och utresesystemet, bör in- och utresesystemet vara i drift vid de yttre gränserna till de medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men för vilka verifieringen i enlighet med tillämpligt Schengenutvärderingsförfarande redan framgångsrikt har slutförts, för vilka passiv åtkomst till informationssystemet för viseringar (VIS), inrättat genom rådets beslut 2004/512/EG (3), har beviljats för driften av in- och utresesystemet och för vilka Schengenregelverkets bestämmelser om Schengens informationssystem (SIS), inrättat genom Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1987/2006 (4), har fått verkan enligt relevant anslutningsakt. Vad gäller bestämmelser om in- och utresesystemets drift och användning av de medlemsstater som uppfyller villkoren bör systemet vara i drift vid samtliga inre gränser till de medlemsstater vid vilka kontrollerna ännu inte har upphävts. Emellertid bör särskilda bestämmelser för driften och användningen av in- och utresesystemet vid sådana gränser gälla, för att minska verkningarna av gränskontrollförfarandena vid sådana gränser, utan att det påverkar säkerhetsnivån, in- och utresesystemets funktion eller andra gränskontrollskyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/399 (5).

(11) Längden på den tillåtna vistelsen för tredjelandsmedborgare inom medlemsstaternas territorium i enlighet med denna förordning följer av det tillämpliga Schengenregelverket.

(12) En automatisk beräkningsmekanism bör ingå i in- och utresesystemet. Den automatiska beräkningsmekanismen bör vid beräkningen av den sammanlagda begränsningen på 90 dagar under en 180-dagarsperiod beakta vistelser inom det territorium som tillhör medlemsstater som har tagit in- och utresesystemet i drift. Eventuella förlängningar av den tillåtna vistelsen bör beaktas vid beräkningen av den sammanlagda begränsningen vid tredjelandsmedborgarens efterföljande inresa till medlemsstaternas territorium. Vistelser inom det territorium som tillhör de medlemsstater som ännu inte har tagit in- och utresesystemet i drift bör räknas separat på grundval av stämplar som påförts tredjelandsmedborgares resehandlingar.

(13) Den automatiska beräkningsmekanismen bör enbart beakta vistelser på det territorium som tillhör medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men som tagit in- och utresesystemet i drift för kontroll av överensstämmelse med den sammanlagda begränsningen på 90 dagar under en 180-dagarsperiod och för verifiering av giltighetstiden för en Schengenvisering för kortare vistelse. Den automatiska beräkningsmekanismen bör inte beräkna längden på vistelser som är tillåtna på grundval av en nationell visering för kortare vistelse som utfärdats av en medlemsstat som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men som har tagit in- och utresesystemet i drift. Vid beräkningen av längden på den vistelse som är tillåten på grundval av en Schengenvisering för kortare vistelse, bör den automatiska beräkningsmekanismen inte beakta vistelser på det territorium som tillhör medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men som har tagit in- och utresesystemet i drift.

(14) Exakta bestämmelser bör fastställas vad gäller ansvaret för utvecklingen och driften av in- och utresesystemet och medlemsstaternas ansvar för anslutningen till in- och utresesystemet. Europeiska byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området frihet, säkerhet och rättvisa, som inrättades genom Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1077/2011 (6), bör ha ansvaret för att utveckla och sköta den operativa förvaltningen av ett centraliserat in- och utresesystem i enlighet med den här förordningen. Förordning (EU) nr 1077/2011 bör därför ändras i enlighet med detta.

(15) Målet för in- och utresesystemet bör vara att förbättra förvaltningen av de yttre gränserna, förhindra irreguljär invandring och underlätta hanteringen av migrationsströmmar. In- och utresesystemet bör framför allt och i tillämpliga fall bidra till identifiering av personer som inte uppfyller, eller inte längre uppfyller, villkoren för längden på den tillåtna vistelsen på medlemsstaternas territorium. Dessutom bör systemet bidra till att terroristbrott och andra grova brott förebyggs, förhindras, upptäcks och utreds.

(16) In- och utresesystemet bör bestå av ett centralt system (nedan kallat in- och utresesystemets centrala system) som driver en datoriserad central databas över biometriska och alfanumeriska uppgifter, ett enhetligt nationellt gränssnitt i varje medlemsstat, en säker kommunikationskanal mellan in- och utresesystemets centrala system och Centrala informationssystemet för viseringar (nedan kallat Centrala VIS) i VIS, samt en säker och krypterad kommunikationsinfrastruktur mellan in- och utresesystemets centrala system och de enhetliga nationella gränssnitten. Varje medlemsstat bör på ett säkert sätt ansluta sina nationella gränsinfrastrukturer till det enhetliga nationella gränssnittet. Ett uppgiftsregister bör upprättas på central nivå för att möjliggöra generering av statistik och rapportering. För att tredjelandsmedborgare när som helst ska kunna kontrollera den återstående tillåtna vistelsen bör en webbtjänst tas fram. Webbtjänsten bör också göra det möjligt för transportörer att kontrollera om tredjelandsmedborgare som innehar en Schengenvisering som utfärdats för en eller två inresor redan har använt det antal inresor som är tillåtna enligt viseringen. Relevanta berörda parter bör rådfrågas under webbtjänstens utvecklingsfas. Vid fastställandet av de tekniska specifikationerna för transportörernas åtkomst till webbtjänsten bör passagerartrafiken och transportörerna påverkas i så liten utsträckning som möjligt. I detta syfte bör lämplig integrering med relevanta system övervägas.

(17) Interoperabilitet bör upprättas mellan in- och utresesystemet och VIS genom en direkt kommunikationskanal mellan Centrala VIS och in- och utresesystemets centrala system för att göra det möjligt för de gränsmyndigheter som använder in- och utresesystemet att göra sökningar i VIS för att hämta viseringsrelaterade uppgifter i syfte att skapa eller uppdatera en in- och utresepost eller en post om nekad inresa och göra det möjligt för gränsmyndigheterna att vid gränser vid vilka in- och utresesystemet har tagits i drift verifiera viseringars giltighet och viseringsinnehavarens identitet genom att direkt göra en sökning på fingeravtryck i VIS samt verifiera identiteten på tredjelandsmedborgare som är undantagna från viseringskrav mot VIS genom användning av fingeravtryck. Interoperabiliteten bör även göra det möjligt för de gränsmyndigheter och viseringsmyndigheter som använder VIS att göra sökningar i in- och utresesystemet direkt från VIS för granskning av viseringsansökningar och fatta beslut om dessa ansökningar samt göra det möjligt för viseringsmyndigheter att uppdatera de viseringsrelaterade uppgifterna i in- och utresesystemet om en visering ogiltigförklaras, återkallas eller förlängs. Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 767/2008 (7) bör därför ändras i enlighet med detta. Hämtning av viseringsrelaterade uppgifter från VIS, import av sådana uppgifter till in- och utresesystemet och uppdatering av uppgifter från VIS i in- och utresesystemet bör ske automatiskt när den berörda myndigheten aktiverar funktionen i fråga. Interoperabiliteten mellan in- och utresesystemet och VIS bör upprättas med iakttagande av principen om ändamålsbegränsning.

(18) Denna förordning bör fastställa vilka myndigheter i medlemsstaterna som kan ges behörighet att ha åtkomst till in- och utresesystemet för att föra in, ändra, radera eller inhämta uppgifter för systemets specifika ändamål i den utsträckning som det är nödvändigt för att de ska kunna utföra sina arbetsuppgifter.

(19) All behandling av uppgifter i in- och utresesystemet bör stå i proportion till de mål som eftersträvas och vara nödvändig för att de behöriga myndigheterna ska kunna utföra sina arbetsuppgifter. Behöriga myndigheter bör när de använder in- och utresesystemet säkerställa respekten för mänsklig värdighet och integritet avseende den person vars uppgifter begärs och inte diskriminera personer på grund av kön, ras, hudfärg, etniskt eller socialt ursprung, genetiska särdrag, språk, religion eller övertygelse, politisk eller annan åskådning, tillhörighet till nationell minoritet, förmögenhet, börd, funktionshinder, ålder eller sexuell läggning.

(20) In- och utresesystemet bör registrera och behandla alfanumeriska uppgifter och biometriska uppgifter först och främst för att förbättra förvaltningen av de yttre gränserna, förhindra irreguljär invandring och underlätta hanteringen av migrationsströmmar. Det bör även vara möjligt att få tillgång till personuppgifter i in- och utresesystemet för att bidra till att förebygga, förhindra, upptäcka och utreda terroristbrott och andra grova brott enligt de villkor som fastställs i denna förordning. Användning av biometriska uppgifter utgör visserligen ett intrång i resenärernas personliga integritet men är ändå befogad av två anledningar: För det första är biometriska uppgifter en tillförlitlig metod för att identifiera tredjelandsmedborgare som befinner sig på medlemsstaternas territorium men inte är i besittning av resehandlingar eller någon annan legitimation, vilket är vanligt bland irreguljära migranter. För det andra ger biometriska uppgifter en tillförlitligare matchning mellan in- och utreseuppgifterna för resenärer med ärligt uppsåt. Användningen av ansiktsbilder i kombination med uppgifter om fingeravtryck gör det möjligt att minska det totala antalet fingeravtryck som måste registreras, med samma resultat när det gäller identifieringens korrekthet.

(21) Fyra fingeravtryck per tredjelandsmedborgare som är undantagen från viseringskrav bör registreras i in- och utresesystemet, om detta är fysiskt möjligt, för att möjliggöra en korrekt verifiering och identifiering och därigenom säkerställa att tredjelandsmedborgaren inte redan är registrerad under en annan identitet eller med en annan resehandling, och garantera att tillräckliga uppgifter finns tillgängliga för att säkerställa att målen för in- och utresesystemet uppnås under alla omständigheter. Kontrollen av viseringsinnehavares fingeravtryck bör göras mot VIS. Ansiktsbilder av både tredjelandsmedborgare som är undantagna från viseringskrav och tredjelandsmedborgare som innehar en visering bör registreras i in- och utresesystemet. Fingeravtryck eller ansiktsbild bör användas som biometriskt kännetecken för verifiering av identiteten på tredjelandsmedborgare som tidigare har registrerats i in- och utresesystemet, så länge som deras personakt inte har raderats. För att beakta särdragen hos varje gränsövergångsställe och de olika slags gränser som finns bör de nationella myndigheterna för varje gränsövergångsställe fastställa om fingeravtryck eller ansiktsbild bör användas som det främsta biometriska kännetecknet för utförandet av de verifieringar som krävs.

(22) I kampen mot terroristbrott och andra grova brott måste de utsedda myndigheterna förfoga över så aktuell information som möjligt för att kunna utföra sina arbetsuppgifter. Åtkomsten till uppgifter i VIS för brottsbekämpande ändamål har redan visat sig vara värdefull för att identifiera personer som har dött på ett våldsamt sätt eller för att hjälpa utredare att göra betydande framsteg i fall som rör människohandel, terrorism eller olaglig narkotikahandel. Åtkomst till uppgifterna i in- och utresesystemet är nödvändig för att förebygga, förhindra, upptäcka och utreda sådana terroristbrott som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/541 (8) eller andra grova brott som avses i rådets rambeslut 2002/584/RIF (9). Det bör vara möjligt att använda uppgifterna från in- och utresesystemet för att verifiera identiteten både där en tredjelandsmedborgare har förstört sina dokument och där de utsedda myndigheterna utreder ett brott genom att använda fingeravtryck eller ansiktsbilder och vill fastställa en identitet. Det bör även vara möjligt att använda dessa uppgifter som ett verktyg för att få fram bevis genom att spåra resvägen för en person som misstänks ha begått ett brott eller som har fallit offer för brott. Uppgifterna i in- och utresesystemet bör därför vara tillgängliga för medlemsstaternas utsedda myndigheter och Europeiska unionens byrå för samarbete inom brottsbekämpning inrättad genom förordning Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/794 (10) (Europol), i enlighet med de villkor och begränsningar som fastställs i denna förordning.Villkoren för åtkomst till in- och utresesystemet för förebyggande, förhindrande, upptäckt eller utredning av terroristbrott eller andra grova brott bör vara utformade så att medlemsstaternas utsedda myndigheter kan hantera fall där misstänkta personer använder sig av flera olika identiteter. Därför bör åtkomst till in- och utresesystemet inte hindras även om en sökning i en relevant databas gett en träff innan åtkomst erhållits till in- och utresesystemet. För brottsbekämpande ändamål och för att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott bör sökningar i in-och utresesystemets databas anses proportionella om det finns en allvarlig fara för den allmänna säkerheten. Alla sökningar måste vara vederbörligen motiverade och stå i proportion till det angivna syftet.

(23) Endast utsedda myndigheter som är ansvariga för att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott och som medlemsstaterna kan garantera omfattas av alla bestämmelser i denna förordning och i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/680 (11) och vars korrekta tillämpning kan kontrolleras av de behöriga myndigheterna, inbegripet den tillsynsmyndighet som har inrättats i enlighet med direktiv (EU) 2016/680, bör ha rätt att inhämta uppgifter i in- och utresesystemet.

(24) Europol spelar en central roll i samarbetet mellan medlemsstaternas myndigheter när det gäller gränsöverskridande brottsutredningar genom att stödja brottsförebyggande verksamhet, analyser och utredningar i hela unionen. Följaktligen bör också Europol ha åtkomst till in- och utresesystemet inom ramen för sina arbetsuppgifter och i enlighet med förordning (EU) 2016/794. Europeiska datatillsynsmannen bör övervaka Europols behandling av uppgifter och säkerställa full överensstämmelse med tillämpliga regler för dataskydd.

(25) Åtkomst till in- och utresesystemet för att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott utgör ett ingrepp i den grundläggande rätten till skydd för privatlivet och skydd av personuppgifter för människor vars personuppgifter behandlas i in- och utresesystemet. Alla sådana ingrepp måste vara förenliga med lagstiftningen, vars lydelse måste vara tillräckligt preciserad för att enskilda ska kunna anpassa sitt beteende, skydda enskilda mot godtycke och tillräckligt tydligt ange de behöriga myndigheternas utrymme för skönsmässig bedömning och hur den får utövas. Alla eventuella ingrepp måste dessutom vara nödvändiga i ett demokratiskt samhälle för att skydda ett legitimt och proportionellt intresse och stå i proportion till det legitima mål som eftersträvas.

(26) Jämförelser av uppgifter på grundval av de daktyloskopiska spår som kan hittas på en brottsplats (nedan kallat fingeravtrycksspår), är grundläggande för polissamarbetet. Medlemsstaternas utsedda myndigheter måste ha möjlighet att jämföra ett fingeravtrycksspår med uppgifter om fingeravtryck som lagras i in- och utresesystemet, i fall där det finns rimliga skäl att förmoda att gärningsmannen eller offret kan vara registrerad i in- och utresesystemet, för att kunna förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott, exempelvis när den enda bevisning som finns tillgänglig på en brottsplats består av fingeravtrycksspår.

(27) Det är nödvändigt att utse behöriga myndigheter i medlemsstaterna samt de centrala åtkomstpunkter genom vilka begäran om åtkomst till uppgifter i in- och utresesystemet ska ställas och att föra en förteckning över vilka operativa enheter inom de utsedda myndigheterna som har behörighet att begära sådan åtkomst med det särskilda syftet att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott.

(28) Begäranden om åtkomst till uppgifter i in- och utresesystemet bör ställas av operativa enheter inom de utsedda myndigheterna till den centrala åtkomstpunkten och åtföljas av en vederbörlig motivering. De operativa enheter inom de utsedda myndigheterna som har behörighet att begära åtkomst till uppgifter i in- och utresesystemet bör inte fungera som kontrollmyndigheter. Den centrala åtkomstpunkten bör vara ett organ eller en enhet som genom nationell rätt har anförtrotts myndighetsutövning och som med hjälp av tillräcklig och kompetent personal på ett effektivt sätt kan verifiera att villkoren för att begära åtkomst till in- och utresesystemet är uppfyllda i varje enskilt fall. De centrala åtkomstpunkterna bör agera oberoende av de utsedda myndigheterna och vara ansvariga för att på ett oberoende sätt se till att villkoren för åtkomst enligt denna förordning strikt iakttas. I brådskande fall där det är nödvändigt att redan i ett tidigt skede få åtkomst för att bemöta ett specifikt och verkligt hot med anknytning till terroristbrott eller andra grova brott, bör den centrala åtkomstpunkten kunna behandla begäran omedelbart och utföra verifieringen först i efterhand.

(29) För att skydda personuppgifter och för att utesluta systematiska sökningar bör behandling av uppgifter i in- och utresesystemet äga rum endast i specifika fall och när det är nödvändigt i syfte att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott. De utsedda myndigheterna och Europol bör ställa en begäran om åtkomst till in- och utresesystemet endast om de har rimliga skäl att anta att sådan åtkomst kommer att ge dem information som på ett väsentligt sätt hjälper dem att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda ett terroristbrott eller ett annat grovt brott.

(30) Dessutom ska åtkomst till in- och utresesystemet för identifiering av okända brottsmisstänkta, gärningsmän eller offer för terroristbrott eller andra grova brott endast tillåtas på villkor att sökningar redan har gjorts i medlemsstaternas nationella databaser och sökningen i de övriga medlemsstaternas system för automatisk identifiering av fingeravtryck i enlighet med rådets beslut 2008/615/RIF (12) har slutförts, eller att en fullständig sökning inte har kunnat slutföras inom två dagar.

(31) För att personuppgifter ska kunna jämföras och utbytas på ett effektivt sätt bör medlemsstaterna fullt ut genomföra och tillämpa befintliga internationella avtal och redan gällande unionsrätt som rör utbyte av personuppgifter, i synnerhet beslut 2008/615/RIF.

(32) Personuppgifter får inte lagras i in- och utresesystemet under längre tid än vad som är absolut nödvändigt för uppgiftsbehandlingens syften. Det är tillräckligt att uppgifter om tredjelandsmedborgare som har respekterat längden på den tillåtna vistelsen lagras i in- och utresesystemet i tre år för gränsförvaltningsändamål för att de inte ska behöva registrera sig på nytt i in- och utresesystemet innan den perioden har löpt ut. Den tre år långa lagringsperioden för uppgifter kommer att minska behovet av frekventa omregistreringar och gynna alla resenärer, eftersom både den genomsnittliga tiden för att passera gränsen och väntetiden vid gränsövergångsställena kommer att förkortas. Att resenärer som redan är registrerade i in- och utresesystemet inte behöver registrera sig på nytt inom denna tre år långa lagringsperiod för uppgifter kommer också att minska väntetiden vid gränsövergångsstället för resenärer som reser in till medlemsstaternas territorium endast en gång. Denna tre år långa lagringsperiod för uppgifter är också nödvändig för att underlätta och påskynda gränspassager genom bland annat användning av automatiserade system och självbetjäningssystem. Det är även lämpligt med en lagringsperiod på tre år för uppgifter om tredjelandsmedborgare som har nekats inresa för en kortare vistelse. När det gäller tredjelandsmedborgare vilka är familjemedlemmar till en unionsmedborgare som omfattas av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG (13) eller vilka är familjemedlemmar till en tredjelandsmedborgare som åtnjuter fri rörlighet enligt unionsrätten och vilka inte innehar ett uppehållskort enligt direktiv 2004/38/EG är det lämpligt att lagra varje tillhörande in- och utresepost i högst ett år efter dagen för utresan från de medlemsstaters territorium son är kopplade till den posten. Efter utgången av den relevanta lagringsperioden bör uppgifterna raderas automatiskt.

(33) Det är nödvändigt att lagra uppgifter om tredjelandsmedborgare som inte har lämnat medlemsstaternas territorium inom den tillåtna vistelsetiden under en femårsperiod för att underbygga identifierings- och återvändandeprocessen. Uppgifterna bör raderas automatiskt efter femårsperiodens slut, om det inte finns skäl att radera dem tidigare.

(34) Det är nödvändigt att lagra personuppgifter om tredjelandsmedborgare som har respekterat längden på den tillåtna vistelsen och tredjelandsmedborgare som har nekats inresa för en kortare vistelse under en treårsperiod samt att lagra personuppgifter om tredjelandsmedborgare som inte har lämnat medlemsstaternas territorium inom den tillåtna vistelsetiden under en femårsperiod för att gränskontrolltjänstemännen ska kunna utföra den nödvändiga riskanalys som krävs enligt förordning (EU) 2016/399 innan de tillåter en resenär att resa in till medlemsstaternas territorium. För behandlingen av viseringsansökningar vid konsulat krävs även att den sökandes resehistorik analyseras för att man ska kunna bedöma hur tidigare viseringar använts och om villkoren för vistelse har respekterats. I stället för stämpling av pass kommer det att göras en sökning i in- och utresesystemet. Den resehistorik som finns tillgänglig i in- och utresesystemet bör därför omfatta en period som är tillräcklig för viseringsutfärdandeändamål. När riskanalysen utförs vid gränsen och en viseringsansökning behandlas bör tredjelandsmedborgares resehistorik kontrolleras för att fastställa om de tidigare har överskridit den maximala längden på den tillåtna vistelsen. Det är därför nödvändigt att lagra personuppgifter om tredjelandsmedborgare som inte har lämnat medlemsstaternas territorium inom den tillåtna vistelsetiden under den längre perioden på fem år jämfört med den som gäller för personuppgifter om tredjelandsmedborgare som har respekterat längden på den tillåtna vistelsen och tredjelandsmedborgare som har nekats inresa för en kortare vistelse.

(35) Det bör fastställas bestämmelser om medlemsstaternas ansvar när det gäller skada på grund av överträdelse av denna förordning.

(36) Utan att det påverkar mer specifika bestämmelser om behandling av personuppgifter i denna förordning bör Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/679 (14) tillämpas när medlemsstaterna behandlar personuppgifter i enlighet med denna förordning, såvida inte behandlingen utförs av medlemsstaternas utsedda myndigheter eller centrala kontaktpunkter i syfte att förebygga, förhindra, utreda eller upptäcka terroristbrott eller andra grova brott.

(37) Utan att det påverkar mer specifika bestämmelser om behandling av personuppgifter i denna förordning bör de nationella lagar, författningar och administrativa bestämmelser som antagits i enlighet med direktiv (EU) 2016/680 tillämpas när medlemsstaternas behöriga myndigheter behandlar personuppgifter i syfte att förebygga, förhindra, utreda eller upptäcka terroristbrott eller andra grova brott i enlighet med denna förordning.

(38) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 45/2001 (15) bör tillämpas på unionsinstitutionernas och unionsorganens verksamhet när de utför sina uppgifter som ansvariga för den operativa förvaltningen av in- och utresesystemet.

(39) Personuppgifter som medlemsstaterna erhållit i enlighet med denna förordning bör inte överföras till eller göras tillgängliga för ett tredjeland, en internationell organisation eller en privat enhet som är etablerad i eller utanför unionen. Som ett undantag till den regeln bör det däremot vara möjligt att under särskilda strikta villkor överföra sådana personuppgifter till ett tredjeland eller en internationell organisation om överföringen är nödvändig i enskilda fall för att bistå vid identifieringen av en tredjelandsmedborgare i samband med hans eller hennes återvändande. I avsaknad av ett beslut om adekvat skyddsnivå genom en genomförandeakt enligt förordning (EU) 2016/679 eller överföringar som omfattas av lämpliga skyddsåtgärder enligt den förordningen, bör det vara möjligt att undantagsvis i återvändandesyften överföra uppgifter i in- och utresesystemet till ett tredjeland eller till en internationell organisation endast om detta är nödvändigt av sådana viktiga skäl som rör allmänintresset som avses i den förordningen.

(40) Det bör även vara möjligt att överföra personuppgifter som medlemsstaterna erhållit i enlighet med denna förordning till ett tredjeland i brådskande undantagsfall om en överhängande fara föreligger som är kopplad till ett terroristbrott eller om en persons liv är i omedelbar fara med anledning av ett grovt brott. Med begreppet omedelbar fara för en persons liv avses en fara som kommer av ett grovt brott som begåtts mot den personen, såsom grov misshandel, olaglig handel med mänskliga organ och vävnader, människorov, olaga frihetsberövande och tagande av gisslan, sexuell exploatering av barn, barnpornografi och våldtäkt. Sådana uppgifter bör endast överföras till ett tredjeland om det har säkerställts att det begärande tredjelandet å sin sida kommer att tillhandahålla de medlemsstater som har tagit in- och utresesystemet i drift eventuell information som den har om in- och utreseposter. Det bör vara möjligt för de behöriga myndigheterna i de medlemsstater vars utsedda myndigheter har åtkomst till in- och utresesystemet i enlighet med denna förordning att överföra uppgifter i in- och utresesystemet till medlemsstater som inte har tagit in- och utresesystemet i drift och medlemsstater som inte omfattas av denna förordning. Sådant tillhandahållande av information bör endast ske på grundval av en väl underbyggd begäran och vara begränsat till fall där det är nödvändigt för att kunna förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott. Det bör vara möjligt för en medlemsstat som har tagit in- och utresesystemet i drift att endast tillhandahålla sådan information om det har säkerställts att den begärande medlemsstaten å sin sida kommer att tillhandahålla de medlemsstater som har tagit in- och utresesystemet i drift eventuell information som den har om in- och utreseposter. Direktiv (EU) 2016/680 är tillämpligt på all efterföljande behandling av uppgifter som erhållits från in- och utresesystemet.

(41) I var och en av medlemsstaterna bör den tillsynsmyndighet som har inrättats i enlighet med förordning (EU) 2016/679 övervaka att medlemsstaternas behandling av personuppgifter är laglig, medan Europeiska datatillsynsmannen bör övervaka unionsinstitutionernas och unionsorganens verksamhet vad gäller behandling av personuppgifter. Europeiska datatillsynsmannen och tillsynsmyndigheterna bör samarbeta när det gäller övervakningen av in- och utresesystemet.

(42) I var och en av medlemsstaterna bör den tillsynsmyndighet som har inrättats i enlighet med direktiv (EU) 2016/680 övervaka att medlemsstaternas behandling av personuppgifter för brottsbekämpande ändamål är laglig.

(43) Utöver bestämmelserna om information som ska tillhandahållas i enlighet med förordning (EU) 2016/679 bör tredjelandsmedborgare vars uppgifter ska registreras i in- och utresesystemet ges lämplig information om registreringen av dessa uppgifter. Denna information bör tillhandahållas av medlemsstaterna skriftligen på det sätt som är lämpligt, till exempel genom en broschyr eller affisch eller på lämplig elektronisk väg.

(44) För att säkerställa en effektiv övervakning av tillämpningen av denna förordning, bör denna förordning utvärderas regelbundet.

(45) Medlemsstaterna bör föreskriva sanktioner för överträdelser av bestämmelserna i denna förordning och säkerställa att dessa sanktioner tillämpas.

(46) För att säkerställa enhetliga villkor för genomförandet av denna förordning, bör kommissionen tilldelas genomförandebefogenheter. Dessa befogenheter bör utövas i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 182/2011 (16).

(47) Eftersom målen för denna förordning, nämligen inrättandet av ett gemensamt in- och utresesystem och införandet av gemensamma skyldigheter, villkor och förfaranden för användningen av uppgifter, inte i tillräcklig utsträckning kan uppnås av medlemsstaterna utan snarare, på grund av åtgärdens omfattning och verkningar, kan uppnås bättre på unionsnivå, kan unionen vidta åtgärder i enlighet med subsidiaritetsprincipen i artikel 5 i fördraget om Europeiska unionen (EU-fördraget). I enlighet med proportionalitetsprincipen i samma artikel går denna förordning inte utöver vad som är nödvändigt för att uppnå dessa mål.

(48) Efter det att in- och utresesystemet har tagits i drift bör konventionen om tillämpning av Schengenavtalet av den 14 juni 1985 mellan regeringarna i Beneluxstaterna, Förbundsrepubliken Tyskland och Franska republiken om gradvis avskaffande av kontroller vid de gemensamma gränserna (17) (nedan kallad konventionen om tillämpningen av Schengenavtalet) ändras vad gäller bilaterala överenskommelser som ingåtts av medlemsstaterna och tillåten längd på vistelse utöver 90 dagar under en 180-dagarsperiod för tredjelandsmedborgare som är undantagna från viseringskrav. Kommissionen bör i sin övergripande utvärdering av in- och utresesystemet inkludera en bedömning av användningen av medlemsstaternas bilaterala avtal. Det bör vara möjligt för kommissionen att i den första utvärderingsrapporten inkludera alternativ för att fasa ut dessa bilaterala avtal och ersätta dem med ett unionsinstrument.

(49) De beräknade kostnaderna för in- och utresesystemet är lägre än den budget som har öronmärkts för smart gränsförvaltning i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 515/2014 (18). När den här förordningen har antagits bör således kommissionen, genom en delegerad akt enligt förordning (EU) nr 515/2014, omfördela det belopp som för närvarande anslagits till utveckling av it-system som stöd för hanteringen av migrationsströmmar över de yttre gränserna.

(50) Denna förordning påverkar inte tillämpningen av direktiv 2004/38/EG.

(51) I enlighet med artiklarna 1 och 2 i protokoll nr 22 om Danmarks ställning, fogat till EU-fördraget och fördraget om Europeiska unionens funktionssätt om Europeiska unionens funktionssätt, deltar Danmark inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Danmark. Eftersom denna förordning är en utveckling av Schengenregelverket ska Danmark, i enlighet med artikel 4 i det protokollet, inom sex månader efter det att rådet har beslutat om denna förordning, besluta huruvida landet ska genomföra den i sin nationella rätt.

(52) Denna förordning utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Förenade kungariket inte deltar i enlighet med rådets beslut 2000/365/EG (19). Förenade kungariket deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Förenade kungariket.

(53) Denna förordning utgör en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket i vilka Irland inte deltar i enlighet med rådets beslut 2002/192/EG (20). Irland deltar därför inte i antagandet av denna förordning, som inte är bindande för eller tillämplig på Irland.

(54) När det gäller Island och Norge utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionens råd och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket (21) som omfattas av det område som avses i artikel 1.A i rådets beslut 1999/437/EG (22).

(55) När det gäller Schweiz utgör denna förordning, i enlighet med avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket (23) som omfattas av det område som avses i artikel 1.A i beslut 1999/437/EG jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2008/146/EG (24) och med artikel 3 i rådets beslut 2008/149/RIF (25).

(56) När det gäller Liechtenstein utgör denna förordning, i enlighet med protokollet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen, Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein om Furstendömet Liechtensteins anslutning till avtalet mellan Europeiska unionen, Europeiska gemenskapen och Schweiziska edsförbundet om Schweiziska edsförbundets associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket, en utveckling av de bestämmelser i Schengenregelverket (26) som omfattas av det område som avses i artikel 1.A i beslut 1999/437/EG jämförd med artikel 3 i rådets beslut 2011/350/EU (27) och med artikel 3 i rådets beslut 2011/349/EU (28).

(57) När det gäller Cypern, Bulgarien, Rumänien och Kroatien utgör de bestämmelser i denna förordning som hänvisar till SIS och VIS en akt som utvecklar Schengenregelverket eller som på annat sätt har samband med detta i den mening som avses i artikel 3.2 i 2003 års anslutningsakt, artikel 4.2 i 2005 års anslutningsakt respektive artikel 4.2 i 2011 års anslutningsakt jämfört med rådets beslut 2010/365/EU (29), (EU) 2017/733 (30) och (EU) 2017/1908 (31). För att in- och utresesystemet ska kunna tas i drift krävs dessutom att passiv åtkomst har beviljats till VIS och att alla bestämmelser i Schengenregelverket som avser SIS har fått verkan i enlighet med relevanta rådsbeslut. Dessa villkor kan endast uppfyllas när verifieringen i enlighet med tillämpligt Schengenutvärderingsförfarande har slutförts framgångsrikt. Därför bör in- och utresesystemet endast drivas av de medlemsstater som uppfyller dessa villkor när systemet tas i drift. Medlemsstater som vid driftsstarten inte har tagit in- och utresesystemet i drift bör anslutas till in- och utresesystemet i enlighet med det förfarande som anges i denna förordning så snart som alla dessa villkor är uppfyllda.

(58) Europeiska datatillsynsmannen har hörts i enlighet med artikel 28.2 i förordning (EG) nr 45/2001 och avgav ett yttrande den 21 september 2016.

(59) Denna förordning fastställer strikta regler för åtkomst till in- och utresesystemet och nödvändiga skyddsåtgärder för sådan åtkomst. I denna förordning fastställs även den enskildes rätt till åtkomst, rättelse, komplettering, radering och prövning, särskilt rätten till rättsmedel och oberoende offentliga myndigheters övervakning av behandlingen. Denna förordning är därför förenlig med de grundläggande rättigheterna och de principer som erkänns i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, särskilt rätten till mänsklig värdighet, förbudet mot slaveri och tvångsarbete, rätten till frihet och säkerhet, respekten för privatlivet och familjelivet, skyddet av personuppgifter, rätten till icke-diskriminering, barnets rättigheter, äldres rättigheter, anpassning av personer med funktionshinder och rätten till ett effektivt rättsmedel och rätten till en rättvis rättegång.

(60) Denna förordning påverkar inte de förpliktelser som följer av Genèvekonventionen av den 28 juli 1951 om flyktingars rättsliga ställning, kompletterad av New York-protokollet av den 31 januari 1967.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

KAPITEL 1

ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 1

Syfte

1. Genom denna förordning inrättas ett in- och utresesystem för

a) registrering och lagring av datum, tidpunkt och plats för in- och utresa för tredjelandsmedborgare som passerar medlemsstaternas gränser vid vilka in- och utresesystemet har tagits i drift,

b) beräkning av längden på den tillåtna vistelsen för dessa tredjelandsmedborgare,

c) generering av varningar till medlemsstaterna när den tillåtna vistelsen har löpt ut, samt

d) registrering och lagring av datum, tidpunkt och plats för nekad inresa för tredjelandsmedborgare vars inresa för en kortare vistelse har nekats samt vilken myndighet i medlemsstaten som nekade inresan och skälen till nekad inresa.

2. I syfte att förebygga, förhindra, upptäcka och utreda terroristbrott eller andra grova brott fastställs i denna förordning också de villkor enligt vilka utsedda myndigheter i medlemsstaterna och Europol kan få åtkomst till in- och utresesystemet för sökningar.

Artikel 2

Tillämpningsområde

1. Denna förordning är tillämplig på

a) tredjelandsmedborgare som beviljats inresa för en kortare vistelse till medlemsstaternas territorium och som underkastas in- och utresekontroller i enlighet med förordning (EU) 2016/399 när de passerar de gränser vid vilka in- och utresesystemet har tagits i drift, och

b) tredjelandsmedborgare vid inresa till och utresa från medlemsstaternas territorium vilka i) är familjemedlemmar till en unionsmedborgare som omfattas av direktiv 2004/38/EG eller till en tredjelandsmedborgare som i enlighet med en överenskommelse mellan å ena sidan unionen och dess medlemsstater och å andra sidan ett tredjeland åtnjuter fri rörlighet som är likvärdig med unionsmedborgarnas, och ii) inte innehar ett uppehållskort som avses i direktiv 2004/38/EG eller ett uppehållstillstånd enligt rådets förordning (EG) nr 1030/2002 (32).

2. Denna förordning är också tillämplig på tredjelandsmedborgare vars inresa för en kortare vistelse till medlemsstaternas territorium nekas i enlighet med artikel 14 i förordning (EU) 2016/399.

3. Denna förordning är inte tillämplig på

a) tredjelandsmedborgare vilka är familjemedlemmar till en unionsmedborgare som omfattas av direktiv 2004/38/EG och vilka innehar ett sådant uppehållskort som avses i det direktivet, oavsett om de åtföljer eller ansluter sig till den unionsmedborgaren,

b) tredjelandsmedborgare vilka är familjemedlemmar till en tredjelandsmedborgare, oavsett om de åtföljer eller ansluter sig till den tredjelandsmedborgaren, där i) den tredjelandsmedborgaren i enlighet med en överenskommelse mellan unionen och dess medlemsstater å ena sidan och ett tredjeland å andra sidan åtnjuter fri rörlighet som är likvärdig med unionsmedborgarnas, och ii) dessa tredjelandsmedborgare innehar ett sådant uppehållskort som avses i direktiv 2004/38/EG eller ett uppehållstillstånd enligt förordning (EG) nr 1030/2002,

c) andra innehavare av sådana uppehållstillstånd som avses i artikel 2.16 i förordning (EU) 2016/399 än de som omfattas av leden a och b i den här punkten,

d) tredjelandsmedborgare som utövar sin rätt till rörlighet i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/66/EU (33) eller Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2016/801 (34),

e) innehavare av viseringar för längre vistelse,

f) medborgare i Andorra, Monaco och San Marino samt innehavare av pass som utfärdats av Vatikanstaten,

g) personer eller personkategorier som är undantagna från in- och utresekontroller eller omfattas av särskilda regler om gränskontroll som avses i artikel 6a.3 g i förordning (EU) 2016/399,

h) personer eller personkategorier som avses i artikel 6a.3 h, i, j och k i förordning (EU) 2016/399.

4. Bestämmelserna i denna förordning avseende beräkningen av den tillåtna vistelsens längd och genereringen av varningar till medlemsstaterna när den tillåtna vistelsen har löpt ut är inte tillämpliga på tredjelandsmedborgare som

a) är familjemedlemmar till en unionsmedborgare som omfattas av direktiv 2004/38/EG eller till en tredjelandsmedborgare som åtnjuter fri rörlighet som är likvärdig med unionsmedborgarnas enligt en överenskommelse mellan unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och ett tredjeland, å andra sidan, och

b) inte innehar ett uppehållskort som avses i direktiv 2004/38/EG eller ett uppehållstillstånd enligt förordning (EG) nr 1030/2002.

Artikel 3

Definitioner

1. I denna förordning gäller följande definitioner:

1. yttre gränser : yttre gränser enligt definitionen i artikel 2.2 i förordning (EU) 2016/399.

2. inre gränser : inre gränser enligt definitionen i artikel 2.1 i förordning (EU) 2016/399.

3. gränsmyndighet : den gränskontrolltjänsteman som i enlighet med nationell rätt tilldelats uppgiften att genomföra in- och utresekontroller enligt definitionen i artikel 2.11 i förordning (EU) 2016/399.

4. invandringsmyndighet : den behöriga myndighet som i enlighet med nationell rätt är ansvarig för ett eller flera av följande, nämligen

a) att inom medlemsstaternas territorium kontrollera om villkoren för inresa till eller vistelse på medlemsstaternas territorium är uppfyllda,

b) att granska villkoren för och fatta beslut när det gäller tredjelandsmedborgares bosättning inom medlemsstaternas territorium i den mån den myndigheten inte är en beslutande myndighet enligt definitionen i artikel 2 f i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU (35) och, i tillämpliga fall, ge råd i enlighet med rådets förordning (EG) nr 377/2004 (36),

c) tredjelandsmedborgares återvändande till ett ursprungs- eller transittredjeland.

5. viseringsmyndighet : en viseringsmyndighet enligt definitionen i artikel 4.3 i förordning (EG) nr 767/2008.

6. tredjelandsmedborgare : varje person som inte är unionsmedborgare i den mening som avses i artikel 20.1 i EUF-fördraget, med undantag av personer som enligt överenskommelser mellan unionen och dess medlemsstater, å ena sidan, och tredjeländer, å andra sidan, åtnjuter en rätt till fri rörlighet som är likvärdig med unionsmedborgarnas.

7. resehandling : pass eller motsvarande handling som ger innehavaren rätt att passera de yttre gränserna och som kan påföras en visering.

8. kortare vistelse : en vistelse inom medlemsstaternas territorium som inte överstiger 90 dagar under en 180-dagarsperiod som avses i artikel 6.1 i förordning (EU) 2016/399.

9. visering för kortare vistelse : en visering enligt definitionen i artikel 2.2 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 810/2009 (37)

10. nationell visering för kortare vistelse : ett tillstånd som av en medlemsstat som inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut utfärdats för en planerad vistelse inom den medlemsstatens territorium som inte överstiger 90 dagar under en 180-dagarsperiod.

11. tillåten vistelse : det exakta antalet dagar under vilka en tredjelandsmedborgare lagligen har tillåtelse att vistas på medlemsstaternas territorium, räknat från inresedatumet i enlighet med tillämpliga bestämmelser.

12. ansvarig medlemsstat : den medlemsstat som har fört in uppgifter i in- och utresesystemet.

13. verifiering : förfarandet att jämföra en grupp av uppgifter med en annan för att fastställa om en påstådd identitet är den riktiga (”one-to-one-check”).

14. identifiering : förfarandet att fastställa en persons identitet genom databassökning mot flera grupper av uppgifter (”one-to-many-check”).

15. alfanumeriska uppgifter : uppgifter som återges med bokstäver, siffror, särskilda tecken, mellanslag och skiljetecken.

16. uppgifter om fingeravtryck : uppgifter om de fyra fingeravtrycken av högra handens pekfinger, långfinger, ringfinger och lillfinger, om dessa finns, och annars från vänstra handen.

17. ansiktsbild : digitala bilder av ansiktet.

18. biometriska uppgifter : uppgifter om fingeravtryck och ansiktsbild.

19. person som överskridit den tillåtna vistelsen : en tredjelandsmedborgare som inte uppfyller, eller inte längre uppfyller, villkoren för längden på sin tillåtna kortare vistelse inom medlemsstaternas territorium.

20. eu-LISA : Europeiska byrån för den operativa förvaltningen av stora it-system inom området frihet, säkerhet och rättvisa, som inrättats genom förordning (EU) nr 1077/2011.

21. tillsynsmyndigheter : de tillsynsmyndigheter som inrättats i enlighet med artikel 51.1 i förordning (EU) 2016/679 och den tillsynsmyndighet som inrättats i enlighet med artikel 41.1 i direktiv (EU) 2016/680.

22. uppgifter i in- och utresesystemet : alla uppgifter som lagras i in- och utresesystemets centrala system i enlighet med artikel 14 och artiklarna 16–20.

23. brottsbekämpning : förebyggande, förhindrande, upptäckt eller utredning av terroristbrott eller andra grova brott.

24. terroristbrott : ett brott enligt nationell rätt som motsvarar eller är likvärdigt med ett av de brott som avses i direktiv (EU) 2017/541.

25. grovt brott : ett brott som motsvarar eller är likvärdigt med ett av de brott som avses i artikel 2.2 i rambeslut 2002/584/RIF om det enligt nationell rätt kan bestraffas med fängelse eller annan frihetsberövande åtgärd i minst tre år.

26. utsedd myndighet : en myndighet som utsetts av en medlemsstat i enlighet med artikel 29 som är ansvarig för att förebygga, förhindra, upptäcka eller utreda terroristbrott eller andra grova brott.

27. självbetjäningssystem : ett självbetjäningssystem enligt definitionen i artikel 2.23 i förordning (EU) 2016/399.

28. elektronisk spärr : en elektronisk spärr enligt definitionen i artikel 2.24 i förordning (EU) 2016/399.

29. andel registreringsfel : andelen registreringar med otillräcklig kvalitet vad gäller biometrisk registrering.

30. andel felaktig positiv identifiering : andelen visade träffar vid biometrisk sökning som inte avser den kontrollerade resenären.

31. andel felaktig negativ identifiering : andelen träffar som missas vid biometrisk sökning trots att biometriska uppgifter har registrerats för resenären.

2. De termer som definieras i artikel 4 i förordning (EU) 2016/679 ska ha samma betydelse i den här förordningen, i den utsträckning personuppgifter behandlas av medlemsstaternas myndigheter för de ändamål som anges i artikel 6.1 i den här förordningen.

3. De termer som definieras i artikel 3 i direktiv (EU) 2016/680 ska ha samma betydelse i den här förordningen, i den utsträckning personuppgifter behandlas av medlemsstaternas myndigheter för de ändamål som anges i artikel 6.2 i den här förordningen.

Artikel 4

Gränser där in- och utresesystemet har tagits i drift och in- och utresesystemets användning vid dessa gränser

1. In- och utresesystemet ska tas i drift vid de yttre gränserna.

2. De medlemsstater som tillämpar Schengenregelverket fullt ut ska införa in- och utresesystemet vid sina inre gränser mot medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men som har tagit in- och utresesystemet i drift.

3. De medlemsstater som tillämpar Schengenregelverket fullt ut och de medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men som har tagit in- och utresesystemet i drift ska införa in- och utresesystemet vid sina inre gränser mot de medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut och som inte har tagit in- och utresesystemet i drift.

4. De medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men som har tagit in- och utresesystemet i drift ska införa in- och utresesystemet vid sina inre gränser enligt definitionen i artikel 2.1 b och c i förordning (EU) 2016/399.

5. Genom undantag från artikel 23.2 tredje och fjärde styckena och från artikel 27 ska en medlemsstat som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men som har tagit in- och utresesystemet i drift införa in- och utresesystemet utan biometriska funktioner vid sina inre landgränser mot en medlemsstat som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men som har tagit in- och utresesystemet i drift. Vid dessa inre gränser ska en tredjelandsmedborgares personakt skapas utan registrering av biometriska uppgifter om den tredjelandsmedborgaren ännu inte har registrerats i in- och utresesystemet. Biometriska uppgifter ska läggas till vid nästa gränsövergångsställe vid vilket in- och utresesystemet är i drift med biometriska funktioner.

Artikel 5

In- och utresesystemets uppbyggnad

eu-LISA ska utveckla in- och utresesystemet och säkerställa dess operativa förvaltning, inbegripet funktionerna för behandling av de biometriska uppgifter som avses i artiklarna 16.1 d och 17.1 b och c, samt lämplig säkerhet för in- och utresesystemet.

Artikel 6

In- och utresesystemets mål

1. In- och utresesystemet ska ha som mål att genom registrering, lagring och tillhandahållande av åtkomst för medlemsstaterna till de uppgifter som registreras i in- och utresesystemet,

a) effektivisera in- och utresekontroller genom beräkning och övervakning av längden på den tillåtna vistelsen vid inresa och utresa av tredjelandsmedborgare som beviljats inresa för en kortare vistelse,

b) vara till hjälp vid identifiering av tredjelandsmedborgare som inte uppfyller, eller inte längre uppfyller, villkoren för inresa till eller för kortare vistelse inom medlemsstaternas territorium,

c) göra det möjligt att identifiera och upptäcka personer som överskridit den tillåtna vistelsen och göra det möjligt för medlemsstaternas behöriga nationella myndigheter att vidta lämpliga åtgärder,

d) göra det möjligt att elektroniskt kontrollera nekade inresor i in- och utresesystemet,

e) möjliggöra automatisering av in- och utresekontroller av tredjelandsmedborgare,

f) göra det möjligt för viseringsmyndigheter att få åtkomst till information om den lagliga användningen av tidigare viseringar,

g) upplysa tredjelandsmedborgare om längden på den tillåtna vistelsen,

h) samla in statistik om in- och utresor, nekade inresor och överskridanden av den tillåtna vistelsen för tredjelandsmedborgare, för att förbättra bedömningen av risken för överskridanden och understödja en evidensbaserad uppläggning av unionens migrationspolitik,

i) bekämpa identitetsbedrägeri och missbruk av resehandlingar.

2. Målen för in- och utresesystemet ska, genom att utsedda myndigheter ges åtkomst i enlighet med de villkor som fastställs i denna förordning,

a) bidra till att förebygga, förhindra, upptäcka och utreda terroristbrott och andra grova brott,

b) göra det möjligt att generera information till utredningar som rör terroristbrott eller andra grova brott, inbegripet identifiering av gärningsmän, misstänkta personer och offer för dessa brott som passerat de yttre gränserna.

3. In- och utresesystemet ska i förekommande fall ge stöd till medlemsstater vid tillämpningen av nationella program för underlättande av gränspassage som inrättats i enlighet med artikel 8d i förordning (EU) 2016/399 för att underlätta gränspassage för tredjelandsmedborgare genom att

a) göra det möjligt för de behöriga nationella myndigheter som avses i artikel 8d i förordning (EU) 2016/399 att få åtkomst till information om tidigare kortare vistelser eller nekad inresa för prövning av ansökningar om tillträde till nationella program för underlättande av gränspassage och antagande av de beslut som avses i artikel 25 i den här förordningen,

b) underrätta gränsmyndigheterna om att tillträde beviljats till det nationella programmet för underlättande av gränspassage.

Artikel 7

In- och utresesystemets tekniska utformning

1. In- och utresesystemet ska bestå av

a) ett centralt system (in- och utresesystemets centrala system),

b) ett enhetligt nationellt gränssnitt i varje medlemsstat som grundas på gemensamma tekniska specifikationer och som är identiskt för alla medlemsstater och som gör det möjligt att på ett säkert sätt ansluta in- och utresesystemets centrala system till de nationella gränsinfrastrukturerna i medlemsstaterna,

c) en säker kommunikationskanal mellan in- och utresesystemets centrala system och Centrala VIS,

d) en kommunikationsinfrastruktur som ska vara säker och krypterad mellan in- och utresesystemets centrala system och de enhetliga nationella gränssnitten,

e) den webbtjänst som avses i artikel 13,

f) det uppgiftsregister som upprättats på central nivå vilket avses i artikel 63.2.

2. In- och utresesystemets centrala system ska hysas vid eu-LISA:s tekniska enheter. Det ska tillhandahålla de funktioner som fastställs i denna förordning i enlighet med de villkor om tillgänglighet, kvalitet och hastighet som anges i artikel 37.3.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av kommissionens beslut 2008/602/EG (38) ska vissa maskinvaru- och programvarukomponenter i in- och utresesystemets kommunikationsinfrastruktur delas med den kommunikationsinfrastruktur för VIS som avses i artikel 1.2 i beslut 2004/512/EG. Logisk åtskillnad mellan uppgifter i VIS och i in- och utresesystemet ska säkerställas.

Artikel 8

Interoperabilitet med VIS

1. eu-LISA ska upprätta en säker kommunikationskanal mellan in- och utresesystemets centrala system och Centrala VIS för att möjliggöra interoperabilitet mellan in- och utresesystemet och VIS. Direkta sökningar mellan in- och utresesystemet och VIS ska endast vara möjliga om detta föreskrivs i såväl den här förordningen som förordning (EG) nr 767/2008. Hämtning av viseringsrelaterade uppgifter från VIS, import av sådana uppgifter till in- och utresesystemet och uppdatering av uppgifter från VIS i in- och utresesystemet ska ske automatiskt när den berörda myndigheten aktiverar funktionen i fråga.

2. Interoperabilitet ska göra det möjligt för de gränsmyndigheter som använder in- och utresesystemet att göra sökningar i VIS från in- och utresesystemet för att

a) hämta viseringsrelaterade uppgifter direkt från VIS och importera dem till in- och utresesystemet i syfte att skapa eller uppdatera en in- och utresepost eller en post om nekad inresa för en viseringsinnehavare i in- och utresesystemet i enlighet med artiklarna 14, 16 och 18 i den här förordningen och artikel 18a i förordning (EG) nr 767/2008,

b) hämta viseringsrelaterade uppgifter direkt från VIS och importera dem till in- och utresesystemet i syfte att uppdatera in- och utreseposten om en visering ogiltigförklaras, återkallas eller förlängs i enlighet med artikel 19 i den här förordningen och artiklarna 13, 14 och 18a i förordning (EG) nr 767/2008,

c) i enlighet med artikel 23 i den här förordningen och artikel 18.2 i förordning (EG) nr 767/2008 verifiera den aktuella viseringens äkthet och giltighet eller om villkoren för inresa till medlemsstaternas territorium i enlighet med artikel 6 i förordning (EU) 2016/399 är uppfyllda,

d) vid gränser vid vilka in- och utresesystemet har tagits i drift verifiera om en tredjelandsmedborgare som är undantagen från viseringskrav tidigare har registrerats i VIS i enlighet med artikel 23 i den här förordningen och artikel 19a i förordning (EG) nr 767/2008,

e) vid gränser vid vilka in- och utresesystemet har tagits i drift verifiera viseringsinnehavarens identitet genom att jämföra viseringshavarens fingeravtryck med fingeravtryck lagrade i VIS i enlighet med artikel 23 i den här förordningen och artikel 18.6 i förordning (EG) nr 767/2008 när en viseringsinnehavares identitet verifieras med hjälp av fingeravtryck.

3. Interoperabilitet ska göra det möjligt för de viseringsmyndigheter som använder VIS att göra sökningar i in- och utresesystemet från VIS för att

a) pröva viseringsansökningar och anta beslut som rör sådana ansökningar i enlighet med artikel 24 i den här förordningen och artikel 15.4 i förordning (EG) nr 767/2008,

b) för medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men som har tagit in- och utresesystemet i drift pröva ansökningar om nationell visering för kortare vistelse och anta beslut som rör sådana ansökningar,

c) uppdatera viseringsrelaterade uppgifter i in- och utreseposten om en visering ogiltigförklaras, återkallas eller förlängs i enlighet med artikel 19 i den här förordningen och artiklarna 13 och 14 i förordning (EG) nr 767/2008.

4. I fråga om driften av in- och utresesystemets webbtjänst som avses i artikel 13 ska den separata skrivskyddade databas som avses i artikel 13.5 uppdateras dagligen av VIS via en envägsextraktion av minsta nödvändiga delmängd uppgifter i VIS.

Artikel 9

Åtkomst till in- och utresesystemet för att föra in, ändra, radera och inhämta uppgifter

1. Åtkomst till in- och utresesystemet för att föra in, ändra, radera och inhämta de uppgifter som avses i artiklarna 14 och 16–20 ska begränsas till vederbörligen bemyndigad personal vid de nationella myndigheter i varje medlemsstat som är behöriga för de ändamål som fastställs i artiklarna 23–35. Åtkomsten ska begränsas till den utsträckning som är nödvändig för utförandet av dessa nationella myndigheters arbetsuppgifter för dessa ändamål och stå i proportion till de ändamål som eftersträvas.

2. Varje medlemsstat ska utse de behöriga nationella myndigheter som, vid tillämpningen av denna förordning, ska fungera som gränsmyndigheter, viseringsmyndigheter respektive invandringsmyndigheter. Den vederbörligen bemyndigade personalen vid de behöriga nationella myndigheterna ska ha åtkomst till in- och utresesystemet för att föra in, ändra, radera och inhämta uppgifter. Varje medlemsstat ska utan dröjsmål överlämna en förteckning över dessa behöriga nationella myndigheter till eu-LISA. I denna förteckning ska anges för vilka ändamål varje myndighet ska ha åtkomst till uppgifterna i in- och utresesystemet.

3. De myndigheter som har rätt att inhämta eller få åtkomst till uppgifterna i in- och utresesystemet i syfte att förebygga, förhindra, upptäcka och utreda terroristbrott eller andra grova brott ska utses i enlighet med kapitel IV.

Artikel 10

Allmänna principer

1. Varje behörig myndighet som har åtkomstbehörighet till in- och utresesystemet ska säkerställa att användningen av in- och utresesystemet är nödvändig, lämplig och proportionell.

2. Varje behörig myndighet ska säkerställa att användningen av in- och utresesystemet, inbegripet upptagningen av biometriska uppgifter, sker i enlighet med de garantier som fastställts i konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna samt i Förenta nationernas konvention om barnets rättigheter. När uppgifter om barn samlas in ska framför allt barnets bästa komma i främsta rummet.

Artikel 11

Den automatiserade beräkningsmekanismen och skyldigheten att informera tredjelandsmedborgare om den återstående tillåtna vistelsen

1. In- och utresesystemet ska innehålla en automatiserad beräkningsmekanism som för varje tredjelandsmedborgare som är registrerad i in- och utresesystemet anger den maximala längden på den tillåtna vistelsen.

Den automatiserade beräkningsmekanismen ska inte vara tillämplig på tredjelandsmedborgare vilka

a) är familjemedlemmar till en unionsmedborgare som omfattas av direktiv 2004/38/EG eller till en tredjelandsmedborgare som i enlighet med en överenskommelse mellan å ena sidan unionen och dess medlemsstater och å andra sidan ett tredjeland åtnjuter fri rörlighet som är likvärdig med unionsmedborgarnas, och

b) inte innehar ett uppehållskort enligt direktiv 2004/38/EG eller ett uppehållstillstånd enligt förordning (EG) nr 1030/2002.

2. Genom den automatiserade beräkningsmekanismen ska de behöriga myndigheterna

a) vid inresa informeras om den maximala längden på den tillåtna vistelsen för tredjelandsmedborgare och om huruvida det antal tillåtna inresor på grundval av en visering för kortare vistelse som utfärdats för en eller två inresor har förbrukats,

b) vid kontroller eller verifieringar som görs inom medlemsstaternas territorium informeras om längden på tredjelandsmedborgares återstående tillåtna vistelse eller överskridande av den tillåtna vistelsen,

c) vid utresa informeras om huruvida tredjelandsmedborgare överskridit den tillåtna vistelsen,

d) vid prövning och beslut om viseringsansökningar för kortare vistelse informeras om den maximala återstående längden på den tillåtna vistelsen på grundval av de planerade inresedatumen.

3. Gränsmyndigheterna ska informera tredjelandsmedborgaren om den maximala längden på den tillåtna vistelsen, varvid hänsyn ska tas till antalet inresor och den längd på vistelsen som är tillåten enligt viseringen, i enlighet med artikel 8.9 i förordning (EU) 2016/399. Informationen får tillhandahållas antingen av gränskontrolltjänstemannen vid tidpunkten för in- och utresekontroll eller med hjälp av utrustning som installerats vid gränsövergångsstället och som ger tredjelandsmedborgare möjlighet att hämta information med hjälp av den webbtjänst som avses i artikel 13.1 och 13.2 i den här förordningen.

4. För tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav och som på grundval av en visering för kortare vistelse eller en nationell visering för kortare vistelse vistas i en medlemsstat som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men som har tagit in- och utresesystemet i drift, ska den automatiserade beräkningsmekanismen inte ange den tillåtna vistelsen på grundval av viseringen för kortare vistelse eller den nationella viseringen för kortare vistelse.

I det fall som avses i första stycket, ska den automatiserade beräkningsmekanismen endast kontrollera

a) överensstämmelsen med den sammanlagda begränsningen på 90 dagar under en 180-dagarsperiod, och

b) överensstämmelsen med viseringens giltighetstid för viseringar för kortare vistelse.

5. I syfte att kontrollera huruvida tredjelandsmedborgare som innehar en visering för kortare vistelse som utfärdats för en eller två inresor redan har använt det antal inresor som är tillåtna enligt viseringen för kortare vistelse, ska den automatiserade beräkningsmekanismen endast ta hänsyn till antalet inresor som gjorts till de medlemsstaternas territorium som tillämpar Schengenregelverket fullt ut. Denna verifiering ska inte genomföras vid inresa till territorium som tillhör de medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men som har tagit in- och utresesystemet i drift.

6. Den automatiserade beräkningsmekanismen ska även gälla för kortare vistelser på grundval av en visering för kortare vistelse med territoriellt begränsad giltighet som utfärdats enligt artikel 25.1 b i förordning (EG) nr 810/2009. I sådana fall ska den automatiserade beräkningsmekanismen beakta den tillåtna vistelsen enligt en sådan visering, oavsett om den sammanlagda vistelsen för den berörda tredjelandsmedborgaren överstiger 90 dagar under en 180-dagarsperiod.

Artikel 12

Informationsmekanism

1. In- och utresesystemet ska innehålla en mekanism som automatiskt identifierar in- och utreseposter där det inte registrerats några utreseuppgifter direkt efter den dag då den tillåtna vistelsen löpt ut samt automatiskt identifierar poster där den maximala längden på den tillåtna vistelsen har överskridits.

2. För de tredjelandsmedborgare som passerar gränsen på grundval av ett giltigt dokument för förenklad transitering som utfärdats i enlighet med rådets förordning (EG) nr 693/2003 (39) (FTD) ska in- och utresesystemet innehålla en mekanism som automatiskt identifierar de in- och utreseposter där utreseuppgifter saknas direkt efter det att den tillåtna vistelsetiden löpt ut samt automatiskt identifierar poster där den maximala längden på den tillåtna vistelsen överskridits.

3. De utsedda behöriga nationella myndigheterna ska i enlighet med artikel 9.2 ha tillgång till en förteckning som genererats av in- och utresesystemet och som innehåller de uppgifter som avses i artiklarna 16 och 17 om alla personer som identifierats som personer som överskridit den tillåtna vistelsen, så att dessa myndigheter kan vidta lämpliga åtgärder.

Artikel 13

Webbtjänst

1. För att tredjelandsmedborgare när som helst ska kunna kontrollera den återstående tillåtna vistelsen ska en säker internetåtkomst till en webbtjänst som eu-LISA hyser vid sina tekniska enheter ge tredjelandsmedborgare möjlighet att ange de uppgifter som krävs enligt artikel 16.1 b samt de planerade inrese- eller utresedatumen, eller båda. På grundval av detta ska webbtjänsten ge tredjelandsmedborgare ett svar i form av OK/NOT OK, inklusive information om den återstående tillåtna vistelsen.

2. Genom undantag från punkt 1 ska webbtjänsten för en planerad vistelse i en medlemsstat som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men som har tagit in- och utresesystemet i drift inte tillhandahålla någon information om den tillåtna vistelsen på grundval av en visering för kortare vistelse eller en nationell visering för kortare vistelse.

I det fall som avses i första stycket, ska webbtjänsten göra det möjligt för tredjelandsmedborgare att kontrollera överensstämmelsen med den sammanlagda begränsningen på 90 dagar under en 180-dagarsperiod och att ta emot information om den återstående tillåtna vistelsen enligt den begränsningen. Denna information ska tillhandahållas för vistelser under den 180-dagarsperiod som föregår sökningen i webbtjänsten eller ett planerat inrese- eller utresedatum, eller båda.

3. För att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 26.1 b i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet ska transportörer använda webbtjänsten för att kontrollera huruvida tredjelandsmedborgare som innehar en visering för kortare vistelse som utfärdats för en eller två inresor redan har använt det antal inresor som är tillåtna enligt viseringen. Transportörer ska tillhandahålla de uppgifter som förtecknas i artikel 16.1 a, b och c i denna förordning. På grundval av detta ska webbtjänsten ge transportörer ett svar i form av OK/NOT OK. Transportörer får lagra den skickade informationen och det mottagna svaret i enlighet med tillämplig rätt. Transportörer ska inrätta ett autentiseringssystem för att säkerställa att endast behörig personal får åtkomst till webbtjänsten. Svaret i form av OK/NOT OK får inte betraktas som ett beslut om att tillåta eller neka inresa i enlighet med förordning (EU) 2016/399.

4. I syfte att genomföra artikel 26.2 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet eller för att lösa eventuella tvister som härrör från artikel 26 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet ska eu-LISA föra logg över all uppgiftsbehandling som utförs via webbtjänsten av transportörer. Dessa loggar ska visa datum och tidpunkt för varje operation, vilka uppgifter som använts för sökning, vilka uppgifter som överförts av webbtjänsten och den berörda transportörens namn.

Loggar ska lagras under en tvåårsperiod. Loggar ska på lämpligt sätt skyddas mot obehörig åtkomst.

5. Webbtjänsten ska använda en separat skrivskyddad databas som uppdateras dagligen via en envägsextraktion av minsta nödvändiga delmängd uppgifter i in- och utresesystemet och VIS. eu-LISA ska ansvara för säkerhetsaspekter i fråga om webbtjänsten och personuppgifterna i denna och för förfarandet för överföring av personuppgifter till den separata skrivskyddade databasen.

6. Webbtjänsten ska inte göra det möjligt för transportörer att kontrollera huruvida tredjelandsmedborgare som innehar en nationell visering för kortare vistelse som utfärdats för en eller två inresor redan har använt det antal inresor som är tillåtna enligt den viseringen.

7. Kommissionen ska anta genomförandeakter om närmare bestämmelser om webbtjänstens driftsvillkor och tillämpliga bestämmelser om dataskydd och säkerhet för webbtjänsten. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 68.2.

KAPITEL II

BEHÖRIGA MYNDIGHETERS INFÖRANDE OCH ANVÄNDNING AV UPPGIFTER

Artikel 14

Förfaranden för införande av uppgifter i in- och utresesystemet

1. Gränsmyndigheterna ska i enlighet med artikel 23 verifiera tredjelandsmedborgares identitet och om en tidigare personakt för personen har skapats i in- och utresesystemet. Om en tredjelandsmedborgare använder ett självbetjäningssystem för förhandsregistrering av uppgifter eller för utförande av in- och utresekontroller ska verifieringen göras med hjälp av självbetjäningssystemet.

2. Om en tidigare personakt har skapats för tredjelandsmedborgare, ska gränsmyndigheten vid behov

a) uppdatera personakten, nämligen de uppgifter som avses i artiklarna 16, 17 och 18, beroende på vad som är tillämpligt, och

b) skapa en inresepost för varje inresa och en utresepost för varje utresa i enlighet med artiklarna 16 och 17, eller, i tillämpliga fall, en post om nekad inresa i enlighet med artikel 18.

De poster som avses i led b i första stycket i denna punkt ska vara kopplade till den berörda tredjelandsmedborgarens personakt.

I tillämpliga fall ska de uppgifter som avses i artikel 19.1, 19.2, 19.4 och 19.5 läggas till i den berörda tredjelandsmedborgarens in- och utresepost. De resehandlingar och identiteter som en tredjelandsmedborgare lagligen använder ska läggas till i dennes personakt.

Om en tidigare personakt har registrerats och tredjelandsmedborgaren visar upp en giltig resehandling som skiljer sig från den som tidigare registrerats ska även de uppgifter som avses i artiklarna 16.1 d och 17.1 b uppdateras i enlighet med artikel 15.

3. Om det är nödvändigt att föra in eller uppdatera uppgifter i en viseringsinnehavares in- och utresepost får gränsmyndigheterna hämta de uppgifter som anges i artikel 16.2 c–f i den här förordningen direkt från VIS och importera dem till in- och utresesystemet, i enlighet med artikel 8 i den här förordningen och artikel 18a i förordning (EG) nr 767/2008.

4. Om en tredjelandsmedborgare inte tidigare har registrerats i in- och utresesystemet ska gränsmyndigheten skapa en personakt för tredjelandsmedborgaren genom att föra in de uppgifter som avses i artiklarna 16.1 och 16.6, 17.1 och 18.1, beroende på vad som är tillämpligt.

5. Om en tredjelandsmedborgare använder ett självbetjäningssystem för förhandsregistreringen av uppgifter ska artikel 8a i förordning (EU) 2016/399 vara tillämplig. I sådana fall får tredjelandsmedborgaren förhandsregistrera uppgifterna för personakten eller, i tillämpliga fall, de uppgifter i in- och utreseposten som behöver uppdateras. Uppgifterna ska bekräftas av gränsmyndigheterna när beslutet om att tillåta eller neka inresa har fattats i enlighet med förordning (EU) 2016/399. De uppgifter som anges i artikel 16.2 c–f i den här förordningen får hämtas och från VIS och importeras till in- och utresesystemet.

6. Om en tredjelandsmedborgare använder ett självbetjäningssystem för att utföra in- och utresekontrollerna ska artikel 8b i förordning (EU) 2016/399 vara tillämplig. I sådana fall ska den verifiering som avses i punkt 1 i den här artikeln göras med hjälp av självbetjäningssystemet.

7. Om en tredjelandsmedborgare passerar de yttre gränserna, eller de inre gränserna vid vilka kontrollerna ännu inte har upphävts, med hjälp av en elektronisk spärr ska artikel 8b i förordning (EU) 2016/399 vara tillämplig. I sådana fall ska den motsvarande registreringen av in- och utreseposten och kopplingen av denna post till den berörda personakten göras med hjälp av den elektroniska spärren.

8. I de fall den tillåtna vistelsen för en tredjelandsmedborgare som befinner sig inom en medlemsstats territorium inleds direkt efter en kortare vistelse på grundval av ett uppehållstillstånd eller en visering för längre vistelse och ingen tidigare personakt har skapats får tredjelandsmedborgaren, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 20 i den här förordningen eller artikel 12.3 i förordning (EU) 2016/399, begära att de behöriga myndigheter som avses i artikel 9.2 i den här förordningen skapar personakten och in- och utreseposten genom att föra in de uppgifter som avses i artiklarna 16.1, 16.2, 16.6 och 17.1 i den här förordningen. Istället för de uppgifter som avses i artikel 16.2 a i den här förordningen ska de föra in datum för den kortare vistelsens början och i stället för de uppgifter som enligt artikel 16.2 b i den här förordningen, ska de ange namnet på den myndighet som fört in dessa uppgifter.

Artikel 15

Tredjelandsmedborgares ansiktsbild

1. När det är nödvändigt att skapa en personakt eller att uppdatera den ansiktsbild som avses i artikel 16.1 d och artikel 17.1 b ska ansiktsbilden tas på plats.

2. Genom undantag från punkt 1 får ansiktsbilden, i undantagsfall där kvalitets- och bildupplösningsspecifikationerna för registrering i in- och utresesystemet av en ansiktsbild som tagits på plats inte kan uppfyllas, tas fram elektroniskt från chipset i de elektroniska maskinläsbara resehandlingarna. I sådana fall ska ansiktsbilden endast infogas i personakten efter elektronisk verifiering av att den ansiktsbild som är registrerad i chipset i de elektroniska maskinläsbara resehandlingarna motsvarar den ansiktsbild av den berörda tredjelandsmedborgaren som tagits på plats.

3. Varje medlemsstat ska en gång om året överlämna en rapport om tillämpningen av punkt 2 till kommissionen. Den rapporten ska innehålla antalet berörda tredjelandsmedborgare och en förklaring av de undantagsfall som uppstått.

4. Tredjelandsmedborgares ansiktsbild ska ha tillräckligt hög bildupplösning och kvalitet för att kunna användas för automatiserad biometrisk matchning.

5. Inom två år efter det att in- och utresesystemet har tagits i drift ska kommissionen utarbeta en rapport om kvalitetsstandarderna för ansiktsbilder som lagras i VIS och om möjligheterna att använda dem för biometrisk matchning i syfte att använda ansiktsbilder som lagrats i VIS vid gränserna och inom medlemsstaternas territorium för att verifiera identiteten på tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav, utan att sådana ansiktsbilder lagras i in- och utresesystemet. Kommissionen ska överlämna rapporten till Europaparlamentet och rådet. Den rapporten ska, om kommissionen anser det lämpligt, åtföljas av lagstiftningsförslag, inbegripet förslag om ändring av den här förordningen, förordning (EG) nr 767/2008, eller båda, vad gäller användningen av tredjelandsmedborgares ansiktsbilder som lagras i VIS för som avses i denna punkt.

Artikel 16

Personuppgifter för tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav

1. Vid de gränser vid vilka in- och utresesystemet har tagits i drift ska gränsmyndigheten skapa personakten för den tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav genom att föra in följande uppgifter:

a) Efternamn (familjenamn), förnamn, födelsedatum, medborgarskap och kön.

b) Resehandlingens eller resehandlingarnas typ och nummer och koden på tre bokstäver för det land som har utfärdat dem.

c) Sista giltighetsdag för resehandlingen eller resehandlingarna.

d) Den ansiktsbild som avses i artikel 15.

2. Vid varje inresa som görs av en tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav ska följande uppgifter föras in i en in- och utresepost, vid en gräns vid vilken in- och utresesystemet har tagits i drift:

a) Datum och tidpunkt för inresan.

b) Gränsövergångsställe för inresan och myndighet som tillåtit inresan.

c) I tillämpliga fall den status som tredjelandsmedborgare har och som visar att det rör sig om en tredjelandsmedborgare som i) är familjemedlem till en unionsmedborgare som omfattas av direktiv 2004/38/EG eller till en tredjelandsmedborgare som i enlighet med en överenskommelse mellan å ena sidan unionen och dess medlemsstater och å andra sidan ett tredjeland åtnjuter fri rörlighet som är likvärdig med unionsmedborgarnas och ii) inte innehar ett sådant uppehållskort enligt 2004/38/EG eller ett uppehållstillstånd enligt förordning (EG) nr 1030/2002.

d) Märkesnumret på en visering för kortare vistelse, inbegripet koden på tre bokstäver för den utfärdande medlemsstaten, typ av visering för kortare vistelse, slutdatum för maximala längden på den tillåtna vistelsen enligt viseringen för kortare vistelse som ska uppdateras vid varje inresa samt, i tillämpliga fall, sista giltighetsdag för viseringen för kortare vistelse.

e) Vid den första inresan på grundval av en visering för kortare vistelse, antalet tillåtna inresor och den längd på vistelsen som är tillåten enligt den visering för kortare vistelse som anges på viseringsmärket för kortare vistelse.

f) I tillämpliga fall information som visar att viseringen för kortare vistelse utfärdats med territoriellt begränsad giltighet enligt artikel 25.1 b i förordning (EG) nr 810/2009.

g) För de medlemsstater som ännu inte tillämpar Schengenregelverket fullt ut men som har tagit in- och utresesystemet i drift, ett meddelande som i tillämpliga fall anger att tredjelandsmedborgaren har använt en nationell visering för kortare vistelse för inresan.

Den in- och utresepost som avses i första stycket ska vara kopplad till den tredjelandsmedborgarens personakt med hjälp av det individuella referensnummer som tagits fram av in- och utresesystemet när personakten skapades.

3. Vid varje utresa för en tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav ska, vid en gräns vid vilken in- och utresesystemet har tagits i drift, följande uppgifter föras in i in- och utreseposten:

a) Datum och tidpunkt för utresan.

b) Gränsövergångsställe för utresan.

Om tredjelandsmedborgaren använder en annan visering än den som registrerades i den senaste inreseposten, ska de uppgifter i in- och utreseposten som förtecknas i punkterna 2 d–g uppdateras på motsvarande sätt.

Den in- och utresepost som aves i första stycket ska vara kopplad till den tredjelandsmedborgarens personakt.

4. In- och utreseposter där det inte registrerats några utreseuppgifter direkt efter det att den tillåtna vistelsen löpt ut ska identifieras med en märkning av in- och utresesystemet, och uppgifterna rörande den tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav och som har identifierats som en person som överskridit den tillåtna vistelsen ska föras in i den förteckning som avses i artikel 12.

5. För att föra in eller uppdatera uppgifter i in- och utreseposten för en tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav får den behöriga gränsmyndigheten, i enlighet med artikel 18a i förordning (EG) nr 767/2008, från VIS hämta och till in- och utresesystemet importera de uppgifter som föreskrivs i punkt 2 c–f i denna artikel.

6. När en tredjelandsmedborgare omfattas av en medlemsstats nationella program för underlättande av gränspassage i enlighet med artikel 8d i förordning (EU) 2016/399, ska den berörda medlemsstaten föra in ett meddelande i tredjelandsmedborgarens personakt med uppgift om den medlemsstatens berörda nationella program för underlättande av gränspassage.

7. De särskilda bestämmelserna i bilaga II ska gälla för tredjelandsmedborgare som passerar gränsen på grundval av ett giltigt FTD.

Artikel 17

Personuppgifter för tredjelandsmedborgare som är undantagna från viseringskrav

1. Gränsmyndigheten ska skapa personakten för tredjelandsmedborgare som är undantagna från viseringskrav genom att föra in

a) de uppgifter som föreskrivs i artikel 16.1 a, b och c,

b) den ansiktsbild som avses i artikel 15,

c) uppgifter om fingeravtryck från den högra handen, om dessa finns, och annars motsvarande uppgifter om fingeravtryck från den vänstra handen. Uppgifterna om fingeravtryck ska ha tillräckligt hög upplösning och kvalitet för att kunna användas vid automatiserad biometrisk matchning,

d) i relevanta fall de uppgifter som föreskrivs i artikel 16.6.

2. Vad gäller de tredjelandsmedborgare som är undantagna från viseringskrav ska artikel 16.2 a, b och c, 16.3 a och b samt 16.4 gälla i tillämpliga delar.

3. Barn under tolv år ska vara undantagna från kravet på att lämna fingeravtryck.

4. Personer för vilka fingeravtryckstagning är fysiskt omöjlig ska vara undantagna från kravet på att lämna fingeravtryck.

Om det emellertid är fråga om ett tillfälligt fysiskt hinder ska detta registreras i in- och utresesystemet och ska det krävas att personen i fråga lämnar fingeravtryck vid utresan eller nästa inresa. Denna information ska raderas ur in- och utresesystemet när fingeravtryck har lämnas. Gränsmyndigheterna ska ha rätt att begära ytterligare klargöranden av skälen till att det tillfälligt är fysiskt omöjligt att lämna fingeravtryck. Medlemsstaterna ska säkerställa att det finns lämpliga förfaranden som garanterar personens värdighet om det uppstår problem vid upptagningen av fingeravtryck.

5. Om personen i fråga är undantagen från kravet på att lämna fingeravtryck i enlighet med punkterna 3 och 4 ska det särskilda datafältet markeras som ”icke tillämpligt”.

Artikel 18

Personuppgifter för tredjelandsmedborgare som har nekats inresa

1. Om ett beslut har fattats av gränsmyndigheten i enlighet med artikel 14 och bilaga V till förordning (EU) 2016/399 om att neka en sådan tredjelandsmedborgare inresa för kortare vistelse på medlemsstaternas territorium ska gränsmyndigheten, om ingen akt tidigare har registrerats i in- och utresesystemet för tredjelandsmedborgaren, skapa en personakt där den ska föra in

a) för tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav: de alfanumeriska uppgifter som krävs enligt artikel 16.1 i den här förordningen och, när så är tillämpligt, de uppgifter som avses i artikel 16.6 i den här förordningen,

b) för tredjelandsmedborgare som är undantagna från viseringskrav: de alfanumeriska uppgifter som krävs enligt artikel 17.1 i den här förordningen.

2. Om en tredjelandsmedborgare nekas inresa på grundval av led B, D eller H i del B i bilaga V till förordning (EU) 2016/399 och ingen tidigare akt med biometriska uppgifter har registrerats i in- och utresesystemet för den tredjelandsmedborgaren ska gränsmyndigheten skapa en personakt där den ska föra in de alfanumeriska uppgifter som krävs enligt artikel 16.1 eller artikel 17.1 i den här förordningen, när så är lämpligt, samt följande uppgifter:

a) För tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav: den ansiktsbild som avses i artikel 16.1 d i den här förordningen.

b) För tredjelandsmedborgare som är undantagna från viseringskrav: de biometriska uppgifter som krävs enligt artikel 17.1 b och c i den här förordningen.

c) För tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav och som inte är registrerade i VIS: den ansiktsbild som avses i artikel 16.1 d i den här förordningen och de uppgifter om fingeravtryck som avses i artikel 17.1 c i den här förordningen.

3. Genom undantag från punkt 2 i den här artikeln, i det fall då led H i del B i bilaga V till förordning (EU) 2016/399 är tillämpligt och en tredjelandsmedborgares biometriska uppgifter är registrerade i SIS vilket leder till att inresa nekas, ska tredjelandsmedborgarens biometriska uppgifter inte registreras i in- och utresesystemet.

4. Om en tredjelandsmedborgare nekas inresa på grundval av led I i del B i bilaga V till förordning (EU) 2016/399 och ingen tidigare akt med biometriska uppgifter har registrerats i in- och utresesystemet för den tredjelandsmedborgaren ska de biometriska uppgifterna registreras i in- och utresesystemet om inresan nekas på grund av att tredjelandsmedborgaren anses utgöra ett hot mot den inre säkerheten, vilket i tillämpliga fall omfattar olika aspekter av den allmänna ordningen.

5. Om en tredjelandsmedborgare nekas inresa på grundval av led J i del B i bilaga V till förordning (EU) 2016/399 ska gränsmyndigheten skapa en personakt för tredjelandsmedborgaren utan att lägga till biometriska uppgifter. Om tredjelandsmedborgaren har en elektronisk maskinläsbar resehandling ska ansiktsbilden hämtas från den.

6. Om ett beslut har fattats av gränsmyndigheten i enlighet med artikel 14 i och bilaga V till förordning (EU) 2016/399 om att neka en sådan tredjelandsmedborgare inresa för kortare vistelse på medlemsstaternas territorium ska följande uppgifter föras in i en separat post om nekad inresa:

a) Datum och tidpunkt för nekad inresa.

b) Gränsövergångsställe.

c) Myndighet som nekade inresan.

d) Det eller de led som motsvarar skälet eller skälen till att inresa nekas, i enlighet med del B i bilaga V till förordning (EU) 2016/399.

Vad gäller tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav ska dessutom de uppgifter som föreskrivs i artikel 16.2 d–g i den här förordningen föras in i posten om nekad inresa.

För att skapa eller uppdatera posten om nekad inresa för tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav får den behöriga gränsmyndigheten, i enlighet med artikel 18a i förordning (EG) nr 767/2008, från VIS hämta och till in- och utresesystemet importera de uppgifter som föreskrivs i artikel 16.2 d, e och f i den här förordningen.

7. Den post om nekad inresa som föreskrivs i punkt 6 ska kopplas till den berörda tredjelandsmedborgarens personakt.

Artikel 19

Uppgifter som ska läggas till om ett tillstånd till kortare vistelse återkallas, ogiltigförklaras eller förlängs

1. Om det fattas beslut om att återkalla eller ogiltigförklara ett tillstånd till kortare vistelse eller en visering eller om att förlänga en tillåten vistelse eller visering, ska den behöriga myndighet som har fattat beslutet lägga till följande uppgifter till den senaste relevanta in- och utreseposten:

a) Statusinformation som visar att tillståndet till kortare vistelse eller viseringen återkallats eller ogiltigförklarats eller att den tillåtna vistelsen eller viseringen förlängts.

b) Vilken myndighet som återkallat eller ogiltigförklarat tillståndet till kortare vistelse eller viseringen eller förlängt den tillåtna vistelsen eller viseringen.

c) Ort och datum för beslutet att återkalla eller ogiltigförklara tillståndet till kortare vistelse eller viseringen eller att förlänga den tillåtna vistelsen eller viseringen.

d) I tillämpliga fall det nya viseringsmärkesnumret, inbegripet koden på tre bokstäver för det utfärdande landet.

e) I tillämpliga fall den period med vilken längden på den tillåtna vistelsen förlängts.

f) I tillämpliga fall ny sista giltighetsdag för den tillåtna vistelsen eller för viseringen.

2. Om längden på den tillåtna vistelsen har förlängts i enlighet med artikel 20.2 i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet ska den behöriga myndighet som förlängde den tillåtna vistelsen till den senaste relevanta in- och utreseposten lägga till uppgifterna om den period med vilken den tillåtna vistelsen förlängts samt, i tillämpliga fall, ange att den tillåtna vistelsen förlängdes i enlighet med artikel 20.2 b i konventionen om tillämpning av Schengenavtalet.

3. Om det fattas ett beslut om att ogiltigförklara, återkalla eller förlänga en visering ska den viseringsmyndighet som fattat beslutet omedelbart hämta de uppgifter som föreskrivs i punkt 1 i denna artikel från VIS och importera dem direkt till in- och utresesystemet i enlighet med artiklarna 13 och 14 i förordning (EG) nr 767/2008.

4. I in- och utreseposten ska det anges av vilket eller vilka skäl den kortare vistelsen återkallats eller ogiltigförklarats, dvs.

a) ett beslut om återvändande som antagits i enlighet med Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/115/EG (40),

b) varje annat beslut som fattats av medlemsstatens behöriga myndigheter i enlighet med nationell rätt och som får till följd att en tredjelandsmedborgare som inte uppfyller eller inte längre uppfyller villkoren för inresa till eller för vistelse inom medlemsstaternas territorium återvänder, avlägsnas eller frivilligt avreser.

5. I in- och utreseposten ska det anges av vilket eller vilka skäl längden på en tillåten vistelse förlängs.

6. När en person har avrest eller avlägsnats från medlemsstaternas territorium i enlighet med ett beslut som avses i punkt 4 i den här artikeln ska den behöriga myndigheten föra in uppgifterna i enlighet med artikel 14.2 i den motsvarande in- och utreseposten för den specifika inresan.

Artikel 20

Uppgifter som ska läggas till vid vederläggande av presumtionen om att en tredjelandsmedborgare inte uppfyller villkoren för längden på den tillåtna vistelsen

Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 22, om det inte har skapats någon personakt i in- och utresesystemet för en tredjelandsmedborgare som befinner sig på en medlemsstats territorium eller om det inte finns någon sista relevant in- och utresepost för denna tredjelandsmedborgare, får de behöriga myndigheterna presumera att tredjelandsmedborgaren inte uppfyller, eller inte längre uppfyller, villkoren för längden på den tillåtna vistelsen inom medlemsstaternas territorium.

I det fall som avses i första stycket i den här artikeln ska artikel 12 i förordning (EU) 2016/399 vara tillämplig, och om denna presumtion vederläggs i enlighet med artikel 12.3 i den förordningen ska de behöriga myndigheterna

a) vid behov skapa en personakt för tredjelandsmedborgaren i in- och utresesystemet,

b) uppdatera den senaste in- och utreseposten genom att föra in de uppgifter som saknas i enlighet med artiklarna 16 och 17 i den här förordningen, eller

c) radera en befintlig akt i de fall där artikel 35 i den här förordningen tillåter sådan radering.

Artikel 21

Reservförfaranden om det är tekniskt omöjligt att föra in uppgifter eller vid fel på in- och utresesystemet

1. När det är tekniskt omöjligt att föra in uppgifter i in- och utresesystemets centrala system, eller vid fel på in- och utresesystemets centrala system, ska de uppgifter som avses i artiklarna 16–20 tillfälligt lagras i det enhetliga nationella gränssnittet. När detta är omöjligt ska uppgifterna tillfälligt lagras lokalt i elektroniskt format. I båda fallen ska uppgifterna föras in i in- och utresesystemets centrala system så snart det är tekniskt möjligt eller felet har åtgärdats. Medlemsstaterna ska vidta lämpliga åtgärder och tillhandahålla den infrastruktur, den utrustning och de resurser som krävs för att säkerställa att sådan tillfällig lokal lagring får utföras vid vilken tidpunkt som helst och vid samtliga gränsövergångsställen.

2. Utan att det påverkar skyldigheten att utföra in- och utresekontroller enligt förordning (EU) 2016/399 ska gränsmyndigheten, i de exceptionella fall då det är tekniskt omöjligt att föra in uppgifter både i in- och utresesystemets centrala system och i det enhetliga nationella gränssnittet och tekniskt omöjligt att tillfälligt lagra uppgifterna lokalt i elektroniskt format, manuellt lagra uppgifter som avses i artiklarna 16–20 i den här förordningen, med undantag av biometriska uppgifter, och påföra tredjelandsmedborgarens resehandling en inrese- eller utresestämpel. Dessa uppgifter ska föras in i in- och utresesystemets centrala system så snart det är tekniskt möjligt.

Medlemsstaterna ska i de exceptionella fall som avses i första stycket i denna punkt underrätta kommissionen om att resehandlingarna har stämplats. Kommissionen ska anta genomförandeakter om närmare bestämmelser om den information som ska lämnas till kommissionen. Dessa genomförandeakter ska antas i enlighet med det granskningsförfarande som avses i artikel 68.2.

3. Av in- och utresesystemet ska det framgå att de uppgifter som avses i artiklarna 16–20 fördes in med tillämpning av ett reservförfarande och att biometriska uppgifter saknas i den personakt som skapats enligt punkt 2 i den här artikeln. De biometriska uppgifterna ska införas i in- och utresesystemet vid nästa gränsövergångsställe.

Artikel 22

Övergångsperiod och övergångsåtgärder

1. Under en 180-dagarsperiod efter det att in- och utresesystemet tagits i drift ska de behöriga gränsmyndigheterna beakta vistelser på medlemsstaternas territorium under de 180 dagar som föregår in- eller utresan genom att kontrollera stämplarna på resehandlingar utöver in- och utreseuppgifterna i in- och utresesystemet, för att vid in- och utresa verifiera att tredjelandsmedborgare som beviljats inresa för kortare vistelse inte har överskridit den maximala längden på den tillåtna vistelsen och, när så är relevant, vid inresa verifiera att tredjelandsmedborgaren inte har överskridit det högsta antal inresor som är tillåtna enligt den visering för kortare vistelse som utfärdats för en eller två inresor.

2. För de tredjelandsmedborgare som har rest in till medlemsstaternas territorium innan in- och utresesystemet togs i drift och lämnar det efter att in- och utresesystemet har tagits i drift ska en personakt skapas vid utresa, och datumet för denna inresa enligt stämpeln i passet ska föras in i in- och utreseposten i enlighet med artikel 16.2. Denna bestämmelse ska inte begränsas till de 180 dagar efter det att in- och utresesystemet har tagits i drift som avses i punkt 1 i den här artikeln. Om det förekommer avvikelser mellan inresestämpeln och uppgifterna i in- och utresesystemet ska stämpeln gälla.

Artikel 23

Användning av uppgifter för verifiering vid gränser vid vilka in- och utresesystemet har tagits i drift

1. Gränsmyndigheterna ska ha åtkomst till in- och utresesystemet för verifiering av tredjelandsmedborgarens identitet och tidigare registreringar, för uppdatering vid behov av uppgifterna i in- och utresesystemet och för inhämtande av uppgifter i den utsträckning som krävs för att uppgifter i samband med in- och utresekontroller ska kunna utföras.

2. Under utförandet av de uppgifter som avses i punkt 1 i den här artikeln, ska gränsmyndigheterna ha åtkomst för sökning på grundval av de uppgifter som avses i artiklarna 16.1 a, b och c samt 17.1 a.

Gränsmyndigheterna ska dessutom, för att utföra en sökning i VIS för verifiering i enlighet med artikel 18 i förordning (EG) nr 767/2008 när det gäller tredjelandsmedborgare som omfattas av viseringskrav, göra sökningen i VIS direkt från in- och utresesystemet med hjälp av samma alfanumeriska uppgifter eller, i tillämpliga fall, söka i VIS i enlighet med artikel 18.2 a i förordning (EG) nr 767/2008.

Om sökningen i in- och utresesystemet med de uppgifter som anges i det första stycket i denna punkt visar att uppgifter om tredjelandsmedborgaren har registrerats i systemet, ska gränsmyndigheterna jämföra den ansiktsbild av tredjelandsmedborgaren som tagits på plats med den ansiktsbild som avses i artiklarna 16.1 d och 17.1 b i den här förordningen eller, när det gäller tredjelandsmedborgare som är undantagna från viseringskrav, verifiera fingeravtrycken