Kommissionens förordning (EG) nr 226/2002

av den 7 februari 2002

om fastställande av exportbidrag för frukt och grönsaker

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 2200/96 av den 28 oktober 1996 om den gemensamma organisationen av marknaden för frukt och grönsaker(1), senast ändrad genom kommissionens förordning (EG) nr 911/2001(2), särskilt artikel 35.3 i denna, och

av följande skäl:

(1) I kommissionens förordning (EG) nr 1961/2001(3) fastställs tillämpningsföreskrifter för exportbidrag för frukt och grönsaker.

(2) I enlighet med artikel 35.1 i rådets förordning (EG) nr 2200/96, är det möjligt att med exportbidrag täcka skillnaden mellan priserna inom internationell handel på de produkter som anges i den artikeln och priserna på dessa produkter inom gemenskapen i den utsträckning som är nödvändig för att möjliggöra ekonomiskt väsentlig export.

(3) I enlighet med artikel 35.4 i förordning (EG) nr 2200/96 skall bidragen fastställas i förhållande till hur utvecklingen väntas bli för priserna på frukt och grönsaker på den gemensamma marknaden och för de disponibla medlen, å ena sidan, och för de priser som tillämpas inom internationell handel, å andra sidan. Hänsyn bör också tas till de kostnader som anges i artikel 35.4 b i samma förordning liksom till den ekonomiska aspekten av den planerade exporten.

(4) I enlighet med artikel 35.1 i förordning (EG) nr 2200/96 skall bidragen fastställas med hänsyn till de begränsningar som följer av de avtal som slutits i enlighet med artikel 300 i fördraget.

(5) I enlighet med artikel 35.5 i förordning (EG) nr 2200/96 fastställs priserna på den gemensamma marknaden med hänsyn till vilka priser som är mest förmånliga ur exporthänseende. Priserna inom internationell handel skall fastställas med hänsyn till de prisnoteringar och priser som avses i andra stycket i artikel 35.5 i samma förordning.

(6) Situationen inom den internationella handeln eller särskilda krav från vissa marknader kan göra det nödvändigt att differentiera bidraget för en viss produkt beroende på dess destination.

(7) Tomater, citroner, apelsiner och äpplen av de gemensamma handelsklasserna Extra, I och II får för närvarande exporteras i ekonomiskt väsentliga kvantiteter.

(8) Tillämpningen av dessa föreskrifter på den nuvarande marknadssituationen och dess framtida utveckling, särskilt på prisnoteringar och priser på frukt och grönsaker inom gemenskapen och inom internationell handel innebär att exportbidragen fastställs i enlighet med bilagan till denna förordning.

(9) Enligt bestämmelserna i artikel 35.2 i förordning (EG) nr 2200/96 bör de tillgängliga resurserna användas på det mest effektiva sättet samtidigt som man undviker att diskriminera de berörda aktörerna. Ur detta perspektiv är det lämpligt att se till att de handelsflöden som härrör från bidragssystemet inte störs. Av dessa skäl och på grund av att exporten av frukt och grönsaker är säsongsbunden bör kvoter fastställas för varje produkt.

(10) Genom kommissionens förordning (EEG) nr 3846/87(4), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2556/2001(5) upprättas en exportbidragsnomenklatur för jordbruksprodukter.

(11) I förordning (EEG) nr 1291/2000(6), fastställs gemensamma tillämpningsföreskrifter för systemet med import-, export- och förutfastställelselicenser för jordbruksprodukter.

(12) På grund av den rådande situationen på marknaden och för att uppnå så effektiv användning som möjligt av tillgängliga resurser samt med hänsyn till gemenskapens exportstruktur är det lämpligt att välja den mest passande metoden för exportbidragen för vissa produkter och vissa destinationer och att därför inte samtidigt för exportperioden i fråga fastställa de bidrag enligt system A1, A2 och A3 som avses i artikel 1 i förordning (EG) nr 1961/2001 om tillämpningsföreskrifter för exportbidrag för frukt och grönsaker.

(13) De kvantiteter som fastställts för de olika produkterna bör fördelas efter de olika systemen för beviljande av bidrag med hänsyn särskilt till deras grad av hållbarhet.

(14) Förvaltningskommittén för färska frukter och grönsaker har inte yttrat sig inom den tid som ordföranden har bestämt.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

1. I bilagan till denna förordning fastställs exportbidragen för frukt och grönsaker.

2. De licenser som utfärdats med avseende på livsmedelsbistånd och som omfattas av artikel 16 i förordning (EEG) nr 1291/2000 skall inte hänföras till de bidragsberättigande kvantiteter som avses i bilagan.

3. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 5.6 i förordning (EG) nr 1961/2001 skall giltighetstiden för A2-och A3-licenser vara två månader.

Artikel 2

Denna förordning träder i kraft den 8 mars 2002.

Denna förordning är till alla delar bindande och direkt tillämplig i alla medlemsstater.

Utfärdad i Bryssel den 7 februari 2002.

På kommissionens vägnar

Franz Fischler

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 297, 21.11.1996, s. 1.

(2) EGT L 129, 11.5.2001, s. 3.

(3) EGT L 268, 9.10.2001, s. 8.

(4) EGT L 366, 24.12.1987, s. 1.

(5) EGT L 348, 31.12.2001, s. 1.

(6) EGT L 152, 24.6.2000, s. 1.

BILAGA

till kommissionens förordning av den 7 februari 2002 om fastställande av exportbidrag för frukt och grönsaker

>Plats för tabell>

Anm.:

Produktkoderna och destinationskoderna serie "A" fastställs i kommissionens förordning (EEG) nr 3846/87 (EGT L 366, 24.12.1987, s. 1) i dess ändrade lydelse.

De numeriska destinationskoderna fastställs i kommissionens förordning (EG) nr 2020/2001 (EGT L 273, 16.10.2001 s. 6).

De övriga destinationerna är fastställda på följande sätt:

F04 Hongkong, Singapore, Malaysia, Sri Lanka, Indonesien, Thailand, Taiwan, Papoua Nya Guinea, Laos, Kambodja, Vietnam, Japan, Uruguay, Paraguay, Argentina, Mexiko och Costa Rica.

F08 Alla destinationer utom Slovakien, Lettland, Litauen och Bulgarien.

F09 Norge, Island, Grönland, Fäöarna, Polen, Ungern, Rumänien, Albanien, Bosnien och Hercegovina, Kroatien, Slovenien, f.d. jugoslaviska republiken Makedonien, Jugoslavien (Serbien-Montenegro), Malta, Armenien, Azerbajdzjan, Vitryssland, Georgien, Kazakstan, Kirgizstan, Moldova, Ryssland, Tadzjikistan, Turkmenistan, Uzbekistan, Ukraina, destinationer som avses i artiklarna 36 i kommissionens förordning (EG) nr 800/1999, länderna och territorierna i Afrika med undantag av Sydafrika, länderna på arabiska halvön (Saudiarabien, Bahrain, Qatar, Oman, Förenade Arabemiraten [Abu Dhabi, Dubai, Sharja, Ajman, Umm al-Qaywayn, Ras a-Khayma, Fujayra], Kuwait, Yemen), Syrien, Iran, Jordanien, Bolivia, Brasilien, Venezuela, Peru, Panama, Ecuador, Colombia.