Kommissionens beslut

av den 29 juni 2000

om ett förfarande enligt artikel 81 i EG-fördraget (Ärende IV/36.456/F3 - Inntrepreneur och IV/36.492/F3 - Spring)

[delgivet med nr K(2000) 1591]

(Endast den engelska texten är giltig)

(2000/484/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962, Första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar 85 och 86(1), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1216/1999(2), särskilt artikel 2 i denna,

med beaktande av de ansökningar om icke-ingripandebesked och de anmälningar med begäran om undantag som lämnades in den 27 mars 1997 av Inntrepreneur Pub Company Limited och The Inntrepreneur Beer Supply Company Limited samt den 29 april 1997 av Spring Inns Limited enligt artiklarna 2 och 4 i förordning nr 17,

efter att ha offentliggjort ett sammandrag av ansökningarna och anmälningarna enligt artikel 19.3 i förordning nr 17(3),

efter att ha hört Rådgivande kommittén för kartell- och monopolfrågor, och

av följande skäl:

I. FAKTA

A. INLEDNING

(1) Den 27 mars 1997 anmälde Inntrepreneur Pub Company Limited (IPCL) och The Inntrepreneur Beer Supply Company Limited (TIBSCO) enligt artikel 4 i rådets förordning nr 17 de standardhyresavtal (nedan kallade hyresavtalen) som i Förenade kungariket används för IPCL:s och därmed förbundna företags uthyrning av lokaler med utskänkningstillstånd(4). Hyresavtalen anmäldes i den lydelse som gällde från och med den 1 januari 1997 och de innefattade ett ändringsavtal och ett inköpsavtal.

(2) Den 29 april 1997 anmälde Spring Inns Limited (Spring) enligt artikel 4 i förordning nr 17 de hyresavtal som i Förenade kungariket används för Springs och därmed förbundna företags uthyrning av lokaler med utskänkningstillstånd. Springs hyresavtal anmäldes liksom IPCL:s i den form de användes från och med den 1 januari 1997 och de innefattade ett ändringsavtal och ett inköpsavtal.

(3) I en skrivelse av den 23 februari 1998 tillförde parterna The Grand Pub Company Ltd (GPC) som part i båda anmälningarna och de kompletterade anmälningarna med upplysningar om hur hyresavtalen tillämpades efter den 28 mars 1998.

(4) De anmälande parterna har begärt icke-ingripandebesked för hyresavtalen, eller bekräftelse på att avtalen kan omfattas av kommissionens förordning (EEG) nr 1984/83 av den 22 juni 1983 om tillämpning av fördragets artikel 85.3 på grupper av exklusiva inköpsavtal(5), senast ändrad genom förordning (EG) nr 1582/97(6), eller individuella undantag enligt artikel 81.3 i fördraget. I avdelning II i den förordningen finns särskilda bestämmelser om ölleveransavtal.

(5) För perioden före den 28 mars 1998 offentliggjordes två tillkännagivanden(7) i Europeiska gemenskapernas officiella tidning i enlighet med artikel 19.3 i förordning nr 17. Parterna, IPCL och Spring, godkände i en skrivelse av den 23 november 1999 att en administrativ skrivelse om undantag utfärdades. Skrivelsen utfärdades den 24 januari 2000. Kommissionen offentliggjorde ett tillkännagivande enligt artikel 19.3 i förordning nr 17 avseende situationen efter den 28 mars 1998, då ölleveransstrukturen förändrades. I en skrivelse av den 23 november 1999 underrättade de anmälande parterna kommissionen om att de begärde ett beslut för perioden efter den 28 mars 1998. Föreliggande beslut gäller därför endast situationen efter den 28 mars 1998.

B. PARTERNA

GPC

(6) Företaget GPC, som bildades av den japanska investeringsbanken Nomura, ingick den 21 september 1997 ett avtal om att förvärva pubföretagen IPCL och Spring. Enligt det avtalet fick GPC en köpoption (och säljarna en säljoption) på IPCL:s och Springs aktiekapital. Optionen utnyttjades den 27 mars 1998.

(7) Eftersom optionen utnyttjades utgör IPCL, Spring och den nya leverantör som utsetts enligt hyresavtalen, Supply Line, helägda dotterbolag till GPC. Från den 29 mars 1998 är GPC eller dess dotterbolag förmånstagande ägare till de lokaler hyresavtalen avser.

(8) IPCL ägde den 27 mars 1998 cirka 2898 pubar eller lokaler med utskänkningstillstånd. Av lokalerna hyrdes 2286 ut enligt långfristiga hyresavtal, främst för 20 år, och 612 lokaler hyrdes ut enligt kortfristiga hyresavtal med en löptid på mindre än tre år, eller enligt tillfälliga avtal med ännu kortare löptid.

(9) Den 28 mars 1998 var 851 av Springs lokaler uthyrda enligt långfristiga hyresavtal, vanligtvis på 20 år, och 555 lokaler enligt kortfristiga eller tillfälliga avtal.

(10) GPC avtalade att sälja 310 pubar till Scottish and Newcastle plc och avtalet fullföljdes den 29 mars 1998. Efter försäljningen ägde GPC 3996 pubar. Den 1 november 1999 ägde GPC cirka 1000 pubar.

(11) GPC anmälde de nya ölleveransavtal som skulle gälla från den 28 mars 1998 till kommissionen den 9 februari 1998 (ärende IV/36.916/F3). Kommissionen avslutade ärendet genom att utfärda ett icke-ingripandebesked i form av en administrativ skrivelse till GPC den 11 mars 1998. Inget av de femton avtal med enskilda bryggerier om leverans av vissa märken som då anmälts innehöll några i begränsningar av GPC:s inköpspolitik, t.ex. i form av exklusiva inköpsavtal, krav på inköp av minimikvantiteter, lagerföringsskyldighet eller konkurrensklausuler. Hyresgästerna kan köpa vilket ölmärke som helst så länge det finns i GPC:s prislista. Den 1 november 1999 hade GPC ingått 18 leveransavtal med olika bryggerier.

Hyresgästerna

(12) Motparterna i de aktuella avtalen, som grundas på hyresavtalen, är enskilda eller företag som vanligen har intressen bara i ett utskänkningsställe med tillstånd.

C. MARKNADEN

(13) Den brittiska ölutskänkningsmarknaden har förändrats radikalt under de senaste tio åren. Ett av skälen för dessa förändringar är den brittiska konkurrensmyndighetens (Monopolies and Mergers Commission) rapport om ölleveranser från 1989 och den lagstiftning rapporten utmynnade i. Konkurrensmyndighetens rapport om ölleveranser år 1989 ledde till flera rekommendationer om att lossa de traditionella banden (exklusiva inköpsavtal och konkurrensklausuler) mellan bryggerier och pubar. De flesta av konkurrensmyndighetens rekommendationer genomfördes, huvudsakligen genom 1989 års båda brittiska förordningar, "Supply of Beer (Tied Estate) Order" och "Supply of Beer (Loan Ties, Licensed Premises and Wholesale Prices) Order", nedan kallade förordningarna. Enligt den första förordningen ålades de nationella bryggerierna, det vill säga bryggerier som äger över 2000 lokaler med utskänkningstillstånd, att genomföra följande ändringar:

- Hyresgästerna fick inte bindas upp för alkoholsvaga ölsorter eller andra drycker än öl.

- Hyresgästerna skulle ha rätt att köpa ett fatöl (efterjäst på fat)(8) från andra än bryggeriet eller hyresvärden, den så kallade gästölsklausulen.

- Bryggerierna fick bara binda upp ett visst antal pubar. De tvingades därför sälja eller befria cirka 11000 av de på den tiden uppskattningsvis 60000 pubarna i Förenade kungariket från kopplingsförbehåll.

Efterfrågan

(14) Öl kan säljas antingen genom utskänkning i pubar, hotell och restauranger eller genom utminutering, det vill säga försäljning i snabbköp och andra försäljningsställen utan utskänkningstillstånd. År 1998 uppskattades dessutom nästan 5 % av den sammanlagda ölkonsumtionen i Förenade kungariket bestå av privat förtullad import, huvudsakligen från Calais. Utskänkningen stod år 1998 för cirka 68 % av försäljningsvolymen. Det är näst efter Irland den största andelen inom gemenskapen.

(15) Av hela ölkonsumtionen år 1998 var 61 % fatöl. Också det är näst efter Irland högst i gemenskapen. Gemenskapens största sortiment av fatöl finns på de brittiska pubarna, som i genomsnitt erbjuder 6,5 märken per pub.

Utbud

Bryggeriverksamhet

(16) De fyra nationella bryggerierna Scottish & Newcastle, Bass, Carlsberg Tetley Brewing och Whitbread stod för 78 % av den brittiska ölmarknaden år 1998 ur leveranssynpunkt. Herfindahl-Hirschmannindex (HHI) används för att mäta marknadskoncentration och år 1996 fick de nationella bryggeriernas andelar av den brittiska ölmarknaden ett indexvärde på 1678(9). Om HHI ligger mellan 1000 och 1800 beskrivs marknaden som "måttligt koncentrerad". Den ökande priskonkurrensen på grossistnivå, som har samband med uppkomsten av pubföretag (se skäl 18), har nyligen lett till en konsolidering i bryggeriledet, eftersom i synnerhet regionala bryggeriföretag har försökt uppnå nödvändiga stordriftsfördelar. År 1999 fanns det fem regionala bryggerier(10).

Grossistverksamhet

(17) De brittiska förordningarna ledde till att en del av de nationella bryggeriernas uppbundna lokaler såldes. Detta förväntades öka den fria handeln och ge de traditionella grossisterna en viktigare roll. År 1995/96 stod grossisterna dock fortfarande bara för cirka 6 % av distributionen, jämfört med 5 % år 1985. Grossistledet domineras fortfarande av de nationella bryggerierna, som har en lika stor andel av distributionen som av produktionen. De regionala bryggerierna anlitar inte heller traditionella grossister, vilket i kombination med den allmänna nedgången i ölförsäljningen och den ökade effektiviteten inom de nationella bryggerierna har lett till en marginell tillväxt i den traditionella grossistsektorn.

(18) De pubar som såldes av de nationella bryggerierna köptes huvudsakligen av pubkedjor i detaljistledet eller av regionala bryggerier. Pubkedjor brukar antingen bedriva egen grossistverksamhet eller få direktleveranser från bryggerierna.

Detaljhandel

(19) I Förenade kungariket krävs tillstånd från rättslig myndighet (lokal domstol) för detaljistförsäljning av öl och andra alkoholdrycker som förtärs på plats. För närvarande finns tre olika sorters utskänkningstillstånd(11):

- Utskänkningstillstånd med fullständiga rättigheter, som tillåter försäljning av alkoholdrycker utan koppling till logi eller matservering. Omkring 83100 utskänkningstillstånd med fullständiga rättigheter har utfärdats, varav 57000(12) till pubar och övriga till bl.a. hotell och vinbarer.

- Utskänkningstillstånd med begränsade rättigheter, som tillåter alkoholförsäljning till kunder som antingen är inackorderade eller äter. Sådana tillstånd har utfärdats till cirka 32300 privata hotell och restauranger.

- Utskänkningstillstånd i slutna sällskap, som tillåter alkoholförsäljning endast till medlemmar. Sådana tillstånd har utfärdats till cirka 31500 försäljningsställen, som vanligen ägs gemensamt av medlemmarna.

(20) Nedanstående tabell visar 1997 års ölförsäljning i de olika detaljistleden, nämligen via a) lokaler bundna till bryggerierna, b) lokaler som drivs av bryggerierna, c) lokaler bundna till pubrörelser utan eget bryggeri (däribland IPCL och Spring), d) lokaler som drivs av pubrörelser utan eget bryggeri, e) lokaler som är bundna av låneavtal samt f) obundna eller självägande lokaler. Uppgifterna för 1997 kommer från branschorganisationen Brewers and Licensed Retailers Association, med uppskattningar för dem som inte är medlemmar.

Tabell 1: Ölutskänkningen i Förenade kungariket

>Plats för tabell>

(21) De 10 procent som år 1997 såldes via lokaler bundna till bryggerierna omfattar hyresgästernas ölinköp enligt leveransavtal med kopplingsförbehåll och fatöl som de nationella bryggeriernas hyresgäster köper in till rabatterade priser från sina bryggerier/hyresvärdar(13). Siffran omfattar inte inköp av gästöl från en annan leverantör.

(22) De 18,1 procent som år 1997 omsattes av lokaler som är bundna av låneavtal omfattar alla inköp pubinnehavare med låneavtal gjort från den leverantör med vilken låneavtalet ingåtts. Mer kan ha köpts in än den volym som omfattas av kopplingsförbehåll enligt låneavtalet. Det är dock oklart hur stor del av de 18,1 procenten som avser sådana inköp utöver låneavtalets volym. De 18,1 procenten omfattar inte sådana "fria" inköp som pubinnehavare med låneavtal gjort från andra leverantörer.

(23) Tabellen ovan visar utskänkningen i förhållande till hur lokalerna ägs. Om utskänkningen i stället analyseras enligt tillståndstyp säljs 70 % av ölet via de cirka 57000 pubarna, 20 % i slutna sällskap och 10 % i restauranger, hotell, vinbarer och på andra ställen som har utskänkningstillstånd med fullständiga eller begränsade rättigheter. (Uppgifterna avser 1995.)

(24) De brittiska förordningarna om öl inskränkte låneavtalens begränsningar och gav hyresgästerna rätt att när som helst säga upp avtalen, med tre månaders uppsägningstid. Enligt förordningarna infördes rätten för pubinnehavare med branschlån från nationella bryggerier att köpa in ett gästöl. Branschorganisationen Brewers and Licensed Retailers Association gjorde en särskild undersökning år 1996 som visade att lånen vanligen löper på fem eller tio år och att den genomsnittliga löptiden är nästan fyra år. I slutet av undersökningsåret hade 31 bryggerier cirka 37000 utestående lån (mot 35000 i början av året) och under året hade nästan 8000 nya lån beviljats och över 5000 lån hade återbetalats. Värdet av de lån som återbetalades under perioden var större än värdet av de nya lån som beviljades (till befintliga eller nya kunder) och cirka 2 % av det utestående kapitalet avskrevs som osäkra fordringar. Lånen uppgick i genomsnitt till cirka 30000 pund sterling.

(25) Lånen förefaller vara av två typer. Dels förekommer ganska små lån (till ett värde av cirka 5000 pund sterling i början av perioden, men till ett genomsnittligt värde av mindre än 2000 pund sterling i slutet av undersökningsperioden). Sådana lån erbjuds ofta små oberoende pubar och tycks vara mycket instabila. Dels förekommer mycket större lån till försäljningsställen med stor försäljningsvolym, till exempel slutna sällskap (genomsnittligt värde på cirka 60000 pund sterling). Sådana lån är vanligen inte exklusiva, men binds vanligtvis till ett åtagande om att köpa en viss mängd öl. Branschorganisationen Brewers and Licensed Retailers Association bedömde inte fördelningen mellan små och stora lån, hur många (stora) lån som inte var exklusiva, hur många procent av utskänkningen som omfattades av sådana icke exklusiva lån, eller hur många procent av lokalernas totala omsättning som omfattades av åtaganden om att köpa en viss mängd öl enligt låneavtal. Det finns heller inga uppgifter om hur stor andel av lånen pubinnehavarna betalar tillbaka med hjälp av lån från andra bryggerier (i utbyte mot en ny inköpsplikt). Obligatorisk ölförsäljning enligt låneavtal har minskat på senare år och 1994-1997 var återbetalningarna större än värdet av de nya lån som beviljades.

Konkurrens mellan bryggerier

(26) De största bryggerierna i grossistledet har viss försäljning garanterad genom lokaler som de bundit till sig eller driver. Leveranserna till den övriga marknaden sker i konkurrens mellan bryggerierna, som sluter individuella avtal med oberoende lokaler (med eller utan låneavtal) och leveransavtal med pubkedjor och andra bryggerier (med eller utan kopplingsförbehåll, som t.ex. en minsta inköpsvolym, konkurrensklausuler eller lagerföringsskyldigheter). Bryggerierna konkurrerar huvudsakligen med pris och varumärkets renommé, men försöker också öka försäljningen genom att erbjuda andra fördelar, till exempel marknadsföringshjälp.

Marknadsinträde på bryggerinivå

(27) Det största hindret mot inträde på bryggerimarknaden är behovet av att det finns försäljningsställen att leverera till och att få tillträde till ett distributionssystem. Nya marknadsaktörer måste se till att de kan leverera till oberoende lokaler, pubkedjor, eller till bryggeriers lokaler som en del av deras ölsortiment eller (när det gäller ett nationellt bryggeri) som ett gästöl. Om konkurrenterna har välkända varumärken kan det vara svårare att gå in på marknaden eller utvidga befintlig bryggeriverksamhet. Detta är tydligare i fråga om lageröl, som vanligen marknadsförs nationellt och där stordriftsfördelar kan göra nyetableringar i liten skala mindre lönsamma. Svårigheterna ökar i takt med att allt mer resurser har satsats på att marknadsföra nationella lageröl under de senaste åren, även sett per varumärke.

(28) Behovet av att säkra försäljningsställen har minskat sedan de brittiska förordningarna infördes, eftersom allt färre försäljningsställen styrs av kopplingsförbehåll och obundna pubkedjor uppkommit. Det är lättare för nya marknadsaktörer att ingå leveransavtal med pubkedjor än med enskilda pubar. Det är också relativt lätt att inrätta ett distributionssystem som är begränsat till leverans till andra bryggeriers grossistlager eller direkt till grossister, men det är svårare att nå ut till enskilda försäljningsställen i detaljistledet.

(29) De flesta utländska producenter av öl (främst lageröl) har valt att gå in på den brittiska marknaden genom exklusiva licensavtal med befintliga nationella bryggerier som får brygga ölet på plats och sälja det inom sin egen nationella varumärkesportfölj. Utländska lageröl lanseras vanligen som förstklassiga märken med omfattande marknadsföring. Det finns dock ett exempel där ett bryggeri har gått in direkt på den brittiska marknaden. Anheuser Busch har nyligen etablerat sig som bryggeri i Förenade kungariket, efter att ha tagit över det tidigare Courage-bryggeriet i Mortlake för att producera Budweiser lager.

Marknadsinträde på detaljhandelsnivå

(30) Pubar konkurrerar bara lokalt på orten. Den lokala prissättningen i varje område grundas inte bara på ölpriset utan på pubens hela koncept och utbud när det gäller bekvämlighet och stämning.

(31) Inträdeshindren på detaljistmarknaden är relativt små. Det enda väsentliga hindret är utskänkningslagarna, som gör det möjligt att stoppa nya pubar som inte behövs. Lagstiftningen tillämpas inte strikt i hela Förenade kungariket, men kan försvåra nyetablering i vissa områden där tillämpningen är striktare. I vissa delar av Förenade kungariket vägras dessutom utskänkningstillstånd med hänvisning till allmän ordning. En pubrörelse har dock på senare år lyckats öppna över 100 nya pubar där inga funnits förut.

Förändringar i avtalen mellan hyresvärdar och pubinnehavare

(32) Tidigare hyrdes pubar ut enligt "traditionella" kortfristiga pubavtal. Bryggerierna behöll ansvaret för byggnaden, fasta inventarier och inredning medan hyresgästerna svarade för att sälja öl som hyresvärden levererade samt andra drycker och mat. Genom den brittiska konkurrensmyndighetens rapport fick de som hyr pubar i England och Wales besittningsskydd(14) då de kom att omfattas av den brittiska hyreslagen, Landlord and Tenant Act från 1954. Långt innan konkurrensmyndighetens rekommendation förekom dock långfristiga hyresavtal som lade hela ansvaret för reparationer och underhåll på hyresgästen, vilket gav visst besittningsskydd och möjlighet att överlåta hyresavtalet.

D. AVTALEN

(33) I de hyresavtal som tecknats efter den 28 mars 1998 använder GPC a) hyresavtalet "Standard Variable Term Lease", som gäller mellan 10 och 30 år och ger hyresgästerna hela ansvaret för reparationer och försäkringar, och b) avtalet "Variable Term Agreement" som löper på tre till fem år. Båda innefattar ett inköpsavtal och ett ändringsavtal.

(34) I inköpsavtalet anges själva rabattsystemet. Genom ändringsavtalet a) tas inköpsavtalet in i befintliga hyresavtal, b) införs en ny ölinköpsplikt men GPC ges rätt att variera inköpsskyldigheten, så att den gäller per varumärke, c) avskaffas minimiinköpsplikten och straffavgiften om kvoten inte fyllts, som gällde enligt de hyresavtal som IPCL och Spring använde före den 1 februari 1997, d) införs en möjlighet att ompröva avgifterna i inköpsavtalet efter den 31 mars 1998, e) ges hyresgästerna möjlighet att få avgifterna omprövade av en sakkunnig mot en fast avgift samt f) får hyresgästerna rätt att begära omprövning av avgifterna om inköpsavtalet sägs upp; avgifterna kan dock aldrig, sänkas under den hyresnivå som gällde innan inköpsavtalet ingicks.

(35) De hyresavtal som utfärdats efter den 28 mars 1998 innehåller inte någon gästölsklausul. Däremot gäller enligt dessa inköpsplikt i fråga om cider och alkoholfria eller alkoholsvaga ölsorter

Ölinköpsplikt

(36) Hyresgästen förbinder sig att köpa allt angivet öl som säljs i lokalen uteslutande från bolaget eller dess företrädare. Med "angivet öl" avses öltyperna light ale, pale ale eller bitter ale, export ale eller premium ale, mild ale, brown ale, strong ale (inklusive Barley wine), bitter stout eller porter, sweet stout, lager, export eller premium lager, strong lager, "Diet pils" (premiumöl med lågt kolhydratinnehåll) samt lättöl (med lågt kolhydratinnehåll).

(37) De angivna öltypernas varumärke eller benämning finns i bolagets prislista. Bolaget får så ofta det vill lägga till, byta ut eller stryka varumärken eller benämningar i prislistan.

(38) Med undantag för gästölet får hyresgästen i sin pub inte sälja eller marknadsföra vare sig angivet öl som levererats av någon annan än bolaget eller några andra öltyper, med undantag för sådana som a) är tappade på flaskor, burkar eller andra mindre behållare eller b) är tappade på fat när försäljning av det fatölet är brukligt eller nödvändigt för att tillgodose pubgästernas efterfrågan(15).

(39) Hyresgästen får marknadsföra varor som inte levererats av bolaget bara i proportion till deras andel av hyresgästens sammanlagda omsättning i lokalen.

II. RÄTTSLIG BEDÖMNING

ARTIKEL 81.1

1. Relevant marknad

1.1. Relevant produktmarknad

(40) En relevant produktmarknad omfattar alla varor eller tjänster som på grund av sina egenskaper, sitt pris och den tilltänkta användningen av konsumenterna betraktas som utbytbara(16). Europeiska gemenskapernas domstol fastslog i domen i Delimitis-målet(17) att "den relevanta marknaden [...] skall för det första fastställas med hänsyn till arten av ekonomisk verksamhet, i detta fall ölförsäljning. Denna sker både genom detaljhandeln och genom serveringsställen. Ur konsumentens synpunkt skiljer sig den senare sektorn, som bland annat omfattar kaféer(18) och restauranger, från detaljhandeln på grund av att försäljningen i serveringslokaler är förenad inte bara med inköp av en vara utan även med ett tillhandahållande av tjänster och på grund av att konsumtionen av öl i dessa lokaler inte huvudsakligen är beroende av ekonomiska överväganden. Den speciella karaktär som försäljningen i dessa lokaler har bekräftas av att bryggerierna har organiserat särskilda försäljningssystem för denna sektor som nödvändiggör speciella installationer och av att de priser som tillämpas inom den sektorn i allmänhet är högre än de som gäller för försäljning i detaljhandeln."

(41) Med tanke på det särskilda tillståndssystemet i Förenade kungariket bör det förtydligas vilka av de tre sorters utskänkningstillstånd som nämns i skäl 19 som ingår i den relevanta produktmarknaden "pubar och restauranger". I skäl 43 i kommissionens tillkännagivande om förordningarna (EEG) nr 1983/83 och (EEG) nr 1984/83 om tillämpningen av fördragets artikel 85.3 på grupper av ensamåterförsäljaravtal respektive exklusiva inköpsavtal(19) sägs att alla utskänkningsställen med tillstånd för "försäljning och förtäring av drycker" omfattas av begreppet, även slutna sällskap. Motivet är att alla försäljningsställen, också de med begränsade rättigheter, har det gemensamt att de säljer drycker för förtäring på plats och med ett betydande serviceinslag. Kommissionen medger att ölpriset i slutna sällskap är lägre än i pubar. I december 1994 var priset i slutna sällskap 82-83 % av priset i pubar(20). Detta beror dock i stor utsträckning på att sådana sällskap drivs utan vinstsyfte. Det är fortfarande så att ölpriset i slutna sällskap med hänsyn till serviceinslaget är högre än ölpriset i snabbköp. Dessutom är det särskilda distributionssystemet för hela utskänkningssektorn detsamma, även för slutna sällskap: särskilda ölkranar, bryggeriernas prislistor för öl och låneavtal.

(42) Referensmarknaden är därför marknaden för distribution av öl för försäljning och förtäring av drycker på lokal (hela utskänkningsmarknaden). I Delimitis-domen, punkt 17 i domen, sägs att denna slutsats inte motsägs av att utskänkningen i viss mån överlappar utminuteringen, eftersom nya konkurrenter genom försäljningen i detaljhandeln kan göra sina märken kända och genom sitt goda anseende få tillträde till marknaden för serveringsställena.

1.2 Relevant geografisk marknad

(43) De objektiva konkurrensvillkoren om tillgång och efterfrågan på ölleveranser till utskänkningsmarknaden varierar stort i olika delar av gemenskapen. I Delimitis-domen uttalade EG-domstolen i punkt 18 att ölleveransavtalen fortfarande till största delen ingås på nationell nivå. Vid tillämpningen av de gemenskapsrättsliga konkurrensreglerna på avtalet skall därför hänsyn tas till den inhemska brittiska marknaden för försäljning av öl på serveringsställen.

(44) Den brittiska ölmarknaden skiljer sig även från andra medlemsstaters med avseende på de förordningar som nämns i skäl 13, den stora fatölskonsumtionen som nämns i skäl 15, etableringen av pubkedjor som nämns i skäl 18, de tillståndskrav för pubar som behandlas i skälen 19 och 31 samt det breda sortiment av olika ölsorter som beskrivs i skäl 36.

2. Avtal mellan företag

(45) GPC å ena sidan och deras hyresgäster å andra sidan är företag i den mening som avses i artikel 81.1.

(46) De individuella hyresavtalen mellan de anmälande företagen och var och en av deras hyresgäster har motsvarande utformning som de anmälda hyresavtalen och är sådana avtal som avses i artikel 81.1.

3. Ölinköpspliktens konkurrensbegränsande effekt

3.1 Beskrivning av ölinköpsplikten och dess kännetecken

(47) Sådana ölleveransavtal som de aktuella brukar vanligen innehålla en exklusiv inköpsplikt, som ofta backas upp av en konkurrensklausul(21). I de aktuella avtalen finns sådana klausuler i följande lydelse (skälen 36, 37 och 38):

- Hyresgästen förbinder sig att köpa allt angivet öl som skall säljas i lokalen uteslutande från bolaget eller dess företrädare. De angivna öltypernas varumärke eller benämning finns i bolagets prislista. Bolaget får hur ofta som helst lägga till, byta ut eller stryka varumärken eller benämningar i prislistan (exklusiv inköpsplikt).

- Med undantag för gästölet får hyresgästen i sin pub inte sälja eller marknadsföra vare sig angivet öl som levererats av någon annan än bolaget eller några andra öltyper, med undantag för sådana som a) är tappade på flaskor, burkar eller andra mindre behållare eller b) är tappade på fat när försäljning av det fatölet är brukligt eller nödvändigt för att tillgodose pubgästernas efterfrågan (konkurrensklausul).

(48) Förutom den uttryckliga konkurrensklausulen är också klausulen om exklusiv inköpsplikt formulerad så att den redan innehåller en underförstådd konkurrensklausul på grund av den generella formuleringen "allt angivet öl".

(49) Den exklusiva inköpsplikten hindrar hyresgästerna från att acceptera anbud från andra leverantörer för de varor avtalet omfattar. Hyresgästernas utsedda leverantör behöver inte konkurrera med andra ölgrossister som erbjuder samma varumärken (begränsning av konkurrensen inom samma varumärke).

(50) Konkurrens mellan olika varumärken hindras av det uttryckliga och underförstådda konkurrensförbudet för öl, dvs. att hyresgästerna inte får köpa vissa angivna varumärken eller öltyper från andra bryggerier. Avtalsbestämmelserna om hyresgästernas köp av andra öltyper än de som anges i avtalet ålägger vissa administrativa begränsningar som dock inte hindrar försäljningen av andra öltyper än de angivna. Bestämmelserna är därför inte konkurrensbegränsande.

3.2 Prövning enligt Delimitis-domen

(51) I punkt 27 i Delimitis-domen anför EG-domstolen att "ett ölleveransavtal är förbjudet enligt artikel 85.1 i EEG-fördraget om det uppfyller två kumulativa villkor. Det krävs för det första att det, med hänsyn till det ekonomiska och rättsliga sammanhang där det omtvistade avtalet ingår, är svårt för konkurrenter som skulle kunna etablera sig på marknaden eller öka sin marknadsandel att få tillträde till den inhemska marknaden för försäljning av öl på serveringsställen". Detta innebär att den första prövningen går ut på att avgöra om den brittiska utskänkningsmarknaden för öl är avskärmad.

(52) Även om det finns en avskärmning på den brittiska ölutskänkningsmarknaden måste, enligt domstolens fortsatta resonemang i skäl 27 i Delimitis-domen, för att de anmälande parternas hyresavtal skall omfattas av artikel 81 "det omtvistade avtalet i väsentlig mån bidra till den avskärmningsverkan som hela antalet avtal i sitt ekonomiska och rättsliga sammanhang har. I vilken omfattning det enskilda avtalet bidrar beror på avtalsparternas ställning på den relevanta marknaden och på avtalets varaktighet".

(53) Domstolen förtydligar resonemanget ytterligare i skäl 25 och 26 i domen: "Denna ställning beror inte bara på den marknadsandel som bryggeriet, eller den koncern som det eventuellt tillhör, har, utan även på det antal försäljningsställen som är knutna till bryggeriet eller koncernen". Vad gäller varaktigheten uttalade domstolen att "om varaktigheten är klart oproportionerlig i förhållande till den genomsnittliga varaktigheten för de ölleveransavtal som i allmänhet ingås på den relevanta marknaden, faller det enskilda avtalet under förbudet i artikel 85.1. Ett bryggeri som har en relativt liten marknadsandel men som binder sina försäljningsställen under många år, kan bidra till en marknadsavstängning i lika väsentlig mån som ett bryggeri som har en relativt stark ställning på marknaden, men som regelmässigt släpper sina försäljningsställen fria med kortare intervaller".

(54) I ett tyskt ärende om glass uttalade förstainstansrätten att de berörda företagen i väsentlig mån bidragit till avskärmningen av marknaden med hänsyn till "[det berörda företagets] starka ställning på den relevanta marknaden och särskilt dess marknadsandel"(22). Förstainstansrätten använde alltså främst det vidare begreppet samlad marknadsandel.

(55) När resonemanget tillämpas på de anmälande parterna i det föreliggande ärendet bör alltså även deras avtal bedömas i sina "ekonomiska och rättsliga sammanhang".

(56) Bedömningen av avtalen om inköp av öl från bryggerier (ölleveransavtalen "i föregående marknadsled") måste hållas skild från bedömningen av egendoms- och låneavtalen (avtalen "i efterföljande marknadsled").

(57) Om avtal i den förstnämnda kategorin innehåller ett slags kopplingsförbehåll (krav på inköp av minimikvantiteter, konkurrensklausul, lagerföringsskyldighet) skall de betraktas som en del av det levererande bryggeriets uppbundna nätverk. Sådana avtal kan således omfattas av artikel 81.1 om bryggeriet i väsentlig mån bidrar till avskärmningen av marknaden. Avtalen kan dock undantas om de uppfyller kriterierna i artikel 81.3.

(58) I detta hänseende kan det påpekas att om de konkurrensbegränsande kopplingarna mellan, i praktiken, nationella bryggerier och övriga grossister endast är begränsade, har andra brittiska eller utländska bryggerier möjlighet att få tillgång till grossisternas uppbundna nätverk. Det är dessutom lättare för dessa andra bryggerier att sluta avtal med en enda grossist för att få tillgång till alla dess försäljningsställen än att sluta individuella avtal med alla försäljningsställen i detaljistledet. En öppen ölleveransstruktur bör därför inte påverka bedömningen av "grossistens" uppbundna nätverk. "Grossistens" nätverk kan inte helt enkelt tillräknas de bryggerier som i väsentlig mån bidrar (till avskärmningen)(23).

(59) I motsats till Delimitis-målet, som rör ett bryggeri, är den anmälande parten ett självständigt pubföretag som inte är vertikalt integrerat med något brittiskt bryggeri. Förhållandet mellan den anmälande parten och dess hyresgäster å ena sidan och bryggerierna å andra sidan skiljer sig därför ekonomiskt från ett bryggeri som önskar sälja sitt öl genom sitt avtalsnät.

(60) Sedan den 29 mars 1998 får GPC:s fastigheter ölleveranser från flera olika håll och gör med jämna mellanrum upphandlingar. En diversifierad portfölj av ölmärken anskaffas från nationella och regionala bryggerier. Avtalen med de levererande bryggerierna löper vanligtvis på två till fem år och är utformade så att de tillåter omförhandling av en del av affärsverksamheten med korta intervaller. Åren 1998-2003 får utomstående bryggerier lämna offert på cirka 98 procent av ölomsättningen. De anmälande parterna har inte gjort några inköpsåtaganden alls gentemot de 18 bryggerier vars varumärke(n) för närvarande finns med på prislistan. De anmälande parterna har därmed redan öppnat den brittiska utskänkningsmarknaden för många bryggerier och i teorin(24) för alla andra nationella och utländska bryggerier. Det är vidare lättare för bryggerierna, och särskilt bryggerier som är nya på den brittiska marknaden, att sluta avtal med en enda grossist för att få tillgång till alla dess försäljningsställen än att sluta individuella avtal med alla försäljningsställen i detaljistledet.

(61) Hyresavtalens effekt är därför att försvaga snarare än förstärka nätverkseffekten av bryggeriernas avtal på den brittiska ölutskänkningsmarknaden. Domstolen erkände i skäl 21 i Delimitis-domen att en sådan oberoende distributionsstruktur bidrar till att minska avskärmningen: "Förekomsten av ölgrossister som inte är knutna till aktiva producenter på marknaden är också en faktor som kan underlätta tillträdet till marknaden för en ny producent, då denne för distribution av sitt eget öl kan använda de försäljningskanaler som används av dessa grossister."

(62) Det kan därför konstateras att hyreskontrakt med kopplingsförbehåll för "obundna" pubrörelser snarare ökar än väsentligt hindrar konkurrensen på marknaden(25). För bedömningen av bidraget till avskärmning av marknaden spelar det därför nu ingen roll hur många försäljningsställen med kopplingsförbehåll en pubrörelse kontrollerar och deras ölomsättning.

3.3 Slutsats om prövningen enligt Delimitis-domen

(63) GPC driver inte ett nät av "konkurrensbegränsande" avtal, däribland dess standardhyresavtal, som i väsentlig mån bidrar till att avskärma den brittiska ölutskänkningsmarknaden. Mot bakgrund av ölleveransavtalen med bryggerierna kan företagets standardhyresavtal inte heller anses utgöra ett sådant levererande bryggeris nätverk.

4. Slutsats

(64) Den exklusiva inköpsplikten och konkurrensklausulen som finns i de anmälda hyresavtalen (efter den 28 mars 1998) omfattas inte av artikel 81.1.

5. Marknadsföringsklausulens konkurrensbegränsande effekt

(65) De anmälda hyresavtalen innehåller en klausul om att hyresgästerna inte får marknadsföra varor som levereras av andra företag i större omfattning än deras andel av den sammanlagda omsättningen i lokalerna (nedan kallat marknadsföringsklausulen).

(66) Om marknadsföringsklausulen omfattas av artikel 81.1 eller inte är bara relevant för marknaden för distribution av öl. Klausulen är inte begränsande med hänsyn till angränsande marknader för leverans av varor till brittiska lokaler med utskänkningstillstånd, såsom andra drycker än öl, chips och spelautomater. Hyresavtalen innehåller inga exklusiva inköpsavtal eller konkurrensklausuler avseende sådana produkter och en marknadsföringsklausul kan tillämpas på sådana marknader utan att begränsa konkurrensen märkbart, även om övriga marknader tas med i bedömningen.

(67) Marknadsföringsklausulen om ölleveranser syftar till att minska hyresgästens marknadsföring av andra bolags öl. Hyresgäster hos GPC har enligt hyresavtalen nämligen bara rätt att från andra bolag köpa det så kallade gästölet och icke angivna ölmärken. Andra ölmärken än de angivna kan vara okända för brittiska konsumenter och därför kräva särskilda marknadsföringsinsatser på platsen. Klausulen är om den tolkas bokstavligt formulerad så att det blir helt omöjligt att marknadsföra sådana produkter, eftersom marknadsföringen måste stå i proportion till varornas omsättning som naturligtvis är praktisk taget obefintligt om varorna är nya.

(68) Den exklusiva inköpsplikt som ingår i förpliktelsen att köpa öl gör det möjligt för Grand Pub Company att utesluta att hyrestagarna ges tillfälle att erbjuda öl från tredje part genom att bara lägga till det i prislistan över de angivna ölsorterna (skäl 47). Som framgår av skäl 64 omfattas inte denna inköpsplikt av artikel 81.1 i fördraget. Därav följer att en marknadsföringsklausul som gör det omöjligt att marknadsföra öl från en tredje part inte heller kan omfattas av artikel 81.1 i EG-fördraget.

(69) Kommissionens uppgifter tyder dock inte på att marknadsföringsklausulen tillämpas. Tvärtom bekräftade GPC i en skrivelse av den 29 juni 1999 att "IPCL/Spring inte har genomfört den klausul i hyresavtalet som avser marknadsföring av varor", samt bekräftade dessutom i en skrivelse av den 15 mars 2000 att GPC inte har för avsikt att genomföra denna klausul i framtiden: "detta framgår av att hyresgästerna är fria att sköta annonsering, reklam och marknadsföring i överensstämmelse med sin affärsplan och sammansättningen på sitt sortiment av bryggerivaror".

(70) Därav följer att marknadsföringsklausulen inte omfattas av artikel 81.1 i fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Kommissionen har med utgångspunkt i de uppgifter den förfogar över inte skäl att ingripa enligt artikel 81.1 i fördraget mot de anmälda avtalen för perioden efter den 28 mars 1998.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till The Grand Pub Company Ltd, c/o Mill House, Aylesbury Road, Thame, Oxfordshire OX9 3AT, United Kingdom.

Utfärdat i Bryssel den 29 juni 2000.

På kommissionens vägnar

Mario Monti

Ledamot av kommissionen

(1) EGT 13, 21.2.1962, s. 204/62.

(2) EGT L 148, 15.6.1999, s. 5.

(3) EGT C 133, 30.4.1998, s. 23, i båda fallen för situationen efter den 28 mars 1998.

(4) Utskänkningsställen med tillstånd är sådana som får sälja alkoholdrycker för förtäring på platsen eller på annan plats, till skillnad från försäljningsställen med tillstånd, som t.ex. snabbköp, som endast har tillstånd att sälja drycker för förtäring på annan plats.

(5) EGT L 173, 30.6.1983, s. 5.

(6) EGT L 214, 6.8.1997, s. 27.

(7) EGT C 374, 10.12.1997, s. 11 för ärende IV/36.456/F3 - Inntrepreneur och EGT C 61, 26.2.1998, s. 3 för ärende IV/36.492/F3 - Spring.

(8) Den brittiska regeringen utvidgade räckvidden för denna bestämmelse genom att även tillåta ett flasköl från och med den 1 april 1998.

(9) Kommissionen har inte detaljerade uppgifter om övriga brittiska bryggeriers marknadsandelar. Den bedömer dock inte att HHI för alla bryggerier skulle uppnå värdet 1800, över vilket en marknad anses vara "starkt koncentrerad".

(10) I den brittiska konkurrensmyndighetens rapport definieras regionala bryggerier som bryggerier som främst, men inte nödvändigtvis enbart, verkar i en enda region i Förenade kungariket. Antalet regionala bryggerier definieras med utgångspunkt i konkurrensmyndighetens uppgifter om det minsta regionala bryggeriets antal ägda pubar och produktionsvolym.

(11) Tillståndssystemet är något annorlunda i Skottland.

(12) Andra källor har uppskattat antalet till 61000.

(13) Detta kallas ibland även gästöl, även om legaldefinitionen av gästöl avser inköp av ett fatöl från en annan leverantör (se skäl 13).

(14) Utom av vissa angivna skäl, t.ex. när pubägaren vill använda och driva lokalen för eget bruk mot att hyresgästen får en i lag fastställd ersättning. Parterna kan förhandla fram ett nytt avtal. Om något nytt avtal inte ingås, förnyar de brittiska domstolarna avtalet på liknande villkor som tidigare, med undantag för hyran och avtalstiden, som inte får överskrida 14 år.

(15) Under förutsättning att vissa ytterligare formaliteter är uppfyllda.

(16) Mål 27/76, United Brands, Rec. 1978, s. 207, punkt 12.

(17) Mål C-234/89, Stergios Delimitis mot Henninger Bräu, Rec. 1991, s. I-935, punkt 16.

(18) Tyska var procedurspråk och i den tyska språkversionen av domen används termen 'Schankwirtschaften'. Domstolens arbetsspråk är franska och i den franska språkversionen används termen 'cafés'.

(19) EGT C 101, 13.4.1984, s. 2.

(20) Enligt statistiska marknadsundersökningar av detaljhandelspriser som ett nationellt bryggeri överlämnat till det brittiska konsumentverket, Office of Fair Trading.

(21) Delimitis, se fotnot 17, punkt 10 i domen.

(22) Mål T-7/93, Langnese-Iglo/kommissionen, REG 1995, s. II-1533, punkt 112, och mål T-9/93, Schöller/kommissionen, REG 1995, s. II-1611, punkt 87.

(23) Delimitis, se fotnot 17, punkt 24 i domen.

(24) Kommissionen medger att det finns praktiska gränser för hur många "produktlinjer" (inte nödvändigtvis detsamma som ölmärken, eftersom ett märke lagras i behållare av olika storlekar) en pubrörelse kan lagra och distribuera till sina försäljningsställen.

(25) När det gäller ett pubföretag utan eget bryggeri är, med hänsyn till den nuvarande marknadsstrukturen på detaljistnivå, varaktigheten av IPCL:s och Springs standardhyresavtal inte relevant för bedömningen av huruvida de i väsentlig mån bidrar till avskärmningen, när ölleveransstrukturen i föregående marknadsled är öppen.