Kommissionens beslut

av den 25 oktober 2000

om den stödordning som Italien (Sardinien) har genomfört för att främja ekologiskt jordbruk och höja värdet på produkter från detta

[delgivet med nr K(2000) 3153]

(Endast den italienska texten är giltig)

(2001/105/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 88.2 första stycket i detta,

efter att i enlighet med nämnda artikel ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig, och

av följande skäl:

I. Förfarande

(1) Genom en skrivelse av den 3 mars 1994, som inkom den 17 mars 1994, underrättade Italiens ständiga representation vid Europeiska unionen, i enlighet med artikel 93.3 (nuvarande artikel 88) i EG-fördraget, kommissionen om den regionala lagen nr 9/94 (nedan kallad den regionala lagen), enligt vilken regler fastställs för främjande av ekologiskt jordbruk och ökning av förädlingsvärdet på produkter från detta. Ärendet registrerades som nr N 167/94.

(2) Genom skrivelser av den 25 april 1994 och den 23 augusti 1994 begärde kommissionen ytterligare uppgifter om denna lag. De italienska myndigheterna svarade på kommissionens skrivelser genom skrivelser av den 14 juli 1994 och den 17 oktober 1994 samt genom ett fax av den 14 februari 1995.

(3) Uppgifterna från de italienska myndigheterna visar att de stöd som föreskrivs i lagen började tillämpas innan kommissionen hade underrättats.

(4) De stöd enligt den regionala lagen som hade tilldelats nummer N 167/94 har därför strukits från registret över anmälda stöd och i stället förts in i registret över ej anmälda stöd under stödnummer NN 139/94.

(5) Genom en skrivelse av den 27 juli 1995 underrättade kommissionen Italien om sitt beslut att inleda förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget avseende stöden enligt artikel 9 och artikel 12.1 i den regionala lagen.

(6) Kommissionens beslut att inleda förfarandet har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning(1). Kommissionen har uppmanat berörda parter att inkomma med sina synpunkter på stöden i fråga.

(7) Kommissionen har inte mottagit några synpunkter i ärendet från berörda parter.

II. Beskrivning

(8) Enligt artikel 9.1 i den regionala lagen skall stöd beviljas med 60 % av de stödberättigande utgifterna som kapitaltillskott för markförbättringsarbeten i samband med ekologiskt jordbruk.

(9) Stöden enligt artikel 9.1 är också avsedda för system och metoder för ekologisk bearbetning av jordbruksprodukter.

(10) Enligt artikel 9.2 i den regionala lagen gäller för investeringar enligt punkt 1 i samma artikel att stöd i form av räntesubventionerade lån får beviljas utöver stöden enligt punkt 1, upp till 75 % av de stödberättigande utgifterna.

(11) Mottagarna av stöd enligt artikel 9.1 och 9.2 är jordbruksföretag som får använda märkningen enligt artikel 5 i den regionala lagen.

(12) Enligt ovannämnda artikel 5 skall en gemensam regional ursprungs- och kvalitetsmärkning skapas för att särskilja produkter som framställts med metoder för ekologiskt jordbruk och ekologisk bearbetning.

(13) Enligt artikel 12.1 i den regionala lagen skall finansiella medel enligt artikel 6.6 i den regionala lagen 39/73 användas för att bedriva en reklamkampanj för ekologiska produkter.

(14) Följande budgetar skall gälla enligt den regionala lagen för beviljande av stöden i fråga:

- En del av ett anslag på 1650 miljarder italienska lire (cirka 852000 euro) per år för stöd enligt artikel 9. Inom denna ram skall också stöd enligt artiklarna 10 och 11 i lagen inrymmas. Kommissionen har inga invändningar mot dessa stöd.

- En del av ett anslag på 410 miljoner italienska lire (cirka 211750 euro) för år 1994 och 210 miljoner italienska lire (cirka 108450 euro) för följande år, för stöd enligt artikel 12.1. Inom denna ram skall också stöd enligt artikel 2, artikel 6 c, artikel 8 och artikel 12.2 i lagen inrymmas. Kommissionen har inga invändningar mot dessa stöd.

(15) Kommissionen har inlett förfarandet enligt artikel 88.2 i EG-fördraget, eftersom stöden kan tänkas vara oförenliga med den gemensamma marknaden av följande skäl:

Artikel 9:

(16) Stöden enligt artikel 9.1 och 9.2 är avsedda dels för markförbättringsarbeten, dels för investeringar för bearbetning av ekologiska jordbruksprodukter.

(17) Stöden för markförbättringsarbeten (primärproduktionssektorn) faller under rådets förordning (EEG) nr 2328/91 av den 15 juli 1991 om förbättring av jordbruksstrukturernas effektivitet(2), i dess lydelse efter ändringen genom förordning (EG) nr 409/97(3) och bör granskas separat utifrån denna.

(18) Eftersom varken bestämmelserna i artikel 9 eller de uppgifter som de italienska myndigheterna lämnat innehåller uppgifter som gör det möjligt att fastställa om företag som beviljas stöd enligt artikel 9 uppfyllde kraven i artikel 5 i förordning (EEG) nr 2328/91 skulle stöden kunna falla antingen under artikel 12.1 eller artikel 12.2 i den förordningen. I det förstnämnda fallet bör stöden granskas utifrån artiklarna 92 och 93 (nuvarande artiklarna 87 och 88) i fördraget (i det sistnämnda fallet skulle bestämmelserna i artiklarna 92 och 93 i fördraget inte gälla, eftersom det i artikel 3 5.2 i ovannämnda förordning föreskrivs att "bestämmelserna i artikel 92-94 i fördraget, med undantag av artikel 92.2, inte skall tillämpas på de stödåtgärder som omfattas av artiklarna... 12.2, 12.3 och 12.4...".

(19) Om artikel 12.1 i förordning (EEG) nr 2328/91 hade tillämpats skulle den enda möjliga slutsatsen ha varit att de högsta stödnivåer som kommissionen tillåter för denna typ av investeringar (dvs. 75 % i mindre gynnade områden enligt definitionen i direktiv 75/268/EEG och 35 % i övriga områden) endast hade iakttagits i mindre gynnade områden.

(20) Den del av stöden som beviljas för primärproduktion enligt artikel 9 och går till investeringar i andra områden kan därför inte anses vara förenlig med den gemensamma marknaden.

(21) Stödet till investeringar i bearbetning enligt artikel 9.1 skulle kunna omfattas av undantaget enligt artikel 92.3 c i EG-fördraget som stöd för att underlätta utvecklingen av vissa näringsverksamheter när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset. Detta förutsätter dock följande:

1. Stöden måste anses vara förenliga med urvalskriterierna enligt punkt 2 i bilagan till kommissionens beslut 90/342/EEG av den 7 juni 1990(4) för investeringar inom sektorn för bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter (som också tillämpas i fråga om konkurrensreglerna), eftersom de italienska myndigheterna har försäkrat att de iakttar sektorsbegränsningarna enligt punkt 2 i bilagan till beslut 90/342/EEG.

2. Stödnivån ligger under den maximala nivå kommissionen tillåter för stöd av denna typ i mål 1-områden.

(22) Det är dock endast jordbruksföretag som har rätt att använda märkningen enligt artikel 5 i den regionala lagen som har kunnat få stöd enligt artikel 9. Märkningen är regional och kopplar samman produkternas ursprung med deras ekologiska kvalitet. Även om den används utöver angivelsen "ekologiskt odlat" och inte ersätter denna är den dock kopplad till produkternas ursprung, vilket framgår tydligt av att man enligt artikel 5.6 i den regionala lagen drabbas av påföljder om man använder märkningen på produkter som inte kommer från ekologisk odling eller på produkter som innehåller eller är framställda av råvaror som inte kommer från Sardinien.

(23) Bestämmelserna i artikel 5 i den regionala lagen innebär att regionala produkter ges en positiv särbehandling, och det finns därför risk att bestämmelserna enligt Europeiska gemenskapernas domstols fasta rättspraxis strider mot artikel 30 (nuvarande artikel 28) i fördraget, eftersom de kan betraktas som åtgärder med samma verkan som kvantitativa importrestriktioner som inte kan motiveras enligt artikel 36 (nuvarande artikel 30) i fördraget. De strider för övrigt dessutom mot artikel 12 i rådets förordning (EEG) nr 2092/91 av den 24 juni 1991 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel(5), senast ändrad genom förordning (EG) nr 2020/2000(6) enligt vilken det inte är tillåtet för medlemsstaterna att "med hänvisning till produktionsmetod, märkning eller sättet att presentera produktionsmetoden förbjuda eller inskränka marknadsföringen av produkter".

(24) Enligt dessa argument förefaller inte något av undantagen enligt artikel 92.2 och 92.3 (nuvarande artikel 87) kunna tillämpas, och stöden förefaller därför kunna snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna.

Artikel 12.1:

(25) När det gäller stödet för marknadsföring av ekologiska produkter har de italienska myndigheterna försäkrat att kriterierna i gemenskapens rambestämmelser för statligt stöd för marknadsföring av jordbruksprodukter och vissa produkter som inte omfattas av bilaga II till EG-fördraget, med undantag av fiskeriprodukter(7), kommer att iakttas.

(26) Detta stämmer dock inte överens med en annan försäkran från de italienska myndigheterna, enligt vilken åtgärderna endast gäller särskilda typer av företag (consorzi di cooperative). Enligt punkt 2.2 i rambestämmelserna finns det ingen som helst godtagbar motivering för stöd till marknadsföring av produkter från ett eller flera bestämda företag, eftersom sådana stöd skulle vara rena driftsstöd som inte är förenliga med den gemensamma marknaden.

(27) Eftersom de italienska myndigheterna inte har lämnat några uppgifter om planeringen av marknadsföringskampanjen kan kommissionen inte utesluta att den gäller produkter som är märkta enligt artikel 5 i den regionala lagen. Resonemanget om vilka bestämmelser som kan gälla för denna märkning (se skäl 22) ger också vid handen att inga undantag enligt artikel 92.2 och 92.3 (nuvarande artikel 87) i fördraget går att tillämpa.

III. Kommentarer från Italien och kommissionens reaktion

(28) Italiens ständiga representation vid Europeiska unionen förmedlade genom en skrivelse av den 23 januari 1996, som inkom den 31 januari 1996, de italienska myndigheternas svar på kommissionen synpunkter i meddelandet om att förfarande skulle inledas.

(29) Enligt de italienska myndigheterna gäller olika stödsatser för markförbättringsarbeten i olika områden, med stödnivån 60 % i mindre gynnade områden och 35 % i övriga områden.

(30) När det gäller den regionala märkningen har de italienska myndigheterna bifogat ett lagförslag till sitt svar. Förslaget innebär att artikel 5 i den regionala lagen ändras så att man i stället för märkning använder en förteckning enligt artikel 8.3 i förordning (EEG) nr 2092/91. Enligt förslaget skall också artikel 9 i den regionala lagen ändras genom att hänvisningen till märkningen ersätts med en hänvisning till upptagandet i förteckningen.

(31) När det gäller artikel 12.1 upprepar de italienska myndigheterna att gemenskapens kriterier för marknadsföring av jordbruksprodukter kommer att uppfyllas och anger att risken för att vissa bestämda företag gynnas minskar i och med att den regionala märkningen tas bort, eftersom reklamkampanjen gäller alla produkter som framställts i enlighet med reglerna i förordning (EEG) nr 2092/91.

(32) Slutligen påpekar de italienska myndigheterna att den regionala lagen ännu inte har börjat tillämpas.

(33) Efter att ha gått igenom dessa uppgifter begärde kommissionen genom en skrivelse av den 22 juli 1996 (ref. 29692) att de italienska myndigheterna skulle överlämna den slutgiltiga texten till det lagförslag som avses i skäl 30. Kommissionen fäste också de italienska myndigheternas uppmärksamhet på följande:

Stöd inom primärproduktionen enligt artikel 9.1 och 9.2:

1. I en skrivelse av den 27 juli 1995 (se skäl 5) betonades det att det på grundval av uppgifterna om stödmottagarna inte var möjligt att avgöra om den rättsliga grunden för en bedömning skulle vara artikel 12.1 eller artikel 12.2 i förordning (EEG) nr 2328/91.

2. Kommissionen granskade därför stöden utifrån artiklarna 92 och 93 (nuvarande artiklarna 87 och 88) i EG-fördraget, vilket bygger på antagandet att artikel 12.1 är tillämplig (dvs. att stödmottagarna uppfyllde kraven i artiklarna 5-9 i förordning (EEG) nr 2328/91), och kommissionen drog slutsatsen att stöden i så fall inte var förenliga med den gemensamma marknaden, eftersom de överskred de högsta tillåtna stödnivåerna.

3. Varken de uppgifter som de italienska myndigheterna lämnade i sin skivelse av den 23 januari 1996 (se skäl 28) eller lagförslaget om ändring av den regionala lagen tillför något nytt i fråga om de krav som stödmottagarna måste uppfylla.

4. Det kan därför inte uteslutas att stöden i fråga faller under artikel 12.2 i förordning (EEG) nr 2328/91, enligt vilken stödsatserna skall vara minst en fjärdedel lägre än enligt artikel 7 i samma förordning.

Stöd för bearbetning av ekologiska produkter enligt artikel 9.1 och 9.2 i den regionala lagen:

5. I det lagförslag som den italienska regeringen har lämnat finns ingen hänvisning till de sektorsbegränsningar som skall gälla för investeringsstöd för bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter. Den italienska regeringen fick texten till gemenskapens nya rambestämmelser för investeringsstöd inom denna sektor, som trädde i kraft den 1 januari 1996(8), i en skrivelse av den 20 oktober 1995.

6. Förslaget till ändring av den regionala lagen bör alltså bygga på de nya gemenskapsbestämmelserna.

(34) Kommissionens skrivelse av den 22 juli 1996 besvarades inte. Kommissionen har alltså inte den slutliga texten till det lagförslag som avses i skäl 30.

(35) I en skrivelse av den 23 augusti 2000, som inkom den 28 augusti 2000, begärde Italiens ständiga representation vid Europeiska unionen att kommissionen skulle fatta ett slutgiltigt beslut på grundval av de uppgifter kommissionen hade tillgång till, i enlighet med artikel 7.7 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget(9) (nuvarande artikel 88).

IV. Bedömning av stödordningen

(36) De italienska myndigheterna har inte besvarat kommissionen skrivelse av den 22 juli 1996 utan har begärt att beslutet skall fattas på grundval av de uppgifter kommissionen har tillgång till. Sedan ovannämnda skrivelse skickades till kommissionen har det alltså inte framkommit några nya uppgifter som undanröjer de tvivel som kommissionen framförde då förfarandet inleddes (och som det lagförslag som de italienska myndigheterna överlämnade den 23 januari 1996 inte har kunnat skingra). Enligt artikel 7.7 i förordning (EG) nr 659/1999 skall kommissionen när de tillgängliga upplysningarna inte är tillräckliga för att fastställa stödens förenlighet med den gemensamma marknaden fatta ett negativt beslut. I föreliggande fall kan kommissionen, på grundval av tillgängliga uppgifter, konstatera följande:

1. När det gäller stöden för primärproduktionssektorn enligt artikel 9.1 och 9.2 i den regionala lagen är det ännu inte möjligt att avgöra om den rättsliga grunden utgörs av artikel 12.1 eller artikel 12.2 i förordning (EEG) nr 2328/91.

2. Om det är artikel 12.1 som skall tillämpas, vilket kommissionen utgick från vid granskningen av stöden, skulle den stödsats på 60 % som föreskrevs i den ursprungliga versionen av den regionala lagen kunna godtas för mindre gynnade områden för vilka stödet granskas utifrån artiklarna 92 och 93 i fördraget (eftersom den högsta stödsats som kommissionen godtar för sådana investeringar är 75 %). För andra områden skulle den emellertid vara för hög, eftersom den högsta stödsats som kommissionen tillåter för investeringar i sådana områden ligger på 35 %. I sin skrivelse av den 23 januari 1996 meddelade de italienska myndigheterna att de hade för avsikt att sänka den planerade stödsatsen för områden som inte tillhör de mindre gynnade områdena till 35 %. Det bifogade lagförslaget om ändring av den regionala lagen innehåller inte någon hänvisning till ovannämnda stödsatser. Kommissionen kan därför inte avgöra om den föreslagna ändringen verkligen har genomförts, i synnerhet som de italienska myndigheterna ännu inte överlämnat den definitiva versionen av ändringsförslaget.

3. Dessutom lämnade de italienska myndigheterna i sin skrivelse av den 23 januari 1996 inte några upplysningar om huruvida villkoren i artiklarna 5-9 i förordning (EEG) nr 2328/91 är uppfyllda, vilket är en förutsättning för att artikel 2.1 skall kunna tillämpas.

4. Med hänsyn till ovanstående kan det emellertid ännu inte uteslutas att stöden skall granskas utifrån artikel 12.2 i förordning (EEG) nr 2328/91. Även om bestämmelserna i artiklarna 92 och 93 i fördraget, enligt artikel 35.2 i förordning EEG) nr 2328/91 inte gäller i fråga om stödåtgärder som omfattas av artikel 12.2, bör det understrykas att stödnivån, enligt den artikeln, skall vara minst en fjärdedel lägre än den som beviljas enligt artikel 7 i samma förordning, dvs. under den nivå som de italienska myndigheterna anger.

5. Om det är artikel 12.1 i förordning (EEG) nr 2328/91 som skall tillämpas, kan kommissionen följaktligen inte avgöra om det stöd för primärproduktionen som föreskrivs i artikel 9.1 och 9.2 i den regionala lagen är förenligt med den gemensamma marknaden. Om det är artikel 12.2 i samma förordning som skall tillämpas kan den inte uttala sig om stödåtgärderna i detta beslut, eftersom det i artikel 35.2 i den förordningen föreskrivs att "bestämmelserna i artikel 92-94 i fördraget, med undantag av artikel 92.2, inte skall tillämpas på de stödåtgärder som omfattas av artikel ... 12.2, 12.3, 12.4 ... ".

6. När det gäller stöden enligt artikel 9.1 och 9.2 i den regionala lagen för bearbetning av ekologiska jordbruksprodukter, har kommissionen ifrågasatt dessa stöds förenlighet med den gemensamma marknaden, eftersom de skulle förbehållas företag som hade tilldelats ett märke som strider mot artikel 28 i fördraget. Märket, som enbart gynnar regionala produkter, skulle enligt domstolens fasta rättspraxis kunna strida mot artikel 30 (nuvarande artikel 28) i fördraget, eftersom det kan jämställas med åtgärder med samma verkan som kvantitativa importrestriktioner, som inte kan motiveras enligt artikel 36 (nuvarande artikel 30) i fördraget (se skälen 22-24).

7. Genom förslaget om ändring av den regionala lagen ersätts märket med en förteckning enligt artikel 8.3 i förordning (EEG) nr 2092/91 och ändras artikel 9 i den regionala lagen, varigenom hänvisningen till det regionala märket ersätts med en hänvisning till upptagandet i ovannämnda förteckning.

8. Eftersom de italienska myndigheterna ännu inte svarat på kommissionens skrivelse av den 22 juli 1996 är det omöjligt att avgöra om förslaget om ändring av den regionala lagen har offentliggjorts och hur den slutliga formuleringen kommit att se ut. Det är följaktligen inte heller möjligt att fastställa om alla hänvisningar till det aktuella märket i den regionala lagen verkligen strukits och huruvida stödet fortfarande förbehålls företag som tillverkar produkter som framställs av råvaror enbart från Sardinien (se skäl 22).

9. Enligt ovanstående konstateranden strider märket mot artikel 28 i fördraget. När kommissionen, inom ramen för de befogenheter som den tilldelats genom artikel 88 i fördraget, granskar statliga stöd, kan den inte bemyndiga medlemsstater att avvika från andra bestämmelser i gemenskapens lagstiftning än de som rör tillämpningen av artikel 87.1 i fördraget(10).

10. När det gäller sektorsbegränsningarna för investeringar har de italienska myndigheterna dessutom åtagit sig att iaktta de begränsningar som föreskrivs i beslut 90/342/EEG (se skäl 21), men har inte medtagit dessa i det förslag till ändring av lagen som bifogas skrivelsen av den 23 januari 1996.

11. Mot bakgrund av ovanstående kan kommissionen ännu inte avgöra om stöden enligt artikel 9.1 och 9.2 i den regionala lagen till förmån för bearbetning av ekologiska jordbruksprodukter är förenliga med den gemensamma marknaden.

12. När det gäller stödet till marknadsföring av ekologiska produkter enligt a i el 12.1 i den regionala lagen bekräftade de italienska myndigheterna i sin skrivelse av den 23 januari 1996 att kommissionens kriterier i fråga om reklam för jordbruksprodukter skulle iakttas och att avskaffandet av det regionala märket skulle medföra att det blev svårare att gynna bestämda företag, eftersom alla produkter som framställs i enlighet med bestämmelserna i förordning (EEG) nr 2092/91 skulle dra fördel av reklamkampanjen.

13. Eftersom de italienska myndigheterna inte svarat på kommissionens skrivelse av den 22 juli 1996 är det dock omöjligt att fastställa om alla hänvisningar till märket i den regionala lagen verkligen strukits och om det därför inte längre är enbart vissa bestämda företag som drar nytta av reklamkampanjen. Då de italienska myndigheterna dessutom nöjde sig med att upprepa att gemenskapens kriterier i fråga om reklam för jordbruksprodukter skulle iakttas och trots de tvivel som kommissionen framfört i beslutet om att inleda granskningsförfarandet inte tillhandahållit några närmare upplysningar, är det inte heller möjligt att fastställa vilken stödsats reklamkampanjen berättigar till och på vilka villkor den skall genomföras.

(37) Inom ramen för det formella granskningsförfarandet är medlemsstaten skyldig att lämna alla eventuella uppgifter som kan undanröja kommissionen tvivel vid granskningen av de aktuella stöden. I det här fallet innebär de påpekanden som tas upp i skäl 36 att kommissionen fortfarande tvivlar starkt på att stöden är förenliga med den gemensamma marknaden, och om det inte går att avgöra detta på grund av att kommissionen inte förfogar över alla nödvändiga uppgifter, kan kommissionen inte godkänna stöden(11) som, eftersom det är omöjligt att fastställa om de omfattas av undantagen till artikel 87 i fördraget, skulle kunna snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna.

(38) Slutligen kan kommissionen, eftersom den saknar nödvändiga uppgifter, inte heller utesluta att stöd beviljats efter det att lagförslaget enligt punkt 30 överlämnats.

V. Slutsatser

(39) Med hänsyn till ovanstående konstaterar kommissionen följande:

1. Om artikel 12.1 i förordning (EEG) nr 2328/91 skall tillämpas omfattas stödet till primärproduktionssektorn enligt artikel 9 i den regionala lagen nr 9/94 inte av undantagen i artikel 87.2 och 87.3 i fördraget.

2. Varken stödet till bearbetningssektorn enligt artikel 9 i den regionala lagen 94 eller stödet enligt artikel 12.1 i samma lag omfattas av undantagen enligt artikel 87.2 och 87.3 i fördraget.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Det statliga stödet till förmån för primärproduktionen enligt artikel 9 i Sardiniens regionala lag nr 9/94 är oförenligt med den gemensamma marknaden, då de beviljats i enlighet med artikel 12.1 i förordning (EEG) nr 2328/91.

Artikel 2

Det statliga stödet till förmån för bearbetningssektorn enligt artikel 9 i Sardiniens regionala lag nr 9/94 och det statliga stöd som föreskrivs i artikel 12.1 i samma lag är oförenliga med den gemensamma marknaden.

Artikel 3

Italien skall upphäva de stödåtgärder som avses i artiklarna 1 och 2.

Artikel 4

1. Italien skall vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att från stödmottagarna återkräva de stöd som avses i artiklarna 1 och 2 och som olagligen redan utbetalats till stödmottagarna.

2. Återkravet skall ske utan dröjsmål och i enlighet med förfarandena i nationell lagstiftning, förutsatt att dessa förfaranden gör det möjligt att omedelbart och effektivt verkställa detta beslut. Det stöd som skall återkrävas skall innefatta ränta som löper från den dag stödet stod till stödmottagarens/stödmottagarnas förfogande till den dag det har återbetalats. Räntan skall beräknas på grundval av den referensränta som används vid beräkningen av bidragsekvivalenten inom ramen för regionalstöd.

Artikel 5

Italien skall inom två månader från delgivningen av detta beslut underrätta kommissionen om vilka åtgärder som har vidtagits för att följa det.

Artikel 6

Detta beslut riktar sig till Republiken Italien.

Utfärdat i Bryssel den 25 oktober 2000.

På kommissionens vägnar

Franz Fischler

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 294, 9.11.1995, s. 19.

(2) EGT L 218, 6.8.1991, s. 1.

(3) EGT L 62, 4.3.1997, s. 4.

(4) EGT L 163, 29.6.1990, s. 71.

(5) EGT L 198, 22.7.1991, s. 1.

(6) EGT L 241, 26.9.2000, s. 39.

(7) EGT C 302, 12.11.1987, s. 6.

(8) EGT C 29, 2.2.1996, s. 4.

(9) EGT L 83, 27.3.1999, s. 1.

(10) Se förstainstansrättens dom i mål T-184/97, BP Chemicals Ltd mot Europeiska gemenskapernas kommission.

(11) Se artikel 7.7 i förordning (EG) nr 659/1999 som de italienska myndigheterna åberopar då de begär ett slugiltigt beslut på grundval av tillgängliga uppgifter.