Särskild rapport nr 9/2000

om transeuropeiska nät (TEN) - telekommunikation, samt kommissionens svar

(i enlighet med artikel 248.4 andra stycket i EG-fördraget)

(2000/C 166/01)

INNEHÅLLSFÖRTECKNING

>Plats för tabell>

INLEDNING

1. Telekommunikation är ett område som utvecklas och förändras snabbt. Genom Internet och World Wide Web skapas en bra kommunikations- och informationsmetod för industrin och medborgarna. I denna rapport granskas utvecklingen och genomförandet av EU:s riktlinjer för programmet för transeuropeiska nät och telekommunikationer (i fortsättningen benämnt TEN-Telekom) och de åtgärder som genomförts på området.

SAMMANFATTNING AV DE HUVUDSAKLIGA IAKTTAGELSERNA

2. De allmänna reglerna för transeuropeiska nät som riktas till storskaliga infrastrukturåtgärder är mindre lämpade för TEN-Telekom, som främjar projekt nära marknaden för telematiska tillämpningar och tjänster (punkterna 16-17).

3. Kommissionens bedömning och rapportering av resultaten av programmet TEN-Telekom var inte uttömmande (punkterna 18, 36, 38 och 56).

4. Kommissionens beskrivning av stödåtgärderna inom ramen för TEN-Telekom i dess olika rapporter som samfinansiering av genomförbarhetsstudier är missledande eftersom man slutit avtal om projekt som omfattar verksamhet som sträcker sig över flera år snarare än enbart studier (punkterna 20 och 25).

5. Det finns likheter med det särskilda programmet för forskning, teknisk utveckling och demonstration inom telematiksystem av allmänt intresse som även kan finansiera genomförbarhetsstudier nära marknaden, valideringsprov och pilotprojekt, dock till lägre stödnivåer (punkterna 20 och 48).

6. EU:s rådgivnings- och beslutsfattandeförfarande för fastställande av riktlinjerna tog i två fall två år. Detta är inte förenligt med kraven hos en innovativ och högdynamisk sektor. De första riktlinjerna var inaktuella redan innan de trädde i kraft eftersom de fokuserades på en särskild typ av teknologi och projekt inom ramen för de nya riktlinjerna som påbörjades sent (punkterna 21, 28 b och 32).

7. Kommissionen genomförde endast en granskning av avtal på platsen. I detta sammanhang avslöjades väsentliga oriktigheter. Revisionsrättens granskning av en större avtalspart visade att inte alla förpliktelser i avtalet hade uppfyllts (punkterna 29-31).

8. Utvärderingen av TEN-Telekom avslöjade brister: en extern utvärdering efter halva tiden gjordes för sent för att kunna påverka urvalet av de projekt som påbörjades 1999 i enlighet med de nya riktlinjerna och kommissionen har inte genomfört någon fullständig undersökning av det fortlöpande behovet av stöd till projekt nära marknaden inom ramen för TEN-Telekom (punkterna 40-45).

9. De förbättringar som gjordes av nationella infrastrukturer på telekommunikationsområdet med hjälp av strukturfonderna lade endast i liten utsträckning tonvikten på den transeuropeiska dimensionen, t.ex. genom främjande av de investeringar som krävs för de nationella nätverkens samtrafikförmåga och driftskompatibilitet (punkterna 49-51).

10. Kommissionens samordning av TEN-Telekom med annan EU-verksamhet på området var inte tillräckligt utvecklad för att underlätta synergi och undvika möjligheten till överlappning. I varje fall där stöd till genomförbarhetsstudier och pilotprojekt nära marknaden beviljas bör det tydligt framgå att de särskilda målen för dessa typer av åtgärder är välmotiverade och att det är osannolikt att de kan uppnås utan EU-bidrag. Revisionsrätten påpekar att telekommunikationssektorn för närvarande är mycket konkurrenskraftig och växer snabbt utan större bidrag från någon källa som en följd av liberaliseringen av sektorn och utvecklingen av mobilkommunikation (punkterna 55-56 och 62-68).

11. Kommissionen har inte utvecklat någon tydlig strategi för strukturfonderna vad gäller liberalisering av marknaden och privatisering av telekommunikation. Den genomförde utbetalningar från strukturfonderna till telekommunikation trots att det pågick ett överträdelseförfarande mot medlemsstaten i fråga för att denna underlåtit att införliva direktiv om liberalisering av marknaden (punkterna 57-61).

REVISIONSRÄTTENS GRANSKNING

12. EU:s riktlinjer för TEN-Telekom syftar bland annat till att upprätta och utveckla transeuropeiska nät och främja tillgången till dessa (se punkt 14). Granskningen gällde i vilken mån kommissionen lyckats med att genomföra dessa riktlinjer och deras samordning med relaterade åtgärder inom forskningsprogrammet och strukturfonderna. Uppgifter om stöd till projekt för telekommunikation erhölls även från Europeiska investeringsbanken (EIB) och Europeiska investeringsfonden (EIF). En granskning av utbetalningarna till den främsta stödmottagaren för TEN-Telekom genomfördes i syfte att granska förvaltningen på platsen.

TEN-TELEKOMS OCH DÄRMED SAMMANHÖRANDE ÅTGÄRDERS BETYDELSE FÖR BUDGETEN

13. I denna rapport syftar termen "TEN-Telekom" på artikel B5-720 "Transeuropeiska telekommunikationsnät" i budgeten (finansiella åtaganden på 115 miljoner ecu 1993-1998). Termen "utgifter i förbindelse med TEN-Telekom" avser samtliga utgifter för telekommunikation som inte finansierats inom ramen för artikel B5-720 i budgeten. Dessa omfattar forskningsåtgärder (3668 miljoner ecu, varav 2084 miljoner ecu för informationsteknik), åtgärder inom ramen för strukturfonderna (de planerade utgifterna för perioden 1994-1999 uppgår till ca 2000 miljoner ecu), lån från EIB (10860 miljoner ecu för 1993-1998) och de belopp som täckts genom lånegarantier från EIF (697 miljoner ecu för 1993-1998).

TRANSEUROPEISKA TELEKOMMUNIKATIONSNÄT (TEN-TELEKOM)

Politiken för TEN

14. När Fördraget om Europeiska unionen (Maastrichtfördraget) trädde i kraft 1993 lades en ny avdelning XII som innefattade artiklarna 129b, c och d till EG-fördraget under rubriken "Transeuropeiska nät"(1). Som ett resultat därav föreskrivs att EU skall:

a) Bidra till att upprätta och utveckla transeuropeiska nät för infrastrukturerna inom transport-, telekommunikations- och energisektorerna (artikel 129b.1).

b) Främja de nationella nätens samtrafikförmåga och driftskompatibilitet (artikel 129b.2).

c) Främja tillträdet till sådana nät (artikel 129b.2).

d) Ta hänsyn till behovet av att förbinda öar, inlandsområden och randområden med gemenskapens centrala områden (artikel 129b.2).

15. I artikel 129c föreskrivs hur EU skall förfara vid genomförandet av dessa uppgifter. Gemenskapen:

a) skall ställa upp en serie riktlinjer som omfattar mål, prioriteringar och huvudlinjer för de åtgärder som förutses när det gäller de transeuropeiska näten; i dessa riktlinjer skall projekt av gemensamt intresse preciseras,

b) skall genomföra de åtgärder som kan visa sig nödvändiga för att säkerställa nätens driftskompatibilitet, särskilt när det gäller teknisk standardisering,

c) kan stödja medlemsstaternas ekonomiska satsningar på projekt av gemensamt intresse som finansieras av medlemsstaterna och som preciseras i riktlinjerna, "... särskilt genom genomförbarhetsstudier, lånegarantier eller räntesubventioner...".

Allmänna regler för TEN

16. I rådets förordning (EG) nr 2236/95 fastslås allmänna regler för gemenskapens finansiella stöd på området för transeuropeiska nät för infrastrukturerna på transport-, telekommunikations- och energiområdet(2). I artikel 4 föreskrivs typerna av stöd:

a) Samfinansiering av studier rörande projekten, inklusive förstudier, genomförbarhetsstudier, utvärderingar och annat tekniskt bistånd till sådana studier. EU:s andel av finansieringen får normalt inte överskrida 50 % av den totala kostnaden för en studie.

b) Räntesubventioner till lån som beviljas av EIB eller av andra finansiella organ.

c) Bidrag till premier för garantier för lån från EIF eller andra finansiella organ.

d) När en tillfredsställande motivering kan läggas fram får stöd till investeringar ges som direkt subvention.

e) En kombination av de möjligheter som nämns i a-d som inte överstiger 10 % av den totala investeringskostnaden för ett projekt.

Enligt kommissionen har endast instrument a använts för TEN-Telekom.

17. Dessa allmänna regler för TEN är inriktade på infrastrukturåtgärder i större skala för vilka gemenskapen försöker tillhandahålla incitament, främst genom samfinansiering av genomförbarhetsstudier och erbjudande av stöd i samband med sökandet efter lämpliga finansieringsmöjligheter. De allmänna reglerna för TEN är dock mindre lämpade för TEN-Telekom(3) eftersom TEN-Telekom inte ger något stöd till infrastrukturprojekt. De TEN-Telekom-projekt som finansieras av kommissionen inom ramen för de tillämpliga riktlinjerna (se punkterna 21 och 32) avser huvudsakligen utvecklingen av system och tjänster på områden som utbildning, hälsa, transport, kultur, turism och elektronisk handel.

Användning av resurser och sammanfattning av resultaten

18. Åtagandena och betalningarna för TEN-Telekom under perioden 1993-98 framgår av tabell 1. Revisionsrätten har analyserat de åtgärder som finansierats. Kommissionen har själv inte gjort någon utförlig undersökning av samtliga studier och projekt som finansierats för TEN-Telekom.

Tabell 1

Åtaganden och betalningar under artikel B5-720 "Transeuropeiska telekommunikationsnät"

1993-1998

>Plats för tabell>

19. Tabell 2 visar att bidrag utgick till 143 studier och projekt till ett sammanlagt belopp av 103,2 miljoner ecu under perioden 1993-98. Detta motsvarar ett genomsnittligt bidrag på 722000 ecu per projekt. De 143 projekten valdes ut efter 16 meddelanden om ansökningsomgång och anbudsinfordringar. De tre stödkategorierna (riktlinjerna för Euro-ISDN från 1995, de nya riktlinjerna från 1997 och gemensamma åtgärder) visas i tabell 2 och granskas mer utförligt under nedanstående punkter. 11,4 miljoner ecu (10 % av samtliga medel) användes till administrativa och tillhörande åtgärder (expertsammanträden, konferenser och kongresser, informationsåtgärder och publikationer samt studier), vilket i genomsnitt motsvarar 1,9 miljoner ecu per år. 1997 fastställdes för första gången en gräns på 1 miljoner ecu i budgeten för sådana stödåtgärder. 1998 höjdes den till 1,2 miljoner ecu.

20. Trots att kommissionen endast utförde "genomförbarhetsstudier" rörande TEN-Telekom tolkade man termen i vidare bemärkelse eftersom många av genomförbarhetsstudierna innefattar flerårig verksamhet såsom utveckling av pilotprojekt och fältförsök. Sådana projekt klassas som projektfinansiering på forskningsområdet. Forskningsprogrammet för telematiksystem av allmänt intresse(4) kan även finansiera genomförbarhetsstudier, valideringsprov och pilotprojekt, men sådana projekt ligger dock inte så nära marknaden som de som hör till TEN-Telekom (se punkt 48). För både forskningsprojekt och TEN-Telekom- "studier" använder sig kommissionen av ett standardiserat forskningsavtal. De godtagbara kostnaderna kan omfatta samtliga eller vilken som helst av följande kostnadskategorier: personal, utrustning, stöd till tredje part, resor och uppehälle, konsumtionsvaror, databehandling och allmänna omkostnader.

Tabell 2

Systematisk översikt över studier och projekt inom ramen för TEN-Telekom 1993-1998

>Plats för tabell>

1995 års riktlinjer för Euro-ISDN

21. ISDN har stått i centrum för gemenskapens politik på telekommunikationsområdet sedan 1984. I december 1986 offentliggjorde rådet en rekommendation om det samordnade införandet av ISDN i Europeiska gemenskapen(5). Trots att detta åtagande sträcker sig långt tillbaka i tiden antogs de riktlinjer(6) som föreskrivs i artikel 129c i EG-fördraget inte förrän den 9 november 1995, mer än två år efter kommissionens förslag (1 september 1993). Då den tid som användes för beslutsprocessen inte lämpade sig för ett högdynamiskt område som telekommunikationssektorn påbörjade kommissionen snarast programmet på en "ad hoc"-grund.

22. De projekt av allmänt intresse som beskrivs i bilaga II till riktlinjerna utgör inte faktiska projekt utan allmänna områden av intresse (t.ex. Euro-ISDN för utbildning, fortbildning, forskning eller hälsovård).

Förberedande åtgärder för Euro-ISDN 1993-1995

23. Under de första åren för TEN-Telekom (1993-1995) beviljades EU-bidrag för 45 projekt (31 genomförbarhetsstudier och 14 förberedande åtgärder, se tabell 2) till ett sammanlagt belopp av 20,4 miljoner ecu, innan målen och prioriteringarna för fastställande av vilka projekt som var av allmänt intresse hade fått rättslig grund. 45 projekt valdes således ut och subventionerades innan de nödvändiga riktlinjerna fastställdes i enlighet med artikel 129c i fördraget.

24. Under de fem första anbudsinfordringarna ingick kommissionen avtal om genomförbarhetsstudier på ett stort antal ämnesområden, däribland en rad marknadsundersökningar beträffande Euro-ISDN(7). Kommissionen kunde inte dokumentera hur dessa studier hade använts. Vidare finansierades inom ramen för två av anbudsinfordringarna (från juli 1994 och maj 1995) sammanlagt fem studier inom ramen för artikel B5-401 i budgeten(8). Detta visar att kommissionen trots att initiativtagarna till projekten i fråga hade svarat med anbud inom ramen för Euro-ISDN hade antagit ett "flexibelt" hållningssätt och beslutat finansiera vissa projekt från en annan budgetpost.

25. Det sista meddelandet om ansökningsomgång som offentliggjordes av kommissionen innan riktlinjerna trädde i kraft betecknades inte längre som "genomförbarhetsstudier" utan hade för första gången titeln "förberedande åtgärder"(9), för vilka kostnaderna för pilotförsök och fältförsök skulle finansieras med upp till 50 %. Projekten i fråga avsåg användningen av Euro-ISDN i samband med ett stort antal tillämpningar(10). TEN-Telekom finansierade således inte längre enbart rena studier, utan även genomförandet av pilotprojekt.

Euro-ISDN-projekt

26. Enligt artikel 3 i de riktlinjer för Euro-ISDN som fastställdes i november 1995 var ISDN avsett att utvecklas som ett första transeuropeiskt nät och ett element i "de samhällsomfattande tjänsterna". Utvecklingen var avsedd att genomföras i form av "projekt av allmänt intresse" (dvs. omfatta områden av allmänt intresse).

27. Mellan den 13 april 1996 och den 7 augusti 1997 offentliggjordes två meddelanden om ansökningsomgångar och två anbudsinfordringar för Euro-ISDN som ett transeuropeiskt telekommunikationsnät. Sammanlagt 25 projekt valdes ut för stöd inom ramen för TEN-Telekom (till ett totalt belopp av 26,5 miljoner ecu, se tabell 2). Två studier (753900 ecu) erhöll ett stöd på 100 % i strid med de allmänna reglerna för TEN. Ytterligare tre studier finansierades också till 100 % under artikel B5-401 i 1996 års budget istället för inom ramen för TEN-Telekom (B5-720), trots att de av kommissionen presenterades som TEN-Telekom-projekt på dess listor över projekt.

28. Projekten är varje år föremål för en granskning av kommissionen. I regel pågår "studiefasen" av projekten under en period av två år, så att de finansiella och tekniska aspekterna av en studie (studie av situationen för Euro-ISDN) och endast tre Euro-ISDN-projekt (GTS, No problems och Medsalus) hade fullföljts. En granskning av slutrapporterna för dessa projekt föranleder ett antal kommentarer:

a) Det tvååriga projektet "Global Telecommunications Services" (GTS) omfattade sammanlagt utgifter för gemenskapen på 0,4 miljoner ecu för främjande av nya tillämpningar för telekommunikationer på IT-området för åtaganden i Grekland. I projektet ingick omfattande marknadsundersökningar inom företagssektorn, en genomförbarhetsstudie och den senare installationen och pilotdriften av åtta telekommunikationsnoder. Till deltagarna i projektet hörde ett privat grekiskt telekommunikationsföretag som betraktade projektet som en mycket lyckad investering eftersom man kunde räkna med stora vinster och projektet bidrog till att behålla en ledande ställning bland grekiska företag som gett sig in på den liberaliserade marknaden för nättjänster med mervärde. Under dylika omständigheter kan det ifrågasättas huruvida gemenskapsstöd var nödvändigt.

b) Projektet "No Problems" (Non-proprietary reliable electronic mail system), som erhöll ett gemenskapsbidrag på 1,5 miljoner ecu genomfördes i Österrike i syfte att utveckla nya elektroniska tjänster för elektronisk handel och e-postområdet. Ett av de ursprungliga syftena med projektet var att bidra till främjandet av ISDN i egenskap av transeuropeiskt telekommunikationsnät. När projektet påbörjades blev det dock tydligt att Internet var den dominerande tekniken och i syfte att hålla den tekniska bilagan till avtalet aktuell ändrades avtalet och en strategi inriktad på Internet utvecklades. Trots att ISDN visade sig vara ett värdefullt instrument för tillträde till Internet utgör projektet dock ett bevis på att riktlinjerna för Euro-ISDN hade lett till en alltför stark koncentration på en särskild teknik. Dessutom konstaterade projektledaren att andra företag redan använde sig av en av tillämpningarna i fråga i kommersiellt syfte innan genomförbarhetsstudien av Euro-ISDN hade avslutats.

c) Syftet med projektet "Medsalus" i Spanien var att upprätta ett Euro-ISDN-baserat nät för hälso- och sjukvård i Medelhavsområdet. Möjlighet till tre slags samarbete på långdistans mellan hälsospecialister och hälsocenter erbjuds: fjärrdiagnos, distansstudier och teleinformation. Det var oklart huruvida denna tjänst har gjorts tillgänglig.

29. De enda kontroller som kommissionen genomförde på platsen gällde två av fyra parter i avtalet "Digital content for culture" (utbetalat belopp: 0,5 miljoner ecu) som tillhör det europeiska kulturarvet (en förteckning över inventarierna i museer på Internet). Det konstaterades att det inte gjorts några tillfredsställande framsteg i arbetet. Nästan samtliga projekt hade lagts ut på underentreprenad av den huvudsaklige avtalsparten utan kommissionens vetskap och i strid med avtalsvillkoren. Hursomhelst kom standardprogramvaror ut på marknaden så att delar av projektet blev överflödiga. Den huvudsaklige underentreprenören, en firma i Sydafrika, var inte i stånd att bevisa att man arbetat med projektet (förutom att man presenterade fakturor). I augusti 1998 utfärdade kommissionen ett krav på återbetalning av större delen av de utbetalade beloppen(11). I oktober 1998 betalade den huvudsaklige avtalsparten in det belopp som skulle återbetalas, inklusive de fordringar som avsåg de närstående avtalsparterna (totalt 301292 ecu); den andra avtalsparten har inte betalat (148382 ecu) och kommissionen har vidtagit rättsliga åtgärder för att driva in betalningen.

30. I syfte att skaffa fram ytterligare uppgifter om resultatet av avtal genomförde revisionsrätten en granskning på platsen av den främsta uppdragstagaren på området för TEN-Telekom(12). Uppdragstagaren utförde inte arbetet med hjälp av sin egen personal utan använde sig av personal från närstående bolag. Eftersom samtliga löner betalades ut av de närstående bolagen och var okända för uppdragstagaren redovisades de belopp som tagits upp i budgeten inför kommissionen istället för de faktiska beloppen. Detta borde inte ha accepterats av kommissionen. Vidare lade uppdragstagaren ofta ut delar av sitt arbete på underentreprenad till externa konsulter utan att kommissionen i förväg godkänt detta. Detta var inte i överensstämmelse med uppdragstagarens skyldigheter.

31. De fel som konstaterats under revisionsrättens och kommissionens granskningar av projekt i medlemsstaterna visar att det kan förekomma betydande fel och oriktigheter som förblir oupptäckta utan kontroller på platsen.

Nya riktlinjer från 1997

32. Den 17 juni 1997 trädde nya riktlinjer för TEN-Telekom i kraft samtidigt med riktlinjerna för Euro-ISDN. Det tog även denna gång två år att anta de nya riktlinjerna efter att kommissionen lade fram ett första förslag den 7 juni 1995(13). Enligt de nya riktlinjerna(14) är ISDN endast ett första steg. Förutom att stödja Euro-ISDN föreskriver de stöd till nät för integrerad bredbandskommunikation, mobila tjänster och satellittjänster. De fastställer fortfarande allmänna områden och teman för projekten av allmänt intresse.

33. Riktlinjerna fastställer även en ny plan för transeuropeiska nät på telekommunikationsområdet. Det rör sig om en tredelad modell som omfattar basnät, allmänna tjänster och tillämpningar(15). En ytterligare nyhet bestod i ett årligt arbetsprogram som utarbetats av kommissionen och som mer utförligt anger vilka projekt som är av allmänt intresse samt även syftar till att säkerställa att prioriteringarna för projekt av allmänt intresse håller jämna steg med den tekniska utvecklingen.

Förberedande åtgärder för de nya riktlinjerna

34. I sitt meddelande från den 22 juli 1993 till rådet och Europaparlamentet(16) fastslog kommissionen behovet av förberedande åtgärder på området för integrerad bredbandskommunikation (IBK). Efter en anbudsinfordran i juli 1993 undertecknades avtal för 14 projekt. De grundläggande villkoren och specifikationerna för pilotnät för asynkront överföringstillstånd undersöktes särskilt. I mitten av 1994 förlängdes elva av dessa projekt och bredbandsförsök genomfördes i nära anslutning till forskningsprojektet JAMES(17). I september 1995 beviljades en andra förlängning för nio projekt och dessa försök avslutades definitivt mellan december 1996 och april 1997(18).

35. De förberedande åtgärderna för TEN-Telekom IBK sträckte sig således över en period på tre år. Det sammanlagda gemenskapsbidraget till de 14 projekten uppgick som framgår av tabell 2 till 18,0 miljoner ecu, varav 1,9 miljoner ecu för fas I, 7,8 miljoner ecu för fas II och 8,3 miljoner ecu för fas III. EU finansierade 100 % av studiekostnaderna och 50 % av försökskostnaderna för dessa projekt. De allmänna regler för TEN som trädde i kraft i september 1995 och som innebar en gräns på 50 % av de totala kostnaderna för en studie och högst 10 % av den totala investeringskostnaden för ett projekt borde ha tillämpats på projekten under fas III, vilket ger vid handen att över 3 miljoner ecu för mycket har betalats ut.

36. Trots att förberedande åtgärder för integrerad bredbandskommunikation finansierades av TEN-Telekom ingick de inte i årsrapporterna om de transeuropeiska näten(19), vilket var fallet med alla övriga förberedande åtgärder. De uppgifter som presenterades av kommissionen i rapporten om TEN-Telekom var således ofullständiga.

Projekt inom ramen för de nya riktlinjerna från 1997

37. Ett meddelande om ansökningsomgång inom ramen för de nya riktlinjerna offentliggjordes den 15 januari 1998, två ytterligare meddelanden den 14 mars 1998(20). Tabell 3 visar resultaten av urvalsförfarandet. Totalt 160 ansökningar erhölls, av vilka 31 projekt valdes ut och erhöll ett bidrag från EU på 26,4 miljoner ecu. Det relativt stora antalet förslag som erhållits kan delvis tillskrivas det faktum att det inte fanns några ytterligare medel tillgängliga för 1998 för det särskilda programmet för telematikforskning, varför man sökte efter alternativa finansieringskällor. De första åtgärderna påbörjades i början av 1999 och kommer inte att fullföljas förrän 2000 eller 2001.

Tabell 3

Resultat av 1998 års urval av projekt i enlighet med de nya riktlinjerna för TEN-Telekom

>Plats för tabell>

Gemensamma åtgärder med andra program

38. I artikel 5 i de allmänna reglerna för TEN fastslås: "De finansiella medel som avses i denna förordning är normalt inte avsedda för projekt eller projektfaser som får stöd ur andra finansieringskällor som belastar gemenskapens budget". Trots detta bidrar programmet TEN-Telekom till 28 projekt till ett totalt belopp av 11,9 miljoner ecu inom ramen för två åtgärder som genomförs tillsammans med andra program. Inget av projekten hade avslutats den 31 december 1998. Den första gemensamma åtgärden gällde främjandet via Internet av små och medelstora företag (SMF), turistreklam och handel. I meddelandet om ansökningsomgång(21) klargjordes inte att TEN-Telekom deltog i åtgärderna för SMF inom turismsektorn. Det sades endast att åtgärderna finansierades av initiativen för informationssamhället och av den reserv för tekniskt stöd som anslagits för gemenskapsinitiativet för SMF.

39. Den andra åtgärden rör multimedieverksamhet på utbildningsområdet. 1995 hade kommissionen inrättat en arbetsgrupp för multimediabaserade utbildningsprogram, vilken föreslog att gemenskapens olika program i högre grad skulle sammanfogas(22). Fyra generaldirektorat och sex program (däribland TEN-Telekom) berörs(23). Kommissionen har förbättrat förfarandet genom att införa ett standardavtal för dessa projekt, vilket innebar ett avskaffande av den skillnad i avtalsvillkor som tidigare existerade(24). Efter att ha genomfört denna konsolidering har kommissionen inte undersökt huruvida det finns något behov av så många olika källor för EU-finansiering för likartade ändamål i syfte att förenkla förvaltningen och förbättra effektiviteten.

Utvärdering av resultat

40. Kommissionen hade planerat att göra en utvärdering av samtliga förberedande åtgärder för TEN-Telekom för perioden 1993-1995 för att kunna dra slutgiltiga slutsatser för uppföljningsverksamheten inom ramen för en studie med titeln "Lärdomar från de förberedande åtgärderna". Utvärderingen, för vilken en anbudsinfordran utfärdades 1996, genomfördes dock inte på grund av ett negativt yttrande från Rådgivande kommittén för upphandling och avtal vilket motiverades med att den var för dyr(25). Kommissionen sökte inte efter ytterligare tillfredsställande anbud. Revisionsrätten anser att detta fått till resultat att framgångsrika och värdefulla studier inte identifierats och använts som grund för framtida åtgärder.

41. Trots att det ursprungliga målet att utveckla Euro-ISDN som en samhällsomfattande tjänst inte uppnåddes konstaterades i studie av kommissionen(26) att Euro-ISDN är ett exempel på framgångsrikt europeiskt samarbete av följande skäl:

a) Spridningen på marknaden i åtta medlemsstater var över 5 % (i slutet av 1997) och ytterligare tillväxt kunde förväntas.

b) Euro-ISDN spelade en viktig roll som en teknik för tillträde till Internet.

c) Priserna på ISDN-tjänster och -utrustning hade sjunkit kraftigt och höll fortfarande på att sjunka.

d) Den europeiska industrin hade blivit ledande på området för ISDN-utrustning.

42. I studien påpekades vidare att utvecklingen av nya tekniker såsom ADSL skulle komma att spela en allt viktigare roll men att Euro-ISDN dock skulle komma att förbli det enda stabila digitala gränssnittet för kommunikation under de närmaste åren. Det fanns dock reservationer i denna allmänt positiva bedömning. Det rådde fortfarande brist på enkla förbindelser mellan tillämpningarna ("plug-in and play") och det fanns fortfarande problem med driftskompatibiliteten hos utrustning och nät. En del medlemsstater hade inte full geografisk tillgång till ISDN och varken små och medelstora företag eller privatpersoner var helt och hållet medvetna om fördelarna med ISDN.

43. I maj 1997 uppdrog kommissionen åt externa experter att genomföra en granskning efter halva tiden av TEN-Telekom-åtgärderna under 1993-1997. De slutgiltiga resultaten fanns inte tillgängliga förrän i februari 1999. Enligt denna utvärdering efter halva tiden har alla projekt som genomförts påtagligt bidragit till uppnåendet av riktlinjernas mål och uppfyllt kraven för de finansiella bestämmelserna för TEN. Vidare har valet av stödverksamhet skötts på ett korrekt sätt och varit öppet för insyn(27). Utvärderarna fann emellertid att åtgärden inom ramen för TEN-ISDN fortfarande saknar systematiska övervakningsindikatorer eller kriterier för direkt bedömning av i vilken mån de strategiska och operativa målen har uppnåtts. Det konstaterades även att en av de största verkliga riskerna med programmen består i att betydelsen av vissa nya men hittills outnyttjade tekniska möjligheter fullständigt förbises, något som riskerar göra en stor del av det löpande arbetet överflödigt, vilket till viss del var fallet beträffande forskningsprogram för Internet och World Wide Web.

44. Trots att de flesta Euro-ISDN-projekt inte hade avslutats den 31 december 1998 kan vissa inledande slutsatser dras. EU:s omständliga förfarande för konsultation och beslutsfattande i samband med fastställandet av riktlinjerna var inte förenligt med kraven hos en innovativ och högdynamisk sektor där marknadskrafterna ledde till Internets genombrott som världsomspännande nät. Det finns en risk för att projekt som erhåller stöd inte återspeglar de aktuella trenderna på marknaden.

45. Dessutom innebar förseningen i samband med utarbetandet av utvärderingen efter halva tiden att denna inte kunde användas vid utformningen av åtgärderna inom ramen för de nya riktlinjerna. Ett stärkande av genomförandet i randområden, där tillgängligheten var mindre, rekommenderades i utvärderingen. Detta var inte ett av de urvalskriterier som användes för 1998 års projekt. Lika viktig var slutsatsen att projekt med betydande teknologiska och kommersiella inslag inte bör överskrida 18 månader i syfte att hålla jämna steg med snabba förändringar. Cirka hälften av de projekt som valts ut i enlighet med de nya riktlinjerna kommer dock att sträcka sig över två år även om ingen förlängning sker, vilket skett tidigare. Det är fortfarande nödvändigt att genomföra en fullständig utvärdering av det bestående behovet av stöd till projekt nära marknaden inom ramen för TEN-Telekom.

SAMORDNING MED SAMMANHÖRANDE ÅTGÄRDER

46. De allmänna reglerna för TEN föreskriver att kommissionen skall säkerställa samordningen av all gemenskapens verksamhet som rör transeuropeiska nät. De nämner särskilt samordningen mellan finansieringen inom ramen för TEN och finansieringen genom strukturfonderna, sammanhållningsfonden(28), EIF och EIB. Åtgärderna inom ramen för TEN måste även vara förenliga med gemenskapens övriga riktlinjer.

Telekommunikation och forskningspolitiken

47. Europeiska gemenskapens fjärde ramprogram för forskning, teknisk utveckling och demonstration (1994-1998) omfattar tre särskilda forskningsprogram till stöd för informations- och kommunikationsteknik: programmet "telematiksystem"(29) med en budget på 913 miljoner ecu, programmet för kommunikationstekniker (ACTS)(30) med en budget på 671 miljoner ecu och programmet för informationsteknik (Esprit) med en budget på 2084 miljoner ecu(31).

48. Kommissionen konstaterade i sin årsrapport för 1998 om verksamhet inom forskning och teknisk utveckling(32) att unionens främsta svaghet inte ligger hos dess potential när det gäller forskning utan snarare i tillämpningen av resultaten av denna forskning i ekonomiskt och kommersiellt hänseende och att ett av målen för ramprogrammet därför är att förbättra denna situation. Särskilt programmet för telematiksystem styrs av användarens krav och har liksom TEN-Telekom som mål att överbrygga klyftan mellan resultaten och deras ekonomiska tillämpning. Båda programmen kan finansiera genomförbarhetsstudier, valideringsprov och pilotprojekt på områden som är av allmänt intresse. Skillnaden är att de program som finansieras inom ramen för TEN-Telekom i jämförelse med forskningsåtgärderna är mera utarbetade och genomförs närmare marknaden (vilket framgår av de exempel som beskrivs i punkt 28). Projekt nära marknaden som finansierats inom ramen för ett forskningsprogram skulle ha en lägre bidragsnivå eftersom gemenskapens finansiering inom forskningssektorn i regel inte uppgår till mer än 50 % av kostnaden för projektet och bidraget blir lägre ju närmare marknaden projektet genomförs. Det är därför nödvändigt att fastställa tydliga regler i syfte att undvika överlappning mellan de båda åtgärderna.

Strukturfondernas betydelse

49. I meddelandet om sammanhållning och informationssamhället(33) ger kommissionen en översikt över strukturfondernas betydelse för telekommunikationssektorn. Enligt detta meddelande räknar man med utgifter för strukturfonderna på sammanlagt ca 1769 miljoner ecu för mål 1, 2, 3, 4, 5b och 6 inom telekommunikationssektorn samt 207 miljoner ecu från gemenskapsinitiativ för programplaneringsperioden 1994-1999. I detta meddelande hävdar kommissionen att endast en häpnadsväckande liten del (ca 2 %) av strukturfondernas samtliga utgifter har öronmärkts för telekommunikationssektorn.

50. Även om kommissionens meddelande inte analyserar detta sammanlagda belopp för varje medlemsstat gjorde GD XIII i en intern studie en analys land för land och undersökte prioriteringarna och åtgärderna inom samtliga operativa program och gemenskapsinitiativ på området för telekommunikation. Resultaten sammanfattas i tabell 4. Italien (542 miljoner ecu), Spanien (516 miljoner ecu), Grekland (380 miljoner ecu) och Portugal (282 miljoner ecu) befanns av kommissionen vara de främsta mottagarna av stöd från strukturfonderna till telekommunikationssektorn under perioden 1994-1999(34).

Tabell 4

Utgifter för telekommunikation som en del av de strukturella åtgärdsplanerna för 1994-1999 (samtliga mål)

>Plats för tabell>

51. Trots att gemenskapsinitiativet Interreg har en transeuropeisk aspekt, till exempel genom att det tillhandahåller stöd till en fiberoptisk förbindelse mellan Portugal och Spanien, är finansiering från strukturfonderna främst inriktat på åtgärder för utvidgning, modernisering och förbättring av nationella infrastrukturer på telekommunikationsområdet. De motsvarande operativa programmen eller delprogrammen var i allmänhet föremål för en granskning efter halva tiden i enlighet med kommissionens riktlinjer för utvärdering, trots att utvärderingen för Italien försenades på grund av nationella förvaltningsproblem. Trots att utvärderingarna för de olika länderna visade på framsteg i fråga om utvidgningen, moderniseringen och förbättringen av den nationella infrastrukturen analyserades inte samtrafikförmågan och driftskompatibiliteten hos de nationella näten och det fastställdes inte vilket bidrag som tillfördes till de transeuropeiska aspekterna. Samtrafikförmågan och gränsöverskridande förbindelser spelar dock en viktig roll för riktlinjerna för TEN, särskilt med avseende på framtiden, då nya förbindelser med öst- och centraleuropeiska kandidatländer kommer att bli nödvändiga(35).

EIB:s och EIF:s betydelse

52. De allmänna reglerna för TEN föreskriver att gemenskapen kan bevilja räntesubventioner för lån från EIB och bidrag till kostnaden för garantier för lån från EIF. Kommissionen har inte använt sig av denna möjlighet i samband med TEN-Telekom utan istället valt att koncentrera stödet på projekt nära marknaden. EIB-lån och EIF-garantier till projekt omfattas inte av riktlinjerna för TEN-Telekom(36). De avtal om EIB-lån som slöts för telekommunikationsnät 1993-1998 och vilkas värde uppgår till totalt 12022 miljoner ecu omfattar 10860 miljoner ecu för projekt inom EU och 1162 miljoner ecu för projekt som genomförs tillsammans med närliggande länder (se tabell 5). EIB är således den viktigaste finansiären på området för TEN-politik. Banken svarar i första hand på förslag från medlemsstaterna i enlighet med sina egna politiska riktlinjer.

53. EIF:s lånegarantier för telekommunikation är av mindre finansiell betydelse (1993-1998, 697 miljoner ecu, se tabell 6). Beslut som rör garantitransaktioner måste antas enhälligt av budgetkommittén, som består av en representant för EIB, en representant från kommissionen och en representant från de nationella finansiella institut, som är medlemmar av EIF. Garantierna från EIF kan omfatta större infrastrukturprojekt (däribland optiska fibernät, GSM och satelliter) och tillhandahåller därmed stöd till projekt som inte omfattas av TEN-Telekom.

Tabell 5

Lån från EIB för telekommunikationer 1993-1998

>Plats för tabell>

Tabell 6

Lånegarantier från EIF för telekommunikationer 1993-1998

>Plats för tabell>

Instrument för samordning

54. I den åttonde årsrapporten för strukturfonderna (1996)(37) förklarades att TEN-finansieringen, strukturfonderna, lån från EIB och garantier från EIF samordnas med hjälp av tre instrument: schematiska planer för övervakning av finansiering, rådgivande kommittéer bestående av företrädare för medlemsstaterna och intern rådgivning. Vidare inrättades 1997 ett fjärde samordningsinstrument av kommissionen i form av en särskild gemensam arbetsgrupp för samtliga avdelningar.

De schematiska planerna

55. 1994 uppdrog kommissionen åt sitt generalsekretariat att upprätta och vidareutveckla en schematisk plan för finansieringen av TEN. Syftet med detta interna arbetsdokument var att ge samtliga kommissionens avdelningar samt EIB och EIF en allmän överblick över det finansiella stödet till TEN i syfte att underlätta synergi och undvika dubbelarbete. Den schematiska planen syftade även till att göra det möjligt för kommissionen att förse medlemsstaterna med uttömmande och aktuella uppgifter om all finansiering av TEN.

56. De schematiska planerna innefattar en tabell över lån från EIB och garantier från EIF, bidrag från ERUF och stöd som tillhandahållits från budgetrubrikerna för TEN. Analysen av utgifterna för TEN-Telekom visar emellertid att de åtaganden som redovisats för ERUF (467,7 miljoner ecu för perioden 1993-1997) endast avser utgifter för telekommunikation i Irland och Grekland. Telekommunikationsutgifterna för övriga länder har inte dokumenterats. Denna ofullständiga redogörelse offentliggjordes även i årsrapporterna för TEN för 1997 och 1998(38) och i en rapport från 1999 från kommissionen till rådet(39). Kommissionen hade planerat att utveckla en databas med möjligheter till sökning, vilket dock inte skedde. Den sista versionen av den schematiska planen lades fram den 10 oktober 1997. Uppgifterna varken granskades eller uppdaterades och inga ytterligare planeringsåtgärder genomfördes. I sin nuvarande form är den schematiska planen inget lämpligt samordningsinstrument för telekommunikationssektorn eftersom den inte endast är inaktuell och ofullständig utan även saknar ett användarvänligt format.

Kommittéer och samordning genom kommissionen

57. Det samråd som äger rum i de olika kommittéerna bör också leda till en samordning av åtgärderna på telekommunikationsområdet inklusive finansieringen. Övervakningskommittéerna som består av företrädare för kommissionen och medlemsländerna och övervakar strukturfonderna spelar en viktig roll(40). Under den granskade perioden fänns Kommissionens avdelning som ansvarar för telekommunikationssektorn representerad i flera av kommittéerna. Två exempel på det konkreta arbete som uträttats av kommissionen illustrerar vikten av att samordna EU:s åtgärder:

a) Kommissionen har undersökt genomförandet av det operativa programmet för telekommunikationer i Grekland för perioden 1994-1999. Grekland hade gjort relativt små framsteg när det gällde att genomföra de olika förordningarna om liberalisering av marknaden och kommissionen hade inlett ett antal överträdelseförfaranden(41) i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget. Det statliga monopolföretaget OTE tjänar på förseningarna i genomförandet eftersom det fortfarande kan dra fördel av sitt monopol på områden som ännu inte liberaliserats. Det utgör vidare den huvudsakliga mottagaren av strukturfondsmedel från det operativa programmet för telekommunikationer, vilket står i motsättning till kommissionens politik när det gäller överträdelseförfaranden. Efter en undersökning på platsen 1997 rekommenderade den ansvariga avdelningen vid kommissionen att vidare finansiering skulle upphöra tills medlemsstaten uppfyllt EU:s förpliktelser rörande liberalisering och harmonisering. Kommissionen frös slutligen betalningarna i augusti 1998. Grekland hade dock vid denna tidpunkt mottagit 75,8 % (131,4 miljoner ecu) av de EU-medel som föreskrivs i det operativa programmet.

b) Det generaldirektorat som är ansvarigt för regionalpolitiken föreslog först en samfinansiering av inrättandet av mobilradionät på områden i Italien som omfattas av mål 1. Efter invändningar från två andra generaldirektorat övergavs slutligen samfinansieringen. Det fanns tre skäl till invändningarna:

i) Snedvridning av konkurrensen som ett resultat av att redan dominerande ställningar på marknaden förstärks.

ii) Misslyckandet med att genomföra de tillämpliga direktiven och det därpå följande överträdelseförfarandet.

iii) EU-finansiering var överflödig eftersom vinstprognoserna var goda.

58. Dessa exempel visar hur inkonsekvenser i gemenskapens åtgärder blottlades genom ett samordnat angreppssätt. Det framgår dock tydligt att kommissionens strategi för och övervakning av liberaliseringen av marknaden och privatisering till följd av stöd ur strukturfonderna behöver stärkas ytterligare.

59. 1993, då programplaneringsperioden 1994-1999 planerades, tycktes inte det faktum att de huvudsakliga stödmottagarna skulle bli de statliga monopolföretagen innebära något större problem. Den liberalisering av marknaden och de privatiseringar som senare ägde rum gör dock att det kan ifrågasättas huruvida en kapitalinvestering som samfinansierats av strukturfonderna kan överföras till den privata sektorn utan någon form av återbetalning. Någon generell metod fastställdes inte och kommissionen avgör från fall till fall i vilken utsträckning företagen efter privatiseringen fortfarande följer de regionalpolitiska mål som tidigare avtalats.

60. Två exempel illustrerar de lösningar som tänkts ut av kommissionen:

a) Vad gäller privatiseringen av företaget Telefónica i Spanien beslutade kommissionen i slutet av 1998 att inte söka återindriva några medel; i en extern bedömning som genomfördes av en spansk konsult drogs slutsatsen att de regionalpolitiska målen hade uppfyllts(42). Kommissionen bifogade trots detta ett antal rekommendationer till sitt beslut om att återindrivning av medel från ERUF inte var nödvändig. Enligt en av dessa skulle Telefónica koncentrera genomförandet av projekt som samfinansierats av ERDF utanför områden med hög lönsamhetsgrad och förenkla tillträdet till marknaden för nya aktörer.

b) I fallet med Telecom-Italia konstaterades i en bedömning att företaget inte hade investerat tillräckligt i eftersatta områden som omfattas av mål 1; 1994-1999 års operativa program för telekommunikationer ändrades så att stödet från ERUF förblev detsamma, samtidigt som Telecom-Italia ålades att investera ytterligare 78,5 miljoner ecu i områden som omfattades av mål 1.

61. Även om man i dessa fall fann lösningar och genomförandet av rekommendationerna bekräftas av de utvärderingar som gjorts av de berörda operativa programmen bör strukturfondernas stödpolitik för infrastruktur på telekommunikationsområdet ses över mot bakgrund av liberaliseringen och privatiseringen. Även om de allmänna reglerna för TEN inte gäller strukturfonderna och således inte tillämpas på de storskaliga åtgärder för telekommunikation som de utformats för kan de användas för inriktning av denna översyn. De tillåter exempelvis direkta bidrag endast i vederbörligen motiverade fall och de koncentreras istället på lån samt räntesubventioner och garantier. Sådana finansieringsmetoder förtjänas att granskas ytterligare med tanke på att investeringarna i telekommunikationssektorn i allmänhet är lönsamma och att bidrag kan leda till en risk för snedvridning av konkurrensen.

Konsultationsförfarandet för projekt

62. De finansiella besluten om TEN-Telekom-projekt föregås av ett internt skriftligt konsultationsförfarande som syftar till att säkerställa att samordning sker inom kommissionen. Revisionsrätten har analyserat resultaten av detta interna konsultationsförfarande för 1998 års urval av TEN-Telekom-projekt under tillämpning av de nya riktlinjerna för TEN-Telekom.

63. De projekt som föreslagits inom ramen för TEN-Telekom inför 1998 års ansökningsomgångar utvärderades av kommissionens avdelningar med hjälp av externa experter. Efter att urvalet av projekt avslutats skickade det ansvariga generaldirektoratet brev till 13 andra generaldirektorat där dessa uppmanades att inom tio arbetsdagar yttra sig om de utvalda projekten. De flesta generaldirektorat meddelade kortfattat att de inte hade några kommentarer och samtyckte till de projekt som valts ut. I ett fall riktades kritik mot det faktum att tidsfristen var mycket kort och att det därför var ytterst svårt att komma med något genomtänkt svar. Fyra generaldirektorat påpekade att liknande projekt pågick inom deras egna ansvarsområden. Ett generaldirektorat hävdade att det i fallet med ett projekt fanns stor risk för dubbelarbete i samband med ett forskningsprojekt inom programmet Esprit som genomfördes av samma konsortium och att det fanns risk för överlappning med två andra forskningsprojekt. Ett annat generaldirektorat hävdade att ett projekt riskerade att komma i konflikt med en studie som inletts av dess egna avdelningar. Ytterligare två generaldirektorat varnade för risk för dubbelarbete.

64. Det helhetsintryck man får av detta är att det under urvalsförfarandet och utvärderingen av projekten fanns en brist på samordning av information mellan kommissionens avdelningar. Samordningen bör ske mycket tidigare. Trots att det interna konsultationsförfarandet underlättar samarbetet i vissa avseenden innebär det för närvarande ingen samordning av idéer och strategier mellan generaldirektoraten. Interna förfaranden och intern utrustning är inte avpassade för att fylla detta behov. Det är exempelvis inte möjligt för ett generaldirektorat att via datorn skaffa fram utförliga uppgifter om avtal som planerats och ingåtts av ett annat generaldirektorat. Det skriftliga interna konsultationsförfarandet framstår som en rutin som under tidspress och utan närmare övervägande leder fram till att ett godkännande eller inget svar alls avges.

65. Vad beträffar stödet från EIB och EIF fanns det ytterst få bevis för att kommissionen systematiskt tar hänsyn till lån från EIB och garantier från EIF både under planerings- och genomförandefasen. Exempelvis innehåller de slutliga sammanfattningarna av de båda särskilda operativa programmen inom telekommunikationssektorn (Grekland och Italien) inga uppgifter om planering för EIB:s och EIF:s åtgärder. En kommentar från revisionsrätten rörande budgetåret 1995(43) gäller även för telekommunikationssektorn:

"På programmens planeringsstadium är samordningen av de två instrumenten lån och subventioner mycket begränsad, på grund av svårigheten med att förena EIB:s arbetssätt per projekt med strukturfondernas, som är uppdelat efter program".

66. Kommissionen tillämpar dock ett skriftligt konsultationsförfarande tillsammans med EIB rörande projekt som i princip är avsedda att finansieras av banken (något liknande system existerar inte för garantier från EIF). EIB överlämnar de utvalda medlemsstaternas ansökningar om finansiering till kommissionen som skall avge ett yttrande inom två månaders tid i enlighet med artikel 21.2 i Protokollet om EIB:s stadga. Sedan 1975 har det funnits en gemensam grupp för de olika avdelningarna vilken består av företrädare för olika generaldirektorat och som har till uppgift att avge yttranden till EIB. Gruppen ger de enskilda avdelningarna vid kommissionen tio arbetsdagar för att avge yttranden. Om inget svar erhålls betraktas detta som ett tyst medgivande. Kommissionens yttrande är nästan alltid positivt. 1998 var till exempel besluten om samtliga 334 ansökningar från EIB (varav 12 för telekommunikationssektorn) positiva. Även om detta förfarande möjliggör ett informationsflöde i båda riktningarna säkerställer det inte strategisk samordning, till exempel mellan EU-stöd som förvaltas av kommissionen och lån från EIB.

Särskild gemensam arbetsgrupp för avdelningarna

67. I april 1997 beslutade kommissionen att förbättra samordningen av användningen av instrumenten för TEN. En för avdelningarna gemensam arbetsgrupp inrättades i syfte att utarbeta rekommendationer. Arbetsgruppen lade fram tre huvudsakliga rekommendationer i september 1997:

a) En grupp direktörer skulle träffas regelbundet tillsammans med EIB och EIF för att säkerställa samstämmigheten i samband med fastställandet av prioriteringar.

b) Organisering av seminarier tillsammans med EU:s nationella och regionala företrädare för att säkerställa att hänsyn tas till riktlinjerna för TEN under planeringsprocessen för ERUF.

c) Särskilda projektgrupper för storskaliga flerfondsprojekt bör inrättas i syfte att säkerställa att finansieringen har rätt blandning av bidrag och lån och för att underlätta offentliga/privata partnerskap.

Inga framsteg vad gäller genomförandet av dessa rekommendationer hade gjorts inom telekommunikationssektorn.

SLUTSATS OCH REKOMMENDATIONER

68. Kommissionen bör förse rådet och parlamentet med utförliga uppgifter om TEN-Telekom-åtgärderna och en bedömning av i vilken utsträckning målet för dem har uppnåtts. I varje fall där stöd till genomförbarhetsstudier nära marknaden och pilotprojekt beviljas bör det framgå tydligt att de särskilda målen för dessa typer av åtgärder är välmotiverade och att det är osannolikt att de kan uppnås utan EU-bidrag. Samtidigt bör man överväga att skapa ett närmare samband mellan åtgärder för forskning, utveckling och demonstration på telematikområdet som samfinansieras genom forskningsprogrammet och de projekt nära marknaden som stöds av TEN-Telekom, samt bedöma hur mycket effektiviteten skulle förbättras om projekten för forskning och teknisk utveckling på telematikområdet och den därmed förbundna valideringsverksamheten förvaltades gemensamt. Revisionsrätten noterar att telekommunikationssektorn för närvarande är mycket konkurrenskraftig och växer snabbt utan några större offentliga bidrag från någon som helst källa som en följd av liberaliseringen av sektorn och utvecklingen av mobilkommunikation. Vidare är telekommunikationsföretag kommersiellt sett bland de största företagen i Europa och har via marknaden direkt tillträde till alla slags investeringsfonder. Kommissionen bör se till att noga övervaka den tekniska utvecklingen på detta snabbt föränderliga område i syfte att bättre inrikta sina utgifter för att maximera effekterna av dessa.

69. Kommissionen bör utveckla nya riktlinjer för strukturfondsåtgärder på området för telekommunikation, vilket kännetecknas av liberalisering, privatisering och ökad konkurrens. De allmänna reglerna för TEN som utformades för att främja infrastrukturprojekt kan trots att de inte gäller för strukturfonderna erbjuda en grund för denna omorientering genom att de föreskriver direkt stöd för investeringar endast i vederbörligen motiverade fall samt att gemenskapsstöd företrädesvis skall ges i form av räntesubventioner och lånegarantier. Vidare bör samordningen mellan finansieringen inom ramen för TEN-Telekom och finansiering genom strukturfonderna, EIB och EIF intensifieras så att den nödvändiga samordningen och synergin mellan de olika typerna av instrument kan uppnås. I 1999 års rapport till rådet underströk kommissionen själv denna nödvändighet(44) (punkterna 54-67).

70. Frågan om samtrafikförmåga och driftskompatibilitet kommer att spela en allt viktigare roll, särskilt med tanke på utvecklingen av nya förbindelser med de central- och östeuropeiska kandidatländerna (punkterna 49-51). Den transeuropeiska aspekten av politiken för TEN kommer att behöva utvärderas mot bakgrund av detta.

71. Kommissionen bör genomföra flera kontroller på plats i syfte att säkerställa att genomförandet av TEN-Telekom-projekt och de resultat som uppnåtts stämmer överens med de regler och mål som fastställts i avtalen (punkterna 29-31).

Denna rapport har antagits av revisionsrätten vid dess sammanträde i Luxemburg den 22 och 23 mars 2000.

För revisionsrätten

Jan O. Karlsson

Ordförande

(1) Numera avdelning XV, artiklarna 154-156 i Fördraget om Europeiska unionen.

(2) Rådets förordning (EG) nr 2236/95 av den 18 september 1995 om allmänna regler för gemenskapens finansiella stöd på området för transeuropeiska nät (EGT L 22823.9.1995, s.1).

(3) De senaste ändringarna av de allmänna reglerna för TEN ändrar inte detta. Rådets förordning (EG) nr 2236/95 ändrades genom Europaparlamentets och rådets förordning nr 1655/1999 av den 19 juli 1999 (EGT L 197, 29.7.1999, s.1). Ändringarna syftar till att förbättra tillämpningen av den befintliga förordningen främst för större infrastrukturprojekt, till exempel genom införande av ett flerårigt vägledande program av vilket framgår den totala omfattningen av TEN-stödet till dessa större infrastrukturprojekt eller genom användning av en begränsad del av TEN-budgeten för deltagande i riskkapitalfinansiering av infrastruktur för TEN.

(4) Rådets beslut 94/801/EG av den 23 november 1994 om ett särskilt program för forskning, teknisk utveckling och demonstration inom telematiksystem av allmänt intresse (1994-1998) (EGT L 334, 22.12.1994). Åtgärderna fortsätter under det femte ramprogrammet för forskning för perioden 1998-2002 som en del av den nya övergripande strukturen.

(5) Rådets rekommendation av den 22 december 1986 om det samordnade införandet av ett tjänsteintegrerat digitalt nät (ISDN) i gemenskapen (EGT L 382, 31.12.1986, s. 36).

(6) Europaparlamentets och rådets beslut nr 2717/95/EG av den 9 november 1995 om riktlinjer för att utveckla Euro-ISDN (det tjänsteintegrerade digitala nätet) till ett transeuropeiskt nät (EGT L 282, 24.11.1995, s.16).

(7) Inklusive dataöverföring, elektronisk post, terminaler, nätadministration, fjärrövervakning och fjärrskydd. Studier av potentiella tillämpningar och utredningar av Euro-ISDN:s inflytande genomfördes också för kommissionens räkning.

(8) Artikel B5-401 i budgeten "Fastställande och införande av en gemenskapspolitik på post- och telekommunikationsområdet".

(9) Meddelande om ansökningsomgång för förberedande åtgärder på området för Euro-ISDN (EGT C 227, 1.9.1995, s. 14).

(10) Användning av Euro-ISDN inom hälsosektorn, sammankoppling av trafikupplysningscentraler, högre distansstudier, som en plattform för distansarbete eller elektronisk handel för små och medelstora företag (SMF).

(11) Ansökan omfattar även ytterligare ett projekt inom ramen för programmet Info 2000 med samma uppdragstagare. Även i detta fall konstaterades felaktiga ansökningar om ersättning av kostnader.

(12) France Telecom Expertel deltog i 11 avtal med ett gemenskapsbidrag på sammanlagt 7,9 miljoner ecu.

(13) Förslag till Europaparlamentets och rådets beslut om en serie riktlinjer för transeuropeiska telenät (EGT C 302, 14.11.1995, s. 23).

(14) Europaparlamentets och rådets beslut nr 1336/97/EG av den 17 juni 1997 om en serier riktlinjer för transeuropeiska telenät (EGT L 183, 11.7.1997, s. 12).

(15) Treskiktsmodellen förklaras i bilaga I till riktlinjerna.

(16) KOM(93) 372 slutlig.

(17) Inom ramen för de särskilda forskningsprogrammen ACTS, Telematik och Esprit deltog 18 europeiska nätoperatörer i detta projekt samt utvecklade och införde ATM-sammankopplingar.

(18) Slutrapport om förberedande åtgärder inom området för transeuropeiska nät: Integrerad bredbandskommunikation, KOM(1998) 45 slutlig.

(19) Enligt artikel 16 i de allmänna reglerna för TEN måste kommissionen sammanställa en årlig verksamhetsrapport till Europaparlamentet, rådet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén.

(20) EGT C 10, 15.1.1998, s. 16 (basnät), EGT C 79, 14.3.1998, s. 15 (allmänna tjänster och tillämpningar), idem, s. 14 (stöd- och samordningsåtgärder).

(21) EGT C 162, 6.6.1996, s. 21.

(22) Rapport från arbetsgruppen "Educational software and multimedia", Europeiska kommissionens arbetsdokument, SEK(96) 1426.

(23) GD III med forskningsprogrammet för informationsteknik (EGT L 334, 22.12.1994, s. 24).

GD XII med programmet för målinriktad socioekonomisk forskning (EGT L 361, 31.12.1994, s. 77).

GD XIII med forskningsprogrammet för telematiksystem av allmänt intresse (EGT L 334, 22.12.1994, s. 1).

GD XXII med utbildningsprogrammen Sokrates (EGT L 87, 20.4.1995, s. 10) och Leonardo da Vinci (EGT L 340, 29.12.1994, s. 8).

(24) GD XVI uppmärksammade t.ex. problemet med olika bestämmelser i avtalen tillsammans med genomförandet av innovativa åtgärder (artikel 10 i förordningen om ERUF). GD XVI kunde exempelvis inte kräva att en bidragsmottagare skulle överlämna en bankgaranti om denne inte ålagts att göra detta av ett annat generaldirektorat. Ett annat exempel rör de dagliga nivåerna för utgifter i samband med resor: ibland fastställs maximinivåer, ibland inte.

(25) Sammanträde nr 872 den 25 november 1996. Det negativa yttrandet grundas på det faktum att denna utgift inte står i proportion till målet samt strider mot principen om sund ekonomisk förvaltning (jämför sidan 24 i handboken för rådgivande kommittén för upphandling och avtal).

(26) Enligt artikel 10 i riktlinjerna för Euro-ISDN skulle kommissionen genomföra en allmän utvärdering av riktlinjerna under 1997. Kommissionen gjorde en anbudsinfordran för utvärderingen i augusti 1997 och tilldelade kontraktet i slutet av 1997. Utvärderingen avslutades i mitten av 1998 (kostnad: 147000 ecu).

(27) TEN-Telekommunikation, TEN-ISDN, Utvärdering efter halva tiden 1993-1997, s. 4.

(28) Sammanhållningsfonden ger stöd till TEN-Transport men inte till TEN-Telekom. Telematiksystem erhåller dock även stöd från området TEN-Transport, varför viss överlappning kan förekomma (t.ex. vad gäller satellitbaserade navigationssystem).

(29) Se fotnot 1, s. 5.

(30) Rådets beslut 94/572/EG av den 27 juli 1994 om ett särskilt program för forskning och teknisk utveckling, inklusive demonstrationsprojekt, inom området avancerade kommunikationstekniker och -tjänster (1994-1998) (EGT L 222, 26.8.1994, s. 35).

(31) Europeiskt strategiskt program för forskning, teknisk utveckling och demonstration på informationsteknikens område, rådets beslut 94/802/EG av den 23 november 1994 om ett särskilt program för forskning, teknisk utveckling och demonstration på informationsteknikens område (1994-1998) (EGT L 334, 22.12.1994, s. 24).

(32) KOM(1998) 439 slutlig, 15.7.1998, s. 14.

(33) Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Sammanhållningen och informationssamhället, KOM(97) 7 slutlig.

(34) Kommissionens beräkningar grundas delvis på uppskattningar eftersom utgifterna för telekommunikation inte alltid tydligt gick att särskilja från varandra. Endast Italien och Grekland har sina egna operativa program för telekommunikation.

(35) Se Agenda 2000, En förstärkt och utvidgad union, del 1, avsnitt I, punkt 1, s.18.

(36) Se årsrapporten för 1997 om transeuropeiska nät, KOM(1998) 391 slutlig, 2.10.1998, avsnitten 4.5 och 4.6.

(37) KOM(97) 526 slutlig, kapitel II D.9.

(38) Se Transeuropeiska nät - Årsrapport 1998, KOM(1999) 410 slutlig, 15.9.1999.

(39) Rapport från Europeiska kommissionen till rådet om investering i infrastrukturer inom Europeiska unionen, Bryssel, 18.5.1999.

(40) De särskilda TEN-Telekom-kommittéerna (kommittéer för finansiering och riktlinjer) är av mindre vikt för frågor som rör samordning eftersom de i första hand sysslar med definitionen av projekt av allmänt intresse och urval av projekt.

(41) Meddelande från kommissionen till rådet, Europaparlamentet, Ekonomiska och sociala kommittén och Regionkommittén - Fjärde rapporten om genomförandet av EU:s lagstiftning på telekommunikationsområdet, KOM(1998) 594 slutlig och XXVII:e rapporten om konkurrenspolitiken 1997.

(42) Den metod som tillämpades vid bedömningen var dock inte oomstridd.

(43) Europeiska revisionsrätten, årsrapport för budgetåret 1995 samt institutionernas svar (EGT C 340, 12.11.1996, punkt 5.61).

(44) Se fotnot 3, s. 14.

Lista över tekniska termer

ISDN:

Integrated Services Digital Network (digitalt flertjänstnät).

Samhällsomfattande tjänst:

Ett visst minimum av utbud av tjänster av särskild karaktär vilka är tillgängliga för alla användare oberoende av deras geografiska hemvist och mot bakgrund av de särskilda nationella villkoren till ett rimligt pris. Se första övervakningsrapporten om samhällsomfattande tjänster inom telekommunikation i Europeiska unionen (KOM(1998) 101 slutlig, s. 8).

IBK:

"Integrerad" syftar på hela nätverkets sammanhängande karaktär och sålunda på den vederbörliga samverkan av alla dess väsentliga beståndsdelar, däribland de redan befintliga och de nya, taltelefoni, paketförsändelse, ISDN, bredbands-, satellit- och mobilkommunikation. Det avser även integreringen av tjänster (på användarnivå och inom de respektive nätverken).

"Bredband" avser hela blandningen av tjänster som bör beaktas, från ISDN fram till vad som krävs vid ett realistiskt införande av (interaktiva och distribuerade) videotjänster (dvs. minst 140 megabits/sekund vid användargränssnittet). "Kommunikation" innefattar de konventionella funktionerna i form av kopplings, överförings- och deltagarnät, men också avancerade element som syftar till att göra tjänsten användarvänlig, effektiv och ekonomiskt sund (KOM(93) 372 slutlig, s. 6).

ATM:

Asynchronous Transfer Mode (asynkront överföringstillstånd), under vilket överföringsgraden i teorin kan öka till 155 megabits/sekund.

ADSL:

Asynchronous Digital Subscriber Line. ADSL kräver ingen anslutning till ett digitalt flertjänstnät. Denna tekniska förbättring erbjuder med hjälp av en analog förbindelse fördelar som tidigare endast fanns tillgängliga med hjälp av ISDN (t.ex. omkoppling av telefonsamtal eller nummervisning). Satellit- och kabelnätoperatörer experimenterar likaså med egna tekniker som skall göra det möjligt för den breda marknaden att snabbt få tillgång till Internet.

Kommissionens svar

SAMMANFATTNING AV DE HUVUDSAKLIGA IAKTTAGELSERNA

3. Kommissionen har arkiverat samtliga förstudier rörande TEN-ISDN från 1993-1995 och dessa behandlades utförligt i samband med rapporten om utvärderingen efter halva tiden av TEN-ISDN(1), som översändes till revisionsrätten i februari 1999. De TEN-Telekom-projekt som genomförts från och med 1996 har lagts in i en databas som alla projektansvariga har åtkomst till. I denna databas finns aktuella uppgifter om projektens status och delresultat, från inledande bedömning fram till uppföljning och utvärdering.

Svårigheterna att få en utförlig beskrivning av verksamheten inom ramen för TEN-Telekom har sin förklaring i projektens komplexa struktur.

- Dels uppstod TEN-Telekom-programmets "projekt av gemensamt intresse" först i riktlinjerna som antogs i juni 1997, dvs. tre år efter det att strukturfondsprogrammen antogs.

- Dels är de regionala planerna till sin karaktär sådana att de är uppbyggda kring ämnesområden som varje medlemsstat prioriterar (förbättrat företagsklimat, modernisering av offentlig förvaltning osv.) och innehåller inga uppgifter om de konkreta telekomrelaterade investeringarna.

4. I budgetförordningen anges att "studier" kan omfatta "tekniskt bistånd", vilket avspeglas i termlistan som godkänts av kommittén för finansiellt stöd av TEN och stöder en vidare tolkning när det gäller innebörden av "studier".

I artikel 3 i riktlinjerna anges klart och tydligt att prioriteringarna bl.a. är "att studera och bekräfta den tekniska och kommersiella genomförbarheten av och därefter sprida tillämpningar som stödjer utvecklingen av ett europeiskt informationssamhälle, i synnerhet tillämpningar av kollektivt intresse". Studierna har lagts fast under strikt tillämpning av denna modell, med större tyngdpunkt på den kommersiella genomförbarheten och valideringen, så att åtgärderna på bästa sätt skulle kunna särskiljas från dem som stöds inom forskningen.

5. TEN-Telekom utgår från teknisk produktutveckling där det fortfarande är för tidigt att bedöma avsättningsmöjligheterna. TEN-Telekom har presenterats för forskarkollektivet som en uppföljningsåtgärd. Det finns faktiskt likheter med forskningsprogrammet rörande telematiksystem på "områden av gemensamt intresse" (t.ex. utbildning, miljö, transporter), eftersom riktlinjerna ursprungligen utformades i anslutning till forskning med målsättningen att bedöma avsättningsmöjligheter och det affärsmässiga scenariot för produkter som tekniskt sett har kommit tillräckligt långt, men där man behöver klargöra hur produkterna sedan skall utnyttjas på marknaden och lägga fast en övertygande affärsplan för att projektens interna eller externa finansiering skall tryggas av engagerade partner. Inom FoTU-projekten behandlas dessa frågor bara ytligt i planerna för utnyttjandet av forskningsresultaten, då det där i huvudsak handlar om förutsättningarna för att införa avancerad teknik eller metoder i samarbete mellan användare och leverantörer, och inte om bedömningar av avsättningsmöjligheter eller finansieringsstrukturer (se även kommissionens svar i punkt 48).

6. Beslutsprocessen ligger utom kommissionens kontroll. När riktlinjerna har antagits är det den regelbundna uppdateringen av arbetsprogrammet och utformningen av ansökningsomgångarna som sörjer för den flexibilitet som är nödvändig för utformningen av åtgärden.

7. Efter noggrann uppföljning gjordes kontroller på plats hos båda uppdragstagarna och de två anknutna uppdragstagarna. Kommissionen har vidtagit rättsliga åtgärder mot en av uppdragstagarna.

Vad beträffar revisionsrättens granskning av en större avtalspart så har kommissionen genomfört en granskning på plats.

Genom att följa upp, granska och kontrollera hur projekten följer avtalet kan kommissionen se till att avtalet följs på korrekt sätt och kanske upptäcka eventuella oegentligheter. Fler kontroller på plats skulle kunna göras med motsvarande anslag för detta.

8. Rapporten om utvärderingen efter halva tiden visar att de mål som uppställts i ISDN-riktlinjerna för utvecklingen av en rad ISDN-baserade tjänster uppfylldes på ett tillfredsställande sätt.

Utvärderingen efter halva tiden av TEN-Telekom (1993-1997) föranledde ytterligare rekommendationer, som sedan beaktades under den tid som återstod (se svar på punkt 43).

9. Eftersläpningen på telekommunikationsområdet i flertalet av de regioner som är stödberättigade inom ramen för strukturfonderna återfinns främst i de nationella och regionala/lokala näten och inte i de internationella förbindelserna. Strukturfondsåtgärderna grundar sig på subsidiaritetsprincipen och partnerskap med medlemsstaterna. Det åligger medlemsstaterna att utarbeta de utvecklingsplaner som får stöd från strukturfonderna. Insatserna har därför en starkt nationell/regional prägel.

10. Insatserna kommer att genomgå en grundlig utvärdering under maj-september 2000. Följande kommer då att utvärderas: i vilken utsträckning åtgärdens mål och prioriteringar samt genomförandeåtgärderna alltjämt är relevanta, åtgärdens genomslagskraft och resultat, åtgärdens effektivitet och kostnadseffektivitet, åtgärdens nytta och hållbarhet, orsakssammanhanget mellan använda resurser, utförd verksamhet och förväntade resultat (sambandet mellan de olika stegen i åtgärden), lärdomar som kan dras i fråga om rättslig grund, resurser och genomförandemetoder inför eventuella framtida insatser av liknande slag. Kommissionen kommer sedan att utifrån denna utvärdering och den tekniska utvecklingen lägga fram förslag till omarbetning av riktlinjerna. Utan att föregripa några politiska beslut skulle detta kunna omfatta följande:

- Insatserna skall klart särskiljas från det område som omfattas av forskningen. En uppdelning i tre klart avgränsade områden föreslås, där deltagande aktörer, marknadspotentialen och definitionen av verksamhetsområdet, investeringsperspektiv och finansieringsstruktur är olika: området för offentliga tjänster, området för globala tjänster samt området för tillväxtfrämjande tjänster, där det sistnämnda är inriktat på riskkapitalmarknaden.

- Insatserna blir mer fokuserade. Bilaga 1 i gällande riktlinjer får till följd att både för stora och för komplexa områden täcks in. Ett enklare system föreslås, som bygger på de åtgärder som prioriteras inom ramen för eEuropa-initiativet.

- Arbetsprogrammet hålls tillräckligt allmänt så att såväl tekniska förändringar som nya marknadstendenser kan omfattas vid utarbetandet av inbjudningarna att lämna förslag.

- Struktureringen av projekten och därmed sammanhängande gemenskapsstöd kommer också att bli tydligare.

- Större tonvikt kommer att behöva läggas på den transeuropeiska dimensionen av insatserna.

- Den externa dimensionen måste också beaktas, så att EES-länderna kan delta liksom associerade länder inom ramen för deras avtal med gemenskapen.

TEN-Telekom skall bygga vidare på det politiska stöd som givits genom eEuropa-initiativet, som fokuserar på åtgärder för att bryta de barriärer som håller tillbaka en snabb framväxt av ett informationssamhälle i Europa, i synnerhet "en offentlig sektor som spelar en alltför passiv roll när det gäller att möjliggöra utvecklingen av nya tillämpningar och tjänster" och "frånvaron av en tillräckligt dynamisk, företagsinriktad och tjänsteorienterad kultur". TEN-Telekom är ett viktigt gemenskapsinstrument för att främja de mål som fastställts på följande områden: tillgång till multimediebaserad allmän och yrkesinriktad utbildning, stödtjänster för små och medelstora företag för transeuropeisk e-handel och säker tillgång, riskkapital till investeringsfonder för innovativa projekt med hög tillväxtpotential, nätbaserade tjänster inom hälso- och sjukvården, förstärkta transporttjänster, t.ex. innovativa säkerhetstjänster, larm- och jourservice-tjänster, dynamisk ortsspecifik rese- och trafikinformation, räddningstjänstsystem och system för den allmänna säkerheten, tillgång till information online från den offentliga sektorn.

11. Programplaneringsperioden 1994-1999 för strukturfonderna var en period som innebar en övergång från monopolmarknader till öppna marknader. Kommissionen valde att ta ställning från fall till fall, vilket bidrog dels till att många problem kunde lösas både i enlighet med de nya rambestämmelserna och med hänsyn tagen till regionala målsättningar, dels till att driva på avregleringsprocessen i sammanhållningsländerna. För den nya perioden 2000-2006 har det inom ramen för fondernas verksamhet fastställts regler för att säkra insyn och överensstämmelse med konkurrensreglerna.

TRANSEUROPEISKA TELEKOMMUNIKATIONSNÄT (TEN-TELEKOM)

Användning av resurser och sammanfattning av resultaten

18. Kommissionen har arkiverat samtliga förstudier från 1993-1995 rörande TEN-ISDN och dessa behandlades utförligt i samband med rapporten om utvärderingen efter halva tiden av TEN-ISDN(2), som översändes till revisionsrätten i februari 1999. De TEN-Telekom-projekt som genomförts från och med 1996 har lagts in i en databas som alla projektansvariga har åtkomst till. I denna databas finns aktuella uppgifter om projektens status och delresultat, från inledande bedömning fram till uppföljning och utvärdering.

19. Tabell 2 ger en översikt över de typer av insatser som finansierades från 1993 till 1998: förberedande åtgärder från 1993 till 1995 (TEN-ISDN och TEN-IBC), projekt enligt TEN-ISDN-riktlinjerna från 1995, projekt enligt TEN-Telekom-riktlinjerna från 1997 och gemensamma åtgärder med andra program under 1996. Under 1998 uppgick administrativa och därmed sammanhängande åtgärder till ett belopp om 1 miljon euro (3,6 % av de totala åtagandena).

20. I budgetförordningen fastställs att "studier" alltid kan omfatta "tekniskt bistånd", vilket avspeglas i termlistan som antagits av kommittén för finansiellt stöd av TEN och stöder en vidare tolkning när det gäller innebörden av "studier".

I artikel 3 i riktlinjerna anges klart och tydligt att det är en prioritering "att studera och bekräfta den tekniska och kommersiella genomförbarheten av och därefter sprida tillämpningar som stödjer utvecklingen av ett europeiskt informationssamhälle, i synnerhet tillämpningar av kollektivt intresse". Studierna har lagts fast under strikt tillämpning av denna modell, med större tyngdpunkt på den kommersiella genomförbarheten och valideringen, så att åtgärderna på bästa sätt skulle kunna särskiljas från dem som stöds inom forskningen. I utredningsfasen ingår utarbetandet av en affärsplan, identifiering - på ett övertygande sätt - av den föreslagna produktens ekonomiska livskraft, följt av validering och demonstration av projektet på plats i en autentisk, kommersiell och europatäckande miljö. I denna fas finns en färdig affärsplan och de sammanlagda investeringskostnaderna för det allmänna kommersiella utnyttjandet av projektet skall ha genomgått en omfattande utvärdering. Ytterligare en fas som omfattar den inledande marknadslanseringen kan också, i väl motiverade fall, få stöd med upp till 10 % av de sammanlagda investeringskostnaderna, detta för att fullborda investeringens finansieringsstruktur.

1995 års riktlinjer för Euro-ISDN

21. Förseningarna i beslutsprocessen rörande riktlinjerna för Euro-ISDN ligger utom kommissionens kontroll.

22. Förslagen måste gälla dessa "projekt av gemensamt intresse" när ansökningsomgångar offentliggörs.

Förberedande åtgärder för Euro-ISDN 1993-1995

23. 45 projekt valdes ut och erhöll stöd som förberedande åtgärder under perioden 1993-1995, innan riktlinjerna för Euro-ISDN antogs. Kommissionen påbörjade insatser för genomförandet av ISDN och tog då hänsyn till den allmänna ramen för transeuropeiska nät i enlighet med rådets resolution av den 5 maj 1992(3).

24. Även om kommissionen inte har dokumenterat fullt ut hur dessa studier har använts så var de verksamheter som erhöll stöd under den första tiden av genomförandet av de förberedande åtgärderna av stor betydelse.

- De förberedande åtgärderna bidrog till att projekt av gemensamt intresse kunde identifieras i ISDN-riktlinjerna. De rörde hinder för utvecklingen av ISDN, potentiellt givande områden för en utvidgning av ISDN och den bakgrundsinformation som krävdes för utformningen av en ISDN-politik.

- Resultaten av dessa studier användes både internt och externt som diskussionsunderlag och för att nå konsensus i externa organ som arbetar med standarder för Euro-ISDN (IMIMG(4)). De användes också i samband med externa arrangemang som sammanträden och seminarier inom ramen för EIUF(5) för att främja tillämpningen av ISDN.

25. Vid den sista ansökningsomgången i september 1995 tog man hänsyn till antagandet av de framtida riktlinjerna för Euro-ISDN och budgetförordningen för TEN och därför tillämpades reglerna för avtal med kostnadsdelning på studier, vilket kan omfatta pilotprojekt för marknadsvalidering.

Euro-ISDN-projekt

27. De fem studier som nämns, vilka omfattar migrationsstrategier från Euro-ISDN och framåt, gällde policyaspekter av utvecklingen av telekommunikationsinfrastrukturer och erhöll därför ett stöd på 100 % av finansieringen efter en öppen anbudsinfordran. Det rörde sig om förberedande studier inför därpå följande stadier av Euro-ISDN.

28. a) Genom marknadsundersökningarna och marknadsanalyserna inom ramen för "GTS"-projektet fick man nya kunskaper om teleinfrastrukturen och kundbehoven i utvalda marknadssegment för ISDN-tjänster i Grekland. Detta var en pådrivande faktor för tillgången till ISDN i ett land där en avsevärd eftersläpning på detta område kunde noteras. Finansieringen skyndade på implementeringen av nödvändig teknik till stöd för driftskompatibla teletjänster på olika platser, även multinationella. Kommissionen anser att stöd av detta slag gör att små och medelstora företag i unionens randområden kan få tillgång till avancerade generiska tjänster och därmed bättre förbindelser till andra europeiska företag, vilket i sin tur innebär att de kan verka internationellt. Dessutom uppstod ett alternativ till den tidigare operatören med helt dominerande ställning ifråga om mervärdestjänster inom IT-sektorn.

b) Även projektet "No Problems" måste betraktas som lyckat. Genom projektet utvecklades Internettjänsterna i Österrike, vilket även innebar att traditionella funktioner som säkerhetstjänster integrerades med hjälp av webbteknik. Tjänsten är dimensionerad för 300000 kunder. För närvarande är 70 applikationsleverantörer knutna till plattformen och dessa tillhandahåller funktioner som register, mikrobetalningar, säker e-post och enkel EDI(6).

c) "Medsalus" gällde upprättandet av ett ISDN-baserat nät för teletjänster för att underlätta samarbete mellan sjukvårdspersonal, vilket omfattade telekonsultation, utbildning, sökfunktioner, register och aktuell information. Deltagarna har inom ramen för projektet kunnat fastställa prissättning och marknadsstrategier för sådana tjänster samt lämplig organisationsstruktur. Enligt en oberoende slutgranskning ser situationen för närvarande ut enligt följande:

- För utnyttjandet av resultaten från genomförbarhetsstudien behövdes en omstrukturering av projektet i vissa avseenden. Utöver huvudpartnern från branschen (en teleoperatör och tjänsteleverantör) knöts nya stora aktörer från hälso- och sjukvården till projektet. Medsalus-tjänsterna är nu knutna till dessa organisationer under ny etikett.

- Även inom ramen för den kliniska delen av projektet har samarbetspartnerna från genomförbarhetsstudien (sjukhus, forskningsinstitut osv.) hållit kontakt med varandra och samarbete bedrivs fortfarande på transeuropeisk nivå.

29. Efter noggrann uppföljning gjordes revisioner hos båda uppdragstagarna och de två anknutna uppdragstagarna. Detta innebär att alla deltagande organisationer har granskats.

Som ett resultat av revisionerna avvisades stora kostnader för underentreprenörskontrakt då uppdragstagaren ifråga inte hade begärt kommissionens skriftliga godkännande innan avtalen ingicks. Dessutom kunde uppdragstagaren inte heller styrka utfört arbete.

30. Efter revisionsrättens granskning översändes en skrivelse den 15 april 1999 med begäran om nödvändig information och dokumentation så att granskningen skulle kunna slutföras.

Som svar på denna skrivelse översände företaget i oktober 1999 begärd dokumentation till oss, tillsammans med en fullständig uppsättning granskade kostnadsredovisningar. Efter en genomgång av dessa handlingar har beslut fattats om ytterligare en revision (den 29-30 november 1999) i uppdragstagarens lokaler i syfte att kontrollera verifikationerna i original. Kommissionens utkast till rapport förväntas vara klar våren 2000. De inledande beräkningarna tyder på att avsevärda belopp kan återkrävas.

31. Vi instämmer i att det med tanke på föreliggande avtalsvillkor när det gäller de stödberättigande kostnaderna finns risk för att överdebiteringar inte upptäcks. Kommissionen granskar för närvarande forskningsavtalen. Kommissionen har förstärkt sina förhandskontroller och granskningen av avtalen i samband med forskning och TEN-Telekom. Fler kontroller på plats skulle kunna utföras med motsvarande anslag för detta. Dessa kontroller skulle kunna ersätta några av de årliga granskningar som sker i Bryssel.

Nya riktlinjer från 1997

32. Förseningarna när det gäller de politiska besluten om de nya riktlinjerna för TEN-Telekom ligger utom kommissionens kontroll. Den tekniska utvecklingen föranledde en anpassning av regelverket, vilket till slut utmynnade i TEN-Telekom-riktlinjerna från 1997. Man utgick då från användarens perspektiv och valde därför en modell med flera samverkande nät och en teknikneutral lösning ifråga om den plattform tjänsterna levereras via.

Förberedande åtgärder för de nya riktlinjerna

35. De förberedande åtgärderna för IBC - som genomfördes innan budgetförordningen för TEN trädde i kraft, som en uppföljning till meddelandet till Europaparlamentet och rådet om förberedande åtgärder inom området för transeuropeiska nät: integrerad bredbandskommunikation (TEN-IBC)(7) - var avsedda att bidra till utvecklingen av en åtgärdsram för bredbandkommunikation, med stark fokusering på tekniken. Dessa ågärder gällde studier som finansierades till 100 % (specifikationer för integrerad bredbandskommunikation) och försök som finansierades till 50 %. Det rörde sig inte om genomförandet av projekt där regeln om högst 10 % samfinansiering hade varit tillämplig.

36. Sådana åtgärder ingick inte i årsrapporten om de transeuropeiska näten, men de har behandlats i en särskild slutrapport till Europaparlamentet och rådet(8).

Gemensamma åtgärder med andra program

38. Projekten i samband med initiativet för små och medelstora företag var stödberättigade enligt riktlinjerna för TEN-ISDN och de antogs i enlighet med bestämmelserna i budgetförordningen för TEN. Initiativet gäller särskilt "upprättandet av ett nät av regionala plattformar för utvecklingen av e-handeln bland små och medelstora företag som arbetar med turism i unionens mindre gynnade regioner", det har dokumenterats och medlemsstaterna har avgivit ett positivt yttrande i TEN - Telekom-kommittén.

39. Den effektiva samverkan mellan de sex programmen på området multimedia och utbildning är resultatet av uttalade behov från branschen och förtjänsten för detta bör tillskrivas kommissionen.

Utvärdering av resultat

40. Trots det negativa yttrandet från Rådgivande kommittén för upphandling och avtal i slutet av 1996 förbereddes en ny anbudsinfordran 1997, vilket föranledde en utvärdering av TEN-ISDN för perioden 1993-1997, som genomfördes av externa experter.

43. Rapporten lades fram i februari 1999(9) och har översänts till revisionsrätten. Av rapporten framgår att målen i ISDN-riktlinjerna vad gäller utvecklingen av en rad ISDN-baserade tjänster uppfylldes på ett tillfredsställande sätt. De flesta av de projekt av gemensamt intresse som fastställdes i riktlinjerna för ISDN har behandlats under denna period.

Även om TEN-ISDN inte innehöll några kriterier så att man direkt kunde bedöma i vad mån de mål som uppställts hade uppnåtts, fanns det indikatorer (som hade fastställts under avtalsförhandlingarna) för övervakningen av att avtalen uppfylldes på projektnivå. Utvärderingen efter halva tiden av TEN-Telekom-åtgärderna (1993-1997) föranledde även ytterligare rekommendationer, som sedan har beaktats under åtgärdernas genomförande.

- Ett arbetsprogram har fastställts och uppdaterats mot bakgrund av synpunkter från branschen.

- En bedömning av målen enligt riktlinjerna gjordes för första gången under projektgranskningarna som genomfördes under 1999.

- Betydande förbättringar har också gjorts under genomförandet av åtgärden när det gäller utarbetandet av inbjudningarna att lämna förslag och utvärderingen av anbud, uppföljningen och granskningen av projekten samt spridningen och stödåtgärder.

44. Förseningarna när det gäller de politiska besluten om riktlinjerna ligger utom kommissionens kontroll. När riktlinjerna har antagits uppdateras arbetsprogrammet regelbundet och ansökningsomgångarna fastställs på ett sådant sätt att man kan ta hänsyn till utvecklingen på marknaden.

45. Ett antal rekommendationer har beaktats för att bestämma inriktningen på de åtgärder som genomförs inom ramen för de nya riktlinjerna (se punkt 43). Inverkan på randområden ingår inte uttryckligen i kriterierna för val av projekt enligt artikel 6.3 i budgetförordningen för TEN. I ett antal förslag från 1998 ingick dock samarbetspartner från unionens randområden. En viktig ändring i det uppdaterade arbetsprogrammet innebär dessutom att tonvikten har lagts vid stöd till utarbetandet av affärsplanen under utredningsfasen, som inte bör vara längre än 18 månader.

En fullständig utvärdering av TEN-Telekom skall dessutom genomföras under andra kvartalet 2000 enligt bestämmelserna i riktlinjerna. I samband med denna rapport skall målens, prioriteringarnas och genomförandeåtgärdernas relevans bedömas samt hur effektiv åtgärden har varit och vilken genomslagskraft den haft. I rapporten ingår en studie av halvtidsutvärderingen (1998 och 1999), en studie om de gällande TEN-Telekom-riktlinjernas status och giltighet samt ett antal granskningar av löpande projekt som skall ge en översikt över hur dessa bidrar till de allmänna målen för insatserna.

SAMORDNING MED SAMMANHÖRANDE ÅTGÄRDER

Telekommunikation och forskningspolitiken

48. TEN-Telekom utgår från teknisk produktutveckling där det fortfarande är för tidigt att bedöma avsättningsmöjligheterna. TEN-Telekom presenterades för forskarkollektivet som en uppföljningsåtgärd där varje projekt utgör en del av en specifik investering. Det finns faktiskt likheter med forskningsprogrammet rörande telematiksystem på "områden av gemensamt intresse" (t.ex. utbildning, miljö, transporter), eftersom riktlinjerna ursprungligen utformades i anslutning till forskning med målsättningen att bedöma avsättningsmöjligheter och det affärsmässiga scenariot för produkter som tekniskt sett har kommit tillräckligt långt, men där man behöver klargöra hur produkterna sedan skall utnyttjas på marknaden och lägga fast en övertygande affärsplan för att projektens interna eller externa finansiering skall tryggas av engagerade partner. I FoTU-projekten behandlas dessa frågor bara ytligt i planerna för utnyttjande av forskningsresultaten, då det där i huvudsak handlar om förutsättningarna för att införa avancerad teknik eller metoder i samarbete mellan användare och leverantörer, och inte om bedömningar av avsättningsmöjligheter eller finansieringsstrukturer.

För att maximera synergieffekterna mellan TEN och forskningsinstrumenten har TEN-Telekom integrerats helt i det direktorat som svarar för de övergripande FoU-aspekterna i samband med informationssamhället, men med klar och distinkt inriktning.

TEN-Telekom-programmet kan motiveras av följande två skäl:

- För det första finns det ett stort utrymme för stödprodukter som har nått teknikfasen på vägen mot en lyckad marknadslansering (utarbetandet av affärsplan och plan för marknadsföring samt konsortiebildning, som kan vara en lång och riskfylld process), vilket normalt inte ingår i särskilt stor utsträckning i forskningsåtgärder.

- För det andra ges gemenskapsstödet på områden av gemensamt intresse där det råder osäkerhet om den ekonomiska livskraften på kort sikt och komplicerade krav rörande organisationen på transeuropeisk nivå motverkar privata initiativ och därmed också framväxten av ett informationssamhälle för alla i unionen. Exempel står att finna på miljöområdet (riskhanteringssystem), transportområdet (nödreparationer och bilbogsering), inom hälso- och sjukvården (kontinuitet i vården och system för hälso- och sjukvårdsförvaltningen), utbildning (IT-tjänster för allmän och yrkesinriktad utbildning) eller inom tillväxtområden där ny verksamhet genereras, t.ex. allmänna Internetbaserade stödtjänster för handel och management av små och medelstora företag. Exemplen ovan ingår i prioriteringarna för kommissionens initiativ eEuropa.

Strukturfondernas betydelse

51. Huvudmålet för strukturfonderna är att minska de sociala och ekonomiska skillnaderna mellan EU:s regioner. Insatserna skall därför svara mot regionala behov och särdrag. Den eftersläpning som finns i teleinfrastrukturen i flertalet av de regioner som är stödberättigade inom ramen för strukturfonderna återfinns till största delen i de nationella och regionala/lokala näten och inte i de internationella förbindelserna. Strukturfondsåtgärderna under 1994-1999 - och i synnerhet Europeiska regionala utvecklingsfondens insatser - har till största delen varit begränsade till investeringar för att modernisera och komplettera (bas)infrastrukturen för telekommunikationer.

Strukturfondsåtgärderna grundar sig på subsidiaritetsprincipen och partnerskap med medlemsstaterna. Det åligger medlemsstaterna att lägga fast de utvecklingsplaner som får stöd via strukturfonderna. Insatserna har därför en starkt nationell/regional prägel.

Sådana investeringar tillsammans med projekt som får stöd via EIB eller EIF (nät och riksstationer, mobiltelenät, satellitnät, trådlösa lokalnät) bidrar globalt till den transeuropeiska samtrafikförmågan mellan länderna och kommer att möjliggöra ytterligare driftskompatibilitet när det gäller de tjänster och tillämpningar som får stöd via TEN-Telekom.

EIB:s och EIF:s betydelse

52. Avregleringen och privatiseringen inom telekom har lett till betydande förändringar i både regelverk och politik. Gemenskapens stöd har behövt anpassas till denna nya situation på ett konsekvent sätt. För att möta dessa nya utmaningar har samordningen mellan de olika enheterna inom kommissionen byggts upp med målsättningen att analysera de effekter det nya regelverket får, särskilt för det stöd till fysisk infrastruktur som beviljas via EIB och strukturfonderna. Anpassningarna har förhandlats fram med de medlemsstater som särskilt har valt telekom som en prioriterad sektor för investeringar. Det skulle ha varit svårt att inom ramen för detta nya regelverk koncentrera TEN-Telekom-stöd till räntesubventioner på EIB-lån eller bidrag för EIF-garantier.

53. EIF har hittills inte lämnat garantier för något satellitprojekt eller några optiska nät överhuvudtaget.

Instrument för samordning

De schematiska planerna

55. Den samordning som krävs enligt budgetförordningen för TEN(10) är avsedd att skapa samordning mellan projekt av gemensamt intresse som får stöd enligt TEN-förordningen och projekt som genomförs med hjälp av stöd från gemenskapens budget, Europeiska investeringsbanken och andra finansiella instrument.

På telekommunikationsområdet skiljer sig dessa två projektkategorier avsevärt från varandra. Projekt som får stöd enligt TEN-förordningen är användarorienterade projekt som gäller applikationer där den underliggande fysiska infrastrukturen utnyttjas, medan det är själva infrastrukturen i sig som är föremålet för finansiering och lån som beviljas av ERUF, EIB och EIF.

Dessa skillnader är förklaringen till att det bara finns ett begränsat utrymme för samverkan mellan dessa instrument, vilket kan inbegripa å ena sidan att stöd beviljas för en genomförbarhetsstudie för ett skolnätverk inom ramen för TEN-förordningen (på i storleksordningen 600000 euro) och å andra sidan ett större EIB-lån till en teleoperatör (på i storleksordningen 200 miljoner euro).

56. Svårigheterna i samband med de schematiska planerna har varit av flera slag.

En svårighet rör begreppet "projekt av gemensamt intresse" i TEN-Telekom-programmet. Definitionen (utom för ISDN-projekten) fanns bara i riktlinjerna som antogs först i juni 1997, dvs. tre år efter det att strukturfondsprogrammen antogs. Därav framgår tydligt att det var omöjligt att föreslå en klar systematik för medlemsstaterna när de skulle organisera sina planer enligt TEN-prioriteringarna.

Ett annat problem rör de regionala planerna i sig, som struktureras kring teman som svarar mot varje medlemsstats egna prioriteringar. Det är bara två länder (Italien och Grekland) som uttryckligen har fört fram telekommunikationer som ett separat område för insatser, vilket framgår av gemenskapens stödramar och de samlade programplaneringsdokumenten som offentliggjordes 1995 och har funnits utlagda på Internet sedan 1997. Detta innebär att det i de flesta fall inte har varit möjligt att särskilja telekomrelaterade investeringar, som ofta ligger gömda bakom olika budgetrubriker (t.ex. förbättrat företagsklimat eller modernisering av offentlig förvaltning).

Bortsett från dessa svårigheter som är specifika för telekomsektorn anses de schematiska planerna mer allmänt ha förlorat något av sin betydelse, eftersom samordningen enheterna emellan gradvis har byggts ut, vilket i sin tur har banat väg för en effektiv utveckling av TEN, i synnerhet inom sektorer där likartade projekt har fått stöd via olika instrument. Planerna på att modernisera den schematiska planen till en helt automatiserad databas ansågs inte prioriterade och inte heller som ett centralt åliggande för enheterna ifråga och har inte utvecklats vidare.

Kommittéer och samordning genom kommissionen

57. Strukturfondernas övervakningskommittér är den lägsta samordningsnivån för strukturfondsinsatser där kommissionen deltar. Det är här samordningen av gemenskapens olika politikområden bäst kan genomföras. När beslut skall fattas om en särskild sektor inbjuds företrädare för gemenskapens sektorspolitik att delta i övervakningskommittéerna tillsammans med företrädaren för regionalpolitiken. Tack vare detta nära samarbete har en väl avvägd ståndpunkt från kommissionens sida kunnat hittas i komplexa situationer.

Under förhandlingarna om det operativa programmet genomfördes en granskning av gemenskapsrättens införlivande i grekisk lagstiftning. Detta resulterade i att en artikel infördes i kommissionens beslut om beviljande av stöd från strukturfonderna enligt vilken betalningsflödet är beroende av att framsteg görs ifråga om införlivandet av ifrågavarande gemenskapslagstiftning. I augusti 1998 stoppades utbetalningarna.

För Italiens del behandlades ansökan - som grundade sig på gemenskapens stödramar för 1994-1999 och som utformades som två förslag till operativa program av de italienska myndigheterna - på samma sätt som varje annan ansökan om stöd. Efter det att kommissionen bedömt förslaget bestämde den sig för att omfördela ifrågavarande medel i beslutet i anslutning till granskningen efter halva tiden i april 1998.

58-59. Innehållet i de planer som skulle finansieras under den löpande programplaneringsperioden (1994-1999) var föremål för diskussion och förhandlingar med medlemsstaterna innan avregleringen av telemarknaderna hade genomförts och när debatten om informationssamhället just hade börjat.

Kommissionen valde att ta ställning från fall till fall. Många problem kunde därmed lösas på ett bra sätt både i enlighet med de nya rambestämmelserna och med hänsyn tagen till målen för den regionala utvecklingen. De telekomrelaterade programmen som erhöll stöd via ERUF användes exempelvis för att driva på avregleringen i Grekland (varvid övergångsperioden förkortades med två år från 2003 till 2001).

I sitt meddelande "Sammanhållningen och informationssamhället"(11) konstaterade kommissionen att majoriteten av telekominvesteringarna är lönsamma, även om det då och då kan förkomma fall när offentligt stöd behövs. Det fanns dock ett behov av att ändra inriktningen på insatserna via strukturfonderna, från att modernisera infrastrukturen till att stimulera efterfrågan, öka medvetenheten, utveckla tillämpningar och lokalt innehåll.

Den nya strategin har vidareutvecklats i utkastet till riktlinjer för programmen för perioden 2000-06, där kommissionens prioriteringar för fondernas insatser anges.

Vad gäller privatiseringen så återspeglar kommissionens allmänna hållning (detta även innan 1998 års reformarbete) det faktum att det i samband med fleråriga samfinansierade program enligt gällande ERUF-förordningar på projektnivå inte spelar någon roll huruvida den finansiering som svarar mot ERUF-finansieringen kommer från den offentliga eller den privata sektorn. Detta innebär att ingen återbetalning av gemenskapsstödet sker - förutsatt bl.a. att karaktären på infrastrukturprojektet (offentlig användning) inte ändras efter privatiseringen.

Kommissionen har anpassat sitt tillvägagångssätt inför nästa omgång av strukturella insatser. Enligt de nya generella bestämmelserna är medlemsstaterna skyldiga att informera kommissionen om alla väsentliga förändringar (t.ex. privatisering) i ett samfinansierat infrastrukturprojekt som påverkar karaktären eller förutsättningarna för genomförandet. Finansiella korrigeringar kan göras till följd av en sådan förändring.

61. Kommissionen skall undersöka revisionsrättens förslag.

Konsultationsförfarandet för projekt

64. Det interna samrådet är ett standardförfarande inom kommissionen som tillämpas i samband med alla beslut som skall läggas fram för kommissionen. Det bygger på enhetsprincipen för kommissionens förvaltning. Syftet med samrådet är att informera och inhämta råd från andra enheter inom kommissionen samt att uppnå konsekvens och insyn. Samrådet kring TEN-Telekom omfattar normalt 15 olika enheter, var och en inom det egna ansvarsområdet.

Kommissionens beslut beträffande urvalet är inte slutgiltigt - synpunkter från andra generaldirektorat är mycket välkomna och kan beaktas vid avtalsförhandlingarna.

Samråd i samband med ett kommissionsbeslut om urval av projekt är ett beslut om genomförande(12). Det fattas inom ramen för den strategi som har fastställts genom de grundläggande bestämmelserna. Samordningen av idéer och strategier sker när nya förslag läggs fram av kommissionen och genomgår samma interna samrådsförfaranden. De föregås också av förberedande arbete och möten inom enheterna.

65. Eftersom EIB-lån till enstaka projekt i de flesta fall beviljas endast på uttrycklig begäran av regionala eller nationella aktörer har EIB lagt fram en övergripande beräkning av den egna verksamheten inom ramen för ett flerårigt program. För perioden 2000-2006 har banken förklarat sig beredd att utveckla ett närmare operativt samarbete mellan bankens och kommissionens enheter, så att EIB kan delta i ett så tidigt skede som möjligt när planerna och programmen för strukturfonderna utarbetas.

66. Det skriftliga samrådsförfarandet förbättrar den strategiska samordningen eftersom

- det fungerar som ett filter och på så sätt stramar upp EIB:s urval av förslag som föreläggs kommissionen för yttrande och gör dessa mer strukturerade,

- enskilda enheter inom kommissionen därigenom får möjlighet att granska förslag mot bakgrund av deras respektive politikområde och kan föreslå ändringar. Kommissionens yttranden föregås ofta av en begäran om ytterligare upplysningar från EIB och diskussioner mellan kommissionens olika enheter.

Särskild gemensam arbetsgrupp för avdelningarna

67. Vissa rekommendationer har visserligen inte genomförts, men kommissionen har vidtagit andra åtgärder för förstärkt samordning. De tre TEN-sektorerna har samordnats. Den grupp kommissionsledamöter som ansvarar för TEN(13) har sammanträtt vid ett flertal tillfällen mellan 1995 och 1999. Gruppen rekommenderade i oktober 1997 ett antal särskilda samordningsåtgärder(14) med beaktande av varje instruments speciella särdrag. Även om samordningen i första hand gäller områden där det är likartade projekt som får stöd via de olika instrumenten, sker hela tiden en bevakning av områden som kan komma ifråga i framtiden för samordningen inom telekom. Enheterna har samarbetat om riktlinjerna för nästa programplaneringsperiod (2000-2006) för strukturfondsåtgärderna. En företrädare för EIB deltar vid TEN-Telekom-seminarier och i medlemsstaternas TEN-Telekom-kommittéer. Kontakter har också upprätttats med EIF angående finansieringen av teleinfrastrukturen.

SLUTSATS OCH REKOMMENDATIONER

68. En grundlig utvärdering av åtgärden kommer att göras från maj till september 2000, varvid följande frågor särskilt kommer att belysas: i vilken utsträckning åtgärdens mål och prioriteringar samt genomförandeåtgärderna alltjämt är relevanta, åtgärdens genomslagskraft och resultat, åtgärdens effektivitet och kostnadseffektivitet, åtgärdens nytta och hållbarhet, orsakssammanhanget mellan använda resurser, utförd verksamhet och förväntade resultat (sambandet mellan de olika stegen i åtgärden), lärdomar som kan dras i fråga om rättslig grund, resurser och genomförandemetoder inför eventuella framtida insatser av liknande slag. Kommissionen skall sedan utifrån denna utvärdering och den tekniska utvecklingen lägga fram förslag till omarbetning av riktlinjerna. Utan att föregripa några politiska beslut skulle detta kunna omfatta följande:

- Insatserna skall klart särskiljas från det som omfattas av forskningen. En uppdelning i tre klart avgränsade områden föreslås, där deltagande aktörer, marknadspotentialen och definitionen av verksamhetsområdet, investeringsperspektiv och finansieringsstruktur är olika. Området för offentliga tjänster, området för globala tjänster samt området för tillväxtfrämjande tjänster, där det sistnämnda är inriktat på riskkapitalmarknaden.

- Insatserna blir mer fokuserade. Bilaga 1 i gällande riktlinjer får till följd att både för stora och för komplexa områden täcks in. Ett enklare system föreslås, som bygger på de åtgärder som prioriteras inom ramen för eEuropa-initiativet.

- Arbetsprogrammet hålls tillräckligt allmänt så att såväl tekniska förändringar som nya marknadstendenser kan beaktas vid utarbetandet av inbjudningarna att lämna förslag.

- Struktureringen av projekten och därmed sam