RESOLUTION FRÅN EKSG:s RÅDGIVANDE KOMMITTÉ OM FÖRSLAG TILL RÅDETS DIREKTIV OM OMSTRUKTURERING AV GEMENSKAPENS RAMAR FÖR BESKATTNING AV ENERGIPRODUKTER FRAMLAGT AV EUROPEISKA KOMMISSIONEN (enhälligt antagen förutom en nedlagd röst vid det 337:e sammanträdet den 10 oktober 1997) (97/C 356/03)

EUROPEISKA KOL- OCH STÅLGEMENSKAPENS RÅDGIVANDE KOMMITTÉ

- efter att ha fått kännedom om förslaget till rådets direktiv om omstrukturering av gemenskapens ramar för beskattning av energiprodukter (1),

- som beaktar kommissionens vitbok "Energipolitik inom Europeiska unionen" (2), kommissionens rapport "Gemenskapens marknad för fasta bränslen under 1996 och utsikterna för 1997" (3) och beslut nr 3632/93/EKSG (4) om medlemsstaternas inverventionsordning till förmån för stenkolsindustrin,

- som hänvisar till sina resolutioner om ovannämnda vitbok från kommissionen (5) och om "Framtiden för forskningssamarbetet inom kol- och stålsektorn" (6),

riktar följande hudvudsakliga och kompletterande synpunkter till kommissionen, rådet och Europaparlamentet angående förslaget till rådets direktiv om omstrukturering av gemenskapens ramar för beskattning av energiprodukter.

1. Huvudsakliga synpunkter

- De europeiska kol- och ståltillverkarna, liksom användarna och handlarna, har haft stora framgångar på alla områden som har med miljöskydd, resursbevarande och effektiv energianvändning att göra. De är helt och hållet införstådda med att målet måste vara en hållbar utveckling. De framhåller samtidigt att energianvändning är ett villkor för utveckling, rörlighet, tillväxt, sysselsättning och livskvalitet och att de positiva effekterna av energianvändningen därför måste tas med i beräkningarna. De pekar på att de kunskaper vi för närvarande har om klimatförändringarna visar att det krävs en förebyggande politik som inte motverkar andra viktiga mål i samhället, som tillväxt och sysselsättning. De förenar sig med Europeiska unionen i dess vilja att inför framtiden begränsa utsläppen av koldioxid enligt ett program som görs upp på världsomspännande nivå. De anser att vad de åstadkommit i det förflutna är ett tillräckligt bevis för att de kan bidra till genomförandet av ett sådant program. Beskattningsåtgärder är inte den enda vägen utan även avtal med myndigheterna utgör en möjlighet.

- Kol- och stålindustrin liksom många av dess avnämarbranscher berörs särskilt av förslaget till direktiv, enligt vilket en gemenskapsram skall införas med miniminivåer för beskattning av energiprodukter.

- Den metod som valts i direktivet, nämligen att skattevägen samtidigt försöka tillgodose behoven på flera områden; miljön, den inre marknaden och en minskning av de sociala avgifterna för att gynna sysselsättningen, gör att målen inte kommer att uppnås.

- Metoden kommer inte att bidra till att få den inre marknaden att fungera bättre, eftersom den syftar till att införa en miniminivå för beskattningen av energiprodukter samtidigt som den lämnar medlemsstaterna en bred marginal för flexibilitet. Dessutom ges medlemsstaterna nya möjligheter till energibeskattning och till skattebefrielse. Principen om skatteneutralitet är inte obligatorisk för medlemsstaterna. Snedvridningen mellan medlemsstaterna kommer att öka. Den harmonisering av energibeskattningen som kommissionen önskar har inte uppnåtts. Till detta kommer att den planerade skatteåterbetalningen till företagen skulle bli en tung administrativ börda och brista i öppenhet, den kvarstående nettobördan skulle fortfarande bli betydande.

- Den beskattningsmetod kommissionen valt gör energiprodukterna ännu dyrare, fastän kostnaderna redan ligger en bit över dem som gäller för industrin i de viktigaste konkurrentländerna. Dessutom drabbar denna fördyring företagen olika beroende på medlemsstat, vilket innebär att den har en diskriminerande effekt.

- Direktivförslaget hotar sysselsättningen, dels direkt i kolindustrin och all energiintensiv industri, i första hand stålindustrin, dels indirekt, eftersom avnämarindustrin kommer att försöka kompensera de extra kostnader som beror på beskattningen med rationaliseringar, vilka kommer att ha återverkningar på sysselsättningen. Utan tvivel kommer det att vara omöjligt att undvika allvarliga följder för sysselsättningen, och trots planerna på att införa skatten gradvis kommer konsekvenserna att vara omedelbara. I Europeiska unionens beskattningsförslag räknar man också med konsekvenserna om skatterna skulle sänkas. Vid en skattesänkning, t. ex. av de sociala avgifterna, är de positiva effekterna på sysselsättningen osäkra och kommer i varje fall bara att inträffa på lång sikt.

- Införandet av en skatt så som det har föreslagits i det här fallet, kommer att skapa allvarliga sociala problem inom kolindustrin, som med annan därmed nära förbunden industri ännu sysselsätter mer än 300 000 personer. Samma sak gäller inom den europeiska stålindustrin. Många sysselsättningstillfällen skulle hotas bland de cirka 600 000 tjänster som direkt eller indirekt är beroende av stålindustrin.

- Dessa negativa effekter på sysselsättningen i allmänhet är desto allvarligare som en ensidig beskattning av energiprodukter i Europeiska unionen riskerar att medföra utlokalisering av industri, särskild av anergiintensiv industri, till tredje land. En sådan utflyttning beroende på energibeskattning till länder med mindre sträng miljölagstiftning skulle inte medföra någon minskning av koldioxidutsläppen, utan bidra till att öka den totala belastningen på miljön. Europeiska unionen kan inte vara likgiltig inför en sådan utveckling.

- De extra skatter som resulterar i att energiförbrukningen blir dyrare i den europeiska ekonomin har också negativa följder för miljöpolitiken, eftersom de berövar ekonomin de medel som skulle ha behövts omedelbart till forskning och investeringar för att öka energieffektiviteten och skyddet av miljön. När det gäller industri- och miljöpolitik hade det varit bättre om kommissionen gynnat projekt och bidragit till att sprida den europeiska industrins kunnande över världen när det gäller effektiv utvinning och användning av energi.

- I yttrandena från kommissionen, rådet och Europaparlamentet görs bedömningen att den europeiska industrins konkurrenskraft är allvarligt hotad. Det är därför det krävs sådana åtgärder för att lätta på skattetrycket som flera medlemsstater redan infört eller diskuterar i syfte att stärka industrin. I den riktningen går de kommissiondirektiv som syftar till att stärka konkurrensen och att sänka priserna på fjärrvärme. Beskattning av energiprodukter enligt kommissionens direktivförslag minskar den europeiska industrins konkurrenskraft och strider därför mot denna princip.

- Rådgivande kommittén beklagar att det aktuella förslaget, i motsats till tidigare förslag med samma syfte, inte tar hänsyn till detta faktum. Skatteåtgärder som drabbar energin inom Europeiska unionen underordnas inte längre liknande åtgärder i de industrialiserade områden i världen, som utgör unionens viktigaste konkurrenter.

- Man får lov att konstatera att Västeuropas isolerade och slumpartade åtgärder inte bidrar till att skydda miljön och att de har en negativ inverkan på industripolitiken, beroende på avsaknaden av samråd mellan de stora industrinationerna.

2. Kompletterande synpunkter rörande kolindustrin

- Europeiska unionens energiförsörjning består av ett balanserat urval av olika engerikällor, som gör det möjligt att jämka samman Europeiska kommissionens och medlemsstaternas mål: en tryggad försörjning, konkurrenskraft och miljöskydd. Kommissionens förslag, som syftar till att harmoniera beskattningen av energiprodukter, gör det svårt att behålla urvalet av energityper i gemenskapen och därmed hotas målen för energipolitiken.

- En beskattning av energi som används på det sätt som anges i artikel 13.1 b skulle minska de fossila bränslenas konkurrenskraft, särskilt de fasta bränslen som används vid elproduktion, och på så vis skulle konkurrensen snedvridas vid valet mellan olika energikällor inom och mellan medlemsstaterna. De kolproducerande länderna inom Europeiska unionen skulle drabbas särskilt hårt.

- Undantag från beskattning, särskilt för förnyelsebara energikällor och naturgas, i enlighet med artikel 14, skulle missgynna de fasta bränslena, de skulle vara diskriminerande, de skulle snedvrida konkurrensen och de skulle motverka målen för de europeiska fördragen.

Vad gäller skattebefrielsen för naturgas måste man konstatera att den underförstådda preferens för gas som den medför utgör ett uttryck för ett kortsiktigt perspektiv. Denna åtgärd kommer att innebära att energikällor med de svagaste tillgångarna i Europa och i världen gynnas och att man accepterar beroendet av gasleveranser från instabila regioner in världen.

Europeiska unionens beroende av importerad energi kommer att öka ännu mer, och stiga från 48 % år 1990 till cirka 56 % år 2000. En energiskatt kommer att öka detta beroende på ett oroväckande sätt, eftersom kol är ett av de få bränslen som finns i stor mängd inom Europeiska unionen. I sin vitbok om energipolitik varnar kommissionen med rätta för gemenskapens ökande energiberoende, vilket är en "stor källa till oro". Därför kräver kommissionen att "de offentliga myndigheterna måste ständigt eftersträva en säkrad energitillförsel".

- I sin vitbok uttrycker kommissionen sin uppfattning att gemenskapen kommer att bli en viktig kolmarknad. Kommissionen låter kolet spela en viktig roll inom elsektorn: genom att använda effektivare förbränningsteknik kan de fasta bränslenas andel av förbrukningen kanske vidmakthållas eller till och med utökas på lång sikt. Kommissionen räknar själv med att komma med ett "omfattande bidrag" genom sin forskningspolitik (7). När det gäller elkraftverk kan man tack vare ökad effektivitet och möjligheten att producera både el och värme göra förbättringar som medför betydande minskningar av koldioxidutsläppen.

- Den europeiska kolindustrin är beredd att stödja utvecklingen och användningen av ren teknik i elkraftverken och att minska utsläppen. Det vore både ekonomiskt och effektivt för miljöpolitiken att genom ekonomiskt stöd och överföring av teknik stödja införandet av sådan teknik också i andra länder där en stor andel elenergi utvinns ur kol, men med föråldrad teknik.

- Europeiska unionens kolindustri befinner sig i en ekonomiskt mycket besvärlig situation. Den kämpar för att överleva och inriktar sina ansträngningar på en radikal rationalisering och nedskärning av kostnaderna. Denna nedskärning är nödvändig också för att effektivt kunna uppnå den gradvisa minskning av stödet som krävs enligt kommissionens direktiv.

De framsteg kolindustrin hittills gjort riskerar att gå om intet på grund av planerna på energibeskattning, eftersom dessa ökar de administrativa kostnaderna som kolindustrin inte har något inflytande över.

3. Kompletterande synpunkter rörande stålindustrin

- Ståltillverkning är energikrävande. Oberoende av prisutvecklingen på energi har den europeiska stålindustrin alltid varit sparsam i sin energianvändning. Detta förklarar också att energianvändningens påverkan på miljön minskat kraftigt. Under de senaste 35 åren har utsläppen av koldioxid minskat med nära 50 % per ton laminerat stål.

- Det är av intresse för den europeiska stålindustrin att fortsätta sin strävan mot en rationell och miljövänlig energianvändning. En tilläggsbeskattning av energiförbrukning skulle inte bidra till detta, utan beröva företagen de medel som krävs för att snabbt kunna göra energianvändningen mer effektiv och för att bättre skydda miljön. Kommissionen skulle kunna bidra mer effektivt till att dessa mål uppnås inom ramen för stålforskningen, genom ökad finansiering och genom en aktiv investeringspolitik.

- Kommissionens beskattningsförslag strider mot de frivilliga avtal som stålindustrin i vissa av Europeiska unionens medlemsstater ingått för att sänka energiförbrukningen och koldioxidutsläppen. Dessa avtal skulle helt sakna grund.

- Inom den europeiska stålindustrin konstaterar man att artikel 13.1 a i förslaget till direktiv tar hänsyn till att vissa industrier är särskilt utsatta, bland annat stålindustrin, och att vissa energiprodukter undantas från beskattningen. Det gäller produkter som används till kemisk reduktion och i metallurgiska och elektrolytiska processer. Stålindustrin vidhåller sina grundläggande invändningar mot energibeskattning, och kräver att bestämmelserna i artikel 13.1 a skall tillämpas på samtliga energiprodukter som används inom stålindustrin för att en snedvridning av konkurrensen mellan de olika processerna inom ståltillverkningen skall undvikas.

EKSG:s RÅDGIVANDE KOMMITTÉ

- konstaterar att kommissionens förslag till energibeskattning inte tjänar något av de syften som anges för att stödja förslaget till direktiv. Man uppnår inte en harmonisering av beskattningen, utan tvärtom uppstår nya snedvridningar. Konkurrensen både mellan olika energikällor och mellan ländernas ekonomier råkar i obalans. Den energiintensiva industrins konkurrenskraft hotas, och sysselsättningen och tillväxten inom Europeiska unionen kommer att fortsätta avta. Om tillverkningen flyttas över till länder med lägre beskattning kommer det att öka den totala mängden koldioxid.

- framhåller att nya skatter kommer att innebära att kostnaderna för ståltillverkning ökar och den europeiska stålindustrins konkurrenskraft på världsmarknaden försämras. En sådan åtgärd skulle inte på något sätt gynna miljön.

- påminner om målet för energipolitiken, såsom det fastlagts i vitboken, nämligen en tryggad försörjning, prisnivå och skydd av miljön. Den föreslagna energiskatten skulle hota urvalet av energityper och särskilt missgynna kolet som är Europas huvudsakliga energikälla.

- framhåller att man inom kol- och stålindustrin är medveten om sitt miljöansvar. De stora framgångar som gjorts på miljöområdet visar detta. Inom kol- och stålindustrin är man beredd att göra fortsatta ansträngningar i framtiden, om man inte hindras av skatteåtgärder. Frivilliga överenskommelser är att föredra framför skatteåtgärder.

- konstaterar att problemet med klimaförändringar kräver en bred teknisk insats. Tekniken inom kolindustrin bör utvecklas och tillämpas, särskilt i de stater som har den lägsta tekniska nivån. Fler åtgärder bör vidtas för detta. Att införa en energiskatt skulle motverka målet.

- motsätter sig bestämt det framlagda förslaget och uppmanar kommissionen att endast införa en energiskatt inom Europeiska unionen på villkoret att de industrinationer som utgör Europeiska unionens främsta konkurrenter, i synnerhet OECD-länderna, vidtar liknande åtgärder. Endast ett sådant villkor om ömsesidighet kan förhindra, eller åtminstone mildra de negativa effekterna av om Europeiska unionen skulle gå sin egen väg i fråga om beskattning av energiprodukter.

(1) EGT C 139, 6.5.1997, s. 14.

(2) KOM(95) 682 slutlig.

(3) SEK(97) 1093 slutlig.

(4) EGT L 329, 30.12.1993, s. 12.

(5) EGT C 232, 10.8.1996, s. 3.

(6) EGT C 220, 19.7.1997, s. 12.

(7) KOM(95) 682 slutlig, s. 22.