KOMMISSIONENS GENOMFÖRANDEFÖRORDNING (EU) 2022/191

av den 16 februari 2022

om införandet av en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa fästdon av järn eller stål med ursprung i Folkrepubliken Kina

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DENNA FÖRORDNING

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2016/1036 av den 8 juni 2016 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska unionen (1) (grundförordningen), särskilt artikel 9.4, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDE

1.1 Inledande

(1) Den 21 december 2020 inledde Europeiska kommissionen (kommissionen) en antidumpningsundersökning beträffande import av vissa fästdon av järn eller stål (fästdon) med ursprung i Folkrepubliken Kina (Kina eller det berörda landet) på grundval av artikel 5 i grundförordningen. Kommissionen offentliggjorde ett tillkännagivande om inledande i Europeiska unionens officiella tidning (tillkännagivandet om inledande) (2).

(2) Kommissionen inledde undersökningen till följd av ett klagomål som ingavs den 6 november 2020 av European Industrial Fasteners Institute (EIFI eller klaganden) såsom företrädare för tillverkare som stod för mer än 25 % av unionens sammanlagda tillverkning av fästdon av järn eller stål (klagandena). Dessutom ställde sig tillverkare som stod för mer än 58 % av unionens sammanlagda tillverkning under perioden juli 2019–juni 2020 bakom klagomålet. Klagomålet innehöll bevisning om dumpning och därav följande väsentlig skada, vilken var tillräcklig för att motivera inledandet av en undersökning.

1.2 Registrering

(3) Till följd av en begäran från klaganden som stöddes av erforderlig bevisning antog kommissionen genomförandeförordning (EU) 2021/970 (3) (registreringsförordningen), genom vilken import av fästdon med ursprung i Kina blev föremål för registrering enligt artikel 14.5 i grundförordningen.

(4) Efter offentliggörandet av registreringsförordningen mottog kommissionen synpunkter från flera importörer, den europeiska sammanslutningen av fästdonsdistributörer (EFDA, European Fasteners Distributors Association) och Kinas handelskammare för import och export av maskiner och elektroniska produkter (CCCME, China Chamber of Commerce of Import and Export of Machinery and Electronic Products). Eftersom inga provisoriska åtgärder hade införts konstaterade kommissionen att det enligt lag inte var möjligt att ta ut tullar retroaktivt. I enlighet med artikel 10.4 i grundförordningen kan ”[p]rodukter som införts för konsumtion högst 90 dagar före den dag då de provisoriska åtgärderna började tillämpas […] kan beläggas med en slutgiltig antidumpningstull” (kursivering tillagd). Därför blev alla påståenden som rörde registreringsförordningen ogiltiga och registreringsförordningen upphävs härmed i sin helhet.

(5) EFDA hävdade slutligen att om kommissionen inte införde provisoriska åtgärder skulle registreringsförordningen inte längre vara aktuell och borde upphävas eftersom det enda syftet med registreringsförordningen var att införa slutgiltiga åtgärder retroaktivt, och att om provisoriska åtgärder inte infördes vore retroaktiv tillämpning av slutgiltiga åtgärder inte längre möjlig enligt artikel 10.4 i grundförordningen. Kommissionen instämde i detta och upphävde registreringsförordningen. Behovet av att införa slutgiltiga antidumpningstullar retroaktivt granskas i skälen 591 och följande.

1.3 Berörda parter

(6) I tillkännagivandet om inledande uppmanades berörda parter att ta kontakt med kommissionen för att delta i undersökningen. Dessutom underrättade kommissionen specifikt klaganden, andra kända unionstillverkare, kända exporterande tillverkare, de kinesiska myndigheterna, kända importörer, användare och intresseorganisationer som såvitt det var känt berördes om inledandet av undersökningen och uppmanade dem att delta.

(7) CCCME begärde att få behandlas som en berörd part och hävdade att den företrädde den kinesiska fästdonsindustrin. EIFI ifrågasatte CCCME:s ställning som berörd part och hävdade att CCCME inte kunde styrka någon objektiv koppling mellan sin verksamhet och den produkt som är föremål för denna undersökning. I synnerhet lämnade CCCME inte in någon bolagsordning eller någon förteckning över sina medlemmar som visade att den kunde representera den kinesiska fästdonsindustrin. EIFI hävdade tvärtom att CCCME tar upp 25 industrisektorer på sin webbplats utan att nämna fästdonsindustrin specifikt. EIFI hävdade också att även om CCCME hade fullmakter från flera företag finns det inga bevis för att dessa företag tillverkade fästdon. I vilket fall som helst representerade CCCME, som är en statlig organisation, bara Kinas och inte industrins intressen i sig.

(8) Kommissionen bekräftade att CCCME hade bemyndigats av ett antal tillverkare av fästdon i Kina att agera på deras vägnar. CCCME kunde endast vara en berörd part i detta förfarande om den hade bemyndigats av dessa specifika tillverkare av fästdon att representera dem.

1.4 Synpunkter på inledandet av undersökningen

(9) De berörda parterna gavs möjlighet att lämna synpunkter på inledandet av undersökningen och begära att bli hörda av kommissionen och/eller förhörsombudet för handelspolitiska förfaranden. Ingen av de berörda parterna begärde att bli hörd om inledandet av undersökningen.

(10) När förfarandet inleddes kritiserade två importörer att den undersökningsperiod som kommissionen valt (1 juli 2019–30 juni 2020) motsvarade perioden direkt före inledandet av undersökningen och föreslog att en lämpligare undersökningsperiod skulle fastställas från den 1 oktober 2019 till den 30 september 2020 i enlighet med artikel 6.1 i grundförordningen.

(11) I linje med sin praxis och med beaktande av de särskilda omständigheter som föreligger i varje undersökning ansåg kommissionen att perioden mellan den 1 juli 2019 och den 30 juni 2020 var lämplig för att kunna komma fram till en representativ slutsats. Unionsindustrin för fästdon består till stor del av små och medelstora företag (SMF-företag) och det skulle ha varit orimligt betungande för dem att rapportera redovisningsuppgifter på ett annat sätt än per halvår. Dessutom finns det många olika varianter och typer av den undersökta produkten, vilket krävde att exceptionella mängder redovisningsuppgifter behövde konverteras och sammanställas för den aktuella undersökningen. I artikel 6.1 i grundförordningen tillåts avvikelser i motiverade fall, som i detta ärende. Påståendet om att den valda undersökningsperioden var olämplig avvisades därför.

(12) Samma två importörer hävdade baserat på de makroekonomiska indikatorerna i klagomålet att unionsindustrin inte led någon väsentlig skada och att det inte finns något orsakssamband mellan importen från Kina och den skada som klaganden lidit.

(13) Kommissionen ansåg att de uppgifter som lämnats av klaganden var tillräckliga för att uppfylla de rättsliga kraven för ett inledande enligt artikel 5 i grundförordningen när det gäller både väsentlig skada och orsakssamband. Det erinras om att beviskraven i klagomålsskedet är mindre strikta än de som krävs för att införa åtgärder. I synnerhet visade klagomålet på en betydande ökning av importen från Kina, nästan en tredubbling mellan 2016 och undersökningsperioden för klagomålet, vilket medförde att landets marknadsandel ökade upp till 15 % under undersökningsperioden i fråga. Priserna på denna import underskred kraftigt unionsindustrins försäljningspriser på unionsmarknaden. Parallellt minskade unionsindustrins tillverknings- och försäljningsvolymer, arbetstillfällen gick förlorade, investeringarna minskade och prisökningar som annars skulle ha ägt rum förhindrades på ett sätt som ledde till en betydande nedgång i unionsindustrins lönsamhet (som minskade med ungefär 50 % mellan 2016 och undersökningsperioden för klagomålet). Eftersom denna utveckling skedde parallellt med ökningen av importen från Kina och eftersom man inte identifierade några andra faktorer som kunde ha orsakat denna nedgång drog kommissionen slutsatsen att det fanns tillräcklig bevisning för att den väsentliga skadan orsakades av importen från Kina.

(14) CCCME framförde tvivel om importvolymerna i klagomålet, särskilt klagandens uppskattningar för att utesluta importen av fästdon av rostfritt stål från den totala importvolymen under vissa KN-nummer. CCCME noterade också att några sådana justeringar inte gjordes för importen från övriga tredjeländer. men föreslog ingen alternativ metod för att uppskatta de volymer fästdon av rostfritt stål som importerades.

(15) Kommissionen ansåg att den metod som klagandena föreslog var rimlig eftersom den baserades på historiska uppgifter och klagandens kunskap om marknaden. Det faktum att ingen justering gjordes för andra importkällor ledde potentiellt till att marknadsandelen för den kinesiska importen underskattades och ifrågasatte därför inte den övergripande bedömningen i klagomålet. Eftersom CCCME inte föreslog någon annan metod som skulle vara lämpligare än den som klagandena föreslog avvisade kommissionen CCCME:s påståenden.

1.5 Begäran om anonymitet

(16) De flesta unionstillverkare som antingen företräddes av klaganden – EIFI – eller som stödde klagomålet begärde att få behandlas anonymt för att förhindra eventuella repressalier från kunder i unionen som också köpte in fästdon från kinesiska leverantörer. Dessa kunder inbegrep några stora företag med betydande marknadskraft jämfört med unionstillverkarna av fästdon, som främst är små och medelstora företag.

(17) Två importörer ifrågasatte kommissionens beslut att bevilja dessa företag anonymitet och menade att det inte fanns några belägg för eventuella negativa konsekvenser.

(18) Kommissionen höll inte med. Med tanke på asymmetrin mellan unionstillverkarna och användarna av fästdonen drog kommissionen slutsatsen att det faktiskt fanns risk för repressalier från de unionstillverkare som representerades av EIFI och de som stödde klagomålet (4). På denna grundval valde kommissionen att inte offentliggöra namnen på dessa företag. Invändningarna mot denna konfidentiella behandling avvisades därför.

(19) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter hävdade CCCME och EFDA att ingen korrekt begäran om anonymitet från unionstillverkarna i urvalet hade lämnats in.

(20) Kommissionen mottog begäranden om anonymitet från de unionstillverkare som ingick i urvalet den 8 januari 2021 efter att den 18 december 2020 ha mottagit en begäran från klaganden EIFI om att fortsätta att hemlighålla namnen på klagandena och de som ställde sig bakom klagomålet när undersökningen inleddes och fram till dess att individuella begäranden från unionstillverkarna i urvalet kunde lämnas in. Med tanke på hur allvarliga hoten om repressalier var och med tanke på att de utvalda unionstillverkarnas avsåg att lämna in de relevanta begärandena ansåg kommissionen det lämpligt att skydda deras identiteter redan mellan inledandet av undersökningen den 21 december 2020 och den 8 januari 2021, när dessa begäranden togs emot. Begäranden togs emot och godtogs för alla unionstillverkare som slutligen valdes ut till att ingå i urvalet. EFDA hävdade också att EIFI inte hade rätt att lämna in sådana begäranden som borde ha lämnats in för varje enskilt företag. Eftersom EIFI har mandat att företräda både den klagande unionsindustrin och dess enskilda medlemmar, och med tanke på att EIFI endast vidarebefordrade de individuella begäranden som undertecknats av de berörda företagen, avvisades detta påstående.

(21) Samma parter hävdade vidare att det inte fanns någon anledning att hålla namnen på de företag som ingick i urvalet hemliga, eftersom att delta urvalet inte innebär att ett företag är en klagande eller ställer sig bakom klagomålet utan endast att det samarbetar. I detta avseende hänvisade de till överprövningsorganets rapport EC – Fasteners (China) (5), där kommissionen intog en liknande ståndpunkt. Samma parter hävdade också att de berörda parter som motsatte sig åtgärderna hade ett intresse av att så många unionstillverkare som möjligt samarbetade och lämnade uppgifter till kommissionen och att rädslan för repressalier därför var ogrundad. Kinas delegation vid Europeiska unionen bestred också att det fanns några avgörande bevis för hot om repressalier från kunderna i unionen. Kommissionen godtog begärandena om anonymitet från de unionstillverkare som ingick i urvalet eftersom hotet om repressalier inte bara berörda klagandena och de som ställde sig bakom klagomålet, utan även de unionstillverkare som ingick i urvalet, vilket framgår av de begäranden som togs emot. De försäkringar som framfördes av EFDA och CCCME efter det slutliga utlämnandet av uppgifter var inte ett bevis för att hot inte förekom. Samtliga påståenden i detta avseende avvisades därför.

1.6 Påståenden om den konfidentiella behandlingen

(22) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter upprepade CCCME och EFDA att den icke-konfidentiella akten var otillräcklig till viss del och att lämpliga icke-konfidentiella sammanfattningar inte alltid tillhandahölls. De hävdade att man måste kunna uppvisa goda skäl för att beviljas konfidentiell behandling och att de icke-konfidentiella sammanfattningarna måste vara tillräckligt detaljerade för att det ska vara möjligt att bilda sig en rimlig uppfattning om de konfidentiella uppgifterna. Båda parterna lämnade en förteckning över exempel där de ansåg att dessa kriterier inte uppfylldes.

(23) Kommissionen noterar att exemplen ovan, som följde på det slutliga utlämnandet av uppgifter, antingen redan tidigare hade varit föremål för begäranden om ytterligare uppgifter och hade diskuterats i vederbörlig ordning under undersökningens gång i skriftväxlingar med dessa parter och under ett hörande som hölls med förhörsombudet den 29 november 2021, som hade begärts av EFDA, eller rörde uppgifter som saknade koppling till de viktigaste omständigheter och överväganden som kommissionen baserade sina slutgiltiga slutsatser på, eller var att anse som obefogade eftersom goda skäl för att beviljande av konfidentiell behandling kunnat uppvisas och de icke-konfidentiella sammanfattningarna var tillräckligt detaljerade för att det ska vara möjligt att bilda sig en rimlig uppfattning om det väsentliga innehållet i de konfidentiella uppgifterna i enlighet med artikel 19.2 i grundförordningen. Ett av begärandena rörde synpunkter från en annan berörd part efter utlämnandet av uppgifter som gjordes tillgängliga i den icke-konfidentiella akten inom tre dagar. Dessa påståenden avvisades därför.

1.7 Påståenden om hanteringen av den icke-konfidentiella akten

(24) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter upprepade CCCME och EFDA sina farhågor kring hanteringen av den icke-konfidentiella akten och påstod att i) viss korrespondens med klaganden saknades i den icke-konfidentiella akten, att ii) annan korrespondens hade strukits och att iii) vissa handlingar laddades upp först mycket senare.

(25) Kommissionen noterar att dessa påståenden redan tidigare har behandlats av kommissionen i skriftväxlingar med dessa parter och under ett hörande med förhörsombudet den 29 november 2021, på begäran av EFDA. Påståendet om att viss korrespondens med klaganden saknades i ärendehandlingarna behandlas också i skäl 47 och påståendet om de påstådda sena uppgifterna till berörda parter i samband med ändringen av urvalet av unionstillverkare tas upp i skäl 44. Dessa påståenden avvisades därför.

1.8 Stickprovsförfarande

1.8.1 Stickprovsförfarande avseende unionstillverkare

(26) I tillkännagivandet om inledande meddelade kommissionen att den hade gjort ett preliminärt urval av unionstillverkare. Kommissionen gjorde urvalet på grundval av unionstillverkarnas rapporterade produktions- och försäljningsvolym i unionen i formuläret för att kontrollera tillräcklig representativitet, och även med hänsyn till deras geografiska belägenhet och andelen små och medelstora företag. Urvalet bestod av sex unionstillverkare i fyra olika medlemsstater. Kommissionen uppmanade berörda parter att lämna synpunkter på det preliminära urvalet.

(27) En av de unionstillverkare som ingick i det preliminära urvalet (ett SMF-företag) informerade kommissionen om att den inte skulle ha möjlighet att besvara hela frågeformuläret. Kommissionen beslutade sig därför att ändra urvalet av unionstillverkare genom att ersätta detta företag med det nästa största SMF-företaget i samma medlemsstat.

(28) EFDA hävdade att det inte gick att lämna meningsfulla synpunkter på urvalet eftersom tidsfristen var för kort och på grund av att unionstillverkarna i urvalet hade beviljats anonymitet. CCCME hävdade att unionstillverkarnas anonymitet utgjorde ett hinder för att förstå vilken produktmix som tillverkades av de utvalda företagen och att kontrollera de offentligt tillgängliga uppgifterna för dessa företag. EFDA och CCCME hävdade att även om anonymitet hade begärts av och beviljats klagandena och de som ställde sig bakom klagomålet så kunde denna behandling inte automatiskt utvidgas till unionstillverkarna i urvalet. De menade att de unionstillverkare som ingick i urvalet endast var samarbetsvilliga parter och därför inte nödvändigtvis klagande eller parter som stödde klagomålet. Kommissionen hade därför ingen anledning att hemlighålla identiteten på unionstillverkarna i urvalet. Eftersom ingen separat begäran om anonymitet från de unionstillverkare som ingick i urvalet hade inkommit till kommissionen beviljades de utvalda unionstillverkarna denna behandling på ett otillbörligt sätt.

(29) EFDA och CCCME hävdade vidare att det hur som helst inte fanns något bra skäl till att hemlighålla deras identitet eftersom detta hindrade berörda parter från att lämna meningsfulla synpunkter på urvalet. De menade också att i enlighet med artikel 19 i grundförordningen måste skyddet av konfidentiella uppgifter vägas mot de berörda parternas rätt till försvar.

(30) Den brittiska och irländska sammanslutningen av fästonsdistributörer (BIFAD, British and Irish Association of Fastener Distributors) hävdade å sina irländska medlemmars vägnar på liknande sätt att tidsfristen för att lämna synpunkter på det preliminära urvalet varit otillräcklig och att den anonymitet som beviljats de utvalda företagen skulle hindra sammanslutningen att bedöma om urvalet hade gjorts på ett rimligt och balanserat sätt. De bad om att få tillgång till mer uppgifter om varje företags tillverkning, kapacitet, produktsortiment och betjänade marknader.

(31) När det gäller den tidsfrist som hade beviljats för att lämna synpunkter på det preliminära urvalet beviljades berörda parter sju dagar från och med inledandet av undersökningen, som förlängdes med ytterligare sju dagar med hänsyn till de särskilda omständigheterna i ärendet. Kommissionen ansåg att dessa tidsfrister var generösa, också med tanke på de strikta tidsfrister som gäller i samband med antidumpningsundersökningar. Kommissionen noterar att alla berörda parter som aktivt samarbetade under undersökningen inkom med synpunkter inom denna tidsfrist. Påståendet om att parterna inte hade tillräckligt med tid på sig för att lämna synpunkter på det preliminära urvalet avvisades därför.

(32) När det gäller hemlighållandet av identiteten på de unionstillverkare som ingick i urvalet lämnades den 18 december 2020 en begäran in om att den anonyma behandling som beviljats klaganden och de som stödde klagomålet i det preliminära inledningsskedet skulle utökas till att omfatta undersökningen. Eftersom stickprovsförfarandet är en del av undersökningen omfattas även det av konfidentiell behandling. Den 8 januari 2021 begärde dessutom de unionstillverkare som ingick i urvalet särskilt att få vara anonyma under undersökningen.

(33) Genom att bevilja unionstillverkarna i urvalet anonymitet vägde kommissionen i vederbörlig ordning dels risken för repressalier, dels de berörda parternas rättigheter, och drog slutsatsen att det fanns en överhängande risk för repressalier som motiverade att de unionstillverkare som ingick i urvalet beviljades konfidentiell behandling i fråga om deras identitet. Argumenten i detta avseende avvisades därför.

(34) När det gäller begäran om ytterligare information om tillverkning, kapacitet och de produktsortiment som tillverkas ansåg kommissionen att om den utlämnande denna information per företag skulle berörda parter kunna identifiera de berörda unionstillverkarna. Det noteras dock att på grund av den höga graden av överensstämmelse mellan priserna i unionen och priserna på exporten fick de exporterande tillverkarna i urvalet reda på de flesta produkttyper som tillverkades av unionstillverkarna i urvalet genom de detaljerade beräkningarna av prisunderskridande och målprisunderskridande. Det noteras också att stickprovsmetoden meddelades de berörda parterna i vederbörlig ordning och att inga synpunkter inkom på metoden som sådan. Denna begäran avvisades därför.

(35) Under undersökningen underrättade en av de unionstillverkare som ingick i urvalet kommissionen om att den inte skulle kunna besvara alla delar av kommissionens frågeformulär. En annan unionstillverkare som ingick i urvalet kunde inte lämna tillräckliga garantier för de uppgifter som lämnats för kontrolländamål. Dessa unionstillverkare uteslöts därför från urvalet.

(36) För att säkerställa att urvalet förblev representativt mot bakgrund av kriterierna i artikel 17 beslutade sig kommissionen att ändra urvalet av unionstillverkare genom att ersätta ovannämnda företag med de två därpå följande näst största tillverkarna sett till volym och försäljning, samtidigt som den tog hänsyn till geografisk spridning och en bred produktmix. Såsom anges i noteringen till ärendehandlingarna av den 15 juli 2021 förlitade sig kommissionen på de uppgifter som unionstillverkarna hade lämnat i fasen för fastställande av tillräcklig representativitet, vilka också användes vid stickprovsförfarandet. Dessutom inhämtade kommissionen offentligt tillgängliga uppgifter och kontrollerade de berörda företagens webbplatser. Kommissionen kontaktade företagen och uppmanade dem att samarbeta genom att besvara ett frågeformulär. Berörda parter gavs möjlighet att framföra sina synpunkter.

(37) Kommissionen mottog synpunkter från CCCME, EFDA och en exporterande tillverkare, Celo Suzhou Precision Fasteners Ltd (Celo Suzhou).

(38) CCCME och EFDA hävdade att de berörda parterna inte hade haft tillräckligt med tid på sig att lämna synpunkter på det ändrade urvalet. Kommissionen noterade att varken CCCME eller EFDA bad om en förlängning av tidsfristen och att båda lämnade utförliga synpunkter på det ändrade urvalet av unionstillverkare. Deras påstående avvisades därför.

(39) Båda parterna upprepade också att anonymitet inte borde beviljas de unionstillverkare som ingick i urvalet, dock utan att framföra några ytterligare argument. Av de skäl som anges i skäl 32 avvisades därför dessa påståenden.

(40) CCCME hävdade vidare att andra berörda parter behandlades på ett diskriminerande sätt eftersom det infördes strikta tidsfrister för dem, medan de nyvalda unionstillverkarna hade fått en tidsfrist för att besvara frågeformuläret som löpte ut nästan sex månader efter den tidsfrist som beviljades de unionstillverkare som ursprungligen ingick i urvalet. Med tanke på att kommissionen hade tillräckligt med tid på sig för att analysera de frågeformulär som togs emot under denna förlängda tidsfrist hade den ingen anledning att fastställa en mycket kortare tidsfrist för de berörda parternas synpunkter på det nya urvalet.

(41) Kommissionen noterade att alla unionstillverkare, importörer och exporterande tillverkare som ingick i urvalet behandlades lika och gavs en tidsfrist på 30 dagar plus motiverade förlängningar, om så behövdes, för att besvara frågeformulären från den tidpunkt då de underrättades om att de hade valts ut. CCCME:s påstående om att vissa unionstillverkare i urvalet skulle ha haft mer än sex månader på sig att besvara frågeformuläret är därför vilseledande. Kommissionen noterar också att ett urval slutförs först efter bedömningen av de synpunkter som inkommit från berörda parter och att kommissionen därför fastställer tidsfristen för att lämna synpunkter på urvalet i enlighet därmed, med hänsyn tagen till undersökningens övergripande tidsfrister. Kommissionen avvisade därför påståendet om diskriminerande behandling.

(42) CCCME och EFDA hävdade vidare att kommissionen inte hade informerat berörda parter om att de berörda unionstillverkarna hade upphört att samarbeta i tid och att den också borde ha underrättat berörda parter tidigare om att urvalet av unionstillverkare hade ändrats. CCCME hänvisade till artikel 6.7 i grundförordningen, där det föreskrivs att berörda parter får ”granska alla de uppgifter som har gjorts tillgängliga av någon av parterna i undersökningen”. EFDA uppgav att kommissionen har fattat ett slutgiltigt beslut om urvalet av unionstillverkare utan att ta tillräcklig hänsyn till de berörda parternas synpunkter, vilket skulle framgå av det faktum att de ytterligare unionstillverkare som valdes ut till urvalet redan hade skickats frågeformulären innan dessa synpunkter mottogs.

(43) CCCME och EFDA föreslog vidare att kommissionen i stället för att ändra urvalet av unionstillverkare skulle grunda sina slutsatser på tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 18 i grundförordningen och avsluta undersökningen. CCCME noterade att om exporterande tillverkare skulle upphöra att samarbeta under en undersökning skulle tillgängliga uppgifter i enlighet med artikel 18 i grundförordningen tillämpas, och att unionstillverkarna därför borde behandlas på samma sätt. Alternativt borde kommissionen tillhandahålla ytterligare uppgifterom hur dessa ytterligare företag valdes ut till urvalet av unionstillverkare, särskilt hur dessa företag identifierades, samt hur detta påverkade representativiteten hos det slutliga urvalet. I detta avseende hävdade båda parterna också att kommissionen hade valt de ytterligare företagen enbart baserat på uppgifter från klaganden utan att motta några kommentarer från andra berörda parter.

(44) När det gäller påståendet om att otillräckliga uppgifter hade lämnats noterar kommissionen att den infogade alla relevanta uppgifter i ärendehandlingarna i tillräckligt god tid för att berörda parter skulle hinna lämna synpunkter. Kommissionen beaktade alla synpunkter som togs emot och behandlade dem på lämpligt sätt. Påståendet om att de ytterligare företagen valdes ut enbart på grundval av uppgifter från klaganden stämmer inte faktamässigt, vilket också beskrivs i skäl 36.

(45) På EFDA:s och CCCME:s begäran lämnade kommissionen ytterligare uppgifter till dem om det ändrade urvalet, bland annat om hur detta påverkade urvalets representativitet. CCCME upprepade sin begäran om ytterligare information om den exakta andelen av tillverkningen och försäljningen av standardfästdon och icke-standardfästdon för de unionstillverkare som ingick i urvalet och om ett förtydligande av vilka kriterier och vilken metod som hade använts för valet av de ytterligare unionstillverkarna. CCCME begärde också att få ta del av kommunikationen mellan klaganden och kommissionen om valet av ytterligare unionstillverkare.

(46) När det gäller påståendet om att undersökningen borde avslutas på grund av bristande samarbete betonar kommissionen att det i artikel 17.4 i grundförordningen uttryckligen tillåts att om vissa eller alla utvalda parter brister i samarbetet och detta i betydande grad kan komma att påverka resultatet av undersökningen, får ett nytt urval göras. När det gäller påståendet om diskriminering av de exporterande tillverkarna noterar kommissionen att om en exporterande tillverkare i urvalet skulle upphöra att samarbeta under en undersökning så utesluts denna exportör från urvalet och de uppgifter som har lämnats beaktas inte. Om det fortfarande är möjligt ersätter kommissionen även denna exporterande tillverkare i urvalet. Samma metod tillämpades också för de berörda unionstillverkarna. Samtliga påståenden i detta hänseende avvisades därför.

(47) När det gäller begäran om ytterligare information hänvisar kommissionen till skäl 36, i vilket kriterierna för att välja ut de ytterligare unionstillverkarna samt den använda metoden anges. Den exakta andelen av unionstillverkarnas produktion och försäljning av standardfästdon och icke-standardfästdon var i sig inte ett kriterium för fastställandet av urvalet, och inte heller var tillverkningen av standardfästdon det enda kriterium som skulle iakttas för urvalet. Såsom anges i skäl 110 betraktades alla produkttyper som en enda produkt. Unionsindustrin tillverkade och sålde standardfästdon och icke-standardfästdon, och de exporterande tillverkarna exporterade standardfästdon och icke-standardfästdon till unionsindustrin, och slutanvändningsområdena överlappade. Dessutom finns denna information inte tillgänglig när företagen väljs ut till urvalet. Kommunikationen mellan klaganden och kommissionen offentliggjordes i enlighet med artikel 6.7 i grundförordningen, samtidigt som artikel 19.1 i grundförordningen iakttogs, enligt vilken konfidentiella uppgifter bör behandlas som sådana av myndigheterna. I enlighet med artikel 19 i grundförordningen gjorde kommissionen en icke-konfidentiell sammanfattning av de konfidentiella uppgifterna tillgänglig för de berörda parterna. Exportörernas begäran avslogs därför.

(48) Celo Suzhou hävdade att man i urvalet av exporterande tillverkare borde ha beaktat de produkttyper som exporterades för att kunna jämföra exportpriserna med försäljningspriserna för de tillverkare som ingick i urvalet för unionsindustrin. Såsom anges i skäl 36 gjorde kommissionen ett urval som säkerställde en bred produktmix. Med tanke på den höga grad av överensstämmelse som konstaterades i detta fall (mer än 90 %) drog kommissionen slutsatsen att urvalet av unionstillverkare faktiskt inbegrep de produkttyper som exporterades mest till unionen. Påståendet avvisades därför.

(49) Mot denna bakgrund ansågs det slutliga urval som bestod av sex unionstillverkare vara representativt för unionsindustrin.

(50) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter upprepade EFDA att man inte kunde lämna meningsfulla synpunkter på urvalet av unionstillverkare, eftersom unionstillverkarnas identitet hemlighölls. EFDA upprepade också att kommissionen hade underlåtit att informera berörda parter om att urvalet ändrades under undersökningens gång och att kommissionen beslutade vilka ytterligare företag som skulle ingå i urvalet redan innan de informerade de berörda parterna och gav dem möjlighet att lämna synpunkter. EFDA och CCCME upprepade att det saknades information i den icke-konfidentiella akten och att kommissionen inte lämnade ut den totala produktions- och försäljningsvolymen för de unionstillverkare som ingick i urvalet. CCCME upprepade sina farhågor kring det ändrade urvalet och påstod att kommissionen inte hade förklarat varför två av unionstillverkarna övergav undersökningen.

(51) När det gäller påståendet om unionstillverkarnas anonymitet har detta redan behandlats i skälen 16–21. Påståendet om otillräcklig information om urvalet har redan tagits upp i skäl 44 och påståendet om att den icke-konfidentiella akten var ofullständig behandlades i skäl 47. Kommissionen informerade också om varför urvalet ändrades i skäl 35, och dessa uppgifter fanns också i den icke-konfidentiella akten innan det att uppgifterna lämnades ut. Eftersom inga ytterligare argument framfördes i detta avseende avvisades dessa påståenden. När det gäller den totala produktions- och försäljningsvolymen för de unionstillverkare som ingick i urvalet ingick dessa inte i analysen eftersom de är makroekonomiska indikatorer och det därför inte fanns någon anledning att överlämna sådana uppgifter till de berörda parterna. I skäl 352 angav kommissionen särskilt hur stor andel av den totala unionstillverkningen som företagen i urvalet stod för, och de berörda parterna kunde hur som helst räkna fram den totala produktionsvolymen utifrån de unionstillverkare som ingick i urvalet.

(52) EFDA hävdade vidare att kommissionen lämnade motsägelsefulla uppgifter om antalet unionstillverkare som ingick i urvalet och om representativiteten för de unionstillverkare som ingick i urvalet. EFDA upprepade också sina tvivel kring förfarandet för att fastställa urvalet och de uppgifter som hade lämnats till berörda parter i detta avseende.

(53) När det gäller antalet företag som ingick i urvalet innehöll det allmänna informationsdokumentet faktiskt ett skrivfel i två stycken, som visade att fyra unionstillverkare ingick i urvalet i stället för sex. Detta fel korrigerades omedelbart när det påtalades för kommissionen. Det korrekta antalet unionstillverkare som ingick i urvalet meddelades de berörda parterna i en notering till den icke-konfidentiella ärendeakten under undersökningens gång. När det gäller urvalets representativitet bekräftade kommissionen att alla uppgifter som kommissionen lämnat var korrekta och att EFDA:s påstående därför var ogrundat. Även om siffran i det allmänna informationsdokumentet (9,5 %) visade representativiteten i förhållande till den totala unionstillverkningen visade den siffra som lämnades till EFDA på begäran under undersökningen (18 %) representativiteten i förhållande till den totala produktionsvolymen för de unionstillverkare som gav sig till känna före inledandet och lämnade de uppgifter som var nödvändiga för stickprovsförfarandet. Denna siffra meddelades EFDA på begäran flera månader före utlämnandet av uppgifter och därmed före det att den totala produktionsvolymen i unionen fastställdes.

(54) Med hänvisning till det förfarande som tillämpades erinrar kommissionen om att den enligt vad som anges i skäl 46, i enlighet med artikel 17.4 i grundförordningen, var tvungen att ändra urvalet av unionstillverkare på grund av att de två företag som inledningsvis valts ut inte samarbetade. När det gäller samrådet med berörda parter och utlämnandet av information under denna process har detta redan förklarats i detalj i skälen 28–47. Ändringen av det preliminära urvalet i samband med inledandet grundades på synpunkter från berörda parter som en del av det stickprovsförfarande som beskrivs i tillkännagivandet om inledande.

(55) CCCME och EFDA hävdade slutligen att det allmänna informationsdokumentet innehöll motsägelsefulla uppgifter om metoden för ändring av urvalet av unionstillverkare och att uppgifterna i det allmänna informationsdokumentet också inte överensstämde med det meddelande som kommissionen skickade till de nya utvalda unionstillverkarna. I synnerhet hävdade CCCME att andelen av produktions- och försäljningsvolymen avseende standardfästdon och icke-standardfästdon var ett viktigt kriterium för valet av unionstillverkare, vilket påstods framgå av ovannämnda meddelande till de nya utvalda unionstillverkarna. Dessa påståenden var sakligt felaktiga. Kommissionen uppgav inte för någon av de berörda parterna, inbegripet de nya utvalda unionstillverkarna, att andelen av tillverknings- och försäljningsvolymen avseende standardfästdon och icke-standardfästdon skulle vara ett nyckelkriterium för fastställandet av urvalet. Kommissionen noterar att dessa uppgifter vanligtvis inte finns tillgängliga på den detaljnivån under stickprovsskedet. Detta gäller även i den aktuella undersökningen. Men detta utesluter inte att kommissionen på grundval av tillgängliga uppgifter ändå kunde fastställa om en unionstillverkare tillverkade standardfästdon eller icke-standardfästdon (se skäl 36). Dessa påståenden avvisades därför.

(56) Mer allmänt menade EFDA att urvalet av unionstillverkare inte var representativt eftersom en av de två tillverkare av standardfästdon som ingick i urvalet var ett SMF-företag, och därför skulle endast uppgifterna från det andra företaget ha en betydande inverkan. Detta påstående lämnades ogrundat. Kommissionen noterar att tre företag som ingick i urvalet var SMF-företag, medan övriga tre inte var det. Kommissionen noterade också att urvalet garanterade en representativ produktmix (se skäl 36) och att det överlag ansågs vara representativt för unionsindustrin. Detta påstående avvisades därför.

1.8.2 Stickprovsförfarande avseende importörer

(57) För att kunna avgöra om ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i så fall göra ett urval bad kommissionen icke-närstående importörer att lämna de uppgifter som anges i tillkännagivandet om inledande.

(58) Tjugoåtta icke-närstående importörer lämnade de begärda uppgifterna och samtyckte till att ingå i urvalet. I enlighet med artikel 17.1 i grundförordningen gjorde kommissionen ett urval av fem av dessa baserat på den största importvolymen med avseende på den berörda produkten. I enlighet med artikel 17.2 i grundförordningen hölls samråd med berörda parter om urvalet.

(59) EIFI hävdade att två av de utvalda icke-närstående importörerna, som hör till samma koncern, skulle vara närstående en tillverkare av fästdon i Kina, och att de också genom ett närstående företag i unionen licensierade tillverkningen av vissa fästdon i Kina. De kunde därför inte betraktas som icke-närstående importörer. EIFI hävdade vidare att dessa företag också var närstående olika unionstillverkare av fästdon. Slutligen noterade EIFI att eftersom dessa två importörer var närstående borde endast en av dem ingå i urvalet och den andra ersättas av en annan samarbetsvillig importör i unionen. Som svar på EIFI:s inlaga hävdade EFDA att dessa endast kunde uteslutas från urvalet om de var närstående en tillverkare som också exporterar till unionen. EFDA hävdade att de berörda importörerna borde fortsätta att ingå i urvalet med tanke på de många produkttyper som de importerade och de olika segment som de levererade till i unionen.

(60) Importörerna i fråga förnekade att de hade några affärskontakter med den berörda kinesiska tillverkaren, att de importerade den berörda produkten från detta företag eller att de var närstående någon av de andra exporterande tillverkarna av fästdon i Kina. EIFI:s påståenden bekräftades inte genom undersökningen och de uppgifter som EIFI lämnat till stöd för detta påstående visade inte heller att importörerna i fråga faktiskt var närstående någon av de exporterande tillverkarna. Det faktum att importörerna var närstående varandra ansågs inte heller vara ett giltigt argument för att utesluta dem från urvalet. Urvalet omfattade tre andra icke-närstående importörer fördelade över olika medlemsstater som valdes ut på grundval av den största importvolymen. Urvalet representerade 9 % av den totala importen av fästdon från Kina och ansågs därför vara tillräckligt representativt. Därför avvisades EIFI:s påståenden i detta avseende.

1.8.3 Stickprovsförfarande avseende exporterande tillverkare

(61) För att avgöra om ett stickprovsförfarande var nödvändigt och i så fall göra ett urval bad kommissionen alla kända exporterande tillverkare i Kina att lämna de uppgifter som anges i tillkännagivandet om inledande. Kommissionen bad dessutom Kinas delegation vid Europeiska unionen att identifiera och/eller kontakta eventuella andra exporterande tillverkare som skulle kunna vara intresserade av att delta i undersökningen.

(62) Nittiotvå exporterande tillverkare eller grupper av exporterande tillverkare i Kina lämnade de begärda uppgifterna och samtyckte till att ingå i urvalet. Tre exporterande tillverkare hävdade att de på grund av att de tillverkade en särskild produkttyp som inte kunde jämföras med övriga produkttyper som exporterades från Kina borde ingå i urvalet för att förbättra representativiteten.

(63) I enlighet med artikel 17.1 i grundförordningen valde kommissionen ut tre exporterande tillverkare/en grupp av exporterande tillverkare som stod för den största exportvolym som rimligen kunde undersökas inom den tid som stod till förfogande. Eftersom de exporterande tillverkare som begärde att få ingå i urvalet på grund av den särskilda produkttypen inte tillhörde de tillverkare som hade den största exportvolymen valdes de inte heller ut till att ingå i det föreslagna urvalet. I enlighet med artikel 17.2 i grundförordningen underrättades och uppmanades alla kända berörda exporterande tillverkare och myndigheterna i det berörda landet att inkomma med synpunkter.

(64) En grupp exporterande tillverkare som inte ingick i urvalet bad om att få ingå genom att hävda att i) den var en av de största exportörerna av fästdon, ii) inkluderingen av denna grupp skulle ge en mer exakt bild av den kinesiska fästdonsindustrin och iii) skulle därför också ge en bättre bild av hur slutpriserna till unionen fastställdes. Baserat på detta hävdade gruppen av exporterande tillverkare att importpriserna på grundval av urvalet inte var representativa och att cifvärdet vid EU:s gräns för beräkningen av en korrekt prisunderskridande- och målprisunderskridandemarginal baserat på dessa priser därför inte stämde. Företaget hänvisade slutligen till att fler unionstillverkare valdes ut i urvalet av unionstillverkare. Slutligen hävdade denna grupp av exporterande tillverkare att kommissionen genom att lägga till ytterligare ett företag till urvalet inte skulle hindras från att slutföra undersökningen inom de föreskrivna tidsfristerna.

(65) För det första, på grundval av företagets rapporterade exportvolym skulle inkluderingen av den berörda gruppen av exporterande tillverkare inte förbättra urvalets representativitet särskilt mycket. För det andra, när det gäller påståendena om hur den kinesiska inhemska industrin är organiserad, fastställandet av exportpriset till unionen och fastställandet av cifvärdet vid EU:s gräns, lade företaget inte fram några bevis för att man genom att inkludera detta påtagligt skulle förbättra urvalets representativitet. På grund av dess företagsstruktur skulle inkluderingen av detta samtidigt ha inneburit en betydande extra börda för undersökningen. För det tredje, eftersom urvalet ansågs vara representativt, kunde ett tillförlitligt cif-värde vid EU:s gräns fastställas, liksom korrekta beräkningar av prisunderskridande och målprisunderskridande. Slutligen är det specifika antal företag som väljs ut för urvalet av unionstillverkare irrelevant för urvalet av exporterande tillverkare. Kommissionen är inte skyldig att välja ut lika många företag på båda sidor och stickprovsförfarandet är begränsat just för att kommissionen ska hinna undersöka ett rimligt antal företag inom tidsfristerna för undersökningen. De argument som framfördes av denna grupp avvisades därför.

(66) En annan grupp av exporterande tillverkare hävdade att den borde inkluderas i urvalet eftersom hela gruppen består av ett flertal tillverkare och handlare i Kina och i unionen med betydande tillverknings- och leveranskapacitet både på hemmamarknaden och på unionsmarknaden.

(67) Att lägga till denna grupp av exporterande tillverkare till urvalet skulle emellertid ha inneburit en betydande extra börda för undersökningen, som inte skulle ha ändrat det föreslagna urvalets representativitet särskilt mycket. Det fanns också andra exporterande tillverkare med större exportvolymer än företagsgruppen i fråga som lämnade uppgifter till stickprovsförfarandet. Eftersom urvalet gjordes på grundval av exportvolymen till unionen (se skäl 63) var det därför inte motiverat att ta med denna grupp av exporterande tillverkare i urvalet. Argumentet avvisades därför.

(68) En tredje exporterande tillverkare hävdade att de företag som ingick i urvalet tillverkade bultar och att det föreslagna urvalet därför inte representerade kinesiska skruvtillverkare. I egenskap av skruvtillverkare bad detta företag om att få ingå i urvalet. Det hävdade vidare att slutsatser borde dras separat för de två produkttyperna, dvs. dels skruvar, dels bultar.

(69) Detta krav upprepades av CCCME, som hävdade att urvalet inte var representativt sett till volym och de produkttyper som avsågs.

(70) Såsom förklaras i skäl 63 gjordes urvalet på grundval av den största exportvolymen till unionen, medan de specifika produkttyper som tillverkades av de utvalda företagen inte var ett kriterium. Såsom anges i skäl 110 betraktades alla typer av fästdon som en enda produkt i denna undersökning. Såsom anges i skäl 398 kunde separata slutsatser för enskilda produkttyper därför inte motiveras. Den exporterande tillverkaren lade inte heller fram någon bevisning till stöd för sitt påstående om att slutsatserna borde fastställas separat för bultar och skruvar. Slutligen fanns det andra samarbetsvilliga exporterande tillverkare med större exportvolymer än den berörda exporterande tillverkaren som lämnade uppgifter till stickprovsförfarandet, och det fanns därför ingen anledning att inkludera den sistnämnda i urvalet. Denna exporterande tillverkares argument avvisades därför.

(71) Slutligen hävdade EIFI att en av de utvalda exporterande tillverkarna borde strykas från urvalet eftersom denna part snarare handlade med fästdon än tillverkade dem, och i vilket fall som helst skulle dennes huvudsakliga marknad vara Förenta staterna och inte unionen.

(72) Samtliga tre exporterande tillverkare som valdes ut till urvalet bekräftade att den exportvolym till unionen som de rapporterade och som kommissionen använde sig av under stickprovsförfarandet avsåg deras egen tillverkning. Det faktum att en av de utvalda exporterande tillverkarna exporterade fästdon till Förenta staterna, även om exporten var större än den till unionen, är irrelevant. EIFI:s argument avvisades därför.

(73) På grundval av ovanstående bekräftade kommissionen det urval som ursprungligen hade föreslagits.

(74) Efter det att urvalet av unionstillverkare hade ändrats under undersökningens gång hävdade Celo Suzhou Precision Fasteners Co. Ltd att urvalet av exporterande tillverkare borde utökas genom att man lade till kinesiska exporterande tillverkare av icke-standardfästdon. Detta företag hävdade att ändringen av urvalet av unionstillverkare syftade till att öka dess representativitet sett till produktmixen, men att detta kriterium inte beaktades när de exporterande tillverkarna valdes ut. Den exporterande tillverkaren i fråga påpekade vidare att dess export av fästdon till unionen var representativ för ett specifikt produktsortiment och att den redan hade besvarat hela frågeformuläret inom ramen för sin begäran om individuell undersökning, vilket borde beaktas av kommissionen. Detta skulle inte försena undersökningen särskilt mycket.

(75) Såsom anges i skäl 63 representerade de tre exporterande tillverkare/den grupp som valdes ut till urvalet den största exportvolym som rimligen kunde undersökas inom den tid som stod till förfogande. Det faktum att urvalet av unionstillverkare ändrades påverkade inte urvalet av exporterande tillverkare på ett sätt som skulle motivera att även detta ändrades. Detta påstående avvisades därför.

(76) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter upprepade Celo Suzhou Precision Fasteners Co. Ltd att urvalet av exporterande tillverkare inte var tillräckligt representativt när det gäller produkttyper och begärde att kommissionen i) inte bara borde ha beaktat exportvolymen utan även de produktutbud som exporterades, och ii) att kommissionen borde ha inkluderat Celo Suzhou Precision Fasteners Co. Ltd i urvalet eftersom företaget var representativt för ett visst produktutbud.

(77) Parten upprepade också sina påståenden som anges i skäl 74 och hävdade att kommissionens strategi för stickprovsförfarandet avseende unionstillverkare och behovet av att representera de olika typerna av fästdon i urvalet direkt strider mot dess argument att vissa produkttyper inte var ett kriterium i samband med fastställandet av urvalet avseende exporterande tillverkare.

(78) Påståendena ovan har redan behandlats i skäl 75. Urvalet av unionstillverkare gjordes faktiskt på grundval av de största tillverkarna sett till volym och försäljning, samtidigt som man även tog hänsyn till geografisk spridning (flera medlemsstater) och en bred produktmix. Urvalet av exporterande tillverkare fastställdes på grundval av de största volymer som kommissionen kunde undersöka. Valet av vilka unionstillverkare som skulle ingå i urvalet säkerställde en bred överensstämmelse med exporttransaktionerna för de exporterande tillverkare som ingick i urvalet, och det fanns därför inget behov av att även undersöka de specifika produkttyperna för detta urval. Eftersom inga nya uppgifter lämnades i detta avseende avvisades påståendena.

1.9 Individuell undersökning och begäran om behandling som en ny exporterande tillverkare

(79) Sju exporterande tillverkare av fästdon ansökte om individuell undersökning enligt artikel 17.3 i grundförordningen genom att fylla i det frågeformulär för exporterande tillverkare som finns tillgängligt på internet (6). Med tanke på det stora antalet ansökningar skulle beviljandet av individuell undersökning ha varit orimligt betungande och ha hindrat kommissionen från att slutföra den aktuella undersökningen i tid. Kommissionen beviljade därför ingen exporterande individuell undersökning.

(80) Såsom nämns i skälen 48 och 74 menade en av de exporterande tillverkarna (Celo Suzhou Precision Fasteners Co. Ltd) efter ändringen av urvalet av unionstillverkare att dennes ansökan om individuell undersökning borde beviljas för att förbättra representativiteten hos urvalet av exporterande tillverkare. Påståendet om de exporterande tillverkarnas representativitet redan har behandlats i skäl 75.

(81) När det gäller ansökan om individuell undersökning skilde sig denna exporterande tillverkares situation inte särskilt mycket från situationen för övriga exporterande tillverkare som begärde individuell undersökning, vilket skulle motivera en annorlunda behandling. Kommissionen drog därför slutsatsen att det inte fanns några objektiva skäl för att motivera att denna exporterande tillverkares ansökan om individuell undersökning skulle beviljas.

(82) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter upprepade denna exporterande tillverkare sitt påstående om att individuell undersökning borde beviljas denne och framhöll att kommissionen inte förklarat varför det ansågs diskriminerande att bevilja en sådan ansökan. Till stöd för detta argument framhöll den exporterande tillverkaren att denne tillverkade en särskild typ av tekniskt fästdon som inte kan jämföras med andra produkttyper och att dennes exportpris inte låg på dumpade nivåer, vilket redan fastställts i en tidigare antidumpningsundersökning rörande samma produkt med ursprung i Kina, för vilka åtgärder infördes 2009 (7).

(83) Såsom anges i skäl 398 kunde separata slutsatser för enskilda produkttyper inte motiveras. En undersökning av denna exporterande tillverkares ansökan om individuell undersökning som grundades på det faktum att denne tillverkade och exporterade en särskild produkttyp, samtidigt som detta kriterium inte beaktades för övriga exporterande tillverkare som ansökte om individuell undersökning, skulle därför ha varit diskriminerande, och dessutom gjort det svårare för kommissionen att avsluta undersökningen i tid. Det är irrelevant att hänvisa till slutsatserna i den tidigare undersökningen, som inte påvisade någon dumpning när det gäller denna exportörs försäljning till unionen, eftersom de baserades på uppgifter från en annan undersökningsperiod. Denna exporterande tillverkares argument avvisades därför.

(84) En tillverkare i Kina (Ningbo Londex Industrials Co. eller Londex) begärde att bli behandlad som en ny exporterande tillverkare eftersom denne började exportera den berörda produkten först efter undersökningsperioden. Kommissionen noterade att en sådan behandling i regel endast kan beviljas baserat på en förordning om införande av slutgiltiga åtgärder och dess relevanta bestämmelser. Det erinras dessutom om att kommissionen gjorde ett urval av exporterande tillverkare och, såsom anges i föregående skäl, att inga ansökningar om beräkning av individuella dumpningsmarginaler eftersom detta ansågs orimligt betungande. Detta gäller också för granskningen av en ansökan om att behandlas som en ny exporterande tillverkare, vilket skulle ha krävt en utförlig granskning av företagets struktur och exportförsäljning. Denna begäran avvisades därför.

(85) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter upprepade Londex sitt påstående att företaget borde behandlas som en ny exporterande tillverkare och läggas till i förteckningen över samarbetsvilliga exporterande tillverkare. Företaget hävdade att eftersom det gav sig till känna under undersökningen och eftersom exporten ägde rum innan undersökningen avslutades skulle kommissionen inte vara bunden att följa något särskilt förfarande. Det skulle räcka med en ren kontroll av att företaget inte exporterade den berörda produkten under undersökningsperioden, utan först efteråt, vilket i sin tur inte kan anses vara orimligt betungande. Ett sådant tillvägagångssätt skulle också vara motiverat av administrativa skäl. Dessutom har kommissionen redan följt ett sådant tillvägagångssätt i tidigare fall. På samma sätt hävdade Londex att man inte granskat företagsstrukturen eller exportförsäljningen hos de samarbetsvilliga exporterande tillverkare som inte ingick i urvalet.

(86) Kommissionen noterade att den i tidigare undersökningar (8), som Londex nämnde i motsats till vad som hävdades, undersökte huruvida villkoren i artikel 11.4 i grundförordningen var uppfyllda. Inget av de argument som framfördes kunde ändra de slutsatser som anges i skäl 81 och avvisades därför.

1.10 Svar på frågeformulären

(87) Kommissionen sände ett frågeformulär till de kinesiska myndigheterna om förekomsten av betydande snedvridningar i Kina i den mening som avses i artikel 2.6a b i grundförordningen. De kinesiska myndigheterna svarade inte på frågeformuläret.

(88) Kommissionen gjorde frågeformulären tillgängliga på internet samma dag som förfarandet inleddes (9) och bad de unionstillverkare som ingick i urvalet, de icke-närstående importörer som ingick i urvalet och de exporterande tillverkare i Kina som ingick i urvalet att fylla i de relevanta frågeformulären. Dessutom bad kommissionen EIFI att tillhandahålla uppgifter om makroekonomiska skadeindikatorer som rörde hela unionsindustrin.

(89) Kommissionen mottog svar på frågeformuläret från fyra unionstillverkare som ingick i urvalet, klaganden (dvs. EIFI), de fem icke-närstående importörer som ingick i urvalet, två användare och de tre exporterande tillverkarna/grupperna av exporterande tillverkare.

(90) Såsom nämns i skäl 35 uteslöts två av de unionstillverkare som ingick i urvalet från urvalet under undersökningens gång och deras svar på frågeformuläret ströks därför. De två berörda unionstillverkarna ersattes av två andra unionstillverkare. Båda företagen besvarade frågeformuläret.

(91) Kommissionen inhämtade alla uppgifter som den ansåg var nödvändiga för fastställande av dumpning, därav följande skada och unionens intresse. Med tanke på covid-19-pandemins utbrott och de isoleringsåtgärder som infördes av olika medlemsstater och tredjeländer under den större delen av undersökningen kunde kommissionen i de flesta fall inte utföra några kontrollbesök i enlighet med artikel 16 i grundförordningen. I de fallen dubbelkontrollerade kommissionen i stället alla uppgifter som ansågs vara nödvändiga för dess beslut på distans i linje med tillkännagivandet om konsekvenserna av utbrottet av covid-19 för antidumpnings- och antisubventionsundersökningar (10). Kommissionen kunde utföra ett enda kontrollbesök på plats.

(92) Kommissionen genomförde dubbelkontroller på distans hos följande företag/parter: Unionstillverkare — Företag 15 (Italien) — Företag 20 (Frankrike) — Företag 33 (Tyskland, SMF-företag) — Företag 37 (Italien, SMF-företag) — Företag 61 (Polen, SMF-företag) — Företag 4 (Kroatien) Importörer — F. Reyher NCHFG (Tyskland) — Vipa SpA (Italien) Exporterande tillverkare i Kina — Jiangsu Yongyi Fastener Co., Ltd (Jiangsu). — Ningbo Jinding Fastening Piece Co., Ltd (Ningbo Jinding). — Wenzhou Junhao Industry Co., Ltd (Wenzhou).

(93) Kommissionen utförde ett kontrollbesök på plats hos följande företag: Unionstillverkare — Företag 42 (Tyskland, SMF-företag)

(94) Undersökningen av dumpning och skada omfattade perioden från och med den 1 juli 2019 till och med den 30 juni 2020 (undersökningsperioden eller UP i tabeller). Undersökningen av de utvecklingstendenser som är relevanta för bedömningen av skada omfattade perioden från och med den 1 januari 2017 till och med slutet av undersökningsperioden (skadeundersökningsperioden).

1.11 Höranden

(95) Berörda parter gavs tillfälle att begära att bli hörda av kommissionen och/eller förhörsombudet för handelspolitiska förfaranden i enlighet med artikel 6.5 och 6.6 i grundförordningen. Kommissionen höll höranden med flera exporterande tillverkare, CCCME och EFDA samt med klaganden, EIFI. Ett hörande ägde också rum i enlighet med artikel 6.6 i grundförordningen mellan parter med motstridiga intressen, i detta fall den exporterande tillverkaren Jiangsu Yongyi Fastener Co., Ltd samt EIFI.

1.12 Förenade kungarikets utträde ur unionen

(96) Detta ärende inleddes den 21 december 2020, dvs. under den övergångsperiod som avtalats mellan Förenade kungariket och EU då Förenade kungariket fortfarande omfattades av unionsrätten. Denna period upphörde den 31 december 2020. Från och med den 1 januari 2021 betraktas därför företag och intresseorganisationer från Förenade kungariket inte längre som berörda parter i detta förfarande.

(97) Genom en notering till ärendehandlingarna den 14 januari 2021 uppmanades de aktörer i Förenade kungariket som ansåg att de fortfarande var berörda parter att kontakta kommissionen. Inga företag gav sig till känna.

1.13 Beslut att inte införa provisoriska åtgärder

(98) Av de skäl som anges i skälen 35 och 36 behövde urvalet av unionstillverkare ändras genom att två unionstillverkare som ursprungligen ingick i urvalet ersattes av två andra unionstillverkare. Kommissionen skickade ett frågeformulär till dessa tillverkare och uppmanade dem att fylla i det inom den tidsfrist som anges i artikel 6.2 i grundförordningen. Denna tidsram gjorde det emellertid inte möjligt för kommissionen att dra preliminära slutsatser inom den tidsfrist som anges i artikel 7.1 i grundförordningen. Kommissionen beslutade därför att inte införa provisoriska åtgärder och att fortsätta undersökningen.

(99) Den 20 juli 2021 underrättade kommissionen i enlighet med artikel 19a.2 i grundförordningen de berörda parterna om sin avsikt att inte införa provisoriska åtgärder.

(100) CCCME bed kommissionen att tillhandahålla ett ”informationsdokument” med en sammanfattning av hur undersökningen fortlöpte och med preliminära slutsatser baserade på de uppgifter som fanns tillgängliga i ärendehandlingarna, så att berörda parter kunde lämna synpunkter.

(101) I grundförordningen anges inte att något sådant informationsdokument ska offentliggöras. I vilket fall som helst drog kommissionen inte några preliminära slutsatser inom de tidsfrister som anges i artikel 7.1 i grundförordningen och denna begäran avslogs därför.

2. BERÖRD PRODUKT OCH LIKADAN PRODUKT

2.1 Berörd produkt

(102) Den berörda produkten är vissa fästdon av järn eller stål utom rostfritt stål, dvs. träskruvar (utom franska träskruvar), självgängande skruvar, andra skruvar och bultar med huvud (även med tillhörande muttrar eller underläggsbrickor, men exklusive skruvar och bultar för att fästa järnvägsmateriel) och underläggsbrickor med ursprung i Kina, som för närvarande klassificeras enligt KN-nummer 7318 12 90, 7318 14 91, 7318 14 99, 7318 15 58, 7318 15 68, 7318 15 82, 7318 15 88, ex 7318 15 95 (Taric-nummer 7318159519 och 7318159589), ex 7318 21 00 (Taric-nummer 7318210031, 7318210039, 7318210095 och 7318210098) och ex 7318 22 00 (Taric-nummer 7318220031, 7318220039, 7318220095 och 7318220098). Dessa KN-nummer och Taric-nummer nämns endast upplysningsvis.

(103) Fästdon tillverkas av järn eller kolstål och definieras utifrån deras fysiska och tekniska egenskaper och olika hållfasthets-/hårdhetsklasser. De bredare kategorierna är skruvar, underläggsbrickor och bultar.

(104) Med skruvar avses fästdon med yttre gängskärning på skaftet. De kan antingen fästas i trä (träskruvar) eller metallplåtar (självgängande skruvar) separat eller i kombination med en mutter och underläggsbrickor för att bilda en bult. Skruvar kan ha olika huvudformer (skålformiga, hålformiga, platta, ovala, sexkantsformiga, osv.), skaftlängder och diametrar. Skaftet kan vara helt eller delvis gängat. Skruvarna definieras i allmänhet av den typ av spår som huvudet innehåller för att möjliggöra skruvningen (t.ex. ett enda spår, ett kryss osv.).

(105) Underläggsbrickor är fästdon med ett inre hål som gör det möjligt att föra in en skruv, och som alltid används tillsammans med en skruv och en mutter.

(106) Med bultar avses fästdon som bildas av en skruv, en mutter och en eller flera underläggsbrickor.

(107) Fästdon kan vara standardfästdon eller tillverkas på grundval av kundens ritningar, då de betraktas som icke-standardfästdon. Alla fästdon som omfattas av en viss nationell eller internationell standard ska uppfylla samma grundläggande fysiska och tekniska krav med avseende på bl.a. styrka, tolerans, ytbehandling och ytbeläggning.

(108) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter ifrågasatte EFDA och CCCME ovanstående definition av ”icke-standardfästdon”. EFDA och CCCME hävdade att kommissionen felaktigt införde begreppet ”icke-standardfästdon” i ett sent skede av förfarandet och hävdade att definitionen i skälet ovan inte motsvarar definitionen av ”specialfästdon” som meddelades berörda parter i frågeformuläret, närmare bestämt i anvisningarna för skapande av produktkontrollnummer. Dessutom upprepade de att fästdon som tillverkas utifrån striktare krav än de som gäller för en industristandard bör betraktas som ”specialfästdon” eller ”icke-standardfästdon” (se skäl 368). De upprepade också att vissa produktionscertifieringskrav som nämns i skäl 371 automatiskt borde anses klassificera alla fästdon som tillverkas inom ramen för sådana produktionsprocesser som ”specialfästdon” och hävdade att unionsindustrin själv följde ett sådant tillvägagångssätt, tvärtemot den slutsats som kommissionen drog i skäl 375.

(109) Kommissionen höll inte med om att begreppet ”icke-standardfästdon” infördes i ett sent skede av förfarandet och att det inte överensstämmer med anvisningarna i frågeformulären. Icke-standardfästdon och specialfästdon är samma sak, dvs. fästdon som inte exakt faller under en viss industristandard. Detta överensstämmer också med frågeformuläret, i vilket specialfästdon beskrivs som att ”de avviker från internationellt erkända standarder”. Kommissionen använde dessa termer utan åtskillnad och mottog inga synpunkter eller begäranden om förtydliganden i detta avseende. Kommissionen påminde om att påståendet om att fästdon som tillverkas enligt krav som var striktare än i de i någon industristandard borde betraktas som ”icke-standardfästdon” redan togs upp i skäl 373. När det gäller produktionscertifiering bekräftar kommissionen slutligen att detta inte i sig innebär att ett fästdon klassificeras som icke-standard, även om det i praktiken kan vara så att fästdon som tillverkas enligt sådana krav i huvudsak är icke-standardfästdon. Unionsindustrin har inga invändningar mot detta, vilket EFDA och CCCME felaktigt hävdade. Samtliga påståenden ovan i detta avseende avvisades därför. Fästdon används för att på mekanisk väg sammanfoga två eller flera delar för konstruktionsändamål, tekniska ändamål eller andra tillämpningar. De används inom många olika industrisektorer och även av konsumenter.

(110) Mot bakgrund av de grundläggande fysiska och tekniska egenskaperna och slutanvändningsområdena anses alla fästdon utgöra en enda produkt i detta förfarande.

2.2 Likadan produkt

(111) Av undersökningen framgick att följande produkter har samma grundläggande fysiska, kemiska och tekniska egenskaper samt användningsområden: — Den berörda produkten. — Den produkt som tillverkas och säljs i unionen av unionsindustrin.

(112) Kommissionen beslutade att dessa produkter därför är likadana produkter i den mening som avses i artikel 1.4 i grundförordningen.

2.3 Invändningar gällande produktdefinitionen

2.3.1 Konstruktionsskruvar för trä/förbindare (eller franska träskruvar)

(113) Flera berörda parter hävdade att konstruktionsskruvar för trä borde undantas från produktdefinitionen.

(114) Två exporterande tillverkare och två importörer (11) hävdade att konstruktionsskruvar för trä hade liknande egenskaper och slutanvändningsområden som franska träskruvar (som inte omfattas av produktdefinitionen). De var rena varianter av dessa med förbättrad mekanisk prestanda som betraktades som ett alternativ till franska träskruvar. De hävdade att konstruktionsskruvar för trä uteslutande användes i träkonstruktioner och att de inte var utbytbara med icke-standardfästdon, samtidigt som de var helt utbytbara med traditionella franska träskruvar. De framställdes utifrån kundspecifika krav och krävde ETA-certifiering (europeisk teknisk bedömning) för att få saluföras i unionen. De framställs dessutom genom en specifik produktionsprocess och med andra råvaror (dvs. stål av bättre kvalitet), med en särskild bearbetning och särskilda maskiner och har därför högre kostnader och priser.

(115) En av ovannämnda exporterande tillverkare som hänvisade till de antidumpningsåtgärder som införts på import av vissa aluminiumhjul (12) menade att införandet av ett övervakningssystem skulle minska den eventuella risken för kringgående när konstruktionsskruvar för trä uteslöts från produktdefinitionen. Samma exporterande tillverkare hävdade att om kommissionen inte uteslöt konstruktionsskruvar för trä från produktdefinitionen borde slutsatserna om skada och orsakssamband fastställas separat för dessa produkttyper.

(116) Alla ovannämnda parter påstod att unionsindustrin inte tillverkade konstruktionsskruvar för trä i tillräckliga mängder för att tillgodose efterfrågan på unionsmarknaden, och att det även fanns ett begränsat antal exporterande tillverkare i Kina som erbjöd konstruktionsskruvar för trä.

(117) På samma sätt hävdade det europeiska konsortiet av ankartillverkare (ECAP, European Consortium of Anchor Producers) att skruvar som används i träkonstruktioner i stället för franska träskruvar, och därmed för montering av tunga träverk, borde uteslutas från produktdefinitionen eftersom de har liknande tekniska, kemiska och fysiska egenskaper och liknande slutanvändningsområden som franska träskruvar.

(118) EIFI höll inte med om detta och hävdade att det saknades objektiva kriterier för att särskilja konstruktionsskruvar för trä från andra fästdon.

(119) Kommissionen ansåg att konstruktionsskruvar för trä inte omfattas av någon särskild produktstandard och inte kan särskiljas från andra träskruvar (13) som omfattas av produktdefinitionen. Undersökningen visade också att åtminstone några av de beskrivna egenskaperna hos konstruktionsskruvar för trä också återfinns hos fästdon som omfattas av produktdefinitionen. Kommissionen ansåg också att CE-märkningar och ETA-certifiering endast bekräftar att träskruvar kan vara icke-standardfästdon, men att detta faktum i sig inte motiverar att de borde uteslutas från produktdefinitionen. Därför tillbakavisades dessa påståenden.

(120) Påståendet om att slutsatserna avseende skada och orsakssamband bör bedömas separat för konstruktionsskruv för trä behandlas i skäl 398, och påståendet om att dessa produkttyper inte tillverkas och säljs av unionsindustrin i tillräckliga mängder behandlas i skälen 531 och följande.

(121) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter påstod flera parter återigen att konstruktionsskruvar för trä skulle undantas från produktdefinitionen eftersom de liknade franska träskruvar och tydligt kunde särskiljas från andra fästdon, i synnerhet vanliga träskruvar.

(122) Två importörer av konstruktionsskruvar för trä (en av dem var också unionstillverkare) hävdade att konstruktionsskruvar för trär har utvecklats från franska träskruvar, och har en annan huvudform, och motsvarade därmed inte beskrivningen i den förklarande anmärkningen till KN-nummer 7318 11 (under vilket franska träskruvar importeras). De hävdade också att franska träskruvar skiljer sig från vanliga träskruvar, bland annat på grund av att huvudet är sexkantigt eller fyrkantigt. Dessa parter hävdade att huvudformen emellertid inte bör betraktas som en avgörande egenskap när man gör åtskillnad mellan konstruktionsskruvar för trär från andra träskruvar. De hävdade att franska träskruvar definieras enligt den förklarande anmärkningen till KN-nummer 7318 11, där det anges att de används för montering av takreglar och för liknande tunga träverk, vilket skulle motsvara användningen av skruvar och gängade stänger som används i träkonstruktioner i det europeiska bedömningsdokument som gäller för fästelement för träkonstruktioner (14).

(123) Dessa parter hävdade också att den standard som gäller för franska träskruvar, DIN 1052 (tidigare DIN 571), gör det möjligt att tillfälligt certifiera konstruktionsskruvar för trä och därmed erkänna att konstruktionsskruvar för trä har börjat användas på marknaden som ett alternativ till franska träskruvar. Likaså tillåts enligt den europeiska standarden EN 1995 Eurokod 5, som styr dimensioneringen av träkonstruktioner, att certifierade fästelement används i träkonstruktioner även om de inte omfattas av definitionen av franska träskruvar.

(124) På denna grundval hävdade dessa parter att det skulle stå klart att den avgörande faktorn för att särskilja konstruktionsskruvar för trä från andra träskruvar skulle vara slutanvändningsområdet, och de borde därför betraktas som franska träskruvar.

(125) Eftersom franska träskruvar och konstruktionsskruvar för trä hör till samma produktfamilj skulle det vara diskriminerande att inkludera konstruktionsskruvar för trä i produktdefinitionen.

(126) Två exporterande tillverkare hävdade att det endast är skaftets diameter som borde betraktas som en särskiljande egenskap snarare än huvudformen, eftersom det är denna egenskap som avgör produktens slutanvändningsområde. De hävdade att de fästdon som omfattas av undersökningen har en skaftdiameter på mindre än 5 mm. Dessa parter betonade också att industrin uttryckligen erkänner konstruktionsskruvar för trä som substitut för franska träskruvar.

(127) Samtliga parter ovan hävdade att det faktum att konstruktionsskruvar för trär klassificeras enligt KN-numret för övriga träskruvar (KN-nummer 7318 12), som omfattas av undersökningen, skulle vara irrelevant, eftersom KN-nummer endast är vägledande när produkten definieras och inte är bindande i detta avseende.

(128) Slutligen upprepade dessa parter att det saknades kapacitet i unionen att leverera denna produkttyp, att det inte fanns någon alternativ försörjningskälla från övriga tredjeländer och att det inte skulle ligga i unionens intresse att införa antidumpningsåtgärder på konstruktionsskruvar för trä.

(129) Ingen av påståendena ovan kullkastade undersökningsresultaten i skäl 119. Ingen av parterna bestred det faktum att det inte finns några produktstandarder för konstruktionsskruvar för trä och de erkände alla att träskruvar inte motsvarar beskrivningen av de franska träskruvar som klassificeras enligt KN-nummer 7318 11. Det faktum att konstruktionsskruvar för trä kan certifieras för att uppfylla de tekniska kraven i syfte att användas som förbindare i träkonstruktioner ansågs i sig inte vara tillräckligt för att utesluta denna produkttyp från undersökningen, eftersom den hade fysiska och tekniska egenskaper som överlappade de hos andra produkter som omfattas av produktdefinitionen (se skäl 119). På denna grundval avvisades påståendena om att konstruktionsskruvar för trä skulle undantas från den nuvarande undersökningen.

(130) Påståendena om otillräckligt utbud i unionen behandlas i samband med fastställandet av unionens intresse i skälen 538–540.

2.3.2 Skruvar och bultar för att fästa järnvägsmateriel

(131) En unionstillverkare av skruvar och bultar som används i järnvägsspår bad om att dessa skulle inkluderas i den produktdefinition som användes under undersökningen. Kommissionen noterade dock att dessa produkter inte omfattades av klagomålet i detta fall och att unionsindustrin därför inte har lämnat någon bevisning om dumpning och därav följande skada som motiverar en undersökning. Påståendet avvisas därför.

2.3.3 Varmvalsade fästdon

(132) En av de exporterande tillverkare som ingick i urvalet hävdade att fästdon som tillverkas genom varmvalsning (varmvalsade fästdon) borde undantas från produktdefinitionen eftersom produktionsprocesserna och kostnadsstrukturerna är annorlunda och leder till andra fysiska egenskaper och andra slutanvändningsområden än för fästdon som tillverkas genom kallvalsning (kallvalsade fästdon), som är de som unionsindustrin huvudsakligen använder. Denna exporterande tillverkare hävdade att varmvalsade fästdon i allmänhet är större än kallvalsade fästdon och främst används inom järnvägsindustrin och/eller maskinkonstruktion. Denna part menar att de fästdon som tillverkas med denna process inte tillverkas alls eller endast i begränsade mängder av unionsindustrin. Dessutom skulle det på ett ekonomiskt plan inte vara lönsamt att övergå till varmvalsning eftersom detta kräver mer arbetskraft och energi och innebär en högre stålförbrukning. Parten begärde ett gemensamt möte där EIFI närvarade i enlighet med artikel 6.6 i grundförordningen, vilket ägde rum den 27 oktober 2021.

(133) EIFI framhöll att produktdefinitionen inte borde definieras på grundval av olika produktionsprocesser. EIFI pekade på att EU:s tullnomenklatur inte skiljer mellan produkter baserat på olika produktionsprocesser, utan på fysiska, tekniska och kemiska egenskaper. EIFI hävdade att unionsindustrin har en betydande produktionskapacitet för varmvalsning och att dimensionerna på de fästdon som kan tillverkas med båda teknikerna i hög grad överlappade.

(134) Kommissionen höll med om att det faktum att en produkt kan tillverkas genom olika produktionsprocesser i sig inte är relevant för den produktdefinition som används vid en undersökning. Följaktligen är alla produkttyper som omfattas av definitionen av den berörda produkten i skäl 102 föremål för denna undersökning, oavsett om de tillverkas genom varm- eller kallvalsning. Undersökningen visade att unionsindustrin hade betydande produktionskapacitet och outnyttjad kapacitet att tillverka fästdon genom varmvalsning. Undersökningen visade också att användningsområdena för de fästdon som tillverkas genom båda processerna överlappade. Begäran om att utesluta varmvalsade fästdon avvisades därför.

(135) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter upprepade den exporterande tillverkaren sin begäran om att varmvalsade fästdon skulle undantas från undersökningen. Den ifrågasatte särskilt tillförlitligheten hos de uppgifter som lämnats av EIFI och hävdade att kommissionen godtagit dessa uppgifter utan att kontrollera dem och utan att bemöta de rättsliga och sakliga påståenden som framförts av de exporterande tillverkarna i detta avseende. Denna exporterande tillverkare hävdade att det inte fanns några rättsliga skäl till att varmvalsade fästdon behölls i produktdefinitionen.

(136) Den exporterande tillverkarens argument i detta avseende var i) att KN-numren endast är vägledande vid fastställandet av produktdefinitionen i en antidumpningsundersökning och att undersökningen därför måste fastställa huruvida en viss produkt som faller under samma KN-nummer har samma tekniska egenskaper och slutanvändningsområden och därför vållar unionsindustrin skada, ii) att importen av varmvalsade fästdon inte vållade unionsindustrin skada eftersom tillverkningen av varmvalsade fästdon i unionen är obefintlig eller ringa, och tillverkningen skulle inte öka eftersom det inte vore ekonomiskt lönsamt att övergå till att tillverka varmvalsade fästdon; i detta avseende är det också irrelevant om det förekommer en överlappning mellan produkter som framställs med å ena sidan varmvalsning, å andra sidan kallvalsning och iii) att det genom KN-nummer 7318 11 00 (”Träskruvar, franska av järn eller stål”) och KN-nummer 7318 15 20 (”Skruvar och bultar, gängade, av järn eller stål, även med tillhörande muttrar eller underläggsbrickor, för att fästa järnvägsmateriel”) erkänns att det finns en skillnad mellan varmvalsade fästdon och kallvalsade fästdon och att KN-numren därför faktiskt tar hänsyn till olika produktionsprocesser.

(137) För att ytterligare underbygga sina påståenden identifierade den exporterande tillverkaren flera produkttyper som den exporterade och som endast kunde tillverkas genom varmvalsning och som därför inte överlappade med kallvalsning. Denne upprepade att de hade andra slutanvändningsområden än fästdon som tillverkades genom kallvalsning och såldes via olika distributionskanaler.

(138) När det gäller påståendet att undersökningen måste visa att importerade produkter har liknande fysiska och tekniska egenskaper, har grundläggande slutanvändningsområden och har vållat unionsindustrin skada rör detta snarare definitionen av den likadana produkten än definitionen av den berörda produkten.

(139) När det gäller de argument som framförts av den exporterande tillverkaren och som sammanfattas i skäl 136 påminner kommissionen (se skäl 134) om att en produkt kan tillverkas med olika produktionsprocesser och att produktionsprocessen i sig inte är avgörande för produktdefinitionen. Det faktum att det finns olika KN-nummer för franska träskruvar och vanliga träskruvar ansågs inte vara ett bevis för att man tar hänsyn till skillnader i produktionsprocesser i KN-nomenklaturen. Tvärtom nämns inte produktionsprocessen uttryckligen i KN-numren, medan det i beskrivningen av KN-nummer 7318 11 uttryckligen hänvisas till skillnader i fråga om tekniska och fysiska egenskaper.

(140) När det gäller det argument som sammanfattas i skäl 137 erinras det om att unionsindustrin, såsom anges i skäl 134, hade betydande produktionskapacitet och outnyttjad kapacitet för att tillverka alla typer av fästdon, inklusive varmvalsade fästdon. Att distributionskanalerna skiljde sig åt ansågs i sig inte relevant så länge fästdonet omfattas av produktbeskrivningen. Dessa argument avvisades därför.

(141) Samma exporterande tillverkare bad om ett hörande med förhörsombudet som anordnades den 17 november 2021. Under hörandet upprepade parten sitt påstående om att varmvalsade fästdon borde undantas från produktdefinitionen och bad om att man skulle förklara varför franska träskruvar hade undantagits från produktdefinitionen. Den berörda parten ansåg att det skulle vara diskriminerande att klaganden inte behövde lämna några förklaringar i detta avseende. Kommissionen erinrade om att i enlighet med WTO:s rättspraxis har den undersökande myndigheten handlingsfrihet när det gäller att definiera den undersökta produkten och att klagandena har rätt att definiera produktdefinitionen utan att någon särskild motivering är nödvändig. Eftersom franska träskruvar aldrig hade omfattats av produktdefinitionen ”uteslöts” de inte heller från denna. När undersökningen hade inletts var dock berörda parter tvungna att lämna en motivering om de hävdade att vissa produkttyper som omfattas av undersökningen borde ”undantas” (i strikt bemärkelsen) från införandet av åtgärder. Eftersom de två situationerna skiljer sig åt förekom ingen diskriminering. Detta påstående avvisades därför.

2.3.4 Skruvsatser

(142) En exporterande tillverkare hävdade att skruvsatser borde undantas från produktdefinitionen eftersom de innehöll både den berörda produkten och andra produkter som inte omfattades av undersökningen. Skruvsatser säljs i andra förpackningar än fästdon (t.ex. små kartonger, lådor med plastfönster osv.). Förpackningarna utgör, tillsammans med de produkter som inte omfattas av definitionen, en stor del av skruvsatsernas kostnader och försäljningspriser, samtidigt som kostnaderna och priserna för den berörda produkt som ingår i skruvsatsen inte kan särskiljas från resten. Dessutom är skruvsatser främst avsedda för hushållsbruk, medan de fästdon som tillverkas av unionsindustrin är avsedda för industriellt bruk. Skruvsatser distribueras via olika försäljningskanaler, dvs. detaljhandlare, medan fästdon som är avsedda för industriellt bruk säljs via distributörer. Slutligen hävdade denna exporterande tillverkare att de unionstillverkare som låg bakom klagomålet inte tillverkade och sålde skruvsatser.

(143) Kommissionen noterar att all import av sådana satser som enligt tullklassificeringsreglerna klassificeras enligt produktdefinitionen i skäl 102, förutsatt att de behåller denna produkts karaktär, omfattas av undersökningen och eventuella antidumpningsåtgärder. Under undersökningen framkom det dessutom att unionsindustrin tillverkar och säljer fästdon till gör-det-själv-branschen, som huvudsakligen säljs i form av skruvsatser. Flera unionstillverkare har sina egna automatiska förpackningslinjer, medan andra lägger ut förpackningen på entreprenad till icke-närstående tjänsteleverantörer i unionen. Det finns därför inget skäl att utesluta skruvsatser.

2.3.5 Ankare och fästelement för betong, murbruk, trä och stål

(144) ECAP hävdade att vissa produkter inte borde omfattas av undersökningen eftersom de har olika grundläggande slutanvändningsområden och genomgår olika CE-märkningsprocesser. Det rör sig om ”ankare” av järn eller stål och ”fästelement för betong, murbruk, trä och stål”, särskilt i) takskruvar eller självgängande skruvar med tillbehör, ii) fästelement för träkonstruktioner och iii) metallankare, betongskruvankare och nylonankare eller nylonpluggar. ECAP hänvisade till kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 602/2011 (15). Parten hävdade att enligt denna förordning ska vissa produkter "bestående av en bult med en underläggsbricka, en expanderbar förankringsplugg och en mutter, allt gjort av rostfritt stål" klassificeras enligt KN-nummer 7318 19 00. Parten menade att ankare av järn eller stål på samma sätt också borde klassificeras enligt samma KN-nummer och att logiken bakom och principen i förordning (EU) nr 602/2011 bör gälla för ankare för konstruktionsändamål oavsett material och form. ECAP hävdade därför att ankare av järn och stål inte borde omfattas av produktdefinitionen.

(145) ECAP hänvisade till flera europeiska bedömningsdokument för ovannämnda produkter. Europeiska bedömningsdokument är harmoniserade tekniska specifikationer för byggprodukter som tas fram av Europeiska organisationen för tekniskt godkännande (EOTA) i situationer där en produkt inte till fullo omfattas av harmoniserade europeiska standarder. ECAP lämnade inte några ytterligare uppgifter, upplysningar eller bevis som visar i vilken utsträckning dessa dokument visar att de produkter som beskrivs i dessa inte skulle omfattas av den aktuella produktdefinitionen. Det faktum att vissa produkter omfattas av ett särskilt europeiskt bedömningsdokument innebär dock inte att de inte skulle omfattas av produktdefinitionen i den aktuella undersökningen.

(146) Genomförandeförordning (EU) nr 602/2011 rör produkter av rostfritt stål, som inte omfattas av denna undersökning. I denna förordning anges hur som helst endast att en viss produkt som består av en bult med en underläggsbricka, en expanderbar förankringsplugg och en mutter, inte kan anses vara en ”sammansatt vara” för tulländamål, eftersom beståndsdelarna tillsammans utgör en enda produkt, dvs. en expanderingsbult. Under alla omständigheter omfattas all import av bultar som enligt tullklassificeringsreglerna klassificeras enligt produktdefinitionen i skäl 102 av undersökningen och eventuella antidumpningsåtgärder. Dessa påståenden avvisades därför.

(147) Kommissionen betonar att enligt avsnitt 2 i tillkännagivandet om inledande omfattas endast fästanordningar av järn och stål (annat än rostfritt stål) av undersökningen. Produkter av rostfritt stål, plast eller nylon omfattas därför inte av produktdefinitionen i denna undersökning.

(148) En unionstillverkare av ankare och dess närstående exporterande tillverkare i Kina hävdade, i likhet med ECAP, att betongankarskruvar borde undantas från produktdefinitionen. De hävdade att betongankarskruvar är specifika och mycket specialiserade produkter som har ett annat syfte än metallankare, vilket är att fästa konstruktionsdelar i betong inom byggsektorn. Till stöd för detta argument framhöll de berörda parterna att produkten hade utvecklats i enlighet med EOTA:s vägledning för europeiska tekniska bedömningar för ”Metal Anchors for Use in Concrete” (ETAG001) med målet att (delvis) ersätta metallankare. Dessa parter betonade att ankare inte uttryckligen nämndes i klagomålet och att några ankartillverkare inte företräddes av EIFI (klaganden). Liksom ECAP framhöll de att ankarna borde klassificeras enligt KN-nummer 7318 19 00, som inte omfattas av tillkännagivandet om inledande.

(149) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter upprepade detta företag sitt påstående att betongankarskruvar borde uteslutas från produktdefinitionen utan att lämna några nya argument eller uppgifter i detta avseende. Detta påstående avvisades därför.

(150) Dessa parter hävdade vidare att betongankarskruvar på grund av sina särdrag inte är utbytbara med andra fästdon som skruvar, bultar och underläggsbrickor, samtidigt som de konkurrerar med och är utbytbara med kilankare eller förankringspluggar.

(151) Av samma skäl som anges i skäl 146 avvisades påståendet om särskild certifiering. När det gäller utbytbarheten med andra produkttyper har kommissionen stor handlingsfrihet när det gäller att fastställa produktdefinitionen för en undersökning (den berörda produkten). Det finns inget krav i grundförordningen på att den berörda produkten endast ska omfatta produkttyper som är utbytbara och konkurrerar med varandra. Detta rör definitionen av den likadana produkten.

(152) Slutligen hävdade den unionstillverkare av ankare som nämns i skäl 148 att dess närstående exporterande tillverkare i Kina är den enda som har en officiell EU-certifiering (europeisk teknisk bedömning) från EOTA för betongankarskruvar och därför den enda som exporterar denna produkttyp till unionen. Att utesluta denna produkt skulle därför få begränsade effekter. De betonade också att hur som helst exporterades inte några betongankarskruvar under undersökningsperioden, och att detta därför inte kunde ha vållat unionsindustrin någon skada.

(153) Eftersom denna part inte lade fram några bevis till stöd för sina påståenden beslutade kommissionen att avvisa detta påstående utan att analysera det i sak.

(154) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter hävdade Simpson Strongtie, en internationell koncern som tillverkar betongankarskruvar i Kina och distribuerar dem via närstående företag i unionen, att betongankarskruvar borde undantas från produktdefinitionen. De motiverade sitt sena deltagande i förfarandet med att de hade tagit för givet att denna produkttyp inte omfattades av produktdefinitionen. De beskrev de tekniska egenskaperna hos sina betongankarskruvar som tillverkades i Kina och hävdade att dessa inte konkurrerar med den andra berörda produkten eller den likadana produkten.

(155) Den försenade inlagan från detta företag kunde inte beaktas. Produktdefinitionen fastställdes i tillkännagivandet om inledande, inbegripet de KN-nummer som fästdonen importeras under. Kommissionen uppgav inte att betongankarskruvar skulle uteslutas från produktdefinitionen. De berörda parterna hade därför ingen anledning att tro att de inte ingick i denna. Av de anledningar som anges i föregående skäl avvisades de berörda parternas påståenden om att utesluta betongankarskruvar.

2.3.6 Montageskruvar (eller dymlingar)

(156) En exporterande tillverkare bad om att montageskruvar (eller dymlingar) skulle uteslutas från produktdefinitionen. Denna exporterande tillverkare hävdade att på grund av deras särskilda slutanvändningsområden, dvs. som fästanordningar för montering av skrivbord, skåp, bord eller hyllor (bearbetade trämaterial) inom möbelindustrin, var de fysiska och tekniska egenskaperna hos montageskruvar unika och skilde sig avsevärt från egenskaperna hos andra fästdon. Denna exporterande tillverkare hävdade dessutom att även om kommissionen inte skulle utesluta montageskruvar från produktdefinitionen borde slutsatserna om skada och orsakssamband fastställas separat för dessa produkttyper.

(157) Undersökningen visade att montageskruvar hade liknande grundläggande fysiska och tekniska egenskaper och slutanvändningsområden som andra typer av fästdon som omfattas av produktdefinitionen. Det finns därför ingen anledning att utesluta denna produkttyp från undersökningen. Detta påstående avvisades därför.

(158) Påståendet om att skada och orsakssamband bör bedömas separat för dessa produkttyper behandlas i skäl 398.

2.3.7 Polskruvar

(159) En användare av polskruvar i unionen hävdade att dessa borde undantas från produktdefinitionen eftersom de endast användes i en specifik tillämpning, dvs. i intercellanslutningar i industribatterier, och inte tillverkades av någon av unionstillverkarna. Detta företag hävdade att polskruvar var specialskruvar och inte bara innehöll en ståldel utan även ett plasthuvud och en gängad förslutning. Undersökningen visade dock att polskruvar hade liknande grundläggande fysiska och tekniska egenskaper och slutanvändningsområden som övriga typer av fästdon som omfattas av produktdefinitionen. Det finns därför ingen anledning att utesluta denna produkttyp från undersökningen och påståendet avvisades därför.

(160) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter upprepade denna användare att polskruvar uteslutande används som elektriska anslutningar i battericeller och fungerar som sådana i industribatterier för att isolera och skydda mot syra och syraånga. Polskruvar är därför inte utbytbara mot vanliga fästdon. Till stöd för sitt argument lämnade de ett meddelande från de tyska tullmyndigheterna av den 7 mars 2016 om att polskruvar inte omfattas av förordning (EG) nr 91/2009 om införandet av en slutgiltig antidumpningstull beträffande import av vissa fästdon av järn eller stål med ursprung i Folkrepubliken Kina och rådets genomförandeförordning (EU) nr 924/2012 (16). Eftersom den aktuella undersökningen omfattar samma produktdefinition hävdade företaget att polskruvar inte heller borde anses omfattas av den aktuella undersökningen.

(161) Det meddelande som lämnades av användaren i fråga innehöll inte något motiverat beslut av tullmyndigheterna, som innehöll de faktiska och rättsliga skäl som motiverade detta beslut och huruvida det baserades på bindande tariffuppgifter. Kommissionen kunde inte heller kontrollera att det inlämnade dokumentet var äkta. Dessutom föregick dokumentdatumet undersökningen och kunde därför inte anses påverka produktdefinitionen. Dessa argument avvisades därför.

2.3.8 Icke-standardfästdon som används inom fordonsindustrin

(162) CCCME hävdade att icke-standardfästdon som används inom fordonsindustrin borde undantas från undersökningen och hävdade att dessa inte exporterades av de kinesiska exporterande tillverkarna, eller endast i mycket begränsade kvantiteter. Alternativt borde analysen av skada och orsakssamband göras separat per marknadssegment, dvs. standardfästdon och icke-standardfästdon.

(163) Icke-standardfästdon som används inom fordonsindustrin omfattas av produktdefinitionen i skäl 102 och inbegrips därför i denna undersökning. Undersökningen har visat att exporten från Kina inkluderade export av icke-standardfästdon som var avsedda för fordonsindustrin och att det fanns flera tillverkare av fästdon för fordon i Kina. Påståendet om att dessa produkttyper borde undantas från undersökningen avvisades därför.

(164) Efter det slutliga utlämnandet av uppgifter hävdade CCCME att kommissionen inte hade utfört någon specifik analys av de unika egenskaperna hos fästdon för fordon som skulle motivera att dessa produkter skulle undantas från undersökningen. De hävdade att fästdon för fordon fullkomligt skiljer sig från andra fästdon när det gäller industristandarder och krav.

(165) Redan innan det slutliga utlämnandet av uppgifter lämnade CCCME inga ytterligare förklaringar om de tekniska och fysiska egenskaper som den hänvisade till och som skulle särskilja dessa typer av fästdon från andra typer. Påståendet att dessa fästdon inte var utbytbara med andra fästdon som ingick i produktdefinitionen ansågs inte vara tillräckligt för att motivera att dessa skulle uteslutas. Det noteras att fordonsindustrin använder flera olika typer av fästdon och inte bara en enda typ. Såsom anges i skäl 151, när det gäller utbytbarheten med andra produkttyper, har kommissionen under alla omständigheter stor handlingsfrihet i samband med fastställandet av produktdefinitionen för en undersökning. Det finns inget krav i grundförordningen på att den berörda produkten endast ska omfatta produkttyper som är utbytbara och konkurrerar med varandra. CCCME:s påståenden i detta avseende avvisas därför.

(166) Påståendet om att analysen av skada och orsakssamband borde utföras på grundval av olika marknadssegment behandlas i skälen 394 och 398.

3. DUMPNING

3.1 Förfarande för fastställande av normalvärdet enligt artikel 2.6a i grundförordningen

(167) Den bevisning som fanns tillgänglig när undersökningen inleddes tydde på att betydande snedvridningar förekom i Kina i den mening som avses i artikel 2.6a b i grundförordningen. Kommissionen ansåg därför att det var lämpligt att inleda undersökningen med beaktande av artikel 2.6a i grundförordningen.

(168) För att inhämta de nödvändiga uppgifterna för en möjlig tillämpning av artikel 2.6a i grundförordningen uppmanade kommissionen alla exporterande tillverkare i det berörda landet att lämna uppgifter om de insatsvaror som används för att tillverka fästdon. Nittiotvå exporterande tillverkare lämnade de relevanta uppgifterna.

(169) Såsom nämns i skäl 87 begärde kommissionen också att de kinesiska myndigheterna skulle besvara ett frågeformulär om den påstådda förekomsten av snedvridningar i Kina. De kinesiska myndigheterna besvarade dock inte detta.

(170) Kommissionen uppmanade även alla berörda parter att senast 37 dagar efter det att tillkännagivandet offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning lämna synpunkter på, uppgifter om och bevisning gällande tillämpningen av artikel 2.6a i grundförordningen.

(171) I punkt 5.3.2 i tillkännagivandet om inledande informerade kommissionen de berörda parterna, på grundval av de uppgifter som fanns tillgängliga i det skedet, om att Brasilien och Turkiet kunde vara möjliga lämpliga representativa länder enligt artikel 2.6a a i grundförordningen, om villkoren för tillämpning av denna bestämmelse bekräftades. Kommissionen uppgav vidare att den skulle undersöka andra eventuellt lämpliga representativa länder i enlighet med de kriterier som anges i artikel 2.6a a första strecksatsen i grundförordningen.

(172) Den 5 februari 2021 utfärdade kommissionen en första notering om källorna till fastställandet av normalvärdet (noteringen av den 5 februari eller den första noteringen), genom vilken kommissionen informerade de berörda parterna om de relevanta källor som den avsåg att använda för att fastställa normalvärdet. I denna notering tillhandahöll kommissionen en förteckning över alla produktionsfaktorer, t.ex. råvaror, arbetskraft och energi, som användes vid tillverkningen av fästdon. Dessutom identifierade kommissionen Brasilien, Ryssland, Thailand och Turkiet som möjliga lämpliga representativa länder. Kommissionen gav alla berörda parter möjlighet att lämna synpunkter. Kommissionen mottog synpunkter från klaganden (EIFI), två exporterande tillverkare som ingick i urvalet, CCCME och EFDA.

(173) Efter att ha analyserat de mottagna synpunkterna utfärdade kommissionen den 4 maj 2021 en andra notering om källorna till fastställandet av normalvärdet (noteringen av den 4 maj eller den andra noteringen). I den noteringen fastställde kommissionen en provisorisk förteckning över produktionsfaktorer och informerade de berörda parterna om sin avsikt att använda Thailand som representativt land enligt artikel 2.6a a första strecksatsen i grundförordningen. Kommissionen underrättade även de berörda parterna om att den skulle fastställa försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt vinst på grundval av finansiella uppgifter från Dun & Bradstreets databas (17). Kommissionen uppmanade de berörda parterna att lämna synpunkter. Synpunkter inkom från klaganden, en exporterande tillverkare som ingick i urvalet, CCCME och EFDA.

(174) Efter att ha analyserat de synpunkter och uppgifter som inkom efter den andra noteringen drog kommissionen slutsatsen att Thailand var ett lämpligt val av representativt land där icke snedvridna priser och kostnader kunde hämtas för att fastställa normalvärdet. De underliggande skälen till detta val beskrivs mer ingående i skäl 220 och följande.

3.2 Tillämpning av artikel 18 i grundförordningen

(175) Såsom redan nämnts i skälen 87 och 169 besvarade inte de kinesiska myndigheterna frågeformuläret om förekomsten av snedvridningar (18). Kommissionen underrättade de kinesiska myndigheterna genom en verbalnot den 2 juni 2021 om att den därför hade för avsikt att tillämpa bestämmelserna i artikel 18 i grundförordningen och använda sig av tillgängliga uppgifter när det gällde de upplysningar som efterfrågades i frågeformuläret. Kommissionen uppmanade de kinesiska myndigheterna att inkomma med synpunkter på tillämpningen av artikel 18 i grundförordningen. Inga synpunkter inkom.

(176) I samband med inledandet och för att avgöra om ett stickprovsförfarande var nödvändigt (se skäl 61) och i sådana fall göra ett urval bad kommissionen alla kända exporterande tillverkare i Kina att lämna de uppgifter som angavs i tillkännagivandet om inledande. Kommissionen bad dessutom Kinas delegation vid Europeiska unionen att identifiera och/eller kontakta eventuella andra exporterande tillverkare, om några sådana fanns, som skulle kunna vara intresserade av att delta i undersökningen. Nittiotvå exporterande tillverkare eller grupper av exporterande tillverkare gav sig till känna och representerade 51 % av den totala exporten av fästdon från Kina till unionen under undersökningsperioden, enligt klagandens uppskattning baserat på statistik från Eurostat. Kommissionen ansåg att denna grad av samarbetsvilja var låg.

(177) Kommissionen informerade Kinas delegation vid Europeiska unionen om detta och framhöll att den på grund av detta begränsade samarbete avsåg att tillämpa bestämmelserna i artikel 18 i grundförordningen när det gäller den landsomfattande marginalen (dvs. den övriga tullsatsen). Kommissionen uppmanade Kinas delegation vid Europeiska unionen att inkomma med synpunkter på tillämpningen av artikel 18 i grundförordningen.

(178) EFDA hävdade att graden av samarbetsvilja inte borde betraktas som låg eftersom a) den kinesiska fästdonsindustrin består främst av småföretag och SMF-företag, som på grund av sina begränsade resurser har svårt att uppfylla alla krav och följa de olika förfarandesteg som krävs för att de ska kunna delta i undersökningen, b) de kinesiska exporterande tillverkarna av fästdon har i de flesta fall bara få eller inga anställda med tillräckliga engelskkunskaper för att fylla i de komplexa formulär som efterfrågas i antidumpningsundersökningar, c) de kinesiska exporterande tillverkarna av fästdon kunde inte förstå hur en antidumpningsundersökning kunde inledas i och med att flera unionstillverkare har köpt in fästdon från kinesiska leverantörer och till och med fortsatt att göra det efter undersökningsperioden, d) kommissionen tydligt anstränger sig för att uppmuntra