Kommissionens rekommendation

av den 18 april 2001

om ett samordnat program för offentlig kontroll av livsmedel för 2001

[delgivet med nr K(2001) 1076]

(Text av betydelse för EES)

(2001/337/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION UTFÄRDAR DENNA REKOMMENDATION

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

med beaktande av rådets direktiv 89/397/EEG av den 14 juni 1989 om offentlig kontroll av livsmedel(1), särskilt artikel 14.3 i detta, och

efter samråd med Ständiga livsmedelskommittén, och

av följande skäl:

(1) För att den inre marknaden skall fungera väl är det nödvändigt att inrätta samordnade program för livsmedelskontroll på gemenskapsnivå.

(2) I sådana program ligger tyngdpunkten på efterlevnad av gemenskapslagstifningen, skydd av folkhälsan, konsumentintressen och god handelssed.

(3) Enligt artikel 3 i rådets direktiv 93/99/EEG av den 29 oktober 1993 om ytterligare åtgärder för offentlig kontroll av livsmedel(2) skall de laboratorier som avses i artikel 7 i direktiv 89/397/EEG uppfylla kriterierna i Europastandardens EN 45000-serie. Endast sådana laboratorier får anses lämpade att utföra analyser inom ramen för det samordnade programmet för offentliga kontroller.

(4) När nationella program och samordnade program genomförs samtidigt kan resultaten ge upplysningar och erfarenheter som framtida kontrollverksamhet kan grundas på.

HÄRIGENOM REKOMMENDERAS.

1. Under 2001 bör medlemsstaterna genomföra inspektioner och kontroller och i angivna fall ta prover och analysera dessa i laboratorier i syfte att

- övervaka efterlevnaden av gemenskapens regler för märkning avseende mängddeklaration av ingredienser,

- undersöka rökta fiskprodukters bakteriologiska kvalitet.

2. Även om det i denna rekommendation inte fastställs hur ofta provtagningar och inspektioner skall ske, bör medlemsstaterna ändå se till att de sker tillräckligt ofta för att man skall få en överblick över det aktuella området i medlemsstaterna.

3. För att underlätta jämförelsen av resultaten bör medlemsstaterna lämna in de begärda uppgifterna uppställda enligt de rapportblanketter som bifogas denna rekommendation.

4. Livsmedel som lämnas in för analys i enlighet med detta program bör lämnas till laboratorier som uppfyller bestämmelserna i artikel 3 i direktiv 93/99/EEG.

5. Mängddeklaration av ingredienser

5.1 Programmets omfattning

Uppgifter om mängden av en viss ingrediens eller kategori av ingredienser som använts vid tillverkningen eller beredningen av ett livsmedel ger konsumenten bättre information och bidrar till att säkerställa god handelssed. Enligt artikel 7 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/13/EG av den 20 mars 2000 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning och presentation av livsmedel samt om reklam för livsmedel(3) är uppgifter om mängden obligatoriska

- om den berörda ingrediensen eller kategorin av ingredienser ingår i försäljningsnamnet eller vanligtvis förknippas med det namnet av konsumenterna, eller

- om den berörda ingrediensen eller kategorin av ingredienser skriftligen, genom en illustration eller grafiskt, framhävs i märkningen, eller

- om den berörda ingrediensen eller kategorin av ingredienser är nödvändig för att känneteckna livsmedlet och särskilja det från produkter som det skulle kunna förväxlas med på grund av sitt namn och utseende.

Handel bör inte bedrivas med produkter som inte är märkta enligt kraven i ovannämnda direktiv. Produkter som märkts före den 14 februari 2000 får dock saluföras tills lagren är tömda. Syftet med den här delen av programmet är att kontrollera att livsmedlen uppfyller de nya bestämmelser om mängddeklaration av ingredienser.

5.2 Metod

Undersökningarna bör särskilt omfatta mjölkprodukter (t.ex. yoghurt, ost osv.), fruktjuicer och kex. De behöriga myndigheterna i medlemsstaterna bör genomföra inspektioner på anläggningarna hos tillverkare eller importörer av livsmedel för att kontrollera att bestämmelserna om mängddeklaration av ingredienser efterlevs. Stickprov skulle dessutom kunna tas i samband med inspektionerna för att bestämma mängden av en ingrediens eller en kategori av ingredienser.

Resultaten från kontrollerna bör protokollföras på rapportblanketten i bilaga I.

6. Rökta fiskproduktens bakteriologiska kvalitet

6.1 Programmets omfattning

Det finns inga gemenskapsbestämmelser där särskilda mikrobiologiska normer för rökt fisk fastställs. Erfarenheten visar att en betydande procentuell andel av dessa produkter skulle kunna vara förorenade med patogena mikroorganismer, däribland Listeria monocytogenes, och att nya tillverknings- och beredningsmetoder skulle kunna öka risken för förorening med bakterier.

Listeria monocytogenes är känd för att orsaka livsmedelsburna utbrott av listerios hos människor, vilket kan få dödlig utgång för känsliga befolkningsgrupper, och därför skall åtgärder vidtas för att minska risken för listerios hos människor orsakad av livsmedelskonsumtion, främst av färdiglagade livsmedel såsom rökt fisk.

Vissa åtgärder får vidtas vad gäller riskhanteringen på livsmedelsföretagen. Tillämpning av god hygienpraxis och principerna för utveckling av HACCP-systemet (Hazard analysis and critical control points) är viktiga instrument för att säkerställa livsmedelssäkerheten.

Syftet med den här delen av programmet är att bedöma föroreningshalten i rökt fisk, närmare bestämt i rökt lax, särskilt vad gäller Listeria monocytogenes och indikatororganismer för fekal förorening. Programmet bör göra det möjligt att bedöma den bakteriologiska kvaliteten på dessa produkter och möjliga risker för människors hälsa.

6.2 Metod

Undersökningen bör gälla kyld och färdigförpackad lax och annan varm eller kall rökt fisk. Medlemsstaternas behöriga myndigheter bör ta prov i detaljhandelsledet, om möjligt nära datumet för minsta hållbarhetstid. I länder där det tillverkas mycket av dessa produkter rekommenderas även provtagning i produktionsledet (på råvaror och/eller färdiga produkter). Denna provtagning bör ske i form av stickprov från ett och samma parti som, om möjligt, omfattar fem enheter om minst hundra gram var, och produktion bör förvaras i den ursprungliga förpackningen. Produkten bör kylas direkt efter provtagning och omedelbart sändas till laboratoriet i detta tillstånd.

Medlemsstaternas behöriga myndigheter får själva bestämma på vilken nivå provtagning skall ske. Därvid skall hänsyn tas till viktiga faktorer som produktionens storlek och karakteristika, handeln och konsumtionsmönstren.

Laboratorierna kan själva välja vilka metoder de använder under förutsättning att resultaten motsvarar de mål som skall uppnås. Emellertid rekommenderas användning av den senaste versionen av standarderna EN/ISO 11290-1 och EN/ISO 11290-2 för att påvisa och räkna Listeria monocytogenes. Andra likvärdiga metoder som godkänts av behöriga myndigheter får användas.

Resultaten från de efterföljande kontrollerna bör protokollföras på rapportblanketten i bilaga II. I de fall då prov tas i produktionsledet bör en separat rapportblankett användas.

Utfärdad i Bryssel den 18 april 2001.

På kommissionens vägnar

David Byrne

Ledamot av kommissionen

(1) EGT L 186, 30.6.1989, s. 23.

(2) EGT L 290, 24.11.1993, s. 14.

(3) EGT L 109, 6.5.2000, s. 29.

BILAGA I

>PIC FILE= "L_2001120SV.004302.EPS">

BILAGA II

>PIC FILE= "L_2001120SV.004402.EPS">