(2)

Den globala finanskrisen har lett till försämrad tillgång till krediter och skärpta kreditvillkor och på så sätt förstärkt chocken efter Lettlands brustna inhemska utlånings- och fastighetsprisbubbla. Den samtidiga nedgången på exportmarknaderna drabbade handelssektorn. Tidigare års försvagning av konkurrenskraften har dessutom förstärkts av deprecieringen av vissa viktiga handelsparters valuta. Lettlands finansiella marknader och banksektor kom under betydande tryck från oktober 2008 och framåt. Detta föranledde de Lettiska myndigheterna att söka internationellt finansiellt stöd, som beviljades i slutet av 2008 (2) och villkorades av en stor finanspolitisk konsolidering, en reformering av det finansiella systemet samt strukturreformer. Mot bakgrund av att försämringen i ekonomin och de offentliga finanserna blev betydligt kraftigare än väntat under första halvåret 2009 vidtog regeringen kompletterande finanspolitiska konsolideringsåtgärder, särskilt underbyggda av strukturella reformer. Den ovan beskrivna utvecklingen föranledde rådet den 7 juli 2009 att fastslå att det förelåg ett alltför stort underskott i Lettland och att i enlighet med artikel 104.7 i EG-fördraget rekommendera att denna situation korrigeras senast 2012. Den exportinriktade sektorn stabiliserades under andra halvåret 2009 och började visa vissa tidiga tecken på återhämtning. Nedgången i den inhemska efterfrågan var emellertid fortsatt mycket djup, främst på grund av en kraftig försämring av läget på arbetsmarknaden och negativ kredittillväxt. Utbetalningarna av internationellt finansiellt stöd, ett strikt genomförande av 2009 års budget och det faktum att 2010 års budget, som innehåller ytterligare konsolideringsåtgärder, kunde antas som planerat medverkade till att stabilisera förtroendet för landets ekonomi och förbättra marknadens inställning till Lettland. Den främsta utmaningen för den ekonomiska politiken är fortfarande att stabilisera ekonomin och åter få in ekonomin i en upphämtningsfas som vilar på stabil grund. Stabiliseringen av ekonomin bygger i stor utsträckning på att kunna förankra långsiktiga förväntningar, och i det syftet är genomförandet av den planerade finanspolitiska konsolideringsstrategin avgörande. Den ekonomiska stabiliseringen avhänger också direkt av att strukturellt sunda och socialt godtagbara finanspolitiska åtgärder vidtas samt på framsteg när det gäller att ställa om ekonomin för att öka handelssektorn. Med tanke på att konkurrenskraften gentemot omvärlden har försämrats betydligt under högkonjunkturåren, verkar det finnas ytterligare behov att anpassa den inhemska prisnivån och att förbättra produktiviteten. Utnyttjandet av EU:s strukturfonder bör bidra till att stärka handelssektorn och mildra recessionen. Den kraftiga nedgången i den inhemska efterfrågan och frigörandet av ledigt kapacitetsutrymme medverkade till att avveckla befintliga obalanser, minska inflationen och eliminera underskottet i de utrikes affärerna, till stor del till följd av ett importras. Bytesbalansen, som uppvisade mycket stora underskott under högkonjunkturåren, vilka finansierades genom kapitalimport kopplad till banksektorn och medförde en snabb ökning av nettoutlandsskulden, visade 2009 ett uppskattat överskott på drygt 8 % av BNP och väntas fortsätta att visa betydande överskott under hela programperioden.