SV Europeiska unionens officiella tidning L 83/38

KOMMISSIONENS BESLUT (EU) 2017/502

av den 21 oktober 2015

om det statliga stöd SA.38374 (2014/C f.d. 2014/NN) som Nederländerna har genomfört till förmån för Starbucks

[delgivet med nr C(2015) 7143]

(Endast den nederländska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

EUROPEISKA KOMMISSIONEN HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, särskilt artikel 108.2 första stycket,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 62.1 a,

efter att i enlighet med de bestämmelser som anges ovan (1) ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig och med beaktande av deras synpunkter, och

av följande skäl:

1. FÖRFARANDE

(1) Genom en skrivelse av den 30 juli 2013 uppmanade kommissionen de nederländska myndigheterna att lämna uppgifter om praxis när det gäller förhandsbesked i skattefrågor i Nederländerna samt alla förhandsbesked när det gäller Starbucks Coffee EMEA BV (nedan kallat Starbucks Coffee BV) och Starbucks Manufacturing EMEA BV (nedan kallat SMBV), två företag som indirekt kontrolleras av Starbucks Corporation. Starbucks Corporation och alla de företag som kontrolleras av detta bolag samlas nedan under benämningen Starbucks eller Starbuckskoncernen.

(2) Genom en skrivelse av den 2 oktober 2013 lämnade de nederländska myndigheterna de begärda upplysningarna till kommissionen, inbegripet det förhandsbesked om prissättning (2) som den nederländska skattemyndigheten utfärdade till Starbucks Coffee BV 2008 (nedan kallat Starbucks Coffee BV:s förhandsbesked om prissättning), det förhandsbesked om prissättning som den nederländska skattemyndigheten utfärdade till SMBV 2008 (nedan kallat SMBV:s förhandsbesked om prissättning) samt styrkande handlingar. Dessa handlingar avser i synnerhet en rapport om internprissättning som stödde begäran om de två ovannämnda förhandsbeskeden om prissättning (nedan kallat rapporten om internprissättning) och annan skriftväxling mellan den nederländska skattemyndigheten och Starbucks Corporations skatterådgivare, [skatterådgivaren] (*1), (nedan kallad skatterådgivaren) på Starbucks Coffee BV:s och SMBV:s vägnar (3).

(3) Inför ett möte som skulle hållas den 15 januari 2014 skickade kommissionen den 9 januari 2014 ett e-postmeddelande till de nederländska myndigheterna som innehöll ett antal frågor som bland annat berörde det internprissättningsarrangemang som avtalats i Starbucks Coffee BV:s förhandsbesked om prissättning och SMBV:s förhandsbesked om prissättning, som utfärdats av den nederländska skattemyndigheten.

(4) Den 15 januari 2014 hölls ett möte mellan kommissionens avdelningar och företrädare för den nederländska skattemyndigheten, där kommissionens avdelningar bland annat krävde ytterligare förtydliganden om justeringarna av kostnadsbasen i rapporten om internprissättning vad gäller SMBV:s förhandsbesked om prissättning och de fluktuerande royaltybetalningar som gjorts av SMBV.

(5) Som svar på de frågor som ställts under mötet den 15 januari 2014 lämnade de nederländska myndigheterna genom en skrivelse av den 28 januari 2014 information om jämförbarhetsjusteringarna, valet av jämförbara företag och den fluktuerande royaltyn. Ytterligare information om de handlingar som överlämnats anges i skälen 59–62 i beslutet om att inleda förfarandet, såsom nämns i skäl 9.

(6) Genom en skrivelse av den 7 mars 2014 (4) meddelade kommissionen de nederländska myndigheterna att den höll på att bedöma om förhandsbeskeden om prissättning till förmån för Starbucks Coffee BV och SMBV kunde utgöra nytt statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget och uppmanade de nederländska myndigheterna att lämna synpunkter om förenligheten hos sådant stöd. Kommissionen uppmanade de nederländska myndigheterna att lämna eventuella ytterligare upplysningar om Starbucks Coffee BV:s och SMBV:s förhandsbesked om prissättning samt självdeklarationerna från Starbucks Coffee BV och SMBV och närstående företag till dessa i Nederländerna.

(7) Genom en skrivelse av den 21 mars 2014 besvarade de nederländska myndigheterna skrivelsen av den 7 mars 2014 och tillhandahöll de efterfrågade självdeklarationerna. De nederländska myndigheterna bekräftade även att alla relevanta handlingar beträffande de förhandsbesked om prissättning som tidigare lämnats in till kommissionen redan tillhandahållits kommissionen.

(8) Den 6 maj 2014 hölls ett möte mellan kommissionens avdelningar och företrädare för den nederländska skattemyndigheten.

(9) Den 11 juni 2014 beslutade sig kommissionen för att inleda det formella granskningsförfarandet enligt artikel 108.2 i fördraget vad gäller SMBV:s förhandsbesked om prissättning på den grunden att detta förhandsbesked om prissättning kunde utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 i fördraget (nedan kallat beslutet om att inleda förfarandet) (5).

(10) Genom en skrivelse av den 16 juli 2014 lämnade de nederländska myndigheterna sina synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet. Inlagorna inbegrep bland annat rostningsavtalet mellan Alki Limited Partnership (nedan kallat Alki LP) och SMBV, och inköpsavtalet om råkaffe mellan SMBV och Starbucks Coffee Trading Company SARL (nedan kallat SCTC).

(11) Genom en skrivelse av den 25 november 2014 uppmanade kommissionen de nederländska myndigheterna att lämna de uppgifter som efterfrågats i beslutet om att inleda förfarandet och som endast delvis lämnats in av de nederländska myndigheterna den 16 juli 2014, samt att lämna ytterligare information som behövdes för att analysera SMBV:s förhandsbesked om prissättning.

(12) Genom en skrivelse av den 19 december 2014 besvarade de nederländska myndigheterna skrivelsen av den 25 november 2014 och uppgav att de nederländska myndigheterna inte har tillgång till delar av den information som begärts.

(13) Den 19 december 2014 offentliggjordes beslutet om att inleda förfarandet i Europeiska unionens officiella tidning. Kommissionen uppmanade berörda parter att lämna sina synpunkter på åtgärden.

(14) Genom en skrivelse av den 16 januari 2015 lämnade Starbucks sina synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet. Synpunkter på beslutet om att inleda förfarandet lämnades även in av det nederländska skatterådgivarförbundet (De Nederlandse Orde van Belastingadviseurs, nedan kallat NOB), Nederländernas industri- och arbetsgivarförbund (Verbond van Nederlandse Ondernemingen & Nederlands Christelijk Werkgeversverbond, nedan kallat VNO-NCW), ATOZ Tax Advisers Luxembourg, Oxfam International och Österrikes handelskammare (Bundesarbeitskammer Österreich, nedan kallad BAK).

(15) Som svar på kommissionens skrivelse av den 25 november 2014 lämnade de nederländska myndigheterna genom en skrivelse av den 8 januari 2015 in stiftelseurkunden för kommanditbolaget Alki LP.

(16) Den 12 februari 2015 upplyste kommissionen Nederländerna om att den i enlighet med artikel 6a i rådets förordning (EG) nr 659/1999 (6) hade fastställt att det formella granskningsförfarandet beträffande SMBV:s förhandsbesked om prissättning hittills hade varit verkningslöst (7). Genom en skrivelse av den 6 februari 2015 och i enlighet med artikel 6a.2 b i förordning (EG) nr 659/1999 bad kommissionen om de nederländska myndigheternas godkännande att kontakta Starbucks direkt för att erhålla den information som saknades.

(17) Genom en skrivelse av den 18 februari 2015 upplyste kommissionen de nederländska myndigheterna om att den hade erhållit synpunkter från en konkurrent om mervärdet av rostningsprocessen för gröna kaffebönor och uppmanade de nederländska myndigheterna att kommentera denna synpunkt. De nederländska myndigheterna kommenterade dessa synpunkter genom en skrivelse av den 11 mars 2015.

(18) Genom en skrivelse av den 12 mars 2015 gav Nederländerna sitt godkännande till att kontakta Starbucks direkt som svar på kommissionens skrivelse av den 6 februari 2015. Genom en skrivelse av den 16 mars 2015 bad kommissionen till följd av detta godkännande Starbucks att, på grundval av artikel 6a.6 i förordning (EG) nr 659/1999, lämna information om den juridiska formen, företagsmodellen för Starbucksbutikerna samt den råvara som används av SMBV, dvs. de gröna kaffebönorna (nedan kallad begäran om Starbucks marknadsinformation).

(19) Genom skrivelser av den 20 och den 26 mars 2015 lämnade de nederländska myndigheterna in sina synpunkter på kommentarerna från tredje parter om beslutet om att inleda förfarandet.

(20) Efter antagandet av beslutet av den 12 februari 2015 och i enlighet med Artikel 6a.6 i förordning (EG) nr 659/1999 kontaktade kommissionen den 7 april 2015 fyra konkurrenter till Starbucks och begärde marknadsinformation om deras företagsmodell och deras värdeskapande verksamhet, för att kommissionen skulle kunna slutföra sin bedömning av fallet (nedan kallad begäran om konkurrenters marknadsinformation). Dessa fyra konkurrenter inbegrep företag Y, Alois Dallmayr Kaffee oHG (nedan kallat Dallmayr), Nestlé SA (nedan kallat Nestlé) och Melitta Europa GmbH & Co. KG (nedan kallat Melitta). Kommissionen upplyste samtidigt de nederländska myndigheterna om att den hade begärt upplysningar från Starbucks konkurrenter.

(21) Den 13 april 2015 lämnade Starbucks de upplysningar som begärts i kommissionens skrivelse av den 16 mars 2015.

(22) Genom skrivelser av den 27 april 2015 besvarade Dallmayr och företag Y kommissionens begäran om marknadsinformation av den 7 april 2015.

(23) Den 29 april 2015 hölls ett möte mellan kommissionens avdelningar och Starbucks där kommissionens avdelningar förtydligande hur vissa frågor i begäran om Starbucks marknadsinformation skulle förstås inom ramen för granskningen.

(24) Till följd av Starbucks svar av den 13 april 2015 uppmanade kommissionen, genom en skrivelse av den 6 maj 2015, Starbucks att lämna ytterligare upplysningar.

(25) Genom en skrivelse av den 11 maj 2015 uppmanade kommissionen företag Y att lämna ytterligare förtydliganden om den inlämnade marknadsinformationen. Dessa förtydliganden lämnades av företag Y genom en skrivelse av den 21 maj 2015.

(26) Genom skrivelser av den 20 maj 2015 och den 26 maj 2015 besvarade Nestlé och Melitta kommissionens begäran om konkurrenters marknadsinformation av den 7 april 2015.

(27) Genom en skrivelse av den 27 maj 2015 lämnade de nederländska myndigheterna sina synpunkter på den information som lämnats av företag Y och Dallmayr.

(28) Genom en skrivelse av den 29 maj 2015 lämnade Starbucks sina svar på kommissionens begäran av den 6 maj 2015.

(29) Genom en skrivelse av den 19 juni 2015 lämnade de nederländska myndigheterna sina synpunkter på den information som lämnats av Starbucks den 13 april 2015 och den 29 maj 2015.

(30) Genom en skrivelse av den 26 juni 2015 lämnade de nederländska myndigheterna sina synpunkter på den marknadsinformation som lämnats av Nestlé och Melitta samt de förtydliganden som lämnats av företag Y.

(31) Utöver deras inlagor av den 13 april 2015 och den 29 maj 2015 tillhandahöll Starbucks den 29 juni 2015 ytterligare bevis för att de internpriser som tillämpats av SCTC för leveransen av gröna kaffebönor var baserade på armlängdsprincipen.

(32) Genom en skrivelse av den 24 juli 2015 skickade Starbucks spontant in ytterligare information om de funktioner som utförs av SCTC, SMBV och Starbucks US (8), och lämnade nya uppgifter om Alki LP.

(33) Genom en skrivelse av den 5 augusti 2015 uppmanade kommissionen Starbucks att lämna förtydliganden och andra handlingar beträffande dess inlagor av den 24 juli 2015 för att kunna analysera den nya informationen fullt ut.

(34) Genom en skrivelse av den 24 augusti 2015 och ett e-postmeddelande som skickades den 26 augusti 2015 lämnade Starbucks delvis den information som kommissionen begärt i dess skrivelse av den 5 augusti 2015. Kommissionen vidarebefordrade denna information till de nederländska myndigheterna den 28 augusti 2015.

(35) Genom en skrivelse av den 10 september 2015 och ett e-postmeddelande som skickades den 11 september 2015 lämnade Starbucks den återstående informationen till kommissionen. Genom en skrivelse av den 23 september 2015 kompletterade Starbucks den information som lämnats till kommissionen den 10 och den 11 september 2015.

(36) Genom skrivelser av den 25 september 2015 och den 7 oktober 2015 lämnade de nederländska myndigheterna sina synpunkter på den information som lämnats av Starbucks den 10, den 11 och den 23 september 2015.

2. BESKRIVNING AV DEN OMTVISTADE ÅTGÄRDEN

2.1 Beskrivning av stödmottagaren

(37) Stödåtgärdens mottagare är SMBV. SMBV är ett dotterbolag till Starbuckskoncernen som är registrerad i Nederländerna. Starbuckskoncernen består av Starbucks Corporation och alla de företag som kontrolleras av detta bolag. Starbucks Corporation har sitt huvudkontor i Seattle, Förenta staterna. Starbuckskoncernens företagsstruktur förklaras mer ingående i skäl 27 och Figur 1 i beslutet om att inleda förfarandet.

(38) Starbucks rostar, marknadsför och säljer specialkaffe och bedriver verksamhet i 65 länder. Företaget köper in och rostar kaffe som säljs tillsammans med hantverksmässigt framställt kaffe, te och andra drycker samt färska livsmedel genom butiker som drivs av företaget. Företaget säljer även en rad olika kaffe- och teprodukter och licensierar sitt varumärke genom andra kanaler, såsom butiker med licens och nationella livsmedelstjänster (9). 2014 uppgick Starbuckskoncernens globala intäkter till 16 448 miljoner US-dollar och en inkomst efter skatt på 2 067 miljoner US-dollar (10).

(39) SMBV är den enda helt kontrollerade enhet i Starbuckskoncernen utanför Förenta staterna som rostar kaffe.

2.2 Den omtvistade åtgärden

(40) Detta beslut avser SMBV:s förhandsbesked om prissättning, ett förhandsbesked om prissättning som utfärdades av den nederländska skattemyndigheten på begäran av SMBV den 28 april 2008. SMBV:s förhandsbesked om prissättning är bindande i tio år, från och med den 1 oktober 2007 till den 31 december 2017 (11).

(41) Ett förhandsbesked om prissättning är ett avtal mellan en skattemyndighet och en skattebetalare om tillämpningen av skattelagstiftning avseende (framtida) transaktioner, dvs. ett besked som fastställer det belopp av den vinst som skattebetalaren genererar från sin verksamhet som ska beaktas i den skattejurisdiktionen. Genom ett förhandsbesked om prissättning fastställs, innan koncerninterna transaktioner genomförs, en lämplig uppsättning kriterier (t.ex. metod, jämförelsetransaktioner och lämpliga justeringar, kritiska antaganden om framtida händelser) för att bestämma en prissättning som grundas på armlängdsprincipen för dessa transaktioner under en bestämd tidsperiod. Ett förhandsbesked om prissättning initieras formellt av en skattebetalare.

2.2.1 SMBV:s förhandsbesked om prissättning

(42) Genom att utfärda SMBV:s förhandsbesked om prissättning godtog den nederländska skattemyndigheten att den ersättning som fastställts av Starbucks skatterådgivare i rapporten om internprissättning för de funktioner som utförs av SMBV i Nederländerna (inbegripet risker som bärs och tillgångar som används) grundar sig på armlängdsprincipen (12).

(43) Denna ersättning består av ett vinstpålägg på [9–12] % av den relevanta kostnadsbasen. Den relevanta kostnadsbas som används för att beräkna denna ersättning inbegriper alla kostnader för personal som är verksam i både tillverknings- och leveranskedjan, kostnaden för produktionsutrustning (dvs. avskrivningar) och indirekta anläggningskostnader. Den inbegriper inte kostnaderna för Starbucksmuggar, pappersservetter m.m., kostnaderna för gröna kaffebönor (råvarukostnader), logistik- och distributionskostnader för tjänster som tillhandahålls av tredje parter, ersättning för verksamhet som bedrivs av tredje parter enligt så kallade exporttillverkningsavtal eller royaltybetalningarna till Alki LP.

(44) I SMBV:s förhandsbesked om prissättning gick den nederländska skattemyndigheten även med på att nivån för royaltybetalningen från SMBV till Alki LP skulle fastställas i slutet av varje år som skillnaden mellan det realiserade rörelseresultatet före royaltykostnader och det ovannämnda vinstpålägget på [9–12] % på rörelsekostnaderna. I SMBV:s förhandsbesked om prissättning anges vidare att denna royaltybetalning är bolagsskattemässigt avdragsgill och inte omfattas av nederländsk källskatt (13).

(45) I SMBV:s förhandsbesked om prissättning godkänns således en vinstfördelning till SMBV inom Starbuckskoncernen som gör det möjligt för företaget att fastställa den bolagsskatt som det ska betala till Nederländerna varje år under tio år. Eftersom förhandsbeskedet om prissättning trädde i kraft den 1 oktober 2007 analyseras SMBV:s förhandsbesked om prissättning i detta beslut enligt reglerna om statligt stöd från och med detta datum.

2.2.2 Rapporten om internprissättning

(46) Den ersättning som godtagits av den nederländska skattemyndigheten i SMBV:s förhandsbesked om prissättning baseras på den internprissättningsanalys som utarbetats av Starbucks skatterådgivare i rapporten om internprissättning, vilken är en integrerad del av detta förhandsbesked om prissättning.

(47) Syftet med rapporten om internprissättning är att stödja att den föreslagna vinstfördelningen till SMBV inom Starbuckskoncernen baseras på en prissättning för koncerninterna transaktioner som grundar sig på armlängdsprincipen. Rapporten om internprissättning innehåller en företagsöversikt, en funktionell analys och en beskrivning av ett antal metoder för internprissättning. Rapporten innehåller följande relevanta information om Starbucks Coffee BV och SMBV (14):

2.2.2.1 Starbucks Coffee BV

(48) Starbucks Coffee BV fungerar som Starbuckskoncernens huvudkontor för regionen Europa, Mellanöstern och Afrika (nedan kallad EMEA-regionen) genom att stödja koncernens affärsverksamhet i EMEA-regionen. Starbucks Coffee BV medverkar vid valet av vilka exploatörer som ska utveckla och driva Starbucks detaljhandelsbutiker i EMEA-territorierna. I egenskap av huvudkontor licensierar Starbucks Coffee BV vissa Starbucksvarumärken och viss teknik och sakkunskap (15) från sin aktieägare, Alki LP, i utbyte mot en royaltybetalning. Starbucks Coffee BV ingår ett områdesutvecklings- och driftsavtal (ADOA, Area Development and Operation Agreement) (nedan kallat ADOA-avtal) med närstående och icke-närstående exploatörer av Starbucksbutiker i EMEA-regionen. Dessa exploatörer kallas även nedan för butiker. Starbucks Coffee BV underlicensierar immateriella rättigheter till exploatörerna för att de ska kunna utveckla och driva sina butiker som Starbucksbutiker. För att kunna använda dessa immateriella rättigheter betalar exploatörerna en royalty och andra avgifter till Starbucks Coffee BV som grundar sig på en procentandel av omsättningen. Enligt inlagorna från Nederländerna av den 2 oktober 2013 betalar både närstående och icke-närstående exploatörer samma procentandel av omsättningen som en royalty till Starbucks Coffee BV. Därför anser Starbucks skatterådgivare att en marknadsprismetod (CUP, comparable uncontrolled price method) (16) ska tillämpas för att fastställa ett pris grundat på armlängdsprincipen för koncerninterna royaltybetalningar till Starbucks Coffee BV:s EMEA-huvudkontor (17).

2.2.2.2 SMBV

(49) När Starbucks skatterådgivare presenterar de viktigaste transaktionerna och flödena mellan företag för SMBV i rapporten om internprissättning (18) begränsar denne sig till att beskriva att SMBV i första hand förädlar råkaffe och säljer rostat kaffe till närstående och icke-närstående parter. Skatterådgivaren förklarar även att de gröna kaffebönorna köps in av SMBV från ett anknutet dotterbolag till Starbucks i Schweiz (SCTC). Vidare förklarar skatterådgivaren att SMBV fungerar som en mellanliggande distributionsenhet för flera olika typer av produkter som inte är kaffe (icke-kaffeprodukter). Förutom funktionen i försörjningskedjan för den egna tillverkningen förklarar skatterådgivaren vidare att vissa marknader även får visst stöd i försörjningskedjan från SMBV. Skatterådgivaren beskriver inte det avtal för licensiering av immateriella rättigheter avseende rostning, enligt vilket SMBV betalar royalties till Alki LP för licensierade immateriella rättigheter, bland de viktigaste transaktionerna och flödena mellan företagen, utan visar det endast i ett diagram och beskriver det i ett separat avsnitt i rapporten om internprissättning där EMEA-marknaden och verksamheten i Nederländerna beskrivs (19).

(50) Enligt den funktionella analysen i rapporten om internprissättning (20) utgår SMBV:s verksamhet från dess Amsterdambaserade rosterianläggning. Den huvudsakliga råvarukomponenten i rostningsprocessen är gröna kaffebönor. Den faktiska rostningsprocessen för en viss kaffeblandning beror på den särskilda typ av gröna kaffebönor som används i receptet och den önskade smakprofilen. SMBV ansvarar för att verkställa de rostningsprognoser som tillhandahålls av Starbucks US och säkerställa att den färdiga produkten uppfyller Starbucks US kvalitetsnormer. SMBV köper in de gröna kaffebönorna från SCTC, en utvald leverantör (21). Bönorna för EMEA-marknaden rostas och förpackas i Nederländerna av SMBV.

(51) SMBV licensierar en undergrupp av immateriella rättigheter från Alki LP som inte nämns i den funktionella analysen men som beskrivs i ett separat avsnitt om EMEA-marknaden och verksamheten i Nederländerna som nödvändig för att kunna utnyttja tillverkningsprocessen för kafferostning och rätten att leverera kaffe till exploatörer. I gengäld betalar [SMBV] en royalty till Alki LP för de licensierade immateriella rättigheterna (22). Dessa immateriella rättigheter avseende rostning består i synnerhet av rostningskurvor som enligt rapporten om internprissättning innehåller information om den temperatur och tid som krävs för att fullborda rostningsprocessen.

(52) Enligt rapporten om internprissättning hade SMBV [40–60] anställda, varav [20–30] ansvarar för verksamhet inom försörjningskedjan, vilket inbegriper anskaffande, planering, logistik och distributionsplanering (23). SMBV har en distributionscentral i Förenade kungariket som enligt avtal drivs av en tredje part (24). SMBV har ett leverans- och logistikavtal med en tredje part i Nederländerna, varigenom den tredje parten köper in inventarier för återförsäljning till exploatörer till fastställda priser (25). SMBV anlitade även en annan tredje part för att öppna en distributionscentral i Tyskland under 2006.

(53) SMBV har även förbindelser med en exporterande tillverkare [icke-närstående tillverkningsföretag1]. [Icke-närstående tillverkningsföretag 1] producerar huvudsakligen [en varumärkesregistrerad kaffeprodukt] pulver för [varumärkesregistrerat kaffe] Starbucks-produkten. SMBV ansvarar för (26) att sköta dessa förbindelser för tillverkning mot avgift (27) och säljer majoriteten av den produkt som produceras av [icke-närstående tillverkningsföretag 1] till Starbucksföretag i Förenta staterna.

(54) Figur 1 grundar sig på beskrivningen i rapporten om internprissättning för att illustrera den del av Starbucks struktur som är relevant för detta beslut (28). Figur 1 Starbucks struktur på grundval av beskrivningen i rapporten om internprissättning

(55) Enligt rapporten om internprissättning valdes nettomarginalmetoden (transactional net margin method (29)) av skatterådgivaren för att uppskatta en ersättning som grundas på armlängdsprincipen som ska betalas till SMBV framför andra metoder för internprissättning, eftersom nettomarginalen, i Starbucks särskilda fall, påverkas mindre av transaktionella skillnader och funktionella skillnader än vad som är fallet med de åtgärder som vidtas i traditionella standardmetoder (30). För en mer utförlig beskrivning av metodvalet och analysen av den interna gruppen av företag i rapporten om internprissättning, se skälen 40–58 i beslutet om att inleda förfarandet.

(56) Vid tillämpningen av nettomarginalmetoden på SMBV:s rostningsverksamhet ansåg skatterådgivaren att den relevanta basen (31) för indikatorn på nettovinst var kostnaden för de tjänster som tillhandahålls av SMBV, i enlighet med kostnadsplusmetoden, som anses vara en lämplig metod för tjänster med koppling till försörjningskedjan och tillverkning. Vinstpålägget tillämpas dock enbart på de kostnader där SMBV, enligt skatterådgivaren, tillför värde. I rapporten om internprissättning anges dessa kostnader som huvudsakliga rörelsekostnader, såsom kostnad för personal och avskrivningar, exklusive kostnaden för sålda varor.

(57) För att fastställa ett lämpligt lönsamhetsintervall som grundas på armlängdsprincipen för den verksamhet som bedrivs av SMBV gjorde skatterådgivaren en sökning för att identifiera verksamma företag i Europa med liknande funktioner och risker. En sökning efter jämförbara företag i databasen Amadeus (32) med hjälp av den primära koden 1586 i Nace Rev 1.1 – Framställning av te och kaffe för att identifiera företag som är verksamma inom handel med kaffe (köp och försäljning av kaffe som inte bearbetas av företaget själv ansågs inte vara jämförbart) följt av en eliminering med hjälp av ytterligare finansiella urvalskriterier och en manuell utgallring utförd av skatterådgivaren (33) ledde slutligen fram till 20 potentiellt jämförbara företag (34).

(58) Den indikator på nettovinst som beräknats för varje företag var ett vinstpålägg på totalkostnaderna, vilket definieras som rörelseresultat delat med totala rörelsekostnader. Medianvärdet för det ojusterade vinstpålägget på totalkostnaderna för dessa företag från 2001 till 2005 uppskattades till 7,8 %.

(59) Enligt skatterådgivaren inbegriper dock denna grupp av jämförbara företag fullfjädrade tillverkare som typiskt sett utför fler funktioner och utsätts för risker som hänför sig till deras råvaror. För att korrigera denna skillnad och efter vad som påstås öka jämförelsens tillförlitlighet gjorde skatterådgivaren en första justering för att ta hänsyn till att den föreslagna tillämpningen av vinstpålägget på SMBV:s kostnadsbas inte inbegriper någon kostnadskomponent för gröna kaffebönor.

(60) Enligt skatterådgivaren skulle de jämförbara företagens avkastning dessutom återspegla en avkastning på en kostnadsbas som inbegriper sådana råvaror. En justering av råvarukostnaderna tillämpades därför av skatterådgivaren för att ändra det totala vinstpålägg på kostnaderna (35) som erhållits från gruppen av jämförbara företag. Skatterådgivaren uppgav att denna justering är kopplad till vad skatterådgivaren hänvisar till som ”att bli ägare till råvarorna”. Mer konkret drog skatterådgivaren från vinsten för varje företag i gruppen av deras uppskattade råvarupris multiplicerat med tolv månaders Euribor plus 50 räntepunkter.

(61) Kombinationen av dessa två justeringar sänkte den uppskattade ersättningen från ett medianvärde på 7,8 % på totalkostnaderna till ett uppskattat medianvärde på 9,9 % på rörelsekostnaderna (36). Ett (avrundat) vinstpålägg på [9–12] % av rörelsekostnaderna ansågs på denna grund återspegla ett vinstpålägg baserat på armlängdsprincipen för tillhandahållandet av rostningstjänster och därmed relaterad verksamhet i försörjningskedjan av SMBV för dess koncerninterna transaktioner.

2.3 Beskrivning av OECD:s anvisningar för internprissättning

(62) Organisationen för ekonomiskt samarbete och utveckling (nedan kallad OECD) tillhandahåller anvisningar för beskattning till sina medlemsländer. OECD:s anvisningar för internprissättning återfinns i OECD:s riktlinjer för internprissättning, som är ett icke-bindande rättsligt instrument och som ger vägledning om internpriser.

(63) Med internpriser avses de priser som tas ut för affärstransaktioner mellan olika delar av samma koncern. Multinationella företag har ett ekonomiskt incitament att fördela så lite vinst som möjligt till jurisdiktioner där denna vinst beskattas högre. Detta kan leda till överdrivna internpriser som inte bör godtas som en grund för beräkningen av skattepliktig inkomst. För att undvika detta problem bör skattemyndigheter endast godta sådana internpriser mellan företag i samma koncern som ersätts som om de hade överenskommits av oberoende företag som förhandlar under jämförbara omständigheter på armlängds avstånd (37). Detta är den så kallade armlängdsprincipen.

(64) Den officiella förklaringen av armlängdsprincipen återfinns i artikel 9.1 i OECD:s modellavtal för skatter som ligger till grund för bilaterala skatteavtal som berör OECD:s medlemsländer och ett ökande antal icke-medlemsländer. I artikel 9 fastställs följande: ”Om mellan företagen [i intressegemenskap] i fråga om handelsförbindelser eller finansiella förbindelser avtalas eller föreskrivs villkor, som avviker från dem som skulle ha avtalats mellan av varandra oberoende företag, får all inkomst, som utan sådana villkor skulle ha tillkommit det ena företaget men som på grund av villkoren i fråga inte tillkommit detta företag, inräknas i detta företags inkomst och beskattas i överensstämmelse därmed”.

(65) Den 27 juni 1995 antog OECD:s utskott för skattefrågor riktlinjer för internprissättning (nedan kallade OECD:s riktlinjer för internprissättning från 1995 (38)) baserat på en rekommendation från OECD:s råd (39). Den senaste versionen av OECD:s riktlinjer för internprissättning antogs i juli 2010 (nedan kallade OECD:s riktlinjer för internprissättning från 2010) (40).

(66) Eftersom riktlinjerna inte är bindande uppmuntras skattemyndigheterna i OECD:s medlemsländer endast att följa dem. Dock fungerar OECD:s riktlinjer för internprissättning i allmänhet som en referenspunkt och har ett starkt inflytande på skattepraxis i OECD:s medlemsländer (och även i länder som inte är medlemmar). I ett flertal av OECD:s medlemsländer har dessa riktlinjer dessutom vunnit laga kraft eller fungerar som riktmärke vid tolkningen av nationell skattelagstiftning. Kommissionen nämner OECD:s riktlinjer för internprissättning i detta beslut eftersom dessa riktlinjer är en befintlig handbok när det gäller internprissättning som utgör resultatet av expertdiskussioner inom ramen för OECD och tillhandahåller närmare upplysningar om tekniker för att ta itu med gemensamma utmaningar i samband med tillämpningen av armlängdsprincipen på konkreta situationer. Genom OECD:s riktlinjer för internprissättning får skattemyndigheter och multinationella företag på så sätt användbar vägledning om hur armlängdsprincipen ska tillämpas. Riktlinjerna speglar även det internationella samförståndet om internprissättning.

2.3.1 Metoder för internprissättning

(67) Både i 1995 och 2010 års riktlinjer beskrivs följande fem metoder för att beräkna en prissättning som grundas på armlängdsprincipen av transaktioner och vinstfördelning mellan företag i samma koncern: i) Marknadsprismetoden (CUP, comparable uncontrolled price method), ii) kostnadsplusmetoden (cost plus method), iii) återförsäljningsprismetoden (resale minus method), iv) nettomarginalmetoden och v) vinstfördelningsmetoden (transactional profit split method). I båda riktlinjer görs även åtskillnad mellan traditionella transaktionsbaserade metoder (de tre första metoderna) och transaktionsbaserade vinstmetoder (de två sista metoderna). I båda riktlinjerna anges vidare att det står de multinationella företagen fritt att tillämpa metoder för internprissättning som inte beskrivs i dessa riktlinjer under förutsättning att dessa priser uppfyller armlängdsprincipen.

(68) I OECD:s riktlinjer för internprissättning från 1995 föredras uttryckligen de traditionella transaktionsbaserade metoderna, såsom marknadsprismetoden, framför transaktionsbaserade metoder, såsom nettomarginalmetoden, för att fastställa om internprissättningen uppfyller armlängdsprincipen. I punkt 3.49 i OECD:s riktlinjer för internprissättning från 1995 anges att de traditionella transaktionsbaserade metoderna är att föredra framför de transaktionsbaserade vinstmetoderna för att fastställa om ett internpris är grundat på armlängdsprincipen, det vill säga om det finns en särskild faktor som påverkar vinstnivån mellan företag i intressegemenskap. Hittills har praktiska erfarenheter visat att det i de flesta fall är möjligt att tillämpa traditionella transaktionsbaserade metoder.

(69) I punkt 2.3 i OECD:s riktlinjer för internprissättning från 2010 fastställs i detta avseende följande: Om, med beaktande av kriterierna i punkt 2.2, en traditionell transaktionsbaserad metod och en transaktionsbaserad vinstmetod kan tillämpas på ett lika tillförlitligt sätt är den traditionella transaktionsbaserade metoden följaktligen att föredra framför den transaktionsbaserade vinstmetoden.

(70) Marknadsprismetoden och nettomarginalmetoden är relevanta för detta beslut och beskrivs därför närmare i skälen 71–75.

(71) I marknadsprismetoden jämförs priset för överlåtelse av egendom eller tjänster i en kontrollerad transaktion (dvs. en transaktion mellan två företag som är i intressegemenskap) med priset för överlåtelse av egendom eller tjänster i en jämförbar okontrollerad transaktion (dvs. en transaktion mellan företag som är oberoende av varandra), som utförts under jämförbara omständigheter.

(72) Nettomarginalmetoden är en av de indirekta metoderna för att beräkna en prissättning som grundas på armlängdsprincipen av transaktioner och vinstfördelning mellan företag i samma koncern. Genom denna metod fastställs en vinst grundad på armlängdsprincipen för en hel verksamhet, snarare än för identifierade transaktioner. Denna metod har inte som syfte att fastställa priserna på de varor som sålts utan att uppskatta den vinst som oberoende företag kan förväntas göra på en verksamhet, exempelvis försäljningen av varor. Den gör detta genom att använda en lämplig bas (nedan kallad indikator på vinstnivå), såsom kostnader, omsättning eller fasta investeringar, och tillämpa en vinstprocent som återspeglar det som observerades i jämförbara okontrollerade transaktioner på denna bas.

(73) Eftersom nettomarginalmetoden inte fastställer ett pris för individuella transaktioner kan det vara så att en enhets skattepliktiga vinst som uppskattats med hjälp av nettomarginalmetoden inte direkt påverkar den skattepliktiga vinsten för en annan enhet i samma koncern. Denna metod skiljer sig därför från exempelvis marknadsprismetoden, där internprissättningen fastställer priset på en särskild vara eller tjänst vilket sedan registreras i den skattepliktiga vinsten för samma belopp av det koncernbolag som säljer och det koncernbolag som köper den särskilda varan eller tjänsten.

(74) Användningen av nettomarginalmetoden är ofta knuten till punkt 3.18 i OECD:s riktlinjer för internprissättning från 2010, enligt vilken den testade parten, det vill säga den part i transaktionen för vilken en finansiell indikator (vinstpålägg på kostnader, bruttomarginal eller indikator på nettovinsten) testas, i princip bör vara det företag som har den minst komplexa funktionen. I punkt 3.18 i OECD:s riktlinjer för internprissättning från 2010 ges följande rekommendation: Vid tillämpning av en kostnadsplusmetod, återförsäljningsprismetod eller nettomarginalmetod enligt beskrivningen i kapitel II är det nödvändigt att välja den part i transaktionen för vilken en finansiell indikator (vinstpålägg på kostnader, bruttomarginal eller indikator på nettovinst) testas. Valet av den testade parten bör bara förenligt med den funktionella analysen av transaktionen. Den part som testas är i regel den part på vilken en metod för internprissättning kan tillämpas på det mest tillförlitliga sättet och för vilken de mest tillförlitliga jämförelsetalen kan hittas, det vill säga oftast den part som har den minst komplexa funktionen enligt funktionsanalysen (41).

(75) Denna punkt i OECD:s riktlinjer för internprissättning från 2010 tolkas ofta av skatterådgivare i situationer med transaktioner mellan två närstående företag som att endast den marknadsmässiga lönsamheten hos en av dem uppskattas, det vill säga den mindre komplexa parten, och all annan vinst som noterats i räkenskaperna tillskrivs det andra företaget, som anses vara mer komplext. Detta görs oavsett om det företag som anses vara mer komplext förvärvar en marknadsmässig ersättning till följd av transaktionerna mellan det och det mindre komplexa företaget eller inte, och trots att OECD:s riktlinjer för internprissättning från 2010 själva inte tycks upphäva kravet på att de efterföljande transaktionerna ska vara marknadsmässigt prissatta när punkt 3.18 i OECD:s riktlinjer för internprissättning från 2010 åberopas.

2.3.2 Intervall grundat på armlängdsprincipen

(76) Ett godtagbart utfall grundat på armlängdsprincipen av en jämförelseanalys beskrivs i OECD:s riktlinjer för internprissättning som ett intervall av utfall snarare än ett specifikt utfall (42). Vad skatterådgivare hänvisar till som ett intervall är i praktiken kvartilavståndet. Kvartiler i en dataserie är tre punkter som separerar siffrorna i gruppen ordnade från den minsta till den största i tre lika grupper, det vill säga 25 % av dessa data är i den 25:e percentilen (även kallad undre kvartil), 50 % av dessa data är under eller lika med den andra kvartilen, som är medianen för gruppen, och 75 % av dessa data är under eller lika med den 75:e percentilen (även kallad övre kvartil). Ett sådant kvartilavstånd nämns i punkt 3.57 i 2010 OECD:s riktlinjer för internprissättning för situationer där brister i jämförbarheten inte kan åtgärdas på ett tillfredsställande sätt. Om intervallet inbegriper ett stort antal observationer kan i sådana fall statistiska redskap som tar hänsyn till centraltendens för att begränsa intervallet (t.ex. kvartilavståndet eller andra percentiler), enligt OECD:s riktlinjer för internprissättning från 2010, bidra till att öka tillförlitligheten hos analysen. I praktiken anser skatterådgivare ofta att varje utfall inom ett kvartilavstånd är acceptabelt och lika korrekt.

(77) Vid justeringar av skattebetalarens prissättning som ligger utanför ett korrekt intervall ska skattemyndigheten vid förekomst av brister i jämförbarheten enligt punkt 3.62 i OECD:s riktlinjer för internprissättning från 2010 (43) förlita sig på mått av centraltendens (till exempel medianvärdet, medelvärdet eller det vägda medelvärdet etc.) för att fastställa en lämplig punkt i intervallet.

2.4 Beskrivning av de huvudsakliga bokföringstermer och finansiella termer som används i internprissättningsanalysen

(78) Internprissättningsanalysen i den rapport om internprissättning som ingår i SMBV:s begäran om förhandsbesked om prissättning innehåller ett antal bokföringsbegrepp och finansiella indikatorer på vinst. En kortfattad översikt över de finansiella indikatorer och bokföringsbegrepp som ofta används vid bedömning av internprissättning och som är relevanta i det aktuella fallet förklaras nedan.

2.4.1 De viktigaste räkenskapsposterna i resultaträkningen (icke-finansiellt företag)

(79) I en typisk resultaträkning redovisas först den inkomst som ett företag får från sin normala affärsverksamhet, vanligtvis från försäljning av varor och tjänster till kunder. Denna räkenskapspost kallas för försäljning, omsättning eller intäkter.

(80) Kostnaden för sålda varor motsvarar huvudsakligen värdet på material som används för produktionen av varor (råvaror) eller inköpspriset för varor som har sålts vidare om företaget inte bearbetar de sålda varorna. Kostnaden för sålda varor dras av från försäljningen för att beräkna bruttovinst.

(81) Rörelsekostnaderna omfattar huvudsakligen lönekostnader (44), energikostnader och andra administrativa kostnader och försäljningskostnader. När det gäller SMBV klassificeras den royalty som betalats till Alki LP som en rörelsekostnad, men utesluts från de rörelsekostnader som används för att beräkna den skattepliktiga inkomsten enligt SMBV:s förhandsbesked om prissättning (45).

(82) Tabell 1 innehåller en förenklad översikt över en resultaträkning (46). Tabell 1 Förenklad resultaträkning Försäljning (eller omsättning) eller intäkter) — Kostnad för sålda varor Bruttovinst — Rörelsekostnad Rörelseresultat (EBITDA) — Räntor och avskrivningar Skattepliktig inkomst (EBT) — Skatt Nettovinst

2.4.2 Vinstmarginaler

(83) Resultat och lönsamhet mäts ofta med hjälp av förhållanden som presenteras som marginaler eller vinstpålägg. Marginaler används också i interna jämförelser vid internprissättning.

(84) Vissa marginaler är konventionellt definierade. Detta är fallet för bruttomarginaler som i princip definieras som bruttovinst delat med försäljning samt för nettomarginaler som i princip definieras som nettovinst delat med försäljning. I nettovinstmarginaler som används i internprissättningsanalyser används ofta den skattepliktiga inkomsten som en utgångspunkt (täljare), snarare än nettovinsten, i synnerhet vid användning av nettomarginalmetoden, som används för att beräkna en testad parts skattepliktiga inkomst.

2.5 Beskrivning av de nederländska reglerna om prissättning som grundar sig på armlängdsprincipen

2.5.1 Artikel 8b i 1969 års bolagsskattelag

(85) SMBV:s förhandsbesked om prissättning avgjordes på grundval av artikel 8b.1 i 1969 års nederländska bolagsskattelag (nedan kallad CIT).

(86) I artikel 8b.1 i CIT, som infördes i CIT under 2002, införlivas armlängdsprincipen i Nederländernas nationella skattelagstiftning och i den anges följande: Om en enhet, direkt eller indirekt, deltar i en annan enhets ledning, kontroll eller kapital och om mellan enheterna i fråga om handelsförbindelser eller finansiella förbindelser (internpriser) avtalas eller föreskrivs villkor som avviker från villkor som skulle ha avtalats mellan av varandra oberoende parter ska dessa enheters vinst fastställas som om de sistnämnda villkoren hade avtalats.

2.5.2 Den nederländska förordningen om internprissättning från 2001

(87) Vägledning om hur den nederländska skattemyndigheten tolkar den armlängdsprincip som fastställs i artikel 8b.1 i CIT anges i den nederländska förordningen om internprissättning av den 30 mars 2001 (nedan kallad förordningen) (47). I förordningens ingress fastställs att Nederländernas hållning när det gäller armlängdsprincipen på området internationell skatterätt är att denna princip utgör en integrerad del av Nederländernas skattelagssystem till följd av dess införlivande i den vida definition av inkomst som framgår av avsnitt 3.8 i 2001 års lag om inkomstskatt (48). Detta innebär i princip att OECD:s riktlinjer är direkt tillämpliga på Nederländerna enligt avsnitt 3.8 i 2001 års lag om inkomstskatt. Det finns flera områden i vilka OECD:s riktlinjer ger utrymme för individuell tolkning från medlemsländernas sida. Inom flera områden har praktiska erfarenheter visat att OECD:s riktlinjer behöver förtydligas. I denna förordning förklaras Nederländernas ståndpunkt i förhållande till dessa särskilda punkter och, när så är möjligt, syftar förordningen till att undanröja eventuella missförstånd.

(88) Vad gäller användningen av ett intervall fastställs i kapitel 1.2 i förordningen att det i vissa fall kommer att vara möjligt att tillämpa armlängdsprincipen och komma fram till en enda siffra som är den mest tillförlitliga siffran för att fastställa huruvida internpriserna är grundade på armlängdsprincipen. Eftersom internprissättning inte är någon exakt vetenskap kommer en viss metod för internprissättning ofta generera ett intervall av siffror, som alla är lika tillförlitliga.

(89) Beträffande metoderna för internprissättning anges följande i kapitel 2 förordningen: I kapitel II i OECD:s riktlinjer för internprissättning diskuteras de tre traditionella transaktionsbaserade metoder som införs i punkt 1.68–1.70 (dvs. marknadsprismetoden, återförsäljningsprismetoden och kostnadsplusmetoden), medan de så kallade transaktionsbaserade vinstmetoderna (dvs. vinstfördelningsmetoden och nettomarginalmetoden) undersöks i kapitel III. Beroende på omständigheterna måste en av dessa fem accepterade metoder väljas. Metoderna kan komplettera varandra. OECD:s riktlinjer är baserade på en viss hierarki bland metoderna där företräde ges de traditionella transaktionsbaserade metoderna. Å ena sidan betraktas transaktionsbaserade vinstmetoder mer eller mindre som metoder som används som en sista utväg. Å andra sidan anges i OECD:s riktlinjer att skattemyndigheterna måste påbörja en granskning av internprissättning utifrån den metod som valts av skattebetalaren (se punkt 4.9 i OECD:s riktlinjer). I enlighet med punkt 4.9 i OECD:s riktlinjer ska Nederländernas skattemyndighet, när den genomför en granskning av internprissättning, använda den metod som valts av skattebetalaren vid tidpunkten för transaktionen som utgångspunkt. Detta överensstämmer med punkt 1.68 i OECD:s riktlinjer. Detta innebär att skattebetalare i princip fritt kan välja en metod för internprissättning under förutsättning att den valda metoden leder till ett resultat som är grundat på armlängdsprincipen för transaktionen i fråga. I vissa situationer genererar en del metoder dock bättre resultat än andra. Även om skattebetalare kan förväntas basera sitt val av en metod för internprissättning på metodens tillförlitlighet när det gäller den särskilda situationen förväntas skattebetalare definitivt inte väga fördelarna och nackdelarna med alla olika metoder mot varandra och därefter förklara varför den metod som slutligen valdes genererar de bästa resultaten under rådande villkor (dvs. regeln om bästa metod). I vissa situationer lämpar sig också en kombination av metoder. Samtidigt har skattebetalarna ingen skyldighet att använda mer än en metod. Den enda skyldighet som åligger skattebetalaren är att förklara varför beslutet fattades att tillämpa den särskilda metod som tillämpades.

(90) I kapitel 2.1 i förordningen beskrivs marknadsprismetoden. I förordningen fastställs följande beträffande förespråkandet av denna metod: Om ett jämförbart pris är tillgängligt kommer marknadsprismetoden i allmänhet att vara den mest direkta och tillförlitliga metoden för att fastställa internpriset, vilket innebär att denna metod är att föredra framför andra metoder.

2.6 Ytterligare information som inkommit från Starbucks och Nederländerna efter det att det formella granskningsförfarandet inleddes

(91) Nederländerna och Starbucks lämnade kompletterande uppgifter för SMBV, Alki LP, Starbucksbutikerna och SCTC.

2.6.1 Uppgifter om SMBV:s verksamhet och risker

(92) I rapporten om internprissättning presenteras SMBV som en tillverkare med låg risk. Kommissionen bad om information för att kontrollera huruvida SMBV:s huvudsakliga verksamhet verkligen var tillverkning med låg risk, som i detta fall skulle vara rostning av kaffe. Kommissionen begärde även information om strukturen hos SMBV:s kostnader för att kontrollera huruvida den underliggande verksamhet som genererade dessa kostnader kunde styrka att de uppgifter som utförs av SMBV verkligen är rutinmässiga genomförandeuppgifter och inte har några drag av komplexitet, i linje med antagandena i rapporten om internprissättning. Uppgifter om den grad av affärsrisk som bärs av SMBV anges i olika avsnitt där avtal beskrivs.

(93) I syfte att analysera vilka produkter som är de viktigaste drivkrafterna för SMBV:s försäljning och kontrollera huruvida kafferostningen verkligen är SMBV:s huvudsakliga ekonomiska verksamhet efterfrågade kommissionen en indelning av SMBV:s försäljning per produkt. Starbucks tillhandahöll de belopp som erhållits från butikerna för kaffebönorna (vilka markeras i tabell 2) och uppgav separat beloppen för andra eventuella betalningar från butikerna för annan verksamhet som försäljning av muggar, vilka presenteras i tabell 2. Tabell 2 SMBV:s intäkter per produktkategori som sålts Beskrivning Räkenskapsår 07 Räkenskapsår 08 Räkenskapsår 09 Räkenskapsår 10 Räkenskapsår 11 Räkenskapsår 12 Räkenskapsår 13 Räkenskapsår 14 REV PASTRY/BAKERY — — [700 000 –800 000 ] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] REV PREPARED FOOD — — — — [1–10 miljoner] [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] [20–30 miljoner] REV READY TO DRINK [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] REV PKGD FOOD [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] REV PACKAGED COFFEE [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] [40–50 miljoner] [50–60 miljoner] [50–60 miljoner] [60–70 miljoner] REV SINGLE SERVE PODS-COFFEE — — — — — [1–10 miljoner] — ([1 000 –10 000 ]) REV SINGLE SERVE PODS-VERISMO — — — — — [1–10 miljoner] [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] REV SOLUBLE COFFEE — — [200 000 –300 000 ] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] REV PACKAGED TEA [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] REV SERVEWARE [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] REV BREWING EQUIPMENT [900 000 –1 miljon] [1–10 miljoner] [700 000 –800 000 ] [500 000 –600 000 ] [600 000 –700 000 ] [700 000 –800 000 ] [800 000 –900 000 ] [600 000 –700 000 ] REV BREWING EQUIPMENT-VERISMO — — — — — [20 000 –30 000 ] [1–10 miljoner] [800 000 –900 000 ] REV TANGIBLE MEDIA ([1 000 –10 000 ]) [300 000 –400 000 ] [200 000 –300 000 ] [80 000 –90 000 ] [100 000 –200 000 ] [100 000 –200 000 ] [1 000 –10 000 ] — REV GIFTPACKS [100 000 –200 000 ] [100 000 –200 000 ] [50 000 –60 000 ] [1 000 –10 000 ] — — — — REV GAMES & TOYS — — [200 000 –300 000 ] [300 000 –400 000 ] [100 000 –200 000 ] [100 000 –200 000 ] [100 000 –200 000 ] [30 000 –40 000 ] REV MISC MERCHANDISE — — ([100–200]) [400–500] [1 000 –10 000 ] [30 000 –40 000 ] [500 000 –600 000 ] [500 000 –600 000 ] REV RAW MATERIALS — — [100 000 –200 000 ] [1–10 miljoner] [100 000 –200 000 ] [200 000 –300 000 ] [1 000 –10 000 ] [30 000 –40 000 ] REV PAPER PACKAGING [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] REV BLENDED BEVG MIX [40–50 miljoner] [40–50 miljoner] [50–60 miljoner] [50–60 miljoner] [40–50 miljoner] [50–60 miljoner] [50–60 miljoner] [60–70 miljoner] REV FRAP COFFEE BASE — — — — [20–30 miljoner] [30–40 miljoner] [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] REV EXTRACT — — — — [1–10 miljoner] [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] REV EQUIPMENT [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [10–20 miljoner] [20–30 miljoner] REV SHIPPING [40 000 –50 000 ] [30 000 –40 000 ] [70 000 –80 000 ] [300 000 –400 000 ] [300 000 –400 000 ] [200 000 –300 000 ] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] REV ROYALTIES — — — — — — — — REV MANAGEMENT SERVICE FEE [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [800 000 –900 000 ] [900 000 –1 miljon] [600 000 –700 000 ] — — REV OTHER REV [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] SALES DISC ([100 000 –200 000 ]) [80 000 –90 000 ] ([1 000 –10 000 ]) ([200 000 –300 000 ]) ([500 000 –600 000 ]) ([600 000 –700 000 ]) ([1–10 miljoner]) ([100 000 –200 000 ]) TRADE DISCOUNTS-DIRECT TO MARKET — — — — — ([30 000 –40 000 ]) ([10 000 –20 000 ]) ([1–10 miljoner]) DIRECT TO MARKET COUPON DISCOUNTS — — — — — — — ([20 000 –30 000 ]) DIRECT TO MARKET SLOTTING COSTS — — — — — — ([20 000 –30 000 ]) ([200 000 –300 000 ]) UNSALABLE RETURNS AND ALLOWANCE — — — — — — — ([20 000 –30 000 ]) SALES RETURNS/ALLOWANCES — — — — — ([1 000 –10 000 ]) ([10 000 –20 000 ]) ([90 000 –100 000 ]) Avrundning 0 (0) (0) 0 (0) 0 (0) (0) Intäkter enligt lagstadgad redovisning [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] [200–300 miljoner] [300–400 miljoner] [300–400 miljoner]

(94) Starbucks uppgav att intäkterna med beteckningen REV PACKAGED COFFEE i tabell 2 avser SMBV:s rostnings- och förpackningsfunktion. Resten av intäkterna hänför sig enligt Starbucks till SMBV:s administrativa och logistiska stödfunktion. En liten andel av det kaffe som rostas i Nederländerna vidareförädlas av utomstående tillverkare. Det gäller följande typer av kaffe: REV SINGLE SERVE PODS-COFFEE, REV SINGLE SERVE PODS-VERISMO, REV SOLUBLE COFFEE, REV FRAP COFFEE BASE och REV EXTRACT. Dessa intäkter bör också klassificeras som intäkter från administrativt och logistiskt stöd eftersom de underliggande intäkter som fakturerats till exploatörer motsvarar det värde som skapats av tredje parter snarare än SMBV. Enligt Starbucks motsvarar dessa intäkter i alla händelser endast en liten andel av SMBV:s totala rostningsproduktion.

(95) När det gäller prissättningen av produkterna lämnade Starbucks in exempel på prislistor för […] för olika kvartal under 2013 och 2014 med priser för kaffeprodukter och andra produkter som sålts av Starbucks. Enligt Starbucks […].

(96) Vad gäller prissättningen av kaffeprodukter beräknas priserna på grundval av formler som hänför sig till kostnader och dessa varierar per produkt. Starbucks tillhandahöll som exempel kostnadsstrukturformeln för produkten [kaffeprodukt e i certifieringsprogrammet], som är SMBV:s mest sålda produkt. De kaffepriser som SMBV tar ut av butikerna beräknas på grundval av de kostnader som SCTC betalar för gröna kaffebönor, till vilka kostnaden […] för kaffeinköp och kaffe […] läggs till. Till detta belopp lägger man till […] kostnader för […], samt ett […] som uppgår till priset för rostat kaffe. En licensieringsavgift till en tredje part betalas slutligen gällande beteckningen [certifieringsprogram] (49).

(97) När det gäller priserna för icke-kaffeprodukter som sålts till butiker av SMBV uppgav Starbucks att priserna för de icke-kaffeprodukter som levererats av SMBV till butiker fastställs genom att man lägger till en så kallad [kostnadstäckningsmarginal] till icke-kaffeprodukternas inköpspris. Denna [kostnadstäckningsmarginal] tas ut av SMBV för att täcka […] kostnaderna. Den täcker dock inte enbart […] SMBV:s kostnader, utan även alla relevanta […] kostnader för […]. Eftersom de slutliga priser för icke-kaffeprodukter som SMBV tagit ut av butiker beräknats genom att tillämpa [kostnadstäckningsmarginalen] på produktkostnaderna, motsvarar den vinst för icke-kaffeprodukter som SMBV registrerar denna [kostnadstäckningsmarginal].

(98) SMBV:s största utgiftspost är lönekostnader, som uppgick till [1–10 miljoner] euro 2014 av en total rörelsekostnad på 16 124 000 euro det året. Andra stora rörelsekostnadsposter för SMBV under 2014 var lönerelaterade kostnader, löneskatt, markarrenden och leasingbetalningar samt avskrivningar för utrustning och immateriella tillgångar. Trots att SBMV inte hade några kostnader för avskrivning av immateriella tillgångar före 2013 var det en av de största rörelsekostnadsposterna under 2014, som uppgick till 628 000 euro, vilket var en större kostnad det året än reparation och underhåll av utrustning, elektricitet, osäkra fordringar, kontors- och datormateriel och övrigt (exempelvis kostnader för programvarulicens, som tas upp som en särskild post). Kostnaden för avskrivning av immateriella tillgångar tycks avse immateriella rättigheter som redovisades i affärsbokföringen först 2012 och som ska ha förvärvats för mer än 4 miljoner euro. 2014 stod marknadsundersökningar dessutom för en betydande rörelsekostnad som uppgick till [100 000–200 000] euro det året.

2.6.2 Royaltybetalningar

(99) SMBV:s skattepliktiga vinst i Nederländerna, som fastställs på grundval av SMBV:s förhandsbesked om prissättning i förhållande till företagets rörelsekostnad, minskas av en royalty som betalas till Alki LP. Kommissionen bad om ytterligare information från Nederländerna och Starbucks om royaltybeloppet och den exakta beräkningen av skattebasen.

(100) SMBV:s resultaträkning såsom den presenteras i företagets årsredovisning återges i tabell 3. Tabell 3 SMBV:s resultaträkningar 2001–2014 (EUR) 2001/2002 2002/2003 2003/2004 2004/2005 2005/2006 2006/2007 2007/2008 2008/2009 2009/2010 2010/2011 2011/2012 2012/2013 2013/2014 Försäljning 14 067 934 51 700 060 63 950 312 83 240 391 108 855 325 118 663 171 128 784 681 135 677 607 142 627 243 184 159 097 286 217 379 327 632 453 350 538 852 Direkta försäljningskostnader (15 398 686 ) (41 799 345 ) (50 148 768 ) (68 349 376 ) (85 467 406 ) (98 615 765 ) (108 107 101 ) (115 352 332 ) (120 020 824 ) (153 275 834 ) (252 500 829 ) (286 969 488 ) (305 831 016 ) varav kostnad för gröna kaffebönor (*2) [0-10 miljoner] [10-20 miljoner] [10-20 miljoner] [10-20 miljoner] [10-20 miljoner] [20-30 miljoner] [20-30 miljoner] [20-30 miljoner] [30-40 miljoner] [40-50 miljoner] [60-70 miljoner] [60-70 miljoner] [60-70 miljoner] Bruttomarginal (1 330 752 ) 9 900 715 13 801 544 14 891 015 23 387 919 20 047 406 20 677 580 20 325 275 22 606 419 30 883 263 33 716 550 40 662 965 44 707 836 Allmänna och administrativa kostnader (3 150 256 ) (8 474 279 ) (8 997 548 ) (5 086 145 ) (7 303 608 ) (10 158 687 ) (15 221 123 ) (16 742 108 ) (16 835 153 ) (14 303 059 ) (17 469 758 ) (16 626 967 ) (16 124 052 ) Utländsk valutaväxling 219 905 33 743 5 102 24 784 (388 855 ) (166 915 ) (467 072 ) 1 849 067 (2 266 492 ) (2 089 448 ) (8 162 650 ) 709 539 (2 272 582 ) Övriga kostnader (se anmärkning) 4 744 084 526 555 (2 165 152 ) (6 336 360 ) (11 594 191 ) (4 699 336 ) (1 698 150 ) (2 470 449 ) (1 079 817 ) (12 352 838 ) (5 786 211 ) (22 812 962 ) (24 285 088 ) Rörelseresultat 482 981 1 986 734 2 643 946 3 493 294 4 101 265 5 022 468 3 291 235 2 961 785 2 424 957 2 137 918 2 297 931 1 932 575 2 026 114 Ränteintäkt 17 328 34 576 27 668 51 766 167 195 248 997 304 939 86 995 45 402 30 073 18 763 14 200 76 209 Räntekostnad 0 (803 856 ) (1 263 915 ) (1 272 114 ) (817 041 ) (2 356 989 ) (2 097 056 ) (1 345 779 ) (817 041 ) (737 371 ) (735 233 ) (411 315 ) (434 454 ) Resultat före skatt 500 309 1 217 454 1 407 699 2 272 946 2 763 349 2 914 476 1 499 118 1 703 001 1 653 318 1 430 620 1 581 461 1 535 460 1 667 869 Bolagsskatt (171 805 ) (418 774 ) (484 408 ) (733 370 ) (783 194 ) (844 309 ) (383 909 ) (427 159 ) (428 611 ) (337 599 ) (395 365 ) (391 220 ) (575 812 ) Nettoresultat för året 328 504 798 680 923 291 1 539 576 1 980 155 2 070 167 1 115 209 1 275 842 1 224 707 1 093 021 1 186 096 1 144 240 1 092 057

(101) I anmärkningarna till årsredovisningen definieras posten övriga kostnader i tabell 3 på följande sätt: Övriga kostnader avser en royaltyöverenskommelse med det närstående bolaget [CV 1], vilken tilldelades Alki LP den 13 december 2006, som baseras på ett förhandsbesked i skattefrågor från den nederländska skattemyndigheten. Det förhandsbesked om prissättning som avses i denna fotnot är SMBV:s förhandsbesked om prissättning och det visar således att SMBV:s revisor tolkade SMBV:s förhandsbesked om prissättning för att fastställa royaltybetalningarna av SMBV till Alki LP.

(102) Denna royalty beräknas som ett restbelopp i resultaträkningen. När SMBV:s resultaträkning sammanställts har alla indata förutom royaltyn antingen konstaterats eller antagits vara prissatta i enlighet med armlängdsprincipen. På grundval av den prissättning som avtalas i SMBV:s förhandsbesked om prissättning beräknas en skattepliktig vinst (posten ”Result before taxation” [resultat före skatt] i Figur 2) till ungefär [9–12] % av SMBV:s rörelsekostnader (posten ”General and administrative expenses” [allmänna och administrativa kostnader] i Figur 2). Eftersom posten ”Sales” [försäljning] i Figur 2 minus alla bokföringskostnader före royaltybetalningen (50) inte uppgår till denna skattepliktiga vinst som beräknats på grundval av SMBV:s förhandsbesked om prissättning betalas den överskjutande vinsten utöver detta vinstpålägg på [9–12] % av SMBV i form av en avdragsgill royalty till Alki LP för de immateriella rättigheterna avseende kafferostning (posten ”Other expenses” [övriga kostnader] i Figur 2). På grundval av SMBV:s räkenskaper görs royaltybetalningen därmed i enlighet med SMBV:s förhandsbesked om prissättning, som utfärdats av den nederländska skattemyndigheten. Figur 2

(103) Eftersom skattebasen i SMBV:s räkenskaper för tillämpningsperioden för SMBV:s förhandsbesked om prissättning motsvarar ungefär men inte exakt [9–12] % av varje års allmänna och administrativa kostnader uppmanade kommissionen Starbucks att tillhandahålla de faktiska kostnader för varje år som använts för att beräkna skattebasen. Starbucks lämnade information om de rörelsekostnader som använts för att beräkna den skattepliktiga inkomsten varje år på grundval av SMBV:s förhandsbesked om prissättning och även för de föregående räkenskapsperioderna (sedan 2001), när ett tidigare förhandsbesked om prissättning var tillämpligt. För varje tillämpningsperiod för SMBV:s förhandsbesked om prissättning är de kostnader som beaktats för beräkningen av skattebasen lägre men nära de belopp som redovisas som allmänna och administrativa kostnader. För perioden 2012/2013 uppgick dessa kostnader exempelvis till 15 694 137 euro och för perioden 2007/2008 uppgick kostnaderna till 15 055 253 euro. Under de perioder som föregick tillämpningen av SMBV:s förhandsbesked om prissättning var de kostnader som beaktades för beräkningen av skattebasen mycket högre eftersom de, enligt Starbucks, även inbegrep de kostnader som tagits ut av [icke-närstående tillverkningsföretag 1]. För perioden 2006/2007 uppgick de kostnader som användes för att beräkna skattebasen exempelvis till [30–40 miljoner] euro. Detta förklarar varför den bolagsskatt som skulle betalas minskade med mer än hälften när SMBV:s förhandsbesked om prissättning trädde i kraft (51), det vill säga från 844 309 euro under 2006/2007 till 383 909 euro under 2007/2008, såsom visas i tabell 3.

2.6.3 Uppgifter om Alki LP

(104) Som svar på frågorna i beslutet om att inleda förfarandet lämnade Nederländerna en beskrivning av de licensrättigheter som innehas av Alki LP för att använda och underlicensiera den immateriella rättighet för vilken SMBV betalar en royalty till Alki LP. I detta avseende förklarade Nederländerna att den immateriella rättigheten omfattade följande tre kategorier: i) Varumärkesrättigheter (52), ii) rättigheter avseende Starbucks system (53) och iii) kafferelaterade rättigheter (54). Nederländerna förklarade vidare att kunskapen och informationen om kaffe inbegriper användningen och tillämpningen av konfidentiell information, teknik och särskild kunskap om recepten för att blanda gröna kaffebönor, processen för att rosta gröna kaffebönor samt tillverkningen av andra härledda produkter (55).

(105) Nederländerna uppgav vidare att Alki LP, enligt det rostningsavtal som beskrivs närmare i skäl 142, agerar som den huvudman som bär alla bolagsrisker och bedriver den relaterade verksamheten (56). Enligt Nederländerna motsvarar royaltyn därför inte enbart ersättning för den immateriella rättigheten, utan även för Alki LP:s roll som huvudman.

(106) Starbucks förklarade att Alki LP inte har några anställda på sin lönelista som kan fylla dess funktion som huvudman enligt rostningsavtalet, och dess partner har inte heller några anställda på sin lönelista som har denna roll. Enligt Starbucks fyller Alki LP denna funktion med hjälp av den vägledning och sakkunskap och de nödvändiga funktioner som tillhandahålls av Starbucks enheter i Förenta staterna i enlighet med [avtalet om kostnadsfördelning] (57). Enligt Starbucks, och enligt vad som framgår av stiftelseurkunden för kommanditbolaget Alki LP, är SCI UK I, Inc. (58) och Starbucks Coffee International, Inc. (59) Alki LP:s partner.

(107) Starbucks klargjorde att Alki LP blev en del i koncernstrukturen i december 2006 i samband med att avtalet om kostnadsfördelning utvidgades för att omfatta hela EMEA-regionen genom att inkludera den brittiska marknaden. Genom att lägga till Alki LP till strukturen undvek Starbucks att den royaltyinkomst som uppbärs av Alki LP direkt skulle införlivas i Alki LP:s partner inkomst enligt amerikansk skatterätt.

2.6.4 Betalningar från Alki LP till Starbucks Corporation enligt avtalet om kostnadsfördelning

(108) Eftersom varken Alki LP eller dess partner har några anställda (60) och Starbucks hävdar att Alki LP kan agera som huvudman genom avtalet om kostnadsfördelning begärde kommissionen information om de betalningar som gjorts enligt avtalet om kostnadsfördelning och de tjänster som dessa betalningar avser, samt hur utbetalningarna finansieras av Alki LP. Starbucks lämnade följande översikt över Alki LP:s betalningar till Starbucks US indelade i olika typer av betalningar.

(109) Enligt avtalet om kostnadsfördelning utför Alki LP royaltybetalningar till Starbucks US för de tre kategorier av immateriella rättigheter som Starbucks US licensierar till Alki LP. Dessa royaltybetalningar består av i) en buy-in-royalty som avser varumärkesrättigheterna, ii) en buy-in-royalty som avser rättigheterna avseende affärsformatet och ii) en permanent royalty som avser kaffekunskapen.

(110) Beloppet för royaltybetalningen beräknas på grundval av en formel som utgår från den samlade återstående vinsten. Den samlade återstående vinsten är summan av de royalties som betalats av SMBV och Starbucks Coffee BV till Alki LP (61) och den inkomst som Alki LP erhåller från Starbucks Corporation (62). Från det beloppet dras en marknadsmässig inkomst för de rutinfunktioner som utförs av Alki LP av (63). […]. I detta avseende görs det åtskillnad mellan de immateriella rättigheterna dels för märket/varumärket och affärsformatet, dels för kaffekunskapen. Denna åtskillnad har sin förklaring i att Alki LP är den verkliga ägaren till de immateriella tillgångar som har samband med affärsformatet samt varumärket/märket för EMEA-regionen, medan den verkliga och lagliga ägaren till kaffekunskapen är Starbucks US.

(111) Det verkliga ägandet av de immateriella tillgångarna avseende affärsformatet samt varumärket/märket för EMEA-regionen överfördes 2002 från Starbucks Corporation till [CV 1] och har varit tilldelat Alki LP sedan 2006. För det verkliga ägandet gjorde [CV 1] och Alki LP buy-in-royaltybetalningar där procentandelen för Förenta staternas andel av kostnaden, vilken Alki LP skulle betala till Starbucks US, gradvis minskade från [65–70] % under 2002 till [0,5–1] % under 2010 och framåt för varumärket, och från [70–75] % under 2002 till [0–0,5] % under 2010 och framåt för de immateriella rättigheterna avseende affärsformatet. Med dessa buy-in-betalningar anses rättigheterna till det verkliga ägandet för dessa två kategorier av immateriella rättigheter för EMEA-regionen ha avbetalats av Alki LP. Vad gäller de immateriella rättigheterna avseende kaffekunskapen betalar Alki LP en permanent royalty på [70–75] % av den återstående vinst som tilldelats denna kategori av immateriella rättigheter till Starbucks US.

(112) Starbucks lämnade in en översikt över den permanenta royaltyn och buy-in-betalningarna från [CV 1] och Alki LP för perioden 2005–2014. När det gäller buy-in-betalningarna betalade [CV 1] totalt [1–10] miljoner euro som buy-in-betalningar för de immateriella rättigheterna avseende varumärket och affärsformatet till Starbucks Corporation (64) (65). I december 2006 tilldelades avtalet om kostnadsfördelning av [CV 1] till Alki LP. Mellan 2007 och 2014 betalade Alki LP [1–10] miljoner euro för varumärket och [20–30] miljoner euro för de immateriella rättigheterna för affärsformatet (66). Detta innebär att totalt [10–20] miljoner euro betalades som buy-in-betalningar för varumärket och [20–30] miljoner euro betalades för de immateriella rättigheterna avseende affärsformatet. 2014 överförde Alki LP det verkliga ägandet av de immateriella rättigheterna till Starbucks EMEA Ltd, för vilket det redovisade en vinst på [1–1,5] miljarder som övriga rörelseintäkter i dess resultaträkning. Med hänsyn till den permanenta royaltyn betalade Alki LP i genomsnitt [1–10] miljoner euro per år ([70–80] miljoner euro totalt) under perioden 2005–2014 till Starbucks Corporation för de immateriella rättigheterna avseende kaffekunskapen (67).

(113) Utöver buy-in-royaltyn och den permanenta royaltyn betalar Alki LP serviceavgifter för tjänster som tillhandahålls av Starbucks Corporation och kostnadsfördelningsersättningar för utvecklingen av vissa immateriella tillgångar (68). Under perioden 2008–2014 betalade Alki LP i genomsnitt [1–10] miljoner euro per år för kostnadsfördelningsersättningar och [1–10] miljoner euro per år för serviceavgifter.

2.6.5 Uppgifter om SCTC och priserna på de gröna kaffebönor som betalats av SMBV

(114) Eftersom gröna kaffebönor anskaffas av SMBV genom en koncernintern transaktion, närmare bestämt köps de in från SCTC, begärde kommissionen information om hur priserna för denna koncerninterna transaktion fastställts samt om det pris som fastställts för varje år under tillämpningen av SMBV:s förhandsbesked om prissättning.

(115) Starbucks lämnade in balansräkningar och resultaträkningar för SCTC sedan 2005. I tabell 4 återges den information som ingår i dessa räkenskaper. Beräkningen av det vinstpålägg på kostnaderna för gröna kaffebönor (kostnad för sålda varor) som tillämpats av SCTC lades till av kommissionen med avseende på detta beslut. På grundval av de tillgängliga uppgifterna om räkenskaperna, som börjar 2005, uppgick det genomsnittliga vinstpålägget på kostnaden för gröna kaffebönor till [omkring 3 %] för perioden 2005–2010, jämfört med ett genomsnittligt vinstpålägg på [omkring 18 %] för perioden 2011–2014.

(116) Starbucks hävdade att man från och med 2011 justerade den policy för internprissättning som gällde för försäljningen av gröna kaffebönor för att öka vinstpålägget på produktkostnader med hänsyn till den ökade betydelsen av SCTC:s verksamhet, i synnerhet dess ökade expertkunskap om anskaffande av kaffe och, framför allt, dess ägande och drift av det framväxande certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices.

(117) Certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices inleddes 2004 i anslutning till invigningen av SCTC:s centrum för stöd till jordbrukare i Costa Rica i syfte att tillhandahålla ett program där jordbrukare, exportörer och köpare kunde föra ett pågående samtal för att i) förbättra kaffekvaliteten, ii) tillhandahålla ekonomisk redovisningsskyldighet för betalningar på alla nivåer i försörjningskedjan, iii) främja socialt ansvar med anknytning till arbetsvillkor, skydd av arbetstagares rättigheter och rimliga levnadsvillkor samt iv) uppmuntra initiativ på miljöområdet för att odla och förädla gröna kaffebönor.

(118) För att kontrollera huruvida den växande verksamhet som Starbucks åberopar för att förklara det ökade vinstpålägget bekräftas i bokföringen presenteras även SCTC:s tillgångar i tabell 4. Även om balansomslutningen faktiskt har ökat avsevärt sedan 2010 beror detta främst på ökad kassabehållning. Nettotillgångarna efter avdrag för likvida medel har ökat med mindre än en tredjedel under de fyra åren mellan 2010 och 2014.

(119) I de vägledande kommentarerna till SCTC:s årsredovisningar som lämnats in av Starbucks beskrivs inte heller några skillnader i risker, funktioner eller tillgångar från 2010 till 2011. Verksamheten och riskerna beskrivs identiskt under denna period, dvs. SCTC:s huvudverksamhet är enligt båda årsredovisningarna inköp och försäljning av gröna kaffebönor av hög kvalitet och närliggande verksamhet rörande kvalitetssäkring och drift (logistik, magasinering, blandning, avlägsnande av koffein etc.). Tabell 4 SCTC:s finansiella uppgifter (CHF) 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 SCTC:s försäljning [500–600 miljoner] [600–700 miljoner] [600–700 miljoner] [600–700 miljoner] [600–700 miljoner] [500–600 miljoner] [900–1 000 miljoner] [1,5–2 miljarder] [1–1,5 miljarder] [900–1 000 miljoner] SCTC:s kostnad för sålda varor [500–600 miljoner] [500–600 miljoner] [600–700 miljoner] [600–700 miljoner] [600–700 miljoner] [400–500 miljoner] [800–900 miljoner] [1–1,5 miljarder] [800–900 miljoner] [700–800 miljoner] bruttomarginal (försäljning – kostnad för sålda varor) [20–30 miljoner] [30–40 miljoner] [40–50 miljoner] [30–40 miljoner] [40–50 miljoner] [30–40 miljoner] [100–200 miljoner] [200–300 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] bruttomarginal på kostnad för sålda varor [4,5–7,5] % [4,5–7,5] % [4,5–7,5] % [4,5–7,5] % [4,5–7,5] % [4,5–7,5] % [16,5–19,5] % [16,5–19,5] % [19,5–22,5] % [16,5–19,5] % Rörelsekostnad (exklusive avsättningar) [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] vinst före skatt [10–20 miljoner] [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] [30–40 miljoner] [20–30 miljoner] [100–200 miljoner] [200–300 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] Skatt [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [1–10 miljoner] [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] [10–20 miljoner] nettovinst [10–20 miljoner] [20–30 miljoner] (*3) [20–30 miljoner] (*3) [20–30 miljoner] [20–30 miljoner] [10–20 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] Balansomslutning [200–300 miljoner] [200–300 miljoner] [200–300 miljoner] [200–300 miljoner] [200–300 miljoner] [100–200 miljoner] [300–400 miljoner] [500–600 miljoner] [600–700 miljoner] [700–800 miljoner] Totala tillgångar efter avdrag för likvida medel och likvida tillgångar (inklusive kortfristiga placeringar) [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] [300–400 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner] [100–200 miljoner]

(%) 2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 vinstpålägg på kostnad för sålda varor [1,5–4,5] [1,5–4,5] [1,5–4,5] [1,5–4,5] [4,5–7,5] [1,5–4,5] [16,5–19,5] [13,5–16,5] [19,5–22,5] [16,5–19,5]

(120) När Starbucks åberopade certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices för att förklara ökningen av den marginal som tagits ut av SCTC uppmanade kommissionen Starbucks att tillhandahålla kostnaderna för detta program samt kostnaderna för centrumen för stöd till jordbrukare. Starbucks tillhandahöll uppskattningar av de årliga kostnaderna för i) certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices och för ii) centrumen för stöd till jordbrukare, såsom anges i tabell 5. Tabell 5 Direkta och indirekta kostnader för certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices och centrumen för stöd till jordbrukare (USD) Räkenskapsår 04 Räkenskapsår 05 Räkenskapsår 06 Räkenskapsår 07 Räkenskapsår 08 Räkenskapsår 09 Räkenskapsår 10 Räkenskapsår 11 Räkenskapsår 12 Räkenskapsår 13 Räkenskapsår 14 1) Tilldelade kostnader för certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices ingen uppgift ingen uppgift ingen uppgift ingen uppgift ingen uppgift ingen uppgift [500 000 –600 000 ] [100 000 –200 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] 2) Kostnader för centrum för stöd till jordbrukare [800 000 –900 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] 3) Övriga kostnader för certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices ingen uppgift ingen uppgift [60 000 –70 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [200 000 –300 000 ] [700 000 –800 000 ] [400 000 –500 000 ] [60 000 –70 000 ] [200 000 –300 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] Totalt [800 000 –900 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ]

(121) Under perioden 2011–2014 utgjorde de sammanlagda kostnaderna för certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices och centrumen för stöd till jordbrukare högst [0,5–1] % av värdet för de gröna kaffebönor som köptes av SCTC (69).

(122) Som svar på detta uppgav Starbucks att certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices bör betraktas som immateriella rättigheter vars värde inte har något samband med underliggande kostnader.

(123) Kommissionen uppmanade Starbucks att tillhandahålla den rapport om internprissättning som omfattar prissättningen för de gröna kaffebönor som SCTC sålt till SMBV. Enligt Starbucks finns ingen tidigare dokumentation av internprissättning som avser förbindelsen mellan SCTC och SMBV. För att tillmötesgå kommissionens begäran lämnade Starbucks in en särskild rapport om SCTC:s internpriser till kommissionen den 13 april 2015.

(124) Enligt den särskilda rapport om internprissättning som tillhandahållits fastställer SCTC priserna för sina dotterbolag genom att tillämpa ett vinstpålägg på produktkostnaderna för de gröna kaffebönor som SCTC köper in.

(125) För att fastställa ett aktuellt marknadsmässigt vinstpålägg på produktkostnaderna för SCTC:s anskaffande av gröna kaffebönor identifierades dessutom följande tre separata komponenter: — Immateriella rättigheter – certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices: SCTC förvaltar certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices och använder värdefull sakkunskap som, när den införlivas i Starbucks affärsverksamhet, säkerställer en jämn försörjning och stöder Starbucks varumärke för hållbarhet. Starbucks analyserade denna transaktion med hjälp av jämförbara licensavtal med koppling till livsmedels- och jordbruksteknik. — Anskaffande: SCTC tillhandahåller funktioner för anskaffande av gröna kaffebönor. Starbucks analyserade denna transaktion med hjälp av jämförbara inköpsavtal mellan tredje parter. — Finansiering: SCTC bör generera en avkastning för finansiering av de kostnader som följer av att ha osålda inventarier och nettofordringar för gröna kaffebönor. Starbucks analyserade en lämplig avkastning för finansiering som bör återföras till SCTC.

(126) Om resultaten för varje enskild komponent som analyserats av SCTC slås ihop skulle detta ge ett sammanlagt resultat för gröna kaffebönor totalt sett från 2005–2014 enligt vad som visas i tabell 6: Tabell 6 Vinstpålägg på produktkostnader (%) Komponent Vinstpålägg pa produktkostnader Undre kvartil Vinstpålägg pa produktkostnader Median Vinstpålägg pa produktkostnader Övre kvartil Immateriell rättighet – certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices 1,4 4,2 9,9 Anskaffande 4,7 6,0 8,0 Finansiering [1,5–4,5] [1,5–4,5] [1,5–4,5] Total % Vinstpålägg på produktkostnader [7,5–10,5] [10,5–13,5] [19,5–22,5]

(127) Det sammanlagda intervallet för armlängds avstånd för det totala vinstpålägget på de produktkostnader som tagits ut av SCTC för det kaffe som sålts till SMBV ligger enligt den särskilda rapporten om internprissättning mellan en undre kvartil på [omkring 9 %] och en övre kvartil på [omkring 21 %], med en median på [omkring 12 %], för hela perioden 2005–2014.

(128) Enligt Starbucks faller SCTC:s faktiska realiserade bruttomarginal (70) helt och hållet inom armlängds avstånd. Detta skulle bevisas av det faktum att bruttomarginalen i förhållande till SCTC:s försäljning uppgick till [omkring 12 %] för åren 2005–2014, på grundval av ett genomsnittlig värde.

(129) Kommissionen uppmanade Starbucks att tillhandahålla de uppgifter och komponenter för vinstpålägget som använts för att fastställa kvartilen och medianen för perioden 2005–2014, som lämnats till kommissionen. Starbucks hävdade att dessa uppgifter inte var tillgängliga.

(130) Starbucks lämnade uppgifter den 29 juni 2015 för att bestyrka prissättningen av gröna kaffebönor i den särskilda rapport om internprissättning som tillhandahållits och i synnerhet de siffror som presenteras i tabell 6, för vilka kommissionen begärde de underliggande uppgifterna.

(131) I motsats till vad som anges i den tabell som tillhandahölls av Starbucks den 13 april 2015 är värdena i tabellen avseende certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices, 1,4 % och 9,9 %, inte den undre kvartilen (25:e kvartilen) och den övre kvartilen (75:e kvartilen). De skulle snarare vara de två extremvärdena, dvs. det lägsta värdet och det högsta värdet, i en jämförelse av licensavtal. I sin inlaga av den 29 juni 2015 identifierade Starbucks elva licensavtal avseende licensiering av teknik som Starbucks anser vara jämförbara med certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices. Dessa avtal avser livsmedel och drycker. De procentintervaller som Starbucks kommer fram till anges i tabell 7. Starbucks förklarade att ett så kallat ”Percentage Mark-up on Product Cost” (procentuellt vinstpålägg på produktkostnader) i tabell 7 beräknas med medelvärdet för varje observation delat med ett minus medelvärdet för observationen, även om det inte finns någon förklaring till varför detta steg togs för att beräkna ett vinstpålägg på produktkostnader i total avsaknad av information eller övervägande om kostnaderna för företagen i respektive avtal. Tabell 7 Förklaring från Starbucks om de uppgifter som tidigare lämnats om certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices kvartilavstånd för prissättning på 1,4 % till 9,9 % Average Observation Percentage Markup on Product Cost Highest Observed Value 9,0 % 9,9 % Upper Quartile 6,0 % 6,4 % Median 4,0 % 4,2 % Lower Quartile 2,7 % 2,8 % Lowest Observed Value 1,4 % 1,4 % Observations 11 11

(132) I sin inlaga av den 29 juni 2015 lämnade Starbucks även en prissättning av SCTC:s anskaffningsfunktion som hade uppskattats med hjälp av jämförbara transaktioner som identifierats av Starbucks genom att använda databaserna PowerK och LIVEDGAR. 13 avtal varigenom inköpsagenturtjänster tillhandahålls av en utomstående inköpsagent anses stämma överens med de anskaffningstjänster som SCTC tillhandahöll SMBV.

(133) Resultaten av analysen anges som procentandelar av så kallade FOB-produktkostnader (FOB, free on board), som är de kostnader som tas ut av kunden för levererade produkter. Medianvärdet för de angivna iakttagelserna är 6 %. Starbucks redovisar resultatet i termer av ett kvartilavstånd för produktkostnader från 4,7 %–8,0 %.

(134) De observationer som använts avser framför allt avtal med följande huvudmän och provisioner som anges inom parentes som procentandel av FOB-priser: Aeropostale, Inc (5 %), Ateca Production International, Inc. (7 %), BELL SPORTS CORP. (6 %), COLUMBIA SPORTSWEAR CO (1,5 %), Designs Apparel Inc. (5 %), F.I.S. Inc (10 %), He-Ro Industries Incorporated (10 %), JONES APPAREL GROUP INC/NINE WEST GROUP INC. (10 %), Mannesmann Pipe&Steel Corporation (2 %), Skin Shoes LLC (8 %), Skin Inc. (6 %), TI Sportswear Inc. (4,7 %) och WW Mexicana (1 %). Kvartilavståndet för dessa observationer är 4 %–8,5 %. Vad gäller prissättningen i certifieringsprogrammet C.A.F.E. Practices uppgav Starbucks att procentandelen av försäljningen beräknas som procentandelen av FOB delat med ett plus procentandelen av FOB (71). Det ges ingen förklaring till denna ändring av siffrorna från den jämförande analysen och den tycks inte motsvara någon annan bruklig finansiell justering.

(135) Slutligen beräknar Starbucks prissättningen av det som presenteras som en finansieringsfunktion och det som SCTC bör få som avkastning enligt Starbucks för innehavet av råkaffe och finansieringen av nettofordringar på egen risk och för egen räkning. Denna avkastning beräknas av Starbucks genom att tillämpa en vägd genomsnittlig kapitalkostnad (WACC) på SCTC:s kundfordringar och lager för 2014 och fastställs på denna grundval till [omkring 3 %].

(136) För att beräkna den vinst som SMBV gjorde på rostningen av de gröna kaffebönor som köpts från SCTC uppmanade kommissionen slutligen Starbucks att tillhandahålla det pris som betalats av SMBV till SCTC. Starbucks lämnade en översikt över de genomsnittliga priser (per pund) som SCTC tagit ut av SMBV och de belopp som betalats av SMBV till SCTC, och dessa presenteras i tabell 8. Inga andra betalningar har gjorts av SMBV till SCTC. Tabell 8 Belopp som betalats av SMBV till SCTC för inköpet av gröna kaffebönor Inköp från SCTC

Räkenskapsår Inköpsvärde i EUR Inköpsvolym i pund Enhetspris i EUR/pund 2002 — — 2003 [10 000 000 –20 000 000 ] [10 000 000 –20 000 000 ] [1,0000–1,5000] 2004 [10 000 000 –20 000 000 ] [10 000 000 –20 000 000 ] [1,0000–1,5000] 2005 [10 000 000 –20 000 000 ] [1 000 000 –10 000 000 ] [1,0000–1,5000] 2006 [10 000 000 –20 000 000 ] [10 000 000 –20 000 000 ] [1,0000–1,5000] 2007 [20 000 000 –30 000 000 ] [20 000 000 –30 000 000 ] [1,0000–1,5000] 2008 [20 000 000 –30 000 000 ] [10 000 000 –20 000 000 ] [1,0000–1,5000] 2009 [20 000 000 –30 000 000 ] [10 000 000 –20 000 000 ] [1,0000–1,5000] 2010 [30 000 000 –40 000 000 ] [20 000 000 –30 000 000 ] [1,0000–1,5000] 2011 [40 000 000 –50 000 000 ] [20 000 000 –30 000 000 ] [2,0000–2,5000] 2012 [60 000 000 –70 000 000 ] [20 000 000 –30 000 000 ] [2,0000–2,5000] 2013 [60 000 000 –70 000 000 ] [30 000 000 –40 000 000 ] [1,5000–2,0000] 2014 [60 000 000 –70 000 000 ] [40 000 000 –50 000 000 ] [1,5000–2,0000]

2.6.6 Uppgifter om Starbucksbutikerna

(137) De produkter som distribueras av SMBV, oavsett om de produceras av SMBV eller köps av SMBV från andra leverantörer, säljs till butiker. En del av butikerna är oberoende och en del ägs av Starbucks. Kommissionen efterfrågade information för att kontrollera huruvida det finns en skillnad i de affärsmässiga villkor som tillämpas för butiker som ägs av koncernen och de som tillämpas för oberoende butiker.

(138) När det gäller Starbucksbutikerna lämnade Starbucks information om de olika licensinnehavarprogrammen och urvalskriterierna för att utveckla Starbucksbutiker i EMEA-regionen, en översikt över butikerna i EMEA-regionen samt siffror avseende butikernas omsättning och de licensavgifter som betalats under 2012 av dessa butiker till Starbucks Coffee BV. Enligt dessa uppgifter varierade den procentandel licensavgifter av omsättningen som betalades av de tre olika typerna av licensprogram (oberoende geografiska licensinnehavare, geografiska licensinnehavare som ägs av företaget samt kanallicensinnehavare) mellan länderna med procentintervallet [5–10] %.

2.6.7 Information om lönsamheten hos andra rostningsanläggningar som drivs av Starbucks

(139) Kommissionen begärde finansiell information från Starbucks om lönsamheten för en annan eventuell rostningsanläggning som drivs av koncernen och, i synnerhet, Starbucks Manufacturing Corporation (nedan kallat SMC), som utifrån uppgifter som lämnats ut visade sig tillhöra koncernen. Kommissionen begärde denna information eftersom användningen av interna data för att testa huruvida uppdelningen av vinster är baserad på armlängdsprincipen rekommenderas i OECD:s riktlinjer för internprissättning från 2010 (72). Starbucks uppgav att SMC var den enda rostningsanläggning som drivs av koncernen utöver SMBV. Eftersom SMC inte har reviderade räkenskaper tillhandahöll Starbucks proformaräkenskaper baserade på företagets interna rapportering.

(140) De uppgifter som tillhandahållits av Starbucks presenteras i tabell 9. Förhållandet mellan vinst och försäljning och mellan vinst och rörelsekostnad (73) lades till av kommissionen med avseende på detta beslut, med tanke på att ett förhållande på [9–12] % mellan vinst och rörelsekostnad avtalas i SMBV:s förhandsbesked om prissättning som en ersättning till SMBV som grundas på armlängdsprincipen. För SMC uppgick denna kvot till omkring 500 % under de fyra senaste räkenskapsperioderna. Tabell 9 Finansiell information om det amerikanska tillverkningsföretaget Starbucks Manufacturing Corporation 2011 2012 2013 2014 Försäljning Starbucks Manufacturing Corporation [700 000 000 – 800 000 000 ] [1 000 000 000 – 1 500 000 000 ] [1 000 000 000 – 1 500 000 000 ] [1 000 000 000 – 1 500 000 000 ] Kostnad för sålda varor [(500 000 000 ) – (600 000 000 )] [(800 000 000 ) – (900 000 000 )] [(800 000 000 ) – (900 000 000 )] [(700 000 000 ) – (800 000 000 )] Övrig inkomst och vinst [100 000 – 200 000 ] [600 000 – 700 000 ] [300 000 – 400 000 ] [1 000 000 – 10 000 000 ] Avdrag [(40 000 000 ) – (50 000 000 )] [(60 000 000 ) – (70 000 000 )] [(70 000 000 ) – (80 000 000 )] [(80 000 000 ) – (90 000 000 )] varav avdrag för löner [(10 000 000 ) – (20 000 000 )] [(20 000 000 ) – (30 000 000 )] [(20 000 000 ) – (30 000 000 )] [(30 000 000 ) – (40 000 000 )] varav avdrag för avskrivning [(10 000 000 ) – (20 000 000 )] [(10 000 000 ) – (20 000 000 )] [(10 000 000 ) – (20 000 000 )] [(10 000 000 ) – (20 000 000 )] Total inkomst [100 000 000 – 200 000 000 ] [400 000 000 – 500 000 000 ] [300 000 000 – 400 000 000 ] [500 000 000 – 600 000 000 ] Vinstmarginal (inkomst/försäljning) [20 % – 25 %] [30 % – 35 %] [30 % – 35 %] [35 % – 40 %] Rörelsekostnadsvinst (inkomst/avdrag) [400 % – 450 %] [650 % – 700 %] [500 % – 550 %] [550 % – 600 %]

2.7 Beskrivning av de olika avtalen om SMBV:s roller och ansvarsområden

(141) När SMBV etablerades i Nederländerna ingick det flera avtal i vilka den kontraktsenliga fördelningen av SMBV:s och dess motparters roller och ansvarsområden fastställs. De tre avtal som är relevanta för detta beslut är rostningsavtalet mellan SMBV och Alki LP, avtalet om inköp av råkaffe mellan SMBV och SCTC och leveransavtalet mellan SMBV och butikerna.

(142) Rostningsavtalet, som trädde i kraft den 1 januari 2002, reglerar tillverkningsprocessen. Enligt rostningsavtalet fungerar Alki LP som huvudman och SMBV som ägare av rostningsanläggningen. SMBV betalar en licens till Alki LP i utbyte mot att Alki LP ger SMBV tillgång till de immateriella rättigheterna och övertar affärsrisken i SMBV:s verksamhet, såsom kostnadsöverskridanden och försäljningen av produkterna. SMBV ska rosta de gröna kaffebönorna och framställa det rostade kaffet och andra kafferelaterade produkter som finns tillgängliga för butikerna (i enlighet med det leveransavtal som tas upp nedan och ADOA-avtalet (74)). I egenskap av ägare till anläggningen ska SMBV säkerställa att korrekt utrustning används, att korrekt processer utförs och att varorna tillverkas i enlighet med de specifikationer som tillhandahålls av Alki LP. SMBV kommer att vara ägaren till de inköpta produkterna, som måste köpas in från leverantörer som valts ut och/eller godkänts av Alki LP. SMBV måste säkerställa att produkterna vid leveranstillfället uppfyller Alki LP:s produktspecifikationer och det är SMBV:s skyldighet att omedelbart ersätta varje parti defekta eller bristfälliga produkter på egen bekostnad. Alki LP bär dock de risker som är knutna till förluster som kan uppstå till följd av produktionen, försäljningen, transporten, lagringen, behandlingen eller annan användning av produkterna, och måste gottgöra SMBV för alla eventuella ersättningskrav.

(143) Avtalet om inköp av råkaffe trädde i kraft den 22 april 2002 och fastställer villkoren för försäljningen av råkaffe i hela bönor från SCTC till SMBV. SCTC ska sälja bönor till SMBV till priser som fastställs i prislistor som utfärdats av SCTC. SMBV ska utfärda en köporder för kaffe på grundval av inköpsprognoser. SCTC ska leverera bönorna […].

(144) I leveransavtalet fastställs ansvarsområdena i leveransen av grundläggande Starbucksvaror mellan SMBV och butikerna. Butikerna förpliktigar sig att köpa allt varumärkt rostat kaffe och andra grundläggande kafferelaterade produkter enligt definitionen i detta avtal uteslutande från SMBV eller godkända leverantörer till priser som antingen fastställts enligt en formel som bifogats detta avtal (för kaffe och kafferelaterade produkter) eller enligt en […] prislista (för övriga varor). Butikerna ska förse SMBV med en [periodisk] inköpsprognos (75) medan SMBV garanterar butikerna att kaffet och andra varor när de lämnar SMBV:s lager är fria från brister och, om så inte är fallet, ska SMBV kostnadsfritt ersätta alla eventuella defekta produkter eller bevilja butikerna en kredit (76).

2.8 Avtal om kostnadsfördelning

(145) I avtalet om kostnadsfördelning mellan Alki LP och Starbucks Corporation av den 1 augusti 2006 fastställs Alki LP:s direkta rättigheter att till tredje parter licensiera och underlicensiera rätten att i) […] driva Starbucksbutikerna […], ii) […] driva […] och iii) tillverka och/eller distribuera produkter genom att använda varumärkena, tekniken och sakkunskapen.

(146) Enligt avtalet om kostnadsfördelning ska Alki LP betala Starbucks Corporation en royalty, serviceavgifter för tjänster som tillhandahålls av Starbucks Corporation och kostnadsfördelningsersättningar för utvecklingen av vissa immateriella tillgångar. Royaltybetalningarna består av i) en buy-in-royalty som avser de immateriella rättigheterna avseende varumärket och affärsformatet och en ii) permanent royalty som avser de immateriella rättigheterna avseende kaffekunskapen. Betalningarna enligt detta avtal beskrivs i skälen 112 och 113.

2.9 Avtal mellan Starbucks och tredje parter avseende tillverkning och försäljning av kaffe

(147) I syfte att jämföra de affärsmässiga villkor som fastställts mellan SMBV och Starbuckskoncernen och i synnerhet royaltybetalningen för de immateriella rättigheterna avseende rostning, å ena sidan, med de affärsmässiga villkor som fastställts mellan Starbuckskoncernen och tredje parter, å andra sidan, begärde kommissionen alla avtal från Starbucks varigenom Starbucks licensierade immateriella rättigheter och alla avtal där Starbucks lade ut rostningen av kaffe på entreprenad. Kommissionen bad även om information om de affärsmässiga villkor som tillämpas mellan Starbucks Corporation och koncernens rostningsföretag i Förenta staterna.

(148) Som svar på kommissionens begäran tillhandahöll Starbucks avtal med — [Icke-närstående tillverkningsföretag 2], (”[icke-närstående tillverkningsföretag 2]”), […]. Starbucks ingick två typer av avtal med [icke-närstående tillverkningsföretag 2] för att lägga ut rostningen av kaffe på underleverantörer, vilka har ändrats flera gånger. I ett licensavtal om teknik av den [före 2008] beviljar ett dotterbolag till Starbucks, […], en icke-exklusiv licens till [icke-närstående tillverkningsföretag 2] för att bland annat använda Starbucks teknik och sakkunskap för att framställa och sälja rostat kaffe till utvalda tredje parter som Starbucks har ingått leveransavtal med, såsom [icke-närstående tillverkningsföretag 5] […]. [Icke-närstående tillverkningsföretag 2] måste utföra tjänsterna så att det rostade kaffet är av hög kvalitet, och därför måste bland annat [icke-närstående tillverkningsföretag 2] uppfylla vissa standarder för kvalitetssäkring som fastställts av Starbucks. I licensavtalet om teknik föreskrivs att [icke-närstående tillverkningsföretag 2] inte behöver betala några avgifter för licensen (77). I ett avtal om leverans av råkaffe föreskrivs att [icke-närstående tillverkningsföretag 2] har en skyldighet att köpa gröna kaffebönor uteslutande från Starbucks till ett fast pris [för en viss mängd]. — [Icke-närstående tillverkningsföretag 3], (”[icke-närstående tillverkningsföretag 3]”), […]. Enligt ett licensavtal avseende rostning av den [efter 2008] tillhandahåller [icke-närstående tillverkningsföretag 3] kafferostningstjänster som det säljer till Starbucks och ett samriskföretag mellan [icke-närstående tillverkningsföretag 3] och Starbucks vid namnet [icke-närstående tillverkningsföretag 3/Starbucks/samriskföretag] som driver Starbucksbutikerna i [ett visst land]. [Icke-närstående tillverkningsföretag 3] betalar en rostningsavgift till Starbucks […] på […] US-dollar [för en viss mängd] råkaffe som produceras och säljs till [icke-närstående tillverkningsföretag 3/Starbucks/samriskföretag]. — [Icke-närstående tillverkningsföretag 4], (”[icke-närstående tillverkningsföretag 4]”), […]. I syfte att lägga ut rostningen av kaffe på underleverantörer ingick [icke-närstående tillverkningsföretag 4] tre typer av avtal, varav endast […] inköpsavtalet av den [efter 2008] lämnades in. Starbucks utser i enlighet därmed [icke-närstående tillverkningsföretag 4] för att tillverka, förpacka, producera och leverera en kaffeprodukt. I avtalen föreskrivs inte någon avgift eller royalty som ska betalas till Starbucks. Tillverkningen måste äga rum i enlighet med särskilda produktspecifikationer och standarder som tillhandahålls av Starbucks. I avtalet föreskrivs att [icke-närstående tillverkningsföretag 4] ska sälja produkterna till Starbucks och dess dotterbolag till ett pris som fastställts till samma nivå som de gröna kaffebönorna (enligt Starbucks är de gröna kaffebönorna därför bara en pass-through-kostnad för [icke-närstående tillverkningsföretag 4]) och en leveranskostnad till vilken en omvandlingsavgift läggs till. Denna omvandlingsavgift inbegriper avgifter för rostning […]. Prissättningsformeln räknas därefter om till ett försäljningspris [för en viss mängd] rostat kaffe. Starbucks hävdar att detta resulterar i en marginal på [5–10] % för de totala omvandlingskostnaderna, utan att ytterligare beskriva hur man kommit fram till detta påstådda vinstpålägg. — [Icke-närstående tillverkningsföretag 5] (”[icke-närstående tillverkningsföretag5]”), […]. Starbucks ingick tre typer av avtal med [icke-närstående tillverkningsföretag 5] den [före 2008]. I ett leveransavtal åtar sig Starbucks att leverera rostade kaffebönor, koncentrat och andra kaffeingredienser till [icke-närstående tillverkningsföretag 5] till ett pris som baseras på en formel som används för att utveckla prissättningen av kaffeingredienser för [Starbucks] kaffebutiksverksamhet, […]. I […] avtalet, som är ett avtal om tillverkning och distribution, beviljas [icke-närstående tillverkningsföretag 5] den exklusiva rätten att distribuera vissa färdigförpackade, konsumtionsfärdiga drycker under Starbucks varumärke inom ett visst område. Tillverkningen måste äga rum i enlighet med särskilda produktspecifikationer och standarder som tillhandahålls av Starbucks. I […] avtalet föreskrivs inte någon avgift eller royalty som ska betalas av [icke-närstående tillverkningsföretag 5] till Starbucks. Licensavtalet om varumärke och teknik godkänner att [icke-närstående tillverkningsföretag 5] använder Starbucks varumärke, teknik och sakkunskap för att tillverka de överenskomna produkterna. [Icke-närstående tillverkningsföretag 5] betalar en licensavgift på [10–15] % av nettoförsäljningen, som omfattas av en justeringsmekanism, vilket enligt Starbucks resulterar i en avgift på ungefär [10–15] % av nettoförsäljningen av konsumtionsfärdiga drycker (78). — [Icke-närstående tillverkningsföretag 6] (”[icke-närstående tillverkningsföretag 6]”), […]. Starbucks ingick tre typer av avtal med [icke-närstående tillverkningsföretag 6] den [före 2008], som senare har ändrats. I ett leveransavtal åtar sig Starbucks att leverera rostade kaffebönor, koncentrat och andra kaffeingredienser till [icke-närstående tillverkningsföretag 6] till ett pris som baseras på en formel som används för att utveckla prissättningen av kaffeingredienser för Starbucks […] kaffebutiksverksamhet, […]. Genom avtalet om tillverkning och distribution beviljas [icke-närstående tillverkningsföretag 6] den exklusiva rätten att distribuera vissa färdigförpackade, konsumtionsfärdiga drycker under Starbucks varumärke i [ett visst land]. Tillverkningen måste äga rum i enlighet med särskilda produktspecifikationer och standarder som tillhandahålls av Starbucks. I tillverknings- och distributionsavtalet föreskrivs inte någon avgift eller royalty som ska betalas av [icke-närstående tillverkningsföretag 6] till Starbucks. Licensavtalet om varumärke och teknik godkänner att [icke-närstående tillverkningsföretag 6] använder Starbucks varumärke, teknik och sakkunskap för att tillverka de överenskomna produkterna. [Icke-närstående tillverkningsföretag 6] betalar en licensavgift beroende på produkten. Enligt Starbucks uppgår dessa avgifter till mellan [5 och 10] % av nettoförsäljningen av konsumtionsfärdiga drycker (79). — [Icke-närstående tillverkningsföretag 7] (”[icke-närstående tillverkningsföretag 7]”), […]. Starbuc