SV Europeiska unionens officiella tidning C 146/12

RÅDETS YTTRANDE

om Nederländernas uppdaterade stabilitetsprogram för 2009–2012

2010/C 146/03

EUROPEISKA UNIONENS RÅD HAR AVGETT DETTA YTTRANDE

med beaktande av fördraget om Europeiska unionens funktionssätt,

med beaktande av rådets förordning (EG) nr 1466/97 av den 7 juli 1997 om förstärkning av övervakningen av de offentliga finanserna samt övervakningen och samordningen av den ekonomiska politiken (1), särskilt artikel 5.3,

med beaktande av kommissionens rekommendation, och

efter att ha hört ekonomiska och finansiella kommittén.

HÄRIGENOM FRAMFÖRS FÖLJANDE:

(1) Den 26 april 2010 granskade rådet Nederländernas uppdaterade stabilitetsprogram, som omfattar perioden 2009–2012.

(2) 2009 noterades en kraftig nedgång i den ekonomiska aktiviteten på 4 %. Den minskade världshandeln fick relativt stora konsekvenser för den nederländska ekonomin, vilket gjorde att nettoexportens bidrag till tillväxten blev negativ. Den inhemska efterfrågan bromsade också tillväxten under året, eftersom den privata konsumtionen minskade till följd av betydande negativa förmögenhetseffekter och minskat förtroende. Samtidigt påverkades investeringarna negativt av minskad efterfrågan, lägre lönsamhet och försämrade kreditvillkor. Den offentliga konsumtionen var den enda efterfrågefaktor som hade positiv effekt på den ekonomiska aktiviteten, huvudsakligen på grund av det stimulanspaket på 1 % av BNP som genomfördes i linje med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. Under 2010 väntas tillväxten i BNP bli positiv igen, sannolikt till följd av en ökad nettoexport i kölvattnet på återhämtningen av världshandeln. Den privata konsumtionen kommer att förbli dämpad, eftersom den disponibla realinkomsten påverkas negativt av små löneökningar och ökad arbetslöshet, och investeringarna drabbas av lågt kapacitetsutnyttjande, minskad lönsamhet och fortsatt skärpta kreditvillkor. De offentliga finanserna urgröptes snabbt 2009 och sjönk från ett överskott på 0,7 % av BNP 2008 till ett underskott på 4,9 % av BNP till följd av de återhämtningsåtgärder regeringen vidtog som svar på den ekonomiska krisen, de fulla effekterna av de automatiska stabilisatorerna och minskande gasintäkter. 2010 väntas ytterligare försämring. Underskottet i de offentliga finanserna 2009 var större än referensvärdet på 3 % av BNP och utlöste därmed förfarandet vid alltför stora underskott. I samband härmed utfärdade rådet i december 2009 rekommendationer till Nederländerna, och fastställde att det alltför stora underskottet skulle åtgärdas senast 2013. Att få ned underskottet under 3 % av BNP inom den tidsfristen blir en av de viktigaste politiska utmaningarna för Nederländerna. Andra utmaningar är att sörja för en långsiktig hållbarhet i de offentliga finanserna, fortsätta att öka förtroendet för finanssektorn och trygga företagssektorns tillgång till finansiering.

(3) Trots att en stor del av den konstaterade nedgången i faktisk BNP i samband med krisen är konjunkturbetingad, har den potentiella produktionsnivån också påverkats negativt. Krisen kan också påverka den potentiella tillväxten på medellång sikt i och med lägre investeringar, begränsade kreditmöjligheter och ökande strukturell arbetslöshet. Konsekvenserna av den ekonomiska krisen förvärrar dessutom de ogynnsamma effekter som befolkningens åldrande har på den potentiella produktionen och de offentliga finansernas hållbarhet. Mot bakgrund av detta är det avgörande att öka tempot på strukturreformerna för att stödja den potentiella tillväxten. Framför allt är det viktigt för Nederländerna att genomföra reformer på arbetsmarknaden, särskilt omställningar för att få kvinnor, äldre och eftersatta grupper att i högre grad ta del av arbetsmarkanden för att öka antalet arbetade timmar, och på området för forskning och utveckling genom att fortsätta att skapa incitament för forskning och utveckling.

(4) Enligt det makroekonomiska scenario som ligger till grund för programmet och som för 2010 grundar sig på beräkningar från Nederländernas byrå för ekonomiskpolitisk analys (CPB) väntas reala BNP, efter nedgången på 4 % under 2009, öka med 1,5 % under 2010 och därefter stiga ytterligare till en genomsnittlig tillväxttakt på 2 % under resten av programperioden. Mot bakgrund av tillgängliga uppgifter (2) verkar scenariot bygga på optimistiska tillväxtantaganden för 2010 och 2011 och rimliga antaganden för 2012. Inflationsberäkningarna i programmet tycks realistiska för 2010 och i lägsta laget för 2011 och 2012. Antagandet i programmet att den ekonomiska återhämtningen huvudsakligen kommer att drivas på av nettoexport är sannolikt, medan de förväntade bidragen till tillväxten från privat konsumtion och investeringar verkar vara optimistiska. När det gäller arbetsmarknaden ser antagandena om både ökad sysselsättning och arbetslöshetsutvecklingen ut att vara något optimistiska för programperioden.

(5) Enligt programmet avspeglar den kraftiga nedgången i BNP från ett överskott på 0,7 % av BNP 2008 till ett underskott på 4,9 % av BNP 2009 i stor utsträckning krisens påverkan på de offentliga finanserna, men den är också effekten av de stimulansåtgärder på 1 % av BNP som regeringen antog i enlighet med den ekonomiska återhämtningsplanen för Europa. Det finanspolitiska stödet planeras vara generöst även under 2010, för att sedan minska under de sista åren av programmet. I linje den exitstrategi som rådet förespråkar och för att få ned det alltför stora underskottet senast 2013 och återupprätta hållbara offentliga finanser är det, efter den expansiva finanspolitik som förts under 2009 och 2010, nödvändigt att strama åt finanspolitiken betydligt från och med 2011.

(6) I det uppdaterade programmet för 2010 anges det att målet för de offentliga finanserna är ett underskott på 6,1 % av BNP. Inkomstkvoten väntas falla med 0,1 % av BNP i förhållande till 2009, medan utgiftskvoten väntas stig med 1,1 % av BNP. Enligt programmets beräkningar kommer utfallet för de offentliga finanserna för 2010 att bli 0,2 % av BNP bättre än målet för de offentliga finanserna 2010, och är nominellt sett i linje med rådets rekommendation enligt artikel 126.7 av den 2 december 2009. De gynnsammare makroekonomiska utsikter som ligger till grund för programmet slår bara delvis igenom i utfallet för de offentliga finanserna, främst på grund av att tillväxten är koncentrerad till den exportinriktade sektorn, vilket ger låga skatteintäkter, samt en negativ baseffekt från 2009 på 0,1 % av BNP. Det strukturella saldot för 2010, dvs. det konjunkturrensade saldot netto exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder omräknat enligt den allmänt vedertagna metoden, minskar från – 3,75 % av BNP 2009 till – 4,75 % av BNP 2010. Den samlade effekten av de diskretionära åtgärderna under 2010 är försumbar, eftersom de högre diskretionära utgifterna uppvägs av skattehöjningar. Den försämring av det strukturella saldot för 2010 som icke desto mindre kan konstateras, kan delvis förklaras med högre ränteutgifter och fallande gasintäkter, men huvudsakligen med olika eftersläpande effekter av bland annat stigande arbetslöshet, något som ger större utgifter och lägre skatteintäkter än vad som skulle kunna antas med tillämpning av normala elasticiteter.

(7) Huvudmålet med programmets finanspolitiska strategi på medellång sikt är att senast 2013 få ner underskottet till under 3 % av BNP. Konsolideringen bör enligt programmet inledas 2011 under förutsättning att tillväxtutsikterna är positiva. Nominellt sett är detta mål i linje med rekommendationen enligt artikel 126.7 i EU-fördraget. I programmet nämns det att ytterligare åtgärder måste vidtas för att tidsfristen 2013 ska kunna hållas, men åtgärdernas omfattning och art preciseras inte. Dessutom omfattar programperioden inte 2013. Enligt programmet väntas det nominella underskottet i de offentliga finanserna förbättras till 5 % av BNP 2011 (från 6,1 % året före) och 4,5 % 2012. Det primära saldot väntas följa ett liknande mönster. Det väntade resultatet för 2012 bör inte ses som ett mål utan som ett tekniskt resultat utifrån ett antagande om oförändrad politik. De beräkningar av de offentliga finanserna som görs i programmet förutsätter en ytterligare nominell förbättring av saldot i de offentliga finanserna på mer än 1,5 % av BNP 2013 för att underskottet ska komma ned under 3 % av BNP. Det (omräknade) strukturella saldot väntas försämras till – 4,75 % av BNP 2010 och därefter förbättras till – 4 % av BNP 2011 och – 3,5 % av BNP 2012. Under 2011 kommer regeringens finanspolitiska strategi huvudsakligen att bestå av ett (delvis) tillbakadragande av stimulanspaketet på ungefär 0,5 % av BNP och konsolideringsåtgärder på 0,25 % av BNP (1,8 miljarder EUR). Inkomstkvoten väntas öka till följd av ett förbättrat makroekonomiskt läge och ett (delvis) tillbakadragande av stimulanspaketet, medan utgiftskvoten väntas falla på grund av konsolideringpaketet, ett förbättrat makroekonomiskt läge och ett (delvis) tillbakadragande av stimulanspaketet. För 2012 visar programmet utifrån ett antagande om oförändrad politik en ökning av inkomstkvoten och en stabilisering av utgiftskvoten. I programmet bekräftas det nya finanspolitiska målet på medellång sikt, där de offentliga finanserna ligger på – 0,5 % av BNP i strukturella termer. Mot bakgrund av de senaste beräkningarna och skuldnivån återspeglar det finanspolitiska målet på medellång sikt stabilitets- och tillväxtpaktens mål. Enligt programmet väntar man sig dock inte att målet ska nås under programperioden.

(8) Budgetberäkningarna i programmet för 2010 ser ut att vara rimliga, men de offentliga finanserna kan utvecklas sämre än förväntat under 2011 och därefter. Närmare bestämt kommer regeringens insatser för att stabilisera finansmarknaderna förmodligen till en stor del att fortsätta under hela programperioden och det kan ha en negativ effekt på målen för de offentliga finanserna. Även om det för 2010 ser ut som att det gynnsamma makroekonomiska scenariot mer än uppvägs av programmets förhållandevis försiktiga inkomstberäkningar, som till och med ger vissa möjligheter till ett bättre resultat än det fastställda målet, verkar detta inte vara fallet för resten av programperioden. Dessutom är det inte säkert att alla besparingar till följd av konsolideringsåtgärderna kan förverkligas från och med 2011. Slutligen kan de sociala utgifterna bli högre än vad som väntas i programmet på grund av de något optimistiska beräkningarna av arbetslösheten. I programmet förklaras inte helt och hållet ändringen i inkomst- och utgiftskvoterna för 2012, där en förbättring av saldot på 0,5 % av BNP förutsätts utan att åtgärder vidtas. Denna uppskattning bygger huvudsakligen på positiva makroekonomiska antaganden och elasticitetsantaganden. Inför både 2011 och 2012 bör det dock noteras att Nederländerna för närvarande genomför en grundläggande översyn av de offentliga finanserna. Översynen kan ligga till grund för ytterligare konsolideringsåtgärder och borde bidra till att stärka den årliga finanspolitiska ansträngningen under 2011 och därefter, i enlighet med vad som rekommenderats. Detta kan ge bättre budgetresultat än väntat, även om dessa konsolideringsåtgärders omfattning och art ännu inte är kända. Resultatet i Nederländerna av konsolideringen av de offentliga finanserna är hittills relativt gott och innebär inte någon ytterligare risk vid denna tidpunkt.

(9) Den offentliga bruttoskuldkvoten i procent av BNP låg under 2009 över fördragets referensvärde och har ökat under hela programperioden. För 2009 väntas den uppgå till 62,3 %, jämfört med 58,2 % året innan. Ökningen av skuldkvoten berodde till stor del på underskottet i de offentliga finanserna och den avtagande BNP-tillväxten, även om den mildrades av en väsentlig positiv stock-/flödesjustering till följd av finanssektorns återbetalning av offentligt stöd. Skuldkvoten väntas öka med ytterligare 10 % av BNP under programperioden till 72,5 % för 2012, vilket huvudsakligen beror på fortsatt stora offentliga underskott. Väsentliga risker är förbundna med den offentliga bruttoskuldnivån. Riskerna är knutna dels till underskottet som kan bli större än beräknat, framför allt under 2011, dels – och viktigare – till de betydande garantierna till finanssektorn som för närvarande uppgår till nästan 14 % av BNP. Om det blir aktuellt att utnyttja dessa garantier, kommer de att öka skuldknoten ytterligare. Å andra sidan kan skuldkvoten minska väsentligt om finansinstituten (tidigare) återbetalar det offentliga stödet.

(10) Skuldberäkningarna på medellång sikt, som bygger på antagandet att BNP-tillväxten gradvis kommer att nå upp till den nivå som förutsågs före krisen och att skattetrycket kommer att vända tillbaka till nivåerna före krisen och som innefattar den beräknade ökningen av åldersrelaterade utgifter, visar att programmets finanspolitiska strategi, i nominellt värde och utan ytterligare ändringar av politiken, inte kommer att vara tillräcklig för att stabilisera bruttoskuldkvoten till 2020.

(11) Befolkningens åldrande påverkar de offentliga finanserna i betydligt större utsträckning än EU-genomsnittet på grund av relativt stora ökningar av både pensionsutgifterna och utgifterna för långtidsvård. Om man säkerställer större primära överskott på medellång sikt samtidigt som man genomför strukturreformer som stävjar den väntade ökningen av åldersrelaterade utgifter, bidrar det till att minska riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet, som i kommissionens hållbarhetsrapport från 2009 (3) bedömdes vara stora. Den föreslagna höjningen av pensionsåldern med två år (från 65 till 67 år) 2025 väntas minska hållbarhetsgapet. Om höjningen genomförs, kommer den att vara ett första steg i riktning mot förbättrad hållbarhet för de offentliga finanserna.

(12) Det trendbaserade finanspolitiska regelverk som infördes 1994 anses i allmänhet vara effektivt och ändamålsenligt (4). De viktigaste beståndsdelarna i detta regelverk är de fleråriga utgiftstaken och den roll oberoende organisationer, särskilt CPB, spelar (5). Regelverket omfattar fyra år och bygger på ett makroekonomiskt scenario som tillhandahålls av den nationella byrån för ekonomiskpolitisk analys (CPB) (6), vilket säkerställer att prognoserna är objektiva och oberoende. Ett mål för de offentliga finanserna fastställs för fyraårsperioden utifrån de finanspolitiska utmaningarna i samband med befolkningens åldrande och kraven i stabilitets- och tillväxtpakten. Utifrån dessa finanspolitiska mål fastställs utgiftstaken, som är hörnstenar i det finanspolitiska regelverket. I praktiken har utgiftstaken inte överskridits. I mars 2009 beslutade regeringen att de konjunkturkänsliga arbetslöshetsersättningarna inte längre skulle omfattas av utgiftstaken. Denna åtgärd gjorde att procykliska budgetnedskärningar inte behövde göras till följd av den ökande arbetslösheten, och ledde till att de automatiska stabilisatorerna stärktes (med cirka 0,3 % av BNP under 2009). Det trendbaserade finanspolitiska regelverket ser ut att ha haft en gynnsam effekt i det nuvarande finanspolitiska läget. Under en ekonomisk uppgång kommer det trendbaserade finanspolitiska regelverket också att ha ett betydligt mervärde. Medan de automatiska stabilisatorerna med automatik väntas förbättra den finanspolitiska inriktningen, kommer utgiftstaken att kunna användas som ett redskap för att begränsa utgiftsökningar.

(13) När det gäller kvaliteten på de offentliga finanserna kan Nederländerna anses prestera förhållandevis väl på vissa områden. Det gäller särskilt på områdena för offentlig infrastruktur, allmänna tjänster och finanspolitisk styrning. I programmet anges att man avser förbättra kvaliteten på de offentliga finanserna med hjälp av bättre lagstiftning och genom att minska administrationen. Den administrativ bördan ska enligt programmet ha minskat med 25 % netto 2011 i förhållande till 2007. Myndigheterna genomför för tillfället en grundläggande översyn av de offentliga finanserna som huvudsakligen är inriktad på utgiftssidan och har till syfte att underlätta beslutsprocessen vid strukturreformer och konsolideringsåtgärder. På intäktssidan planerar myndigheterna en separat underökning för översynen av skattesystemet. Denna syftar till att få till stånd ett framtida skattesystem med stabila intäkter och minsta möjliga negativa effekter på ekonomin, och en så rättvis fördelning av kostnaderna som möjligt. Denna översyn skulle också kunna förbättra kvaliteten på de offentliga finanserna på medellång sikt.

(14) I stort sett är programmets finanspolitiska strategi för 2010 och 2011 förenlig med rådets rekommendation enligt artikel 126.7. I nominellt värde och på grund av de risker som nämnts förefaller den finanspolitiska strategin från och med 2012 inte förenlig med rådets rekommendation enligt artikel 12.7, särskilt som 2013 inte omfattas av programmet. För 2010 är programmets beräkningar av de offentliga finanserna något bättre än beräkningarna i 2010 års budget, vilket till viss del beror på ett gynnsammare makroekonomiskt scenario, och riskerna är väl balanserade. För perioden 2011–2012 förutses i programmet en blygsam årlig finanspolitisk ansträngning på i genomsnitt 0,75 % av BNP, fortfarande med nämnda risker. För 2011 underbyggs programmets beräkningar för de offentliga finanserna av närmare angivna konsolideringsåtgärder. Å andra sidan underbyggs den väntade förändringen i det strukturella saldot 2012 (0,5 % av BNP) inte av ytterligare åtgärder, och den kan inte heller förklaras med hjälp av standardelasticiteter. Detta tyder på att ytterligare konsolideringsåtgärder behövs för att säkra den nödvändiga årliga finanspolitiska ansträngning på 0,75 % av BNP under perioden 2011–2013, som rådet har rekommenderat, även med hänsyn till att 2013 inte omfattas av programmet. Programmets nominella offentliga underskott på 4,5 % av BNP 2012, vilket snarare är en konsekvens av antagandet om en oförändrad politik än ett mål, innebär att det finns behov av en ytterligare förbättring på minst 1,5 % av BNP för att tidsfristen 2013 ska kunna hållas. Utifrån programmets skuldberäkningar och de risker som nämnts ovan är den nuvarande finanspolitiska strategin heller inte tillräcklig för att skuldkvoten ska börja minska. Trots att regeringen i programmet åtar sig att genomföra ytterligare åtgärder för att få ned underskottet under referensvärdet på 3 % av BNP 2013, innehåller programmet inga upplysningar om hur detta ska ske.

(15) Programmet innehåller alla obligatoriska och de flesta frivilliga uppgifter som föreskrivs i uppförandekoden för stabilitets- och konvergensprogram. I de rekommendationer som rådet den 2 december 2009 riktade till Nederländerna enligt artikel 126.7 i syfte att få situationen med ett alltför stort underskott att upphöra, uppmanades landet också att rapportera in framsteg i genomförandet av rådets rekommendationer i ett särskilt kapitel i uppdateringarna av stabilitetsprogrammet. Nederländerna har delvis efterlevt denna rekommendation. Framför allt omfattar inte programmet år 2013, som är korrigeringsperiodens sista år.

Den övergripande slutsatsen är att Nederländerna är hårt drabbat av krisen. Krisen har lett till en kraftig försämring av saldot i de offentliga finanserna, som har vänt från ett överskott på 0,7 % av BNP 2008 till ett underskott på 4,9 % av BNP 2009 och därmed utlöst förfarandet vid alltför stora underskott. En ytterligare försämring väntas 2010, huvudsakligen på grund av olika eftersläpande effekter, såsom ökande arbetslöshet. Det efterföljande tillbakadragandet av de finanspolitiska stimulansåtgärderna och konsolideringspaketet bör ge ett förbättrat saldo i de offentliga finanserna för 2011. 2012 är förbättringen av de offentliga finanserna konjunkturbetingad och baseras på en oförändrad politik. Skuldkvoten, som 2009 överskred fördragets referensvärde på 60 %, väntas öka betydligt under programmets löptid. Den korrigeringsplan som läggs fram i programmet är behäftad med betydliga risker och skulle gynnas av en stärkt konsolidering som går utöver 2011. De huvudsakliga riskerna hör samman med de optimistiska makroekonomiska antagandena i kombination med en låg årlig finanspolitisk ansträngning på 0,75 % av BNP, som har rekommenderats av rådet. I programmet ingår ett åtagande om att vidta ytterligare åtgärder för att tidsfristen 2013 ska kunna hållas. Eftersom 2013 inte omfattas av programmet är det inte möjligt att göra en fullständig bedömning av den finanspolitiska strategin. Därför vore ytterligare information välkommen om den breda strategi som ligger till grund för korrigeringen av det alltför stora underskottet, särskilt information om 2013. Om större primära överskott säkerställs på medellång sikt och reformåtgärder vidtas för att stävja den beräknade ökningen av åldersrelaterade utgifter bidrar det till att minska de medelstora riskerna för de offentliga finansernas hållbarhet. Den reform av pensionssystemet som nyligen föreslogs utgör, om den antas, ett viktigt första steg.

Mot bakgrund av denna bedömning och rekommendationen enligt artikel 126 i EU-fördraget av den 2 december 2009, uppmanar rådet Nederländerna att

i) i samband med den grundläggande översynen av de offentliga finanserna ange vilka åtgärder som ska stödja konsolideringen från 2011 och särskilt efterföljande år, öka konsolideringsansträngningarna ytterligare för att säkerställa den årliga finanspolitiska ansträngning som krävs för att få ned underskottet under 3 % av BNP senast 2013, och under hela programperioden utnyttja de extraintäkter som följer av förbättrade makroekonomiska och finanspolitiska utsikter till att snabbare minska underskottet och få ned bruttoskuldkvoten mot referensvärdet,

ii) ytterligare förbättra de offentliga finansernas hållbarhet på lång sikt genom att genomföra strukturella reformer som dämpar ökningen av de åldersrelaterade utgifterna.

Nederländerna uppmanas också att ge mer information om den strategi och de allmänna åtgärder som underbygger den planerade konsolideringen under de sista åren av programmet så snart som informationen blir tillgänglig och senast i kapitlet om förfarandet vid alltför stora underskott i det kommande stabilitetsprogrammet.

Jämförelse av nyckeltal i makroekonomiska beräkningar och budgetberäkningar

2008 2009 2010 2011 2012 Real BNP (förändring i %) SP jan. 2010 2,0 –4 1,5 2 2 KOM nov. 2009 2,0 –4,5 0,3 1,6 — SP nov. 2008 2,25 1,25 2 2 — HIKP-inflation (%) SP jan. 2010 2,2 1 1 1 1 KOM nov. 2009 2,2 1,1 0,9 1,2 — SP nov. 2008 2,5 3,25 2 2 — Produktionsgap (7) ( % av potentiell BNP) SP jan. 2010 2,6 –2,7 –2,3 –1,9 –1,8 KOM nov. 2009 (8) 3,0 –2,7 –3,1 –2,4 — SP nov. 2008 0,7 –0,1 –0,5 –0,6 — Finansiellt nettosparande (saldo i bytes- och kapitalbalans) (i % av BNP) SP jan. 2010 4,2 4,5 5,75 6,25 6,25 KOM nov. 2009 3,9 2,7 2,7 3,6 — SP nov. 2008 8,5 9,5 7,5 8,0 — Offentliga inkomster (i % av BNP) SP jan. 2010 45,6 44,4 44,3 44,9 45,5 KOM nov. 2009 46,6 44,8 44,8 45,1 — SP nov. 2008 46,6 46,3 46,1 46,3 — Offentliga utgifter (i % av BNP) SP jan. 2010 44,9 49,3 50,4 49,9 50,0 KOM nov. 2009 45,9 49,5 50,9 50,7 — SP nov. 2008 45,4 45,1 45,3 45,2 — Saldot i de offentliga finanserna (i % av BNP) SP jan. 2010 0,7 –4,9 –6,1 –5,0 –4,5 KOM nov. 2009 0,7 –4,7 –6,1 –5,6 — SP nov. 2008 1,2 1,2 0,8 1,1 — Primärt saldo (i % av BNP) SP jan. 2010 2,8 –2,5 –3,7 –2,6 –2,0 KOM nov. 2009 2,8 –2,3 –3,7 –3,1 — SP nov. 2008 3,4 3,3 2,9 3,1 — Konjunkturrensat saldo (7) (i % av BNP) SP jan. 2010 –0,8 –3,4 –4,8 –3,9 –3,5 KOM nov. 2009 –1,0 –3,2 –4,4 –4,3 — SP nov. 2008 0,8 1,3 1,1 1,5 — Strukturellt saldo (9) (i % av BNP) SP jan. 2010 –0,6 –3,8 –4,8 –3,9 –3,5 KOM nov. 2009 –1,0 –3,6 –4,4 –4,3 — SP nov. 2008 0,8 1,0 1,1 1,5 — Offentlig bruttoskuld (i % av BNP) SP jan. 2010 58,2 62,3 67,2 69,6 72,5 KOM nov. 2009 58,2 59,8 65,6 69,7 — SP nov. 2008 42,1 39,6 38,0 36,2 — Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognoser 2009 (KOM); och kommissionens beräkningar.

(1) EGT L 209, 2.8.1997, s. 1. De dokument som det hänvisas till i texten återfinns på följande webbplats: http://ec.europa.eu/economy_finance/sgp/index_sv.htm

(2) I bedömningen beaktas särskilt kommissionens höstprognos från 2009, men även övrig information som sedan dess blivit tillgänglig, bland annat kommissionens interimsprognos från februari 2010.

(3) I rådets slutsatser av den 10 november 2009 om de offentliga finansernas hållbarhet ”anmodar rådet medlemsstaterna att rikta uppmärksamhet mot hållbarhetsorienterade strategier i sina kommande stabilitets- och konvergensprogram” och ”uppmanar [rådet] kommissionen att tillsammans med kommittén för ekonomisk politik samt ekonomiska och finansiella kommittén vidareutveckla metoder för bedömning av de offentliga finansernas långsiktiga hållbarhet i god tid före nästa hållbarhetsrapport”, som väntas 2012.

(4) Se till exempel IMF, 2001a, Code of good practices on fiscal transparency och OECD, 2002, Best practices for budget transparency, OECD journal on budgeting.

(5) Se också IMF (2005) country report 05/225, Europeiska kommissionen (2007) De offentliga finanserna i EMU 2007 och Bos, F., ”the Dutch fiscal framework; history, current practice and the role of the CPB”, CPB dokument 150, Nederländernas byrå för ekonomiskpolitisk analys, Haag, juli 2007.

(6) Den nationella byrån för ekonomiskpolitisk analys är mer känd under namnet Centraal Planbureau (CPB) och är ett oberoende statligt prognosinstitut.

(7) Programmens produktionsgap och konjunkturrensade saldon har räknats om av kommissionen, baserat på uppgifterna i dessa.

(8) Baserat på en beräknad potentiell tillväxt på 1,7 %, 1,1 %, 0,7 % respektive 0,9 % under perioden 2008–2011.

(9) Konjunkturrensat saldo, exklusive engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder. Engångsåtgärder och andra tillfälliga åtgärder motsvarade 0,4 % av BNP under 2009, underskottsminskande, enligt både det senaste programmet och kommissionens prognos från november 2009.

Källor:

Stabilitetsprogrammet (SP), kommissionens höstprognoser 2009 (KOM); och kommissionens beräkningar.