Kommissionens beslut

av den 21 april 1999

om den nederländska skattemyndighetens behandling av avtalet om teknikleasing mellan Philips och Rabobank

[delgivet med nr K(1999) 1122]

(Endast den nederländska texten är giltig)

(Text av betydelse för EES)

(2000/735/EG)

EUROPEISKA GEMENSKAPERNAS KOMMISSION HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, särskilt artikel 93.2 första stycket i detta,

efter att i enlighet med nämnda artikel ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig,

och av följande skäl:

I. FÖRFARANDE

(1) Genom tidningsartiklar från januari och februari 1997, av vilka framgick att de nederländska skattemyndigheterna skulle ha godkänt en överenskommelse om teknikleasing mellan Philips och Rabobank som innebar en avsevärd men ospecificerad belastning för statens budget, fick kommissionen kännedom om ett eventuellt stöd som Nederländerna hade beslutat att bevilja till förmån för Philips och/eller Rabobank inom ramen för ett avtal om teknikleasing.

(2) Genom en skrivelse av den 24 april 1997 underrättade kommissionen Nederländerna om sitt beslut att inleda det förfarande som anges i artikel 93.2 i EG-fördraget avseende detta stöd, som eventuellt beviljades som en skatteförmån inom ramen för ett avtal om sale-leaseback av know-how mellan Philips och Rabobank, nedan kallad teknikleasingavtalet.

(3) Kommissionen har inte mottagit några synpunkter från andra medlemsstater eller andra berörda parter.

II. BESKRIVNING

(4) 1992 sålde Philips en viss mängd av sin know-how, motsvarande ett värde på 2200 miljoner gulden till sitt dotterbolag, Electrologica. Som motprestation fick Philips aktierna i Electrologica och gav Electrologica ett lån med en årlig ränta på 7 %. Electrologica i sin tur hyrde ut know-how-tillgången till Philips och fick som ersättning licensavgift från Philips.

(5) Den 30 november 1993 kom Philips och Rabobank överens om att Philips skulle sälja sina aktier i Electrologica till Rabobank den 3 januari 1994. Marknadsvärdet på know-how-tillgången var då 2800 miljoner gulden. Rabobank betalade Philips 640 miljoner gulden kontant för Electrologica-aktierna. Philips behöll sin fordring på 2200 miljoner på Electrologica, som från denna tidpunkt var ett dotterbolag till Rabobank. Vidare kom Philips och Rabobank överens om att Philips skulle ha rätt till hälften av de framtida intäkterna från underlicenser för know-how-tillgången som skulle komma att beviljas tredje part och Rabobank skulle ha rätt till den andra hälften.

(6) Enligt teknikleasingavtalet mellan Philips och Electrologica skulle Electrologica betala Philips 154 miljoner gulden per år i ränta och Philips skulle betala Electrologica 140 miljoner gulden i licensavgift per år. Dessutom fick Rabobank rätten att under 24 månader, tio år efter förvärvet av Electrologica-aktierna, sälja Electrologica-aktierna till Philips för 50 miljoner gulden.

(7) Genom överföringen av Electrologica-aktierna från Philips till Rabobank utgör Electrologica inte längre en del av Philips ur skattemässig synpunkt. Detta innebär att Electrologicas beskattningsbara vinst inte längre läggs samman med Philips beskattningsbara vinst. Efter överföringen utgör Electrologica en del av Rabobanks skattemässiga enhet, så att beskattningsbar vinst från Electrologica från den tidpunkten slås samman med Rabobanks beskattningsbara vinst.

(8) Sammantaget verkar teknikleasingavtalet innebära att en beskattningsbar vinst överförs från Philips skattemässiga enhet till Rabobanks skattemässiga enhet, eftersom den exklusiva rätten till avskrivning av know-how övergår från Philips till Rabobank. I utbyte får Philips en omedelbar kontant betalning från Rabobank på 640 miljoner gulden och fordringen inom Philipsgruppen omvandlas till ett Iån till Rabobank, vilket innebär en avsevärd förbättring av Philips balansräkning.

(9) Både Philips och Rabobank är privata företag. Philips är noterat på Amsterdambörsen och Rabobank är ett kooperativ. Nederländerna har ingen andel av Philips och är inte medlem i kooperativet Rabobank. Teknikleasingavtalet är alltså ett avtal mellan privata företag.

(10) Kommissionen har beslutat att i enlighet med artikel 93.2 i EG-fördraget inleda ett förfarande i fråga om teknikleasingavtalet på grund av följande:

- För att avgöra om staten har förlorat skatteintäkter krävdes uppgifter om avskrivningsperioder, procentsatser för avskrivning och underlaget för avskrivningar på know-how-tillgången.

- För uppvärderingen av know-how-tillgången från 2200 miljoner gulden till 2800 miljoner gulden saknades ett detaljerat underlag.

- Det framgick inte om Philips beskattningsbara vinst under de aktuella åren var tillräcklig för att Philips skulle kunna utnyttja avskrivningen på know-how fullt ut.

- Ytterligare information krävdes om skattelagstiftningen för sale-leaseback av immateriella tillgångar för att det skulle kunna fastställas om de nederländska skattemyndigheterna hade använt sin skönsmässiga befogenhet till fördel för Philips och/eller Rabobank.

III. SYNPUNKTER FRÅN BERÖRDA PARTER

(11) Kommissionens tillkännagivande genom vilket övriga medlemsstater och andra berörda parter fick tillfälle att lämna synpunkter offentliggjordes i Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 8 november 1997(1). Ingen av medlemsstaterna eller övriga berörda parter har lämnat några synpunkter.

IV. KOMMENTARER FRÅN NEDERLÄNDERNA

(12) Genom en skrivelse av den 28 oktober 1997 har Nederländerna lämnat synpunkter. Enligt den nederländska regeringen finns det i behandlingen av teknikleasingavtalet mellan Philips och Rabobank inga inslag av statligt stöd från de nederländska skattemyndigheterna eftersom dessa endast har tillämpat den allmänna skattelagstiftningen och inte tillämpat sin skönsmässiga befogenhet. Vidare kommenterade den nederländska regeringen mer detaljerat de frågor kommissionen hade ställt. Under ett möte mellan tjänstemän från det nederländska finansministeriet och företrädare för Europeiska kommissionen den 19 februari 1998 i Haag fick kommissionens företrädare möjlighet att se konfidentiella handlingar. Eftersom endast några uppgifter saknades bad kommissionen genom en skrivelse av den 24 april 1998 om kompletterande uppgifter. Som svar på detta lämnade den nederländska regeringen genom en skrivelse av den 29 april 1998 alla nödvändiga uppgifter.

(13) I sina anmärkningar förklarade den nederländska regeringen att:

- Den nederländska civilrätten och skattelagstiftningen omfattar inga särskilda bestämmelser om bedömning av avtal om sale-leaseback. Icke desto mindre lämnar domen från Nederländernas kassationsdomstol (Hoge Raad)(2) inget tvivel om att transaktioner av sale-leaseback är juridiskt giltiga enligt gällande nederländsk lagstiftning.

- Eftersom särskilda bestämmelser om skattemyndigheternas bedömning av transaktioner av sale-leaseback av immateriella tillgångar saknas, måste teknikleasingavtalet mellan Philips och Rabobank bedömas enligt principen om god affärspraxis (goed-koopmansgebruik), som den är fastställd i den nederländska skattelagstiftningen. Enligt denna princip får den (ekonomiska) ägaren av fasta tillgångar varje år dra av en del av anskaffningspriset vid fastställandet av den beskattningsbara inkomsten. Den centrala frågan när det gäller sale-leaseback av immateriella tillgångar är således vem som i verkligheten innehar den (ekonomiska) äganderätten, uthyraren eller den hyrande. Bedömningen av den (ekonomiska) äganderätten till know-how gjordes i överensstämmelse med civilrätten och skattelagstiftningen liksom med rättspraxis.

- 1987 godkände de nederländska skattemyndigheterna ett annat fall av sale-leaseback av immateriella tillgångar (märkesrättigheter) endast på grundval av tolkning av den gällande skattelagstiftningen.

- Det bokförda värdet av know-how-tillgången innan överföringen till Electrologica baserades på ett självkostnadspris. Vissa kostnadselement utelämnades på grund av försiktighetsprincipen som bottnar i principen om god affärspraxis. I den nederländska lagstiftningen(3) fastslås att tillgångar skall värderas enligt marknadsvärde från den tidpunkt då tillgången lämnar den skattemässiga enheten, så att dolda reserver kan beaktas vid beskattningen. Marknadsvärdet för Electrologicas know-how då den överfördes till Philips fastställdes på grundval av OECD:s riktlinjer för prissättning vid avyttringar(4).

- Licens- och räntebetalningarna mellan Philips och Rabobank betalas fullt ut under tio år, d.v.s. avtalets löptid. 1994 och 1995 avräknades emellertid licensavgifterna som Philips var skyldig Rabobank från kontantbetalningarna från Rabobank till Philips.

- Riktlinjerna för bedömning av sale-leaseback av immateriella tillgångar från de nederländska skattemyndigheterna offentliggjordes den 22 augusti 1994 och innehöll endast en tolkning av de gällande beskattningsreglerna, men ingen förändring vad gäller skattelagstiftningen. Dessutom visades att en tillämpning i efterhand av skrivelsen på teknikleasingavtalet mellan Philips och Rabobank inte skulle ha förändrat resultatet.

(14) Dessa argument anfördes i brevväxlingen och under mötena med kommissionens företrädare. Vidare har den nederländska regeringen lämnat följande uppgifter:

- Detaljerade upplysningar om avskrivningsreglerna som gäller Philips och Rabobank.

- Sifferuppgifter om Philips och Rabobanks beskattningsbara vinst 1990, 1991, 1992 och 1993.

- De kontrakt som ligger till grund för teknikleasingavtalet mellan Philips, Rabobank och Electrologica.

V. BEDÖMNING AV STÖDET

V.1 Teknisk bedömning av transaktionen

(15) Kommissionen beaktar i sin bedömning att sale-leaseback av immateriella tillgångar i gemenskapens medlemsstater och utanför gemenskapen ofta används som ett finansieringsinstrument. En följd av sale-leaseback av immateriella tillgångar är att uthyraren som förvärvar den (ekonomiska) äganderätten till tillgången har exklusiv rätt att skriva av tillgången för skattemässiga ändamål. En undersökning av skattelagstiftningen i medlemsstaterna visar att detta är fallet i nästan alla medlemsstater.

(16) Kommissionen håller med den nederländska regeringen om att utnyttjandet av immateriella tillgångar i princip inte avviker från utnyttjandet av andra tillgångar. På grund av de immateriella tillgångarnas speciella egenskaper kan särskilda villkor gälla för utnyttjandet av immateriella tillgångar(5). I ljuset av detta står inte skattemyndigheternas offentliggörande av riktlinjer för sale-leaseback av immateriella tillgångar i strid med tillämpningen av den allmänna skattelagstiftningen.

(17) Genom överföringen av Electrologica-aktierna från Philips till Rabobank lämnade Electrologica Philips skatteenhet. Electrologicas beskattningsbara vinst läggs därefter inte samman med Philips beskattningsbara vinst. Efter överföringen hör Electrologica till Rabobanks skatteenhet, så att fortsättningsvis slås Electrologicas beskattningsbara vinst samman med Rabobanks. Vidare får teknikleasingavtalet följande konsekvenser: För det första flyttas den exklusiva rätten till avskrivningar av know-how (som skattemässig avskrivning) från Philips till Rabobank. Teknikleasingavtalet minskar följaktligen Rabobanks beskattningsbara vinst och ökar Philips beskattningsbara vinst så att Rabobank betalar mindre och Philips mer skatt än vad de skulle ha gjort om inte teknikleasingavtalet hade funnits. För det andra gör Philips genom teknikleasingavtalet en (beskattningsbar) bokföringsmässig vinst på 600 miljoner gulden, som Philips inte skulle ha gjort utan försäljningen av Electrologica.

(18) De nederländska skattemyndigheterna har lämnat alla uppgifter så att kommissionen med säkerhet har kunnat fastställa att varken Philips eller Rabobank vid tecknandet av teknikleasingavtalet hade kompenserande förluster. På grundval av uppgifterna om Philips och Rabobanks beskattningsbara vinst 1990, 1991, 1992 och 1993 har kommissionen dragit slutsatsen att både Philips och Rabobank kunde gynnas fullt ut av avskrivningen av know-how. Dessutom var vinstförväntningarna för både Philips och Rabobank lovande. Varje förskjutning i den beskattningsbara vinsten som följd av teknikleasingavtalet resulterade följaktligen i en förändring av statens skatteintäkter.

(19) Nedan redogörs mer detaljerat för förskjutningarna i den beskattningsbara vinsten för Philips och Rabobank, och därmed i statens skatteintäkter (se även tabell nedan):

- Om inte försäljningen av Electrologica till Rabobank hade skett skulle Philips skattemässiga enhet kunnat skriva av know-how-tillgången linjärt under fyra år på grundval av det bokföringsmässiga värdet på 2200 miljoner gulden. Genom försäljningen av Electrologica ökade Philips beskattningsbara vinst under fyra år med 550 miljoner gulden per år vid en skattesats på 35 %.

- Efter försäljningen av Electrologica till Rabobank baserades den skattemässiga avskrivningen på ett bokföringsmässigt värde av 2800 miljoner gulden. De första sex åren skrivs know-how av utifrån det resterande bokföringsmässiga värdet och därefter skrivs den av linjärt under fyra år. Avskrivningen på know-how-tillgången minskar Rabobanks beskattningsbara vinst med 700 miljoner gulden under första året (25 % av 2800), 525 miljoner gulden under det andra året (25 % av 2100) och så vidare till 125 miljoner gulden år 10, vid en skattesats på 35 %(6).

- Licens- och räntebetalningarna mellan Philips och Rabobank betalas under tio år, d.v.s. avtalets löptid. Så länge som licensavgifterna från Philips till Rabobank avräknades med kontantbetalningar från Rabobank till Philips skedde inga faktiska överföringar av pengar.

- Philips och Rabobank har kommit överens om att lånet på 2200 miljoner gulden från Philips till Rabobank kan lösas in när avtalet går ut. Skuldomsättning är enligt fast rättspraxis skatteneutral i Nederländerna(7).

- Alla intäkter från tilldelandet av underlicenser rörande Electrologicas know-how till tredje part under avtalets löptid delas lika mellan Philips och Rabobank och mot en skattesats på 35 %. Av de avgivna uppgifterna kan utläsas att dessa intäkter förväntas under den andra halvan av avtalets löptid (från 1999).

(20) I den första kolumnen i tabell 1 visas ökningen av den beskattningsbara vinsten hos skatteenheten Rabobank genom räntebetalningarna från Philips till Electrologica. I den andra och tredje kolumnen visas minskningen av den beskattningsbara vinsten hos skatteenheten Rabobank som följd av räntebetalningarna till Philips och avskrivningen av Electrologicas know-how. I den fjärde kolumnen visas minskningen av Philips beskattningsbara vinst som följd av licensbetalningarna. I följande tre kolumner syns ökningen av Philips beskattningsbara vinst, som en följd av de räntor man satt från Electrologica, förlusten av att man inte kunde skriva av know-how och slutligen den bokföringsmässiga vinst Philips gjorde på know-how genom försäljningen av Electrologica till Rabobank. Den sista kolumnen i tabell 1 visar totalbeloppet för förändringarna i den beskattningsbara vinsten. Sista raden i tabell 1 visar nuvärdet av förändringarna i beskattningsbar vinst under 1994. I tabell 2 visas följderna av förändringarna av den beskattningsbara vinsten för skatteintäkterna, vid en skattesats på 35 %.

(21) Som framgår av tabell 2, ökar de totala skatteintäkterna på kort sikt och minskar på lång sikt som en följd av teknikleasingavtalet. Förskjutningen i tiden av skatteintäkterna kan tillskrivas två faktorer: För det första realiserade Philips till följd av överföringen 1994 av Electrologica till Rabobank, de dolda reserverna som finns i know-how-tillgången och dessa beskattas direkt detta år. För det andra försenas avskrivningarna på know-how i viss utsträckning som en följd av skillnaderna i de avskrivningsregler som gäller för Philips och Rabobank.

Eventuella skatteintäkter på grund av intäkter från underlicenser beaktas inte. Vad gäller de totala skatteintäkterna är det irrelevant om vinsterna åtnjuts av Philips (om know-how inte hade sålts till Rabobank) eller om de fördelas mellan Philips och Rabobank (som Philips och Rabobank kom överens om då teknikleasingavtalet ingicks).

Tabell 1

Förändringar i beskattningsbar vinst till följd av teknikleasingavtalet (1994 = år 1)

>Plats för tabell>

Tabell 2

Förändringar i skatteintäkter (skattesats 35 %) till följd av teknikleasingavtalet (1994 = år 1)

>Plats för tabell>

(22) Teknikleasingavtalet kan anses som gynnsamt för den nederländska statskassan på så sätt att skatteintäkterna kommer in tidigare än de annars skulle ha gjort. Nuvärdet 1994 av denna förmån för den nederländska statskassan var 68 miljoner gulden vid en diskonteringssats på 1,06 %(8). Rabobanks skattemässiga fördel betalas helt genom Philips som, till följd av teknikleasingavtalet, får betala mer skatt. Rabobanks skattemässiga fördel kan ses som en del av det belopp som Philips betalar Rabobank för dess finansiella tjänster.

(23) Vid den tiden gjorde nederländska tjänstemän beräkningar som, enligt vad som sägs i tidningsartiklarna, antyder att teknikleasingavtalet skulle kosta den nederländska statskassan pengar. I dessa beräkningar togs inte hänsyn till de skattemässiga följderna för Philips av teknikleasingavtalet.

V.2 Tillämpning av artikel 92.1 i EG-fördraget på den skattemässiga behandlingen av teknikleasingavtalet.

(24) Teknikleasingavtalet måste bedömas enligt kriterierna i artikel 92.1 i EG-fördraget. För att teknikleasingavtalet skall anses ha inslag av statligt stöd måste det ge en fördel på bekostnad av den nederländska statskassan. Dessutom måste denna fördel, för att betraktas som statligt stöd, vara specifik eller selektiv på så sätt att den gynnar vissa företag eller viss produktion. Slutligen måste det fastställas att snedvridning av konkurrensen sker och att handeln mellan medlemsstaterna påverkas negativt.

a) Inverkan på handeln

(25) Som påpekades i inledningen av förfarandet verkar både Philips och Rabobank utanför Nederländerna på den gemensamma marknaden. Om detta företagsstöd godkänns, skulle det förbättra konkurrenssituationen för företagens varor och tjänster. Det skulle bli svårare för konkurrenter från andra medlemsstater att i Nederländerna konkurrera med dessa företag. Ett eventuellt stöd till Philips eller Rabobank skulle därigenom påverka handeln mellan medlemsstaterna.

b) Möjlig selektiv karaktär genom godtyckligt agerande

(26) Behandling av ekonomiska aktörer på skönsmässig grund kan i praktiken leda till att tillämpningen av en allmän åtgärd i ett enskilt fall kan vara en selektiv åtgärd(9). Vad gäller tvivlet om de nederländska skattemyndigheterna har utövat skönsmässiga befogenheter för att ge Philips eller Rabobank fördelar eller om endast allmänna skatteregler har tillämpats har kommissionen kommit fram till följande slutsatser:

(27) För antagandet att de nederländska skattemyndigheterna i visst mått har utövat sin skönsmässiga befogenhet för att gynna Philips eller Rabobank talar att den nederländska regeringen har varit inblandad i detta ärende. Denna inblandning verkar dock ha orsakats av det tryck Philips utövat för att få slut på den segdragna konflikten inom skattemyndigheterna. Denna konflikt gällde tolkningen av skattelagstiftningen och hindrade att ett definitivt svar kunde ges angående skattekonsekvenserna av den planerade transaktionen.

(28) Eftersom varken den nederländska civilrätten eller skattelagstiftningen omfattar särskilda bestämmelser angående den bedömning skattemyndigheterna gör av avtal om sale-leaseback, måste då bedömningen grundas på den allmänna principen om god affärspraxis (goed-koopmansgebruik), som finns fastställd i den nederländska skattelagstiftningen. Om principen tillämpas på teknikleasingavtalet mellan Philips och Rabobank, är den centrala frågan om Rabobank genom överföringen av Electrologica-aktierna verkligen fick den (ekonomiska) äganderätten till know-how-tillgången och om Rabobank därigenom fick rätten att skriva av den(10). För att betraktas som ekonomisk ägare måste man löpa en risk vad gäller tillgångens värde. Rabobank är berättigad till övervärdet av know-how-tillgången när löptiden för kontraktet går ut och till hälften av intäkterna från underlicenserna. Utifrån de uppgifter den förfogar över drar kommissionen slutsatsen att detta, på grundval av den nederländska lagstiftningen och rättspraxis, är tillräckligt för att fastställa risk och därigenom ekonomisk äganderätt.

(29) Dessutom rör de bestämmelser som offentliggjordes i ett dokument i augusti 1994 av de nederländska skattemyndigheterna om sale-leaseback av immateriella tillgångar främst ekonomisk äganderätt. Denna skrivelse innehåller riktlinjer för tolkningen av nederländsk lag och förändrar inte lagstiftningen. Eftersom denna skrivelse offentliggjordes kort efter det att teknikleasingavtalet hade ingåtts kan man endast kontrollera om teknikleasingavtalet följer skrivelsen. Resultatet av denna undersökning visar att slutsatsen att de allmänna skattereglerna inte har tillämpats är felaktig.

(30) Enligt skrivelsen skall fem kriterier beaktas vid bedömningen av sale-leaseback av immateriella tillgångar.

1. Den ursprungliga ägaren får inte förbehålla sig exklusiv nyttjanderätt till tillgångarna och då är också frågan relevant om vem som vid leasingtidens utgång har den egentliga besittningsrätten till de immateriella tillgångarna.

2. Leasingavtalets löptid måste vara kortare än de immateriella tillgångarnas livslängd.

3. Avskrivningen måste stå i relation till licensavgifterna och ge ett rimligt restvärde.

4. Priset för överföringen måste grundas på en objektiv beräkningsgrund och skattemyndigheterna måste kunna kontrollera det.

5. Licensavgifter och andra fördelar för uthyraren måste vara tillräckligt stora för att kompensera uthyraren för avskrivningar och ränta.

(31) Vidare behöver, enligt skrivelsen, kriterierna 1, 2 och 5 inte vara fullständigt uppfyllda så länge det faktum att ett av kriterierna inte är uppfyllt gottgörs genom att de andra kriterierna är mer än fullgjorda. Som helhet måste kriterierna vara tillräckligt uppfyllda.

(32) Tillämpningen av dessa kriterier på teknikleasingavtalet mellan Philips och Rabobank ger följande resultat:

1. I princip är återleasingen till Philips exklusiv. Däremot förutses i avtalet uttryckligen möjligheten att Philips drar nytta av know-how genom att ge underlicenser till tredje man. Om så sker fastställs i avtalet att Rabobank har rätt till 50 % av de intäkter Philips erhåller. Philips och Rabobank har ett ömsesidigt intresse av att ge underlicenser. Vid den aktuella tidpunkten gjorde Philips en stor omorganisation, då man koncentrerade sig på kärnverksamheten och i vissa fall stängde hela produktionslinjer. Därför är Philips beroende av underlicenser till tredje man. Från de erhållna uppgifterna kan slutas att inom Philips är beviljandet av underlicenser gällande know-how mycket vanligt.

Dessutom fastställs i riktlinjerna särskilt att också frågan om vem som har den faktiska besittningsrätten till de immateriella tillgångarna när leasingavtalet löpt ut är av vikt för att bedöma om avtalet är exklusivt. Det är tydligt att Rabobank har denna besittningsrätt. Som anges ovan har Rabobank rätt, men inte skyldighet, att sälja tillbaka Electrologica-aktierna till Philips när leasingavtalet löper ut. Dessutom kan man från och med den 1 januari 2004 avsluta leasingavtalet mellan Philips och Electrologica.

2. Löptiden för leasingen är tio år. Kommissionen har ingen anledning att anta att den förväntade livslängden på know-how-tillgången är kortare än leasingtiden.

3. Rabobanks avskrivning över tio år kan anses vara normal i ljuset av den finansiella funktion hos Rabobanks know-how.

4. Överföringspriset för know-how-tillgången grundar sig på OECD:s riktlinjer för prissättning vid överföringar. Dessutom har de nederländska skattemyndigheterna provat överföringspriset för know-how-tillgångar med hjälp av de gällande metoderna för självkostnadspris och godkänt det. Kommissionen anser OECD:s riktlinjer vara en användbar grund för värderingen av know-how-tillgångar.

5. Utifrån en kommersiell nettoberäkning kan Rabobank anses ha ingått ett kommersiellt ansvarsfullt avtal. Därtill kommer att för såväl Philips och Rabobank finnas möjligheten att bevilja underlicenser och en eventuell värdestegring då leasingavtalet löper ut.

(33) Kommissionen drar slutsatsen att teknikleasingavtalet mellan Philips och Rabobank i efterhand kan anses fullgöra de kriterier som de nederländska skattemyndigheterna har fastställt i sin skrivelse rörande sale-leaseback av immateriella tillgångar.

(34) Förutom kriterierna som i huvudsak inriktas på (ekonomisk) äganderätt, krävs i skrivelsen att det skall finnas en ekonomisk orsak för sale-leaseback av immateriella tillgångar för att hindra att sale-leaseback av immateriella tillgångar används för skatteplanering.

(35) De ekonomiska orsakerna för teknikleasingavtalet ligger för Philips i en omedelbar förbättring av sin kassaposition och balansräkningen medan det för Rabobank var det viktigt att ändra kortfristiga tillgångar till långfristiga. Utslagsgivande för teknikleasingavtalet mellan Philips och Rabobank verkar Philips verkligt brådskande behov av likvida tillgångar ha varit. Eftersom Philips likvididet var för låg, löpte Philips risken att förlora sin AA-ställning som gäldenär. Det finansiella konsortiet bakom Philips var inte längre berett av förse Philips med likvida medel. Likvidation av de dolda reserverna var den enda räddningen för Philips.

(36) Det faktum att de nederländska skattemyndigheterna 1987 också godkände ett avtal om sale-leaseback av immateriella tillgångar, endast på grundval av tolkningen av den allmänna skattelagstiftningen, stödjer också slutsatsen att de nederländska skattemyndigheterna vad gäller teknikleasingavtalet endast har tillämpat den allmänna skattelagstiftningen.

(37) Ännu ett sätt att avgöra om den allmänna skattelagstiftningen har tillämpats är att undersöka om avtal om sale-leaseback av immateriella tillgångar vid det tillfället var öppna också för andra företag. Den nederländska regeringen har lagt fram en lista över företag som efter Philips exempel har utnyttjat avtal om sale-leaseback för att förbättra sina likvida tillgångar. Dessa avtal är ingångna både före och efter avtalet mellan Philips och Rabobank. Vidare kan man ur tidningsartiklar utläsa att andra, med Philips jämförbara företag, ansåg att möjligheten med sådana avtal stod öppen för dem.

(38) Dessutom kan ovan angivna ekonomiska orsaker inte dras i tvivel genom en möjlig skattemässig fördel som följd av transaktionen med sale-leaseback vid vilken, som visats i V.1, man inte kan förvänta sig att den innebär en skatteförlust för staten. Tvärtemot borde resultatet bli en skattemässig fördel vars diskonterade värde var 68 miljoner gulden 1994:

c) Utnyttjande av statliga medel

(39) Som påpekas ovan kommer den skattemässiga behandlingen av teknikleasingavtalet inte att innebära någon förlust för statskassan.

VI. SLUTSATS

(40) Med beaktande av det ovanstående drar kommissionen slutsatsen att eftersom de nederländska myndigheterna varken till Philips eller Rabobank har givit några skattemässiga fördelar som belastar den nederländska statskassan genom en skönsmässig tillämpning av skattelagstiftningen, finns det inget inslag av statligt stöd enligt artikel 92.1 till någondera av parterna i teknikleasingavtalet mellan Philips och Rabobank.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

De nederländska skattemyndigheternas behandling av ett teknikleasingavtal mellan Philips och Rabobank utgör inte ett stöd enligt artikel 92.1 i EG-fördraget.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till Konungariket Nederländerna.

Utfärdat i Bryssel den 21 april 1999.

På kommissionens vägnar

Karel Van Miert

Ledamot av kommissionen

(1) EGT C 338, 8.11.1997.

(2) Se målet Keereweer-Sogelease, Beslissingen Nederlandse Belastingsrechtspreak 1995/116, där kassationsdomstolen fastställde att sale-leaseback av tryckpressar var giltig enligt nederländsk lag.

(3) Standardvillkor (nr 16) i bilagan till artikel 15 i lagen om företagsbeskattning (Wet Vennotschapbelasting).

(4) OECD-rapport Transfer Pricing Guidelines for Multinational Enterprises and Tax Administrations.

(5) Kommissionens förordning (EEG) nr 556/88 av den 30 november 1988 om tillämpning av artikel 85.3 i EG-fördraget på grupper av licensöverenskommelser om know-how (EGT L 61, 4.3.1989, s. 2).

(6) Skillnaderna i avskrivningsreglerna för Philips och Rabobank beror enligt de nederländska myndigheterna på att know-how-tillgången spelar en helt annat roll inom Philips än inom Rabobank, där den endast utgjorde en finansiell tillgång.

(7) Beslissingen Nederlandse Belastingsrechtspreak 1969/202, och nr 1978/140 för fordringsägare samt nr 1993/237 för gäldenär.

(8) Vid en lägre diskonteringssats skulle fördelarna för statskassan vara lägre.

(9) Kommissionens meddelande om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder som omfattar direkt beskattning av företag (EGT C 384, 10.12.1998, s. 3).

(10) Det faktum att know-how är en immateriell tillgång hindrar inte att den kan överföras.