20070628

Resolution [1]

om god förvaltning, öppenhet och ansvarstagande i utnyttjandet av naturtillgångarna i AVS-länderna

Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen,

- som sammanträdde i Wiesbaden (Tyskland) den 25- 28 juni 2007, utfärdar denna resolution,

- med beaktande av artikel 17.1 i arbetsordningen,

- med beaktande av AVS-EU-partnerskapsavtalet mellan medlemmarna i gruppen av stater i Afrika, Västindien och Stillahavsområdet, å ena sidan, och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å andra sidan, som undertecknades i Cotonou (Benin) den 23 juni 2000, ändrat genom avtalet om ändring av partnerskapsavtalet, som undertecknades i Luxemburg den 25 juni 2005 ("Cotonouavtalet"), särskilt artiklarna 9, 68, 96 och 97,

- med beaktande av Förenta nationernas konvention mot korruption av den 31 oktober 2003,

- med beaktande av inrättandet av Internationella brottmålsdomstolen (ICC) i Rom den 17 juli 1998,

- med beaktande av Förenta nationernas förklaring mot korruption och mutor i internationell handel av den 16 december 1996,

- med beaktande av den interamerikanska konventionen mot korruption, som antogs i Caracas den 29 mars 1996,

- med beaktande av Afrikanska unionens konvention om att förebygga och bekämpa korruption, som antogs vid den andra ordinarie sessionen av Afrikanska unionens konferens i Maputo den 11 juli 2003,

- med beaktande av OECD:s konvention om bekämpande av bestickning av utländska statstjänstemän i internationella affärsförbindelser av den 21 november 1997,

- med beaktande av de nationella lagarna om penningtvätt som är tillämpliga i AVS-EU-staterna,

- med beaktande av Parisförklaringen av den 2 mars 2005 om utvecklingsbiståndets effektivitet,

- med beaktande av förklaringen av den 2 juni 2003 vid G8-toppmötet i Evian med titeln "Bekämpa korruptionen och förbättra öppenheten" och den förklaring med titeln "Tillväxt och ansvar i Afrika" som antogs den 8 juni 2007 vid G8-toppmötet den 6 och 8 juni 2007 i Heiligendamm, Tyskland,

- med beaktande av revisionsrättens särskilda rapport nr 2/2005 om EUF:s budgetstöd till AVS-länderna [2],

- med beaktande av Internationella valutafondens handbok om öppenhet i fråga om inkomster från naturtillgångar, som antogs i juni 2005,

- med beaktande av Världsbankens översyn av råämnesproduktionen från 2004,

- med beaktande av de 40 rekommendationerna mot penningtvätt från arbetsgruppen för finansiella åtgärder (FATF),

- med beaktande av resultatet av plenarsammanträdet med FATF i Vancouver den 9- 13 oktober 2006,

- med beaktande av initiativen "Publish What You Pay" och "Publish What You Earn",

- med beaktande av principerna och kriterierna för initiativet för insyn i mineralutvinningsindustrin (ITIE),

- med beaktande av EU:s stöd till Kimberleyprocessens certifieringssystem för import och export av diamanter och AVS-ländernas deltagande i Kimberleyprocessen,

- med beaktande av EU:s handlingsplan för skogslagstiftningens efterlevnad samt förvaltning av och handel med skog (Flegt) och förordning (EG) nr 2173/2005,

- med beaktande av det afrikanska systemet för skogslagstiftningens efterlevnad samt förvaltning av skog som antogs 2003,

- med beaktande av Europaparlamentets resolutioner av den 31 mars 2004 om begreppet styre inom Europeiska unionens utvecklingspolitik [3] och den 6 april 2006 om biståndets effektivitet och korruptionen i utvecklingsländerna [4],

- med beaktande av sina resolutioner av den 24 november 2005 om de nationella parlamentens roll vid genomförandet av Cotonouavtalet och om jordbruks- och gruvdriftsvaror [5],

- med beaktande av kommissionens meddelande till rådet, Europaparlamentet och Europeiska ekonomiska och sociala kommittén av den 12 oktober 2005 med titeln "EU:s strategi för Afrika – En pakt mellan EU och Afrika för att påskynda Afrikas utveckling",

- med beaktande av den parlamentariska handboken för att bekämpa korruption som har utarbetats av den globala parlamentariska organisationen mot korruption (GOPAC),

- med beaktande av organisationen Transparency Internationals index för uppfattningen om korruptionsgraden (CPI) 2006, som offentliggjordes den 6 november 2006 i Berlin,

- med beaktande av protokollet från studiebesöket som gjordes av den gemensamma parlamentariska församlingens presidium i Mauretanien den 23- 27 februari 2006,

- med beaktande av betänkandet från utskottet för politiska frågor (AVS-EU/3937/07/slutlig), och av följande skäl:

A. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen ansluter sig till principen om regeringarnas ansvar gentemot sina länder och alla sina medborgare att förvalta de offentliga intäkterna och utgifterna.

B. De ekonomiska och finansiella vinsterna från utnyttjandet av naturtillgångarna bör leda till stora förbättringar i den mänskliga utvecklingen.

C. Regeringarna i länder med stora naturtillgångar har en skyldighet och ett ansvar för att utnyttja intäkterna från dessa tillgångar för att främst uppfylla befolkningens grundläggande behov, särskilt i fråga om hälsa och utbildning, och för att bekämpa fattigdomen.

D. När det gäller god förvaltning bör det också beaktas att intäkterna har mycket större mervärde när naturtillgångarna bearbetas och förädlas inom landet än när de exporteras som råmaterial.

E. Suveräna regeringar och offentliga myndigheter har också en skyldighet att utnyttja sina naturtillgångar och förvalta de offentliga intäkterna från dessa tillgångar för att i första hand tillgodose medborgarnas intressen, nu och i framtiden.

F. Utnyttjande av naturtillgångar kan endast bli en drivkraft för hållbar utveckling om de negativa sociala och miljömässiga effekterna minimeras och kostnaderna delas på ett rättvist sätt.

G. Befolkningen i länder med stora naturtillgångar har en omistlig rätt att på ett så rättvist sätt som möjligt få del av sitt lands tillgångar och av det välstånd och den ekonomiska tillväxt som dessa tillgångar kan ge.

H. Företag som utnyttjar naturtillgångar har även ett ansvar för att se till att deras investeringar bidrar till en hållbar utveckling i de länder som har stora naturtillgångar.

I. Bristen på öppenhet i de – legitima – betalningar som dessa företag gör till regeringarna är en betydande affärsrisk som gör företagen sårbara för anklagelser om medhjälp till korruption och som hotar legitimiteten i deras verksamhet.

J. Regeringarna i EU:s medlemsstater är skyldiga att bekämpa en sådan praxis.

K. Dålig förvaltning och brist på öppenhet i förvaltningen av offentliga intäkter från naturtillgångar bidrar till att förstärka den politiska korruptionen och ökar risken för förskingring av offentliga medel.

L. Världsmarknadspriset på olja har stigit kraftigt under de senaste 36 månaderna, vilket har lett till överskott i intäkterna.

M. De stora intäkterna från utnyttjandet av naturtillgångar, särskilt olja, i utvecklingsländerna kan leda till stora ekonomiska och sociala klyftor, ökade sociala orättvisor och ökat våld i samhället om de inte används på lämpligt sätt för den nationella utvecklingen och för att gynna alla delar av befolkningen. När det gäller olja finns det en risk för att artificiellt höga tillväxtindikatorer påverkar indikatorerna för den mänskliga utvecklingen i negativ bemärkelse.

N. I mars 2004 antog Europaparlamentet ett ändringsförslag till direktivet om insynskrav och uppmanade EU:s medlemsstater att uppmuntra företag som är noterade på de europeiska börserna att offentliggöra betalningar som gjorts till regeringar.

O. Ett förbättrat styre och ett ökat ansvarstagande i förvaltningen av de offentliga finanserna tenderar att minska risken för konflikter i samband med utnyttjandet av naturtillgångar.

P. Genom att öka insynen i skattesystemen och bekämpa korruptionen i den offentliga sektorn kan man minska de politiska riskerna och utforma en stabilare och mer gynnsam miljö för inhemska och utländska investeringar, särskilt inom mineralutvinningssektorn, vilket har erkänts av de investeringsinstitut som förvaltar fonder på motsvarande totalt 12,3 miljarder euro.

Q. Insyn i skattesystemet och säker energiförsörjning hänger samman, eftersom korruption och dålig förvaltning i de länder som levererar energi bidrar till att förstärka negativa uppfattningar om energisektorn på lokal nivå och kan leda till hot mot kraftanläggningar, vilket minskar försörjningen till världsmarknaderna.

R. Dålig förvaltning och brist på ansvarstagande i utnyttjandet av naturtillgångar kan också ge allvarliga följder för miljön. Exempelvis kan ogenomtänkt trädavverkning leda till ökenspridning eller andra klimatförändringar och miljöskador, vilket påverkar människan och växt- och djurvärlden.

S. Befolkningen i områden där naturtillgångar utnyttjas gynnas inte tillräckligt av vinsterna och drabbas dessutom ofta av allvarliga miljöeffekter av sådan verksamhet, till exempel föroreningar av luft, vatten och mark.

T. Naturtillgångar omfattar inte bara mineraltillgångar, utan även flora och fauna, rent vatten och ren luft, vilka bör skyddas eller förbättras.

U. Genomförande av bästa metoder när det gäller förvaltning av oljetillgångar och de huvudsakliga naturtillgångarna i AVS-länderna är en viktig faktor.

V. Det är viktigt att främja värden som opartiskhet, integritet, ansvarskänsla, öppenhet och ärlighet bland statstjänstemän i syfte att korruption skall bli något otänkbart och omöjligt.

W. Att eftersträva integritet och etiska normer är framför allt ett sätt att garantera att befolkningen får tillgång till de tjänster som den har rätt att förvänta sig från staten när det gäller utnyttjande av naturtillgångar.

X. Det är nödvändigt att förstärka parlamenten och de demokratiska institutionerna i utvecklingsländerna, så att de effektivt kan utöva sina befogenheter för att kontrollera den verkställande makten och som budgetmyndighet.

Y. Att ha naturtillgångar har inte alltid varit en välsignelse i det förflutna, utan har alltför ofta varit ett gissel för de berörda befolkningarna i länder där det inte råder demokratisk kontroll, ansvarsskyldighet och rättsordning, och kampen om naturtillgångarna har lett till korruption och våldsamma konflikter som de lokala befolkningarna ofta har fått lida för.

Z. Den ökade efterfrågan på naturtillgångar från snabbt växande ekonomier som Kina har påskyndat den internationella kampen om sådana tillgångar och har ofta förlängt odemokratiska regimers styre, våldsamma konflikter och kränkningar av de mänskliga rättigheterna.

AA. Vissa företag underlåter att följa Internationella arbetsorganisationens (ILO) överenskomna grundläggande arbetsstandarder och är ansvariga för dödsolyckor och barnarbete, och är dessutom drivkraften bakom den expanderande avskogningen i Afrika. Vissa företag är dessutom inblandade i den olagliga elfenbenshandeln i Afrika, och en del företag har ertappats med olagligt fiske i afrikanska vatten.

1. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar de AVS-länder som har inkomster från naturtillgångar att i första hand använda dessa inkomster för att uppfylla sina medborgares grundläggande behov, framför allt i fråga om hälsa och utbildning, och att på så sätt bidra till att förverkliga millennieutvecklingsmålen.

2. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar alla AVS- och EU-länder att respektera och fullständigt genomföra definitionerna och rekommendationerna om god förvaltning i Cotonouavtalet (artikel 9.3).

3. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar medlemsstaterna och Europeiska kommissionen att i sitt arbete för god förvaltning fästa större vikt vid att utveckla förädlingsindustrin i AVS-länderna än att ge EU-företag tillgång till naturresurserna i AVS-länderna.

4. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar de afrikanska AVS-länderna att ratificera Afrikanska unionens konvention om att förebygga och bekämpa korruption. Församlingen uppmanar länderna i Västindien att ratificera den interamerikanska konventionen mot korruption. Församlingen uppmanar vidare alla AVS- och EU-länder att ratificera Förenta nationernas konvention mot korruption och FN:s förklaring mot korruption och mutor i internationell handel och att införa speciella mekanismer för effektiv övervakning och genomförande av bestämmelserna i punkt 3 ovan.

5. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar regeringarna i EU-länderna och i AVS-länderna att godkänna och att bidra till att principerna från privata initiativ tillämpas för bättre förvaltning av inkomsterna från naturtillgångar, till exempel initiativet för insyn i mineralutvinningsindustrin (ITIE) och kampanjerna "Publish What You Pay" och "Publish What You Earn".

6. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar Europeiska kommissionen och regeringarna i EU:s medlemsstater att arbeta för ett förbättrat och integrerat genomförande av ITIE, särskilt genom att göra bestämmelserna om insyn obligatoriska, införa effektiva kontrollmekanismer och genomföra det femte minimikriteriet om det civila samhällets aktiva engagemang i egenskap av deltagare i ITIE, och att bidra ekonomiskt till ITIE:s förvaltningsfond.

7. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar AVS-länderna att se till att intäkterna även används för att diversifiera deras ekonomier och utveckla ekonomiska verksamheter i ett mer avancerat skede av produktionsprocessen i stället för att endast begränsas till utvinning av naturtillgångar.

8. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar Europeiska kommissionen att sända ut grupper till de utvecklingsländer som är energileverantörer för att hjälpa till att genomföra ITIE.

9. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar alla AVS-länder som formellt har undertecknat ITIE att vidta konkreta åtgärder för att genomföra minimikriterierna i initiativet, särskilt det femte kriteriet, och att se till att det civila samhället fritt kan utöva sin granskningsfunktion utan fruktan eller hot.

10. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmuntrar alla AVS-länder som har stora naturtillgångar och som ännu inte har anslutit sig till ITIE att göra detta formellt, och uppmanar alla EU-medlemsstaternas och AVS-ländernas regeringar att genomföra bestämmelserna om kapacitetsuppbyggnad i det civila samhället i artikel 7 i Cotonouavtalet och rekommendationerna från de två forum om det civila samhället som hölls 2002 och i april 2006.

11. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar alla AVS- och EU-regeringar att med kraft uppmana alla investerare att ansluta sig till ITIE och andra initiativ och konventioner som främjar god förvaltning, insyn och ansvarstagande i utnyttjandet av naturtillgångar.

12. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar alla regeringar i AVS- och EU-länderna att även uppmana regeringarna i tillväxtekonomier att fullgöra sina åtaganden, bland annat att ansluta sig till internationella grundläggande arbetsnormer, sätta stopp för spridningen av handeldvapen och lätta vapen (SALW), särskilt i konfliktområden och förbjuda olaglig import av råmaterial och timmer.

13. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar Europeiska kommissionen och EU:s medlemsstater att ge utvecklingsstöd till länder som är rika på tillgångar på villkor att det görs framsteg på områdena för god förvaltning, insyn och ansvarstagande när det gäller förvaltning av naturtillgångar genom att ansluta sig till och aktivt genomföra initiativ som insyn i mineralutvinningsindustrin (ITIE) och kampanjerna "Publish What You Pay" och "Publish What You Earn".

14. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar regeringarna i EU:s medlemsstater och Europeiska kommissionen att stödja medlemsstaternas insatser för att främja insynen i mineralutvinningsindustrin, genom att införa lämpliga redovisningsstandarder och bolagsrätt, i enlighet med Europaparlamentets godkännande i mars 2004 av ändringsförslaget till direktivet om insynskrav och med kommissionens meddelande av den 12 oktober 2005 om strategin för Afrika.

15. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar alla berörda parter att tillämpa normer som kräver öppenhet och ansvarstagande i systemen för att förvalta de offentliga utgifterna, bland annat genom

- budgetkontroll av parlamentet och dess organ,

- separat revision av de offentliga budgetarna och utgifterna av en oberoende revisionsrätt,

- insyn i statsbudgeten,

- övervakning av statliga intäkter och utgifter i AVS-länderna,

- ansvar för de företag som omfattas av regelverket för offentliggörande av information.

16. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar alla parter att se till att de länder som levererar energi och som har allvarliga problem med förvaltningen och med korruption inte kommer i fråga för icke-grundläggande bistånd, gynnsamma handelsvillkor eller andra fördelar innan de har gjort ett mätbart åtagande för att öka insynen, särskilt i statsbudgeten.

17. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar alla bilaterala och multilaterala givare och exportkreditinstitut att utarbeta en uppsättning villkor som inte endast är abstrakta, utan som bygger på regeringarnas förvaltningsansvar gentemot sina medborgare. De uppmanas också att utarbeta ett partnerskapssystem som innebär att icke-humanitärt bistånd ges på villkor att en rad konkreta gemensamt överenskomna kriterier uppfylls, särskilt offentlig öppenhet i fråga om inkomstflödet från naturtillgångar med hjälp av de principer som kodifierats i Internationella valutafondens (IMF) handbok om öppenhet i fråga om inkomster från naturtillgångar.

18. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar AVS-staterna att se till att främjande av god förvaltning, insyn och ansvarstagande när det gäller utnyttjande av naturtillgångar är föremål för gemensamma program och gemensamt överenskomna kriterier inom ramen för den politiska dialog som anges i artikel 8 i Cotonouavtalet.

19. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar regeringarna i EU:s medlemsstater att se till att utarbetandet av insyn och demokratisk kontroll av intäkterna i de länder som levererar energi till EU prioriteras i EU:s gemensamma energistrategi.

20. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen rekommenderar att god förvaltning, insyn och ansvarstagande när det gäller utnyttjande av naturtillgångar ges en framträdande plats i den framtida "gemensamma strategin EU-Afrika".

21. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmuntrar till tillämpning av bästa metoder i förvaltningen av oljeresurserna i IMF:s handbok om öppenhet i fråga om inkomster från naturtillgångar.

22. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar regeringarna och parlamenten i AVS- och EU-länderna att se till att utnyttjandet av naturtillgångarna inte rubbar den ekologiska jämvikten, och konstaterar med oro att en alltför stor trädavverkning kan leda till ökenspridning och andra klimatförändringar. Det är nödvändigt att vidta åtgärder för att förhindra detta genom ett ansvarsfullt skogsbruk och lämpliga metoder för återbeskogning. Församlingen uppmanar de företag som utvinner naturtillgångar att följa miljönormerna.

23. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar de nationella och regionala regeringarna, parlamenten och institutionerna att se till att lagligt utnyttjande av naturtillgångar ingår i en miljöskyddsplan som inriktas på åtgärder för att skydda luft, vatten och mark och bevarande av mångfald i växt- och djurvärlden.

24. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar alla regeringar att anta lagstiftning för att förbjuda import av olagligt avverkat timmer, och under tiden försäkra sig om att offentliga upphandlingsförfaranden begränsas till timmer från hållbara och lagliga källor.

25. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar alla timmerproducerande länder att garantera en hållbar avverkning av inhemskt timmer, respektera lokalbefolkningarnas rättigheter samt ta hänsyn till avverkningens miljöpåverkan.

26. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar EU att genomföra en omfattande och formell undersökning av skogsbruk, markinnehav och lokalsamhällens tillträdesrätt, samt garantera ett meningsfullt offentligt deltagande.

27. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen framhåller att alla länder som handlar med diamanter helt och hållet bör följa Kimberleyprocessens certifieringssystem för internationell handel med rådiamanter. Församlingen understryker också vikten av att fortsätta utvecklingen av en oberoende kontroll av att deltagarländerna och diamantindustrin följer riktlinjerna för diamanthandeln och av att se till att deltagarna i Kimberleyprocessen kan övervaka att diamantindustrin respekterar denna process.

28. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar medlemmarna i FN:s säkerhetsråd att anta en definition av "konflikttillgångar" och lägga till förvaltning av naturtillgångar till mandatet för FN:s fredsbyggande kommission.

29. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen stöder inrättandet av ett informationssystem med lämplig användning som databas över gruvdriftsuppgifter.

30. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen betonar att företag som utvinner naturtillgångar har ett ansvar för att främja en öppen ekonomisk miljö som respekterar hållbar utveckling och att det ligger i deras eget intresse att göra detta. Församlingen uppmuntrar företagen att ta gemensamma initiativ för detta ändamål, såsom certifieringen av "rena företag".

31. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen påminner om att det i artiklarna 96 och 97 i Cotonouavtalet anges att allvarliga fall av korruption bör föranleda samråd.

32. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar AVS-länderna att inleda en nationell offentlig diskussion om användningen av inkomster från naturtillgångarna och om social rättvisa.

33. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar de oljeproducerande AVS-länderna att respektera, stödja och uppmuntra den verksamhet som bedrivs av dem som bekämpar korruption och försvarar öppenheten.

34. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen betonar att de nationella parlamenten i AVS-länderna spelar en viktig roll för att främja god förvaltning och rekommenderar att deras roll skall erkännas och officiellt fastställas i den framtida gemensamma "EU-Afrika-strategin".

35. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar de nationella och regionala parlamenten i AVS- och EU-länderna och företrädarna för det civila samhället att samarbeta för att inrätta ett system med krafter och motkrafter för att hindra korruption hos regeringar och i myndigheter.

36. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar regeringar, institutioner och alla politiska ledare att anslå en del av intäkterna från ansvarsfullt utnyttjande av naturtillgångar för att höja lönerna för statstjänstemän, poliser och anställda inom de berörda ekonomiska sektorerna, för att göra korruption mindre lockande.

37. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar regeringarna i AVS-länderna och Europeiska kommissionen att stödja de nationella parlamenten i AVS-länderna i deras verksamhet som budgetmyndigheter genom att föra en dialog, utbyta information och stärka deras befogenheter.

38. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar kommissionen att utarbeta ett meddelande om EU:s strategi för att stärka den parlamentariska demokratin och rättsstatsprincipen i utvecklingsländerna.

39. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmuntrar de nationella parlamenten i AVS-länderna att uppmana sina regeringar att bekämpa den interna korruptionen och därmed främja en bättre förvaltning av de offentliga inkomsterna, genom att införa antikorruptionslagstiftning och oberoende kontrollmekanismer för att skapa större öppenhet eller ge större tillgång till information om hur intäkterna från naturtillgångar används.

40. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen understryker att det också är nödvändigt att stärka rättssystemet, ett oberoende domstolsväsende och revisionsrätternas högsta instanser i AVS-länderna.

41. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar också parlamenten i AVS-länderna att införa särskilda uppförandekoder för god förvaltning i syfte att förebygga alla risker för intern korruption. Församlingen anser vidare att offentliggörande av parlamentarikers inkomster även kan bidra till att öka öppenheten.

42. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar de nationella och regionala parlamenten att stödja och underlätta arbetet för företrädarna för det civila samhället i deras kamp mot dålig förvaltning och korruption genom att låta dem utföra sitt arbete under bästa möjliga förhållanden och med största möjliga handlingsfrihet samt genom att garantera dem de befogenheter, medel och resurser som krävs för att utföra detta arbete.

43. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen kräver att det civila samhället och de nationella parlamenten skall få delta i en effektiv budgetuppföljning genom uppföljande utredningar av de offentliga utgifterna (PETS), där man noggrant jämför vad som kommer in med det som går ut, på grundval av de kriterier som OECD:s kommitté för utvecklingsbistånd (DAC) tillämpar.

44. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen anser att det bör utarbetas specifika sociala indikatorer för att inhämta mer exakta uppgifter om förvaltningens kvalitet hos parterna till Cotonouavtalet, och kräver insyn i förvaltningen av de medel som de berörda civilsamhälleliga organisationerna mottar.

45. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar regeringar, institutioner och politiska ledare att se till att statstjänstemän får särskild utbildning och blir informerade om vikten av ett ansvarsfullt och miljövänligt utnyttjande av naturtillgångar.

46. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen betonar att bekämpning av korruption kan bidra aktivt till att skapa ett tryggare investeringsklimat, och uppmanar Europeiska unionen att införa specifika indikatorer för att mäta korruptionsnivån, eftersom EU är medordförande för programmet för offentliga utgifter och ekonomisk ansvarighet (PEFA), vilket utgör en enhetlig ram för att göra riskbedömningar i mottagarländerna.

47. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar kommissionen att utgå från de korruptionsnivåer som fastställts på det sättet för att främja god förvaltning och inleda samråd enligt artiklarna 96 och 97 i Cotonouavtalet om lämpliga åtgärder mot korrumperade styrelseformer. Församlingen påpekar dock att främjande av god förvaltning inte får tjäna som en förevändning för att ensidigt införa villkor för bistånd.

48. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen påminner om den viktiga roll som regionala initiativ spelar för att minska korruption och främja god förvaltning, till exempel mekanismen för inbördes utvärdering bland afrikaner (MAEP). Församlingen understryker att de afrikanska länderna måste genomföra dessa initiativ och att kommissionen och medlemsstaterna måste tillhandahålla tekniskt och finansiellt stöd för detta ändamål.

49. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppmanar EU-medlemsstater med finansiella centrer att vidta alla rättsliga och administrativa åtgärder som krävs för att garantera att medel som har förvärvats på olagligt sätt återbördas till ursprungsstaten.

50. Den gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen uppdrar åt sina medordförande att översända denna resolution till AVS-EU-ministerrådet, Europeiska kommissionen, Afrikanska unionens kommission, det panafrikanska parlamentet och nationella och regionala regeringar, samt den globala parlamentariska organisationen mot korruption (GOPAC).

[1] Antagen av den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen, den 28 juni 2007 i Wiesbaden (Tyskland).

[2] EUT C 249, 7.10.2005. s. 1.

[3] EUT C 103 E, 29.4.2004, s. 550.

[4] Ännu ej offentliggjord i EUT.

[5] EUT C 136, 9.6.2006, s. 17.

--------------------------------------------------