FÖRENTA NATIONERNAS KONVENTION om bekämpning av ökenspridning i de länder som drabbas av allvarlig torka och/eller ökenspridning, särskilt i Afrika

KONVENTIONENS PARTER BEKRÄFTAR att människor i drabbade eller hotade områden står i centrum för strävandena att bekämpa ökenspridning och lindra effekterna av torka,

GER UTTRYCK FÖR den omedelbara oro som det internationella samfundet, inbegripet stater och internationella organisationer hyser över de skadliga effekterna av ökenspridning och torka,

ÄR MEDVETNA OM att torra, halvtorra och mindre fuktiga områden utgör en avsevärd andel av jordens landyta och är hemvist och försörjningskälla för en stor del av jordens befolkning,

KONSTATERAR att ökenspridning och torka är problem av global betydelse eftersom de drabbar alla världens regioner och att det behövs gemensamma aktioner från det internationella samfundet för att bekämpa ökenspridning och/eller lindra torkans konsekvenser,

FINNER att det bland de länder som drabbas av allvarlig torka och/eller ökenspridning, finns en mycket stor andel utvecklingsländer, i synnerhet från gruppen minst utvecklade länder, samt att dessa fenomen har särskilt tragiska konsekvenser i Afrika,

FINNER OCKSÅ att ökenspridning orsakas av ett komplicerat växelspel mellan fysiska, biologiska, politiska, sociala, kulturella och ekonomiska faktorer,

TAR HÄNSYN till den betydelse som handeln och viktiga delar av de internationella ekonomiska förbindelserna har för drabbade länders förmåga att på ändamålsenligt sätt bekämpa ökenspridning,

ÄR MEDVETNA om att hållbar ekonomisk tillväxt, social utveckling och utrotning av fattigdom har högsta prioritet för drabbade utvecklingsländer, särskilt i Afrika, och att de är grundläggande för att hållbarhetsmålen ska kunna uppnås,

TAR HÄNSYN TILL att ökenspridning och torka påverkar hållbar utveckling genom deras inbördes samband med viktiga sociala problem som fattigdom, ohälsa och undernäring, otrygg livsmedelsförsörjning och sådana problem som uppstår genom migration, undanträngande av människor och demografiska krafter.

UPPSKATTAR betydelsen av de ansträngningar och erfarenheter som tidigare gjorts av stater och internationella organisationer för bekämpning av ökenspridning och för lindring av torkans effekter, särskilt tillämpningen av handlingsplanen för bekämpning av ökenspridning som antogs av FN:s konferens om ökenspridning 1977.

INSER att de framsteg som nåtts i kampen mot ökenspridning och för att lindra torkans konsekvenser, trots gjorda ansträngningar, inte motsvarat förväntningarna och att ett nytt och mer effektivt angreppssätt behövs på alla nivåer inom ramen för hållbar utveckling,

ERKÄNNER giltigheten och betydelsen av de beslut som antogs vid FN:s konferens om miljö och utveckling, särskilt ifråga om Agenda 21, kapitel 12, som lägger grunden för kampen mot ökenspridning,

BEKRÄFTAR mot denna bakgrund ÅNYO de åtaganden utvecklade länder gjort enligt Agenda 21, kapitel 33, punkt 13,

ERINRAR OM Generalförsamlingens resolution 47/188, särskilt resolutionens prioritering av Afrika, och alla andra FN-resolutioner av betydelse för denna fråga samt beslut och program som gäller ökenspridning och torka lika väl som deklarationer av betydelse som gjorts av afrikanska länder och länder i andra regioner,

BEKRÄFTAR ÅNYO Rio-deklarationen om miljö och utveckling, som i sin princip 2 lägger fast att staterna i enlighet med FN:s stadga och folkrättsliga principer har oinskränkt rätt att utnyttja sina naturresurser med hänsyn till sina egna miljö- och utvecklingspolitiska program, samt ansvar för att säkerställa att aktiviteter inom deras jurisdiktion eller kontroll inte orsakar skador på miljön i andra stater eller i områden som ligger utanför nationell jurisdiktion,

INSER att nationella regeringar spelar en avgörande roll i kampen mot ökenspridning och för att lindra torkans konsekvenser och att framsteg i arbetet är beroende av lokal tillämpning av handlingsprogram i drabbade områden,

INSER ÄVEN vikten och behovet av internationellt samarbete och partnerskap i kampen mot ökenspridning och för lindring av torkans konsekvenser,

INSER vikten av att drabbade utvecklingsländer, särskilt i Afrika, ges tillgång till effektiva medel, bland annat: betydande finansiella resurser, inbegripet nya och kompletterande anslag, samt tillgång till teknologi som är nödvändig för att de ska kunna uppfylla alla sina åtaganden under denna konvention,

UTTRYCKER oro över följderna av ökenspridning och torka i drabbade länder i Centralasien och Transkaukasus,

BETONAR den betydelsefulla roll som kvinnor spelar i regioner som drabbats av ökenspridning och/eller torka, särskilt på landsbygden i utvecklingsländerna, och vikten av att säkerställa både mäns och kvinnors fulla medverkan på alla nivåer i program för bekämpning av ökenspridning och för att lindra torkans konsekvenser,

UNDERSTRYKER den speciella roll som enskilda organisationer och andra större grupper spelar i programmen för bekämpning av ökenspridning och för att lindra torkans konsekvenser,

TAR HÄNSYN TILL sambandet mellan ökenspridning och andra miljöproblem av global omfattning som internationella och nationella samhällen står inför,

TAR ÄVEN HÄNSYN TILL det bidrag som kampen mot ökenspridning kan ge till arbetet för att nå målen i FN:s ramkonvention om klimatförändring, konventionen om biologisk mångfald och andra näraliggande miljökonventioner,

ANSER att strategier för att bekämpa ökenspridning och lindra torkans konsekvenser kommer att få störst verkan om de bygger på sunda systematiska observationer och strikt vetenskaplig kunskap och kontinuerligt utvärderas,

INSER det brådskande behovet av att förbättra effektiviteten och samordningen av det internationella samarbetet för att underlätta tillämpning av nationella program och prioriteringar,

ÄR BESLUTNA att vidta ändamålsenliga åtgärder för att bekämpa ökenspridning och lindra torkans konsekvenser till fromma för nuvarande och framtida generationer.

KONVENTIONENS PARTER HAR KOMMIT ÖVERENS OM FÖLJANDE:

DEL 1 INLEDNING

Artikel 1 Använda begrepp

I denna konvention avses med

a) ökenspridning: markförstöring i torra, halvtorra och mindre fuktiga områden som orsakas av flera faktorer, bland dem klimatförändringar och mänskliga aktiviteter,

b) bekämpning av ökenspridning omfattar aktiviteter som ingår i en integrerad utveckling av mark i torra, halvtorra och mindre fuktiga områden för hållbar utveckling som syftar till att

i) förebygga och/eller minska markförstöring,

ii) rehabilitera delvis förstörd mark och

iii) återerövra mark som förvandlats till öken,

c) torka avser de naturliga fenomen som uppstår när nederbörden blivit avsevärt mindre än de normalt registrerade nivåerna och orsakar allvarlig obalans i vattenförsörjningen med skadliga effekter på markresursernas produktionssystem,

d) lindring av torkans konsekvenser avser aktiviteter som är kopplade till förutsägelser om torka och som syftar till att minska samhällets och natursystemens utsatthet för torka i relation till bekämpning av ökenspridning,

e) mark avser jordens bioproduktiva system som omfattar mark, vegetation, andra biota och de ekologiska och hydrologiska processer som fungerar inom systemet,

f) markförstöring avser minskning eller förlust, i torra, halvtorra och mindre fuktiga områden, av den biologiska eller ekonomiska produktiviteten och komplexiteten hos regnbevattnad odlingsmark, konstbevattnad odlingsmark eller betesmarker, skog och skogstrakter, som följer av markanvändningen eller av en process eller kombination av processer, inbegripet sådana som uppstår genom mänsklig aktivitet och boendemönster som till exempel

i) erosion på grund av vind och/eller vatten

ii) nedbrytning av markens fysiska, kemiska och biologiska eller ekonomiska egenskaper, och

iii) långsiktig förlust av naturlig vegetation,

g) torra, halvtorra och mindre fuktiga områden avser andra områden än polerna och subpolerna, där förhållandet mellan årsnederbörd och eventuell avdunstning ligger mellan 0.05 till 0.65,

h) drabbade områden avser torra, halvtorra och/eller mindre fuktiga områden som drabbats eller hotas av ökenspridning,

i) drabbade länder avser länder som helt eller delvis omfattar drabbade områden,

j) en regional organisation för ekonomisk integration syftar på en organisation som bildats av suveräna stater i en given region och som har befogenheter i fråga om ärenden som regleras av denna konvention och som är vederbörligen bemyndigad, i enlighet med organisationens interna förfarande, att underteckna, ratificera, godta, godkänna eller ansluta sig till denna konvention,

k) parter som är utvecklade länder avser utvecklade länder som är parter i avtalet och regionala organisationer för ekonomisk integration som bildats av utvecklade länder.

Artikel 2 Mål

1. Denna konventions mål är att bekämpa ökenspridning och lindra torkans konsekvenser i länder som drabbas av allvarlig torka och/eller ökenspridning, särskilt i Afrika, genom effektiva åtgärder på alla nivåer med stöd av internationellt samarbete och insatser i partnerskap inom ramen för ett integrerat angreppssätt som står i överensstämmelse med Agenda 21, i syfte att bidra till att hållbar utveckling skall uppnås i berörda områden.

2. För att detta mål ska kunna nås krävs långsiktiga integrerade strategier som i drabbade områden samtidigt tar sikte på en förbättring av markens produktivitet och rehabilitering, skydd och hållbar skötsel av mark- och vattentillgångar, som leder till bättre levnadsvillkor, särskilt på lokal nivå.

Artikel 3 Principer

För att konventionens mål ska nås och besluten tillämpas, skall parterna bland annat vägledas av det följande:

a) Parterna bör säkerställa att beslut om utformning och tillämpning av program för bekämpning av ökenspridning och/eller lindring av torkans konsekvenser tas under medverkan av befolkningen och lokala samhällen och att det på högre nivåer skapas ett gynnsamt klimat som underlättar åtgärder på nationell och lokal nivå.

b) Parterna bör i en anda av internationell solidaritet och partnerskap förbättra samarbete och samordning på subregional, regional och internationell nivå och på ett bättre sätt rikta ekonomiska, mänskliga, organisatoriska och tekniska resurser dit där de behövs.

c) Parterna bör i en anda av partnerskap utveckla samarbete på alla nivåer inom statsförvaltning, samhällen, enskilda organisationer och markägare för att skapa bättre förståelse för naturen och värdet av mark och knappa vattentillgångar i drabbade områden och arbeta med sikte på ett hållbart utnyttjande.

d) Parterna bör ta full hänsyn till de särskilda behov och villkor som råder för drabbade parter som är utvecklingsländer, i synnerhet för de minst utvecklade länderna.

DEL II ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

Artikel 4 Allmänna åtaganden

1. Parterna ska fullgöra sina åtaganden under denna konvention, enskilt eller tillsammans, antingen genom redan befintliga eller planerade bilaterala och multilaterala åtgärder eller genom en kombination av sådana åtgärder, om så är lämpligt, och understryka behovet av att ansträngningar samordnas och att en sammanhängande långsiktig strategi utvecklas på alla nivåer.

2. I arbetet på att förverkliga konventionens mål skall parterna

a) anta ett integrerat angreppssätt som behandlar de fysiska, biologiska och socioekonomiska aspekterna hos de processer som hänger samman med ökenspridning och torka,

b) inom ramen för behöriga internationella och regionala organ fästa nödvändig uppmärksamhet på de förhållanden som gäller parter som är utvecklingsländer när det gäller internationell handel, marknadsföringsåtgärder och skulder, i syfte att skapa en gynnsam internationell ekonomisk miljö som bidrar till att främja hållbar utveckling,

c) integrera strategier som syftar till att utrota fattigdom i åtgärder för bekämpning av ökenspridning och för att lindra torkans konsekvenser,

d) främja samarbete mellan drabbade konventionsparter när det gäller miljöskydd och skydd av mark- och vattentillgångar, i samband med ökenspridning och torka,

e) stärka subregionalt, regionalt och internationellt samarbete,

f) samarbeta inom ramen för behöriga, mellanstatliga organisationer,

g) besluta om institutionella mekanismer, om så är lämpligt, med hänsyn till behovet av att undvika duplicering, och

h) främja användningen av befintliga bilaterala och multilaterala finansiella mekanismer och åtgärder som anskaffar och kanaliserar betydande finansiella resurser till drabbade konventionsparter som är utvecklingsländer, när det gäller bekämpning av ökenspridning och för lindring av torkans konsekvenser.

3. Drabbade parter som är utvecklingsländer kan komma i fråga för bistånd för tillämpning av konventionen.

Artikel 5 Drabbade konventionsparters åtaganden

I tillägg till de åtaganden som följer av artikel 4 förbinder sig drabbade konventionsparter att

a) ge vederbörlig prioritet till kampen mot ökenspridning och för lindring av torkans konsekvenser och efter omständigheter och förmåga avsätta tillräckliga resurser,

b) lägga fast strategier och prioriteringar, inom ramen för planer och/eller politiska program för hållbar utveckling, för att bekämpa ökenspridning och lindra torkans konsekvenser,

c) vidta åtgärder mot ökenspridningens underliggande orsaker och ägna särskild uppmärksamhet åt de socioekonomiska faktorer som bidrar till processer som leder till ökenspridning,

d) främja medvetenhet bland, och underlätta medverkan från lokalbefolkning, särskilt kvinnor och ungdomar, med stöd från enskilda organisationer, i arbetet för att bekämpa ökenspridning och lindra torkans konsekvenser, och

e) skapa en gynnsam miljö genom att, där så behövs, stärka befintlig lagstiftning och, när sådan inte finns, stifta nya lagar och lägga fast långsiktiga politiska riktlinjer och handlingsprogram.

Artikel 6 Utvecklade konventionsparters åtaganden

Utöver de allmänna åtaganden som gjorts enligt artikel 4, förbinder sig de parter som är utvecklade länder att

a) aktivt stödja, enligt överenskommelse, enskilt eller tillsammans, de ansträngningar som görs av drabbade parter som är utvecklingsländer, särskilt i Afrika och av de minst utvecklade länderna, för att bekämpa ökenspridning och lindra torkans konsekvenser,

b) tillhandahålla betydande ekonomiska resurser och andra former av stöd som hjälp till medlemmar som är drabbade utvecklingsländer, särskilt i Afrika, för att de effektivt ska kunna utveckla och tillämpa sina egna långsiktiga planer och strategier för att bekämpa ökenspridning och lindra torkans konsekvenser,

c) främja anskaffning av ny och kompletterande finansiering enligt Artikel 20, punkt 2(b),

d) stimulera anskaffning av finansiering från den privata sektorn och andra enskilda källor, och

e) främja och underlätta för drabbade parter, särskilt utvecklingsländer, att få tillgång till ändamålsenlig teknologi, kunskap och know-how.

Artikel 7 Prioritet till Afrika

Vid tillämpningen av denna konvention skall parterna, med hänsyn till de särskilda förhållanden som råder i regionen, ge företräde till parter som är afrikanska, utan att för den skull åsidosätta drabbade parter som är utvecklingsländer i andra regioner.

Artikel 8 Samband med andra konventioner

1. Parterna ska stimulera samordning av aktiviteter som genomförs enligt denna konvention och under andra berörda internationella överenskommelser som de kan ha anslutit sig till, särskilt FN:s ramkonvention om klimatförändring och konventionen om biologisk mångfald, för att aktiviteterna under varje konvention ska ge största möjliga utbyte samtidigt som man undviker att duplicera ansträngningarna. Parterna ska stimulera genomförandet av gemensamma program, särskilt när det gäller forskning, utbildning, systematiska observationer och informationsinsamling samt utbyte, i den utsträckning som sådana aktiviteter kan bidra till att målen för berörda konventioner uppnås.

2. Bestämmelserna i denna konvention skall inte påverka någon parts rättigheter eller skyldigheter enligt bilaterala, regionala eller internationella överenskommelser som träffats före den dag då denna konvention träder i kraft för parten i fråga.

DEL III HANDLINGSPROGRAM, VETENSKAPLIGT OCH TEKNISKT SAMARBETE SAMT STÖDÅTGÄRDER

Sektion 1 Handlingsprogram

Artikel 9 Grundläggande angreppssätt

1. När de fullföljer sina åtaganden enligt artikel 5, skall drabbade parter som är utvecklingsländer liksom varje annan part, inom ramen för sin regionala tillämpningsbilaga eller på annat sätt, som skriftligt har underrättat det ständiga sekretariatet om sin avsikt att utarbeta en nationell handlingsplan, på lämpligt sätt offentliggöra och tillämpa nationella handlingsprogram som i största möjliga utsträckning använder sig av eller bygger på redan befintliga, framgångsrika planer och program och subregionala och regionala handlingsprogram av betydelse, som en central del av strategin för bekämpning av ökenspridning och lindring av torkans konsekvenser. Sådana program skall fortlöpande uppdateras under medverkan av berörda parter på grundval både av erfarenheter från fältaktiviteter och forskningsrön. Nationella handlingsprogram ska utvecklas i nära samband med andra ansträngningar som görs för att formulera nationell politik för hållbar utveckling.

2. När parter som är utvecklade länder tillhandahåller olika former av bistånd enligt artikel 6, skall företräde, enligt överenskommelse, ges till nationella, subregionala och regionala handlingsprogram som utarbetas av drabbade konventionsparter som är utvecklingsländer, särskilt länder i Afrika, antingen direkt eller genom berörda multilaterala organisationer eller båda delarna.

3. Parterna skall stimulera FN-systemets organ, fonder och program samt andra mellanstatliga organisationer av vikt, akademiska institutioner, vetenskapssamhället samt enskilda organisationer som har möjlighet att bidra i enlighet med sina uppdrag och sin kompetens, till stöd för utveckling, tillämpning och uppföljning av handlingsprogram.

Artikel 10 Nationella handlingsprogram

1. Syftet med nationella handlingsprogram är att identifiera de faktorer som bidrar till ökenspridning och praktiska åtgärder som behövs för att bekämpa ökenspridning och lindra torkans konsekvenser.

2. Nationella handlingsprogram skall ange rollfördelningen mellan regering, lokalsamhällen och markanvändare samt de resurser som är tillgängliga respektive nödvändiga för att bekämpa ökenspridning och lindra torkans konsekvenser. De skall, bland annat

a) innehålla långsiktiga strategier för bekämpning av ökenspridning och lindring av torkans konsekvenser, förstärka tillämpning och vara integrerade i nationella politiska program för hållbar utveckling,

b) ge utrymme för förändringar som motiveras av ändrade omständigheter och vara tillräckligt flexibla på lokal nivå för att kunna anpassas till olika socioekonomiska, biologiska och geofysiska förutsättningar,

c) lägga särskild vikt vid tillämpningen av förebyggande åtgärder för mark som ännu inte försämrats eller som bara drabbats i mindre omfattning,

d) höja den nationella klimatologiska, meteorologiska och hydrologiska kompetensen och öka medlen för att inrätta förvarningssystem för torka,

e) främja politiska åtgärder och stärka institutionella institutioner som i en anda av partnerskap utvecklar samarbete och samordning mellan biståndsgivare, regeringar på alla nivåer, lokalbefolkning och grupper i samhället samt främja lokalbefolkningars tillgång till ändamålsenlig information och teknologi,

f) skapa förutsättningar för effektiv medverkan från enskilda organisationer och lokalbefolkningen, både kvinnor och män, och särskilt resursanvändarna, inbegripet bönder och boskapsuppfödare och deras respektive organisationer, på lokal, nationell, subregional och regional nivå, i utveckling av politiken, beslutsfattande och tillämpning samt översyn av nationella handlingsprogram, och

g) begära regelbunden översyn av och rapporter avseende programmens tillämpning.

3. Nationella handlingsprogram får, bland annat, innehålla några av, eller alla åtgärder för att hålla beredskap inför och mildra torkans konsekvenser, som anges i det följande:

a) Upprättande och/eller förstärkning, då så är lämpligt, av förvarningssystem, inbegripet lokala och nationella hjälpmedel och gemensamma system på subregional och regional nivå samt mekanismer för att bistå personer som tvingats flytta av miljöskäl.

b) Förstärkning av beredskap för eventuell torka och hantering av sådana händelser, inbegripet beredskapsplaner på lokal, nationell, subregional och regional nivå, som tar hänsyn till säsongs- och årsvisa klimatprognoser.

c) Etablering och/eller förstärkning, beroende på vad som är lämpligt, av system för tryggad livsmedelsförsörjning, inbegripet inrättningar för lagring och försäljning, särskilt på landsbygden.

d) Upprättande av projekt för alternativ försörjning som skulle kunna ge inkomster i områden som ofta utsätts för torka.

e) Utveckling av hållbara system för bevattning av både grödor och boskap.

4. Med hänsyn tagen till de särskilda omständigheter och krav som gäller för varje drabbad konventionspart, omfattar nationella handlingsprogram, om så är lämpligt, bland annat, åtgärder inom några av, eller alla de prioriterade områden som anges i det följande rörande bekämpning av ökenspridning och lindring av torkans effekter i drabbade områden och deras befolkning: stöd för alternativa försörjningsmöjligheter och förbättring av nationella ekonomiska miljöer i syfte att stärka program som har som mål att utradera fattigdom och säkerställa livsmedelsförsörjning, demografisk rörlighet, hållbart utnyttjande av naturresurser, hållbara metoder i jordbruket, utveckling och effektiv användning av olika energikällor, institutionella och rättsliga ramar, stärkande av förmågan att göra uppföljningar och systematiska observationer, inbegripet hydrologiska och meteorologiska tjänster, samt kunskapsuppbyggnad, utbildning och allmän medvetenhet.

Artikel 11 Subregionala och regionala handlingsprogram

Drabbade konventionsparter skall samråda och samarbeta för att, där det är lämpligt och i enlighet med berörda regionala tillämpningsbilagor, utarbeta subregionala och/eller regionala handlingsprogram för att harmonisera, komplettera och öka effektiviteten hos nationella program. Bestämmelserna i artikel 10 skall äga motsvarande tillämpning på subregionala och regionala program. Samarbetet får omfatta överenskommelser om gemensamma program för hållbart utnyttjande av gränsöverskridande naturresurser, vetenskapligt och tekniskt samarbete och förstärkning av institutioner av betydelse.

Artikel 12 Internationellt samarbete

Drabbade konventionsparter skall, i samarbete med andra parter och det internationella samfundet, samarbeta för att säkerställa främjande av en internationell miljö som är gynnsam för tillämpningen av konventionen. Samarbetet bör också omfatta områden med överföring av teknologi, vetenskaplig forskning och utvecklingsarbete, insamling och spridning av information samt finansiella resurser.

Artikel 13 Stöd för utveckling och tillämpning av handlingsprogram

1. Åtgärder till stöd för handlingsprogram enligt artikel 9 omfattar, bland annat

a) finansiellt samarbete för att handlingsprogrammen ska innehålla prognoser som ger utrymme för nödvändig långsiktig planering,

b) utveckling och användning av mekanismer för samarbete som förbättrar möjligheterna till stöd på lokal nivå, inbegripet åtgärder genom enskilda organisationer, i syfte att främja reproduktion av framgångsrika pilotprogram där så är lämpligt,

c) ökad flexibilitet i projektutformning, finansiering och tillämpning i överenstämmelse med det experimentella, multiplicerbara angreppssätt som angivits för participatoriska åtgärder på lokalsamhällsnivå, och

d) där det är lämpligt, rutiner för administration och budgetering som ökar samarbetets och stödprogrammens effektivitet.

2. När sådant stöd ges till drabbade konventionsparter som är utvecklingsländer, skall företräde ges till afrikanska parter och till parter som tillhör gruppen minst utvecklade länder.

Artikel 14 Samordning för utveckling och tillämpning av handlingsprogram

1. Parterna skall upprätta ett nära samarbete, direkt eller genom berörda mellanstatliga organisationer, för utveckling och tillämpning av handlingsprogram.

2. Parterna skall utveckla operativa mekanismer, särskilt på nationell och fältnivå, för att säkerställa största möjliga samordning mellan parter som är utvecklade länder, parter som är utvecklingsländer och berörda mellanstatliga och enskilda organisationer, för att undvika duplicering, harmonisera ingripanden och angreppssätt och för att biståndet skall ge största möjliga effekt. Hos drabbade parter som är utvecklingsländer skall företräde ges till samordning av aktiviteter som hänger samman med internationellt samarbete så att resurserna kan utnyttjas så effektivt som möjligt, för att säkerställa lyhördhet i biståndet och för att underlätta tillämpningen av nationella handlingsprogram och prioriteringar enligt denna konvention.

Artikel 15 Bilagor om regional tillämpning

De faktorer som skall ingå i handlingsprogram skall väljas och anpassas till drabbade konventionsparters eller regioners socioekonomiska, geografiska och klimatologiska förutsättningar och till deras utvecklingsnivå. Riktlinjer för utarbetande av handlingsprogram och dessas konkreta inriktning och innehåll för givna subregioner och regioner, anges i bilagorna om regional tillämpning.

Sektion 2 Vetenskapligt och tekniskt bistånd

Artikel 16 Insamling, analys och utbyte av information

Parterna är överens om att, efter förmåga, integrera och samordna insamling, analys och utbyte av aktuella data för kort och lång sikt samt information för att säkerställa systematiska observationer av markförstöring i drabbade områden och för att skapa bättre förståelse för, och bedömningar av, de processer och följder som är förenade med torka och ökenspridning. Detta skulle bidra till att man, bland annat, kan utveckla förvarningssystem och beredskapsplanering för perioder med skadliga klimatvariationer i former som lämpar sig för praktisk tillämpning av användare på alla nivåer, i synnerhet inbegripet lokalbefolkningar. För detta ändamål skall parterna, där så är lämpligt

a) underlätta och stärka verksamhet inom det världsomspännande nätverket av institutioner och inrättningar för insamling, analys och utbyte av information, liksom för systematiska observationer på alla nivåer, som, bland annat, skall

i) syfta till att använda kompatibla standarder och system,

ii) omfatta alla data och stationer av betydelse, även i avlägsna områden

iii) använda och sprida modern teknologi för insamling, överföring och bedömning av data om markförstöring, och

iv) knyta nationella, subregionala och regionala data och informationscentra närmare till globala informationskällor,

b) säkerställa att insamling, analys och utbyte av information behandlar lokalsamhällenas och beslutsfattarnas behov, i syfte att lösa konkreta problem och säkerställa att lokalsamhällena deltar i dessa aktiviteter,

c) stödja och vidareutveckla bilaterala och multilaterala program och projekt som syftar till att definiera, genomföra, bedöma och finansiera insamling, analys och utbyte av data och information inbegripet, bland annat, integrerade serier över fysiska, biologiska, sociala och ekonomiska indikatorer,

d) i full utsträckning använda den expertis som finns hos berörda mellanstatliga och enskilda organisationer av betydelse, särskilt när det gäller spridning av viktig information och erfarenheter bland målgrupper i olika regioner,

e) lägga full vikt vid insamling, analys och utbyte av socioekonomiska data och deras integrering i fysiska och biologiska data,

f) utbyta och fullständigt öppet och utan dröjsmål göra all information tillgänglig som finns hos alla för allmänheten tillgängliga offentliga källor och som gäller bekämpning av ökenspridning och lindring av torkans konsekvenser, och

g) utifrån vad som medges av varje lands lagstiftning och/eller politiska program, utbyta information om lokal och traditionell kunskap, säkerställa lämpligt skydd för den och ge berörda lokalbefolkningar tillräcklig del av de vinster som kunskaperna genererar, på rättvis grund och enligt ömsesidigt avtalade villkor.

Artikel 17 Forskning och utveckling

1. Parterna åtar sig att, var och en efter sin förmåga, främja tekniskt och vetenskapligt samarbete när det gäller områden av vikt för bekämpning av ökenspridning och lindring av torkans konsekvenser genom lämpliga nationella, subregionala, regionala och internationella institutioner. För detta ändamål skall de stödja forskningsarbete som

a) bidrar till ökad kunskap om de processer som orsakar ökenspridning och torka och effekterna av, och skillnaden mellan naturliga och mänskliga orsaksfaktorer, i syfte att bekämpa ökenspridning och lindra torkans konsekvenser och nå förbättrad produktivitet samt hållbar användning och vård av resurserna,

b) svarar mot väl definierade mål, är inriktade mot lokalbefolkningens särskilda behov och leder till att lösningar identifieras och tillämpas som förbättrar levnadsstandarden för människor i drabbade områden,

c) skyddar, integrerar, uppvärderar och bekräftar traditionell och lokal kunskap, know-how och lokala metoder och, utifrån vad som medges av respektive lands lagstiftning och/eller politiska program, säkerställer att ägarna till den kunskapen får del, på rättvis grund och enligt ömsesidigt avtalade villkor, av de vinster som kan uppstå genom kommersiellt utnyttjande av kunskapen eller av teknologisk utveckling som härrör från den kunskapen,

d) utvecklar och stärker nationell, subregional och regional forskningsförmåga i drabbade parter som är utvecklingsländer, särskilt i Afrika, inbegripet utveckling av lokala färdigheter och stärkande av lämplig förmåga, särskilt i länder med svag forskningsbas, med särskild hänsyn till socioekonomisk forskning som är tvärvetenskaplig och participatorisk,

e) tar hänsyn till, där så är motiverat, sambanden mellan fattigdom, migration orsakad av miljöfaktorer och ökenspridning,

f) främjar genomförande av gemensamma forskningsprogram mellan nationella, subregionala, regionala och internationella forskningsorganisationer i offentlig såväl som i privat sektor, för utveckling av förbättrad, ekonomiskt rimlig och tillgänglig teknologi för hållbar utveckling genom effektiv medverkan från lokalbefolkning och lokalsamhällen, samt

g) ökar tillgången till vatten i drabbade områden genom, bland annat, artificiellt regn.

2. Handlingsprogrammen bör innehålla forskningsprioriteringar för särskilda regioner och subregioner som återspeglar skilda lokala förhållanden. Partskonferensen ska regelbundet pröva forskningsprioriteringarna enligt riktlinjer från kommittén för vetenskap och teknik.

Artikel 18 Överföring, anskaffning, tillämpning och utveckling av teknologi

1. Parterna åtar sig, såsom ömsesidigt avtalats och i enlighet med sina respektive nationella lagar och/eller politiska program, att främja, finansiera och/eller underlätta finansiering av överföring, anskaffning, anpassning och utveckling av miljömässigt sund, ekonomiskt möjlig och socialt accepterad teknologi av betydelse för bekämpning av ökenspridning och/eller lindring av torkans konsekvenser, i syfte att bidra till att hållbar utveckling uppnås i drabbade områden. Detta samarbete skall vara bilateralt eller multilateralt, beroende på vad som är lämpligast, och full nytta ska dras av den expertkunskap som finns hos mellanstatliga och enskilda organisationer. Parterna skall särskilt

a) helt utnyttja befintliga, kompetenta nationella subregionala, regionala och internationella informationssystem och clearing-enheter för spridning av information om tillgänglig teknologi, dess ursprung, miljörisker och de allmänna villkor som gäller för dess anskaffning,

b) underlätta, särskilt för drabbade parter, som är utvecklingsländer, tillgång på gynnsamma villkor, inbegripet koncession och preferensvillkor enligt vad som ömsesidigt avtalats och under hänsyn till behovet av skydd för immateriella rättigheter, till sådan teknologi som är mest lämpad för praktisk tillämpning på lokalbefolkningars konkreta behov, med särskild uppmärksamhet på de sociala, kulturella, ekonomiska och miljömässiga effekterna av sådan teknologi,

c) underlätta teknologiskt samarbete mellan drabbade konventionsparter genom finansiellt bistånd eller andra lämpliga insatser

d) utvidga det teknologiska samarbetet med drabbade konventionsparter som är utvecklingsländer, inbegripet samriskföretag, där så är lämpligt, särskilt inom områden som främjar alternativa försörjningsmöjligheter, och

e) vidta lämpliga åtgärder för att skapa villkor på hemmamarknaden, och stimulansåtgärder i form av skatter eller på annat sätt, som ger gynnsamma förutsättningar för utveckling, överföring, anskaffning och anpassning av lämplig teknologi, kunskap, know-how och lokala metoder, inbegripet åtgärder för att säkerställa tillfredsställande och effektivt skydd för upphovsrätten.

2. Parterna skall, i den utsträckning deras förmåga medger och i den omfattning deras respektive nationella lagstiftning och/eller politiska program tillåter, särskilt skydda, främja och utnyttja traditionell och lokal teknologi, kunskap, know-how och lokala metoder av betydelse och för detta ändamål förbinder de sig att

a) under medverkan av lokalbefolkningar upprätta förteckningar över sådan teknologi, kunskap, know-how och lokala metoder och dessas möjliga användningsområden samt att sprida sådan information, där så är lämpligt, i samarbete med relevanta mellanstatliga och enskilda organisationer,

b) säkerställa att sådan teknologi, kunskap, know-how och lokala metoder har tillräckligt skydd och att lokalbefolkningarna direkt, på rättvis grund och som ömsesidigt avtalats, gynnas av kommersiell användning av kunskaperna eller av teknologiska utvecklingar som bygger på sådana kunskaper,

c) stimulera och aktivt stödja förbättring och spridning av sådan teknologi, kunskap, know-how och lokala metoder eller av den utveckling av ny teknologi som bygger på dem, och

d) främja, när så är lämpligt, anpassning av sådan teknologi, kunskap, know-how och lokala metoder till bred användning och integrera dem med modern teknologi när så är lämpligt.

Sektion 3 Stödåtgärder

Artikel 19 Kunskapsuppbyggnad, utbildning och allmänhetens medvetenhet

1. Parterna erkänner betydelsen av kunskapsuppbyggnad - dvs. institutionsbygge, träning och utveckling av lokal och nationell förmåga av betydelse - för ansträngningar att bekämpa ökenspridning och lindra torkans konsekvenser. De skall, där så är lämpligt, främja kunskapsuppbyggnad

a) genom lokalbefolkningens och i synnerhet kvinnors och ungdomars fulla medverkan på alla nivåer, särskilt på lokal nivå, i samarbete med enskilda organisationer och lokala organisationer,

b) genom att stärka utbildning och forskningsförmågan på nationell nivå inom området ökenspridning och torka,

c) genom att upprätta och/eller stärka service för stöd och utvidgning för att mer effektivt sprida kunskap om teknologiska metoder och tekniker och genom utbildning av fältaktörer och medlemmar av landsbygdsorganisationer i participatoriska angreppssätt för skydd och användning av naturresurser på ett hållbart sätt,

d) genom att i alla sammanhang främja användning och spridning av kunskap, know-how och lokalbefolkningars metoder i tekniska samarbetsprogram,

e) genom att där det är möjligt anpassa ändamålsenlig och miljömässigt sund teknologi och traditionella metoder för jordbruk och boskapsskötsel till moderna socioekonomiska förutsättningar,

f) genom att tillhandahålla lämplig träning och teknologi för användning av alternativa energikällor, särskilt förnyelsebara energiresurser, med särskild inriktning på att minska beroendet av brännved,

g) genom samarbete, som ömsesidigt avtalats, stärka förmågan hos drabbade konventionsparter som är utvecklingsländer att utveckla och genomföra program inom områdena insamling, analys och utbyte av information enligt artikel 16,

h) genom nyskapande former för främjande av alternativ försörjning, inbegripet utbildning, för nya yrkeskunskaper,

i) genom utbildning av beslutsfattare, administratörer och personal som har ansvar för insamling och analys av data för spridning och användning av information från förvaringssystem som gäller torka och livsmedelsproduktion,

j) genom effektivare verksamhet i befintliga nationella institutioner och rättsliga organisationer och, där så är nödvändigt, bildande av nya sådana, samtidigt med åtgärder för att stärka strategisk planering och förvaltning, och

k) genom program för utbyte av besök i syfte att förstärka kompetensuppbyggnaden i drabbade konventionsparter genom långsiktiga, interaktiva inlärnings- och studieprocesser.

2. Drabbade konventionsparter som är utvecklingsländer skall, tillsammans med andra parter och mellanstatliga och enskilda organisationer av betydelse, då så är lämpligt, genomföra en tvärvetenskaplig översyn av tillgänglig kompetens och resurser på lokal och nationell nivå samt av möjligheterna att stärka dem.

3. Parterna skall samarbeta med varandra och genom mellanstatliga organisationer av betydelse, liksom med enskilda organisationer, i verksamhet för utveckling och stöd av den allmänna medvetenheten och i utbildningsprogram i både drabbade, och där så är lämpligt, icke drabbade konventionsparters länder, för att främja förståelse av orsakerna och följderna av ökenspridning och torka och av vikten av att denna konventions mål nås. I detta syfte skall de

a) organisera kampanjer för att medvetandegöra allmänheten

b) kontinuerligt främja allmänhetens tillgång till information av betydelse och bred allmän medverkan i aktiviteter för utbildning och medvetandegörande,

c) stimulera bildande av föreningar som bidrar till att allmänhetens probleminsikt ökar,

d) utveckla och utbyta utbildnings- och annat informationsmaterial riktat till allmänheten, så långt möjligt på lokala språk, utbyta och stödja experter för utbildning av personal inom drabbade konventionsparter som är utvecklingsländer i att genomföra nödvändiga utbildnings- och informationsprogram för ökad insikt och fullt ut utnyttja nödvändigt utbildningsmaterial som finns tillgänglig hos behöriga internationella organ,

e) göra uppskattningar av utbildningsbehoven i drabbade områden, utarbeta ändamålsenliga studieplaner för skolorna och, efter behov, utvidga program för utbildning och alfabetisering av vuxna och för allas, särskilt kvinnors och flickors, lika möjligheter att delta, för identifiering, skydd och hållbar användning och vård av naturresurserna i drabbade områden, och

f) utveckla tvärvetenskapliga participatoriska program som integrerar insikt om ökenspridning och torka i utbildningssystemen och i program för informell utbildning, vuxenutbildning, distansundervisning och praktisk utbildning.

4. Partskonferensen skall bygga upp och/eller förstärka nätverk för regional utbildning och undervisningscentra för bekämpning av ökenspridning och lindring av torkans effekter. Dessa nätverk skall samordnas av en institution som skapats eller utsetts för ändamålet, för utbildning av vetenskaplig, teknisk och administrativ personal och för att stärka befintliga institutioner som har ansvar för utbildning och träning hos drabbade konventionsparter, där så är lämpligt, i syfte att harmonisera program och organisera utbyte av erfarenheter mellan dem. Dessa nätverk skall bedriva ett nära samarbete med behöriga mellanstatliga och enskilda organisationer för att undvika att insatser dupliceras.

Artikel 20 Finansiella resurser

1. Med utgångspunkt i den centrala betydelse som finansiering har för att denna konventions mål ska uppnås, skall parterna, efter förmåga, göra allt för att säkerställa att tillräckliga finansiella resurser står till förfogande för program som gäller bekämpning av ökenspridning och lindring av torkans konsekvenser.

2. I detta sammanhang åtar sig parter som är utvecklade länder, samtidigt som de prioriterar drabbade parter i Afrika utan att för den skull förbise drabbade parter som är utvecklingsländer i andra regioner, i enlighet med artikel 7, att

a) anskaffa betydande finansiella resurser, inbegripet donationer och förmånliga lån, i syfte att stödja tillämpning av program för bekämpning av ökenspridning och lindring av torkans konsekvenser,

b) främja anskaffning av tillräckliga, förutsebara finansiella resurser i rätt tid, inbegripet ny och kompletterande finansiering från den globala miljöfonden för de avtalade stegvis ökande kostnaderna för de aktiviteter rörande ökenspridning som faller inom fondens fyra huvudområden, i enlighet med relevanta beslut i det dokument som låg till grund för bildandet av miljöfonden,

c) genom internationellt samarbete underlätta överföring av teknologi, kunskap och know-how, och

d) tillsammans med drabbade parter undersöka nyskapande metoder och stimulansåtgärder för anskaffning och kanalisering av resurser, inbegripet sådana som finns hos stiftelser, enskilda organisationer och andra institutioner inom den privata sektorn, särskilt debt swaps och andra nyskapande metoder som ökar finansieringen genom att minska den börda som utlandsskulden utgör för drabbade parter, särskilt de afrikanska.

3. Drabbade parter som är utvecklingsländer åtar sig att, efter förmåga, anskaffa tillräckliga finansiella resurser för tillämpning av sina nationella handlingsprogram.

4. I arbetet på att anskaffa finansiella resurser skall parterna sträva efter fullt utnyttjande och fortlöpande kvalitetsförbättring av alla nationella, bilaterala och multilaterala finansieringskällor och mekanismer och tillämpa konsortier, gemensamma program och parallellfinansiering och skall sträva efter att engagera även källor och mekanismer för finansiering inom den privata sektorn, inberäknat enskilda organisationer. För detta syfte skall parterna till fullo använda de operativa mekanismer som utvecklats i överenstämmelse med artikel 14.

5. I syfte att anskaffa de finansiella resurser som behövs för att drabbade parter som är utvecklingsländer skall kunna bekämpa ökenspridning och lindra torkans konsekvenser, skall parterna

a) rationalisera och stärka förvaltningen av resurser som redan anvisats för bekämpning av ökenspridning och lindring av torkans konsekvenser, genom att använda dem effektivare i fråga om verksamhet och kostnader, bedöma deras framsteg och brister, avlägsna hinder för deras effektiv användning och, där så är nödvändigt, omorientera programmen i ljuset av det integrerade långsiktiga angreppssätt som antagits i överensstämmelse med denna konvention,

b) inom styrelserna för multilaterala finansiella institutioner, inrättningar och fonder, inbegripet regionala utvecklingsbanker och fonder, ge nödvändig prioritet och uppmärksamhet åt stöd för drabbade parter som är utvecklingsländer, särskilt länderna i Afrika, för verksamhet som främjar tillämpning av konventionen, i synnerhet handlingsprogram som länderna genomför inom ramen för de regionala tillämpningsbilagorna, och

c) pröva vägar som kan utnyttjas för att stärka regionalt och subregionalt samarbete till stöd för ansträngningar som görs på nationell nivå.

6. Andra parter uppmanas att på frivillig grund ställa kunskaper, know-how och tekniker som är kopplade till ökenspridning och/eller finansiella resurser till förfogande för drabbade parter som är utvecklingsländer,

7. En fullständig tillämpning, av drabbade parter som är utvecklingsländer och särskilt av länderna i Afrika, av deras åtaganden under konventionen skulle kraftigt gynnas om parter som är utvecklade länder uppfyller sina åtaganden under konventionen, i synnerhet de som gäller finansiella resurser och teknologiöverföring. När parter som är utvecklade länder fullgör sina åtaganden skall de ta full hänsyn till att ekonomisk och social utveckling samt utrotning av fattigdom har högsta prioritet för de drabbade parter som är utvecklingsländer och särskilt för länderna i Afrika.

Artikel 21 Finansiella mekanismer

1. Partskonferensen skall främja tillgängligheten till finansiella mekanismer och skall stimulera sådana mekanismer att söka maximera tillgängligheten till medel för att drabbade parter som är utvecklingsländer, särskilt i Afrika, skall kunna tillämpa konventionen. I detta syfte skall partskonferensen bland annat överväga att anta angreppssätt och politiska handlingsprogram som

a) främjar tillförseln av nödvändiga resurser på nationell, subregional, regional och global nivå för aktiviteter i överensstämmelse med bestämmelserna i konventionen,

b) främjar förfaranden som innebär samfinansiering från flera källor, samt mekanismer och överenskommelser och uppföljning av dem, i överensstämmelse med artikel 20,

c) fortlöpande ger berörda parter, mellanstatliga och enskilda organisationer tillgång till information om tillgängliga fonder och omfinansieringsmönster för att främja samordning mellan dem,

d) underlättar inrättande, när så är nödvändigt, av mekanismer som exempelvis nationella fonder mot ökenspridning, inbegripet fonder som innebär medverkan av enskilda organisationer, för att finansiella resurser snabbt och effektivt skall kunna kanaliseras till den lokala nivån i drabbade utvecklingsländer som är konventionsparter; och

e) stärker befintliga fonder och finansieringsmekanismer på subregional och regional nivå, särskilt i Afrika, till stöd för en mer effektiv tillämpning av konventionen.

2. Partskonferensen skall också, genom olika mekanismer inom FN-systemet och via multilaterala finansieringsinstitut, stimulera stöd på nationell, subregional och regional nivå för aktiviteter som sätter parter som är utvecklingsländer i stånd att uppfylla sina åtaganden under konventionen.

3. Drabbade parter som är utvecklingsländer ska utnyttja, och där så är nödvändigt, upprätta och/eller stärka nationella mekanismer för samordning, som är integrerade i nationella utvecklingsprogram, och som skulle säkerställa effektivt utnyttjande av alla tillgängliga finansiella resurser. De skall också utnyttja participatoriska processer som engagerar enskilda organisationer, lokala grupper och privata sektorn i arbetet för att skaffa resurser, utarbeta samt tillämpa program och för att säkerställa lokala gruppers tillgång till medel. Dessa aktiviteter kan förstärkas genom förbättrad samordning och flexibel programmering från biståndsgivarnas sida.

4. För att öka effektiviteten hos befintliga finansieringsmekanismer upprättas härmed en global mekanism som skall främja aktiviteter som leder till anskaffning och kanalisering av betydande finansiella resurser, inbegripet resurser för teknologiöverföring, på donationsbasis och/eller förmånliga eller andra villkor, till drabbade parter som är utvecklingsländer. Denna globala mekanism skall fungera under partskonferensens ledning och överinseende och vara redovisningsskyldig inför den.

5. Partskonferensen skall vid sitt första ordinarie möte utse den organisation som skall hysa den globala mekanismen. Partskonferensen och den organisation som konferensen utser, skall komma överens om formerna för denna globala mekanisms verksamhet för att bland annat säkerställa att den

a) kartlägger och sammanställer en förteckning över aktuella bilaterala och multilaterala samarbetsprogram som står till förfogande för tillämpning av konventionen,

b) på begäran av parterna ger dem råd om nyskapande metoder för finansiering och källor till ekonomiskt bistånd och om förbättring av samordningen av biståndsinsatser på nationell nivå,

c) förser berörda parter och mellanstatliga och enskilda organisationer av betydelse med information om tillgängliga finansieringskällor och finansieringsmönster, i syfte att underlätta samordning mellan dem, och

d) lämnar rapport över sin verksamhet till partskonferensen, med början vid konferensens andra ordinarie möte.

6. Partskonferensen skall, vid sitt första möte, tillsammans med den organisation som utsetts att hysa den globala mekanismen, vidta lämpliga åtgärder med avseende på denna mekanisms administrativa rutiner och då i största möjliga utsträckning använda sig av redan befintliga budget- och mänskliga resurser.

7. Partskonferensen skall vid sitt tredje ordinarie möte se över den enligt punkt 4 sig underställda globala mekanismens politik, arbetsmetoder och aktiviteter med hänsyn tagen till bestämmelserna i artikel 7. Utifrån denna översyn skall partskonferensen överväga och vidta lämpliga åtgärder.

DEL IV INSTITUTIONER

Artikel 22 Partskonferensen

1. Härmed upprättas en partskonferens.

2. Partskonferensen är högsta beslutande organ för konventionen. Den skall inom sitt mandat fatta nödvändiga beslut för att främja en effektiv tillämpning av konventionen. Partskonferensen skall särskilt

a) regelbundet se över konventionens tillämpning och de institutionella dispositionernas funktion i ljuset av erfarenheter som gjorts på nationell, subregional, regional och internationell nivå och på grundval av utvecklingen av vetenskaplig och teknisk kunskap,

b) främja och underlätta utbyte av information om åtgärder som parterna vidtagit och avgöra former och tidtabell för överföring av information som skall lämnas i överensstämmelse med artikel 26, studera rapporterna och lämna rekommendationer till dem,

c) tillsätta sådana underordnade organ som partskonferensen anser nödvändiga för tillämpningen av konventionen,

d) pröva rapporter som lämnas till den av dess underordnade organ och vägleda dessa,

e) komma överens om och genom konsensusbeslut anta bestämmelser avseende tillvägagångssätt och finansiella regler för sig själv och underordnade organ,

f) anta ändringar till konventionen i överensstämmelse med artiklarna 30 och 31,

g) godkänna program och budget för sin egen verksamhet, och underordnade organ, och vidta nödvändiga åtgärder för deras finansiering,

h) där det är nödvändigt, söka samarbete med, och utnyttja tjänster och information som tillhandahålls av kompetenta organ eller myndigheter, oavsett om de är nationella eller internationella, mellanstatliga eller enskilda,

i) främja och stärka banden med andra konventioner av betydelse och undvika duplicering av insatser, och

j) utöva sådana övriga befogenheter som kan komma att bli nödvändiga för att konventionens mål ska nås.

3. Partskonferensen skall, vid sitt första möte och i konsensusbeslut, anta sin egen arbetsordning. Den skall omfatta former för beslutsfattande i frågor som inte redan omfattas av de förfaranden för beslut som anges i konventionen. Sådana former får inbegripa krav på särskilt specificerad majoritet för vissa beslut.

4. Partskonferensens första möte skall utlysas av det interimsekretariat som avses i artikel 35 och skall hållas senast ett år efter den dag då denne konvention träder i kraft. Såvida inte partskonferensen beslutar annat, skall det andra, tredje och fjärde ordinarie mötet hållas med ett års mellanrum. Ordinarie möten skall därefter hållas vartannat år.

5. Partskonferensen skall hålla extraordinära möten på andra tider efter beslut antingen av partskonferensen i ordinarie möte eller på skriftlig begäran från en part, under förutsättning att en sådan begäran får stöd från minst en tredjedel av parterna inom tre månader från den dag då det ständiga sekretariatet underrättat parterna om denna begäran.

6. Vid varje ordinarie möte skall partskonferensen välja en byrå. Byråns sammansättning och uppgifter skall läggas fast i arbetsordningen. När den utses, skall vederbörlig hänsyn tas till behovet av att säkerställa en rättvis geografisk fördelning och riktig representation för berörda parter, särskilt för de afrikanska.

7. FN, dess speciella myndigheter och alla dess medlemsstater eller observatörer som inte är parter i konventionen får vara representerade som observatörer vid partskonferensens möten. Alla organ och myndigheter som har kompetens inom de områden som täcks av konventionen, oavsett om de är nationella eller internationella, statliga eller enskilda och som underrättat det ständiga sekretariatet om sin önskan om att få närvara som observatör vid ett partskonferensmöte, får beviljas närvaro såvida inte minst en tredjedel av parterna motsätter sig det. Medgivande för och medverkan av observatörer skall regleras enligt den arbetsordning som partskonferensen antagit.

8. Partskonferensen får hos vederbörande nationella och internationella organisationer, som har expertkunskap inom konventionens område, begära att de förser konferensen med information enligt artikel 16, moment (g), artikel 17, punkt 1(c) och artikel 18, punkt 2(b).

Artikel 23 Ständigt sekretariat

1. Härmed inrättas en ständigt sekretariat.

2. Det ständiga sekretariatets uppgifter skall vara

a) att vidta nödvändiga åtgärder för partskonferensens möten och för möten i underordnade organ som tillsatts enligt konventionen och förse dem med de tjänster som behövs,

b) att sammanställa och vidarebefordra, rapporter som kommer till sekretariatet,

c) att på begäran underlätta bistånd till drabbade parter som är utvecklingsländer, särskilt i Afrika, för sammanställning och spridning av information som krävs under konventionen,

d) att samordna sina aktiviteter med verksamhet i sekretariat tillhörande andra internationella organ och konventioner inom områden som har betydelse för denna konvention,

e) att enligt riktlinjer från partskonferensen träffa sådana administrativa och kontraktsenliga överenskommelser som kan vara nödvändiga för att sekretariatet ska kunna fullgöra sina uppgifter effektivt,

f) att bereda rapporter över den egna verksamheten under konventionen och lägga fram dem för partskonferensen, och

g) att utföra alla andra sekretariatsfunktioner som kan komma att beslutas av partskonferensen.

3. Vid sitt första möte skall partskonferensen utse ett ständigt sekretariat och vidta åtgärder för dess arbete.

Artikel 24 Kommitté för vetenskap och teknologi

1. En kommitté för vetenskap och teknologi upprättas härmed som ett partskonferensen underställt organ för att förse konferensen med information och råd i vetenskapliga och teknologiska frågor som hör samman med bekämpning av ökenspridning och lindring av torkans konsekvenser. Kommittén skall mötas i anslutning till partskonferensens ordinarie möten och skall vara tvärvetenskaplig och öppen för medverkan från alla parter. Den skall bestå av regeringsföreträdare med kompetens inom relevanta kunskapsområden. Partskonferensen skall vid sitt första möte besluta om kommitténs uppdragsbeskrivning.

2. Partskonferensen skall upprätta och upprätthålla ett register över fristående experter med kunskap och erfarenhet inom aktuella områden. Förteckningen skall bygga på skriftliga nomineringar från parterna och hänsyn skall tas till behovet av ett tvärvetenskapligt angreppssätt och bred geografisk representation.

3. Partskonferensen får, efter behov, tillsätta ad hoc paneler för att via kommittén få tillgång till information och rådgivning i konkreta frågor som rör forskningsläget i fråga om vetenskap och teknologi av speciell betydelse för bekämpning av ökenspridning och lindring av torkans konsekvenser. Dessa paneler skall bestå av experter som hämtas från förteckningen, med särskild hänsyn tagen till behovet av ett tvärvetenskapligt angreppssätt och bred geografisk representation. Experterna skall ha vetenskaplig bakgrund och erfarenhet av fältarbete och skall utses av partskonferensen efter rekommendation från kommittén. Partskonferensen skall besluta om uppdragsbeskrivning och arbetsformer för dessa paneler.

Artikel 25 Nätverk av institutioner, myndigheter och organ

1. Kommittén för vetenskap och teknologi skall under partskonferensens överinseende ombesörja genomförande av en kartläggning och utvärdering av befintliga nätverk, institutioner, myndigheter och organ som har anknytning till denna konventions ämnesområde och som är villiga att ingå i ett nätverk. Ett sådant nätverk skall stödja tillämpningen av konventionen.

2. På grundval av resultaten av kartläggningen och utvärderingen enligt punkt 1, skall kommittén för vetenskap och teknologi lägga förslag till partskonferensen om hur, och med vilka medel, arbetet i ett nätverk mellan enheter på lokal, nationell och annan nivå kan stärkas i syfte att säkerställa att de ämnesmässiga behov som angivits i artiklarna 16 till 19 tillgodoses.

3. Med hänsyn till dessa förslag skall partskonferensen

a) identifiera de nationella, subregionala, regionala och internationella enheter som är bäst lämpade för nätverksarbete och föreslå arbetsformer och en tidsram för dem, och

b) identifiera de enheter som är bäst lämpade att underlätta och stärka sådant nätverksarbete på alla nivåer.

DEL V PROCEDURER

Artikel 26 Informationslämning

1. Varje part skall, via det permanenta sekretariatet, lämna rapporter om åtgärder som har vidtagits för tillämpning av konventionen till partskonferensen för prövning. Partskonferensen skall besluta om tidsram för inlämnande av rapporter och om deras utformning.

2. Drabbade parter skall lämna en beskrivning av de strategier som lagts fast i överensstämmelse med artikel 5 och av all viktig information om deras tillämpning.

3. Drabbade parter som tillämpar handlingsprogram i överensstämmelse med artiklarna 9 till 15 skall lämna en detaljerad beskrivning av programmen och deras genomförande.

4. Alla grupper som bildats av drabbade parter får lämna gemensamma uppgifter om åtgärder som vidtagits på subregional och/eller regional nivå inom ramen för handlingsprogram.

5. Parter som är utvecklade länder skall lämna rapport om åtgärder som vidtagits för att bidra till framställning och genomförande av handlingsprogram, inbegripet information om finansieringskällor som har ställts, eller ställs, till förfogande inom konventionens ram.

6. Information som lämnats i överensstämmelse med punkterna 1 4 skall av det permanenta sekretariatet snarast möjligt vidarebefordras till partskonferensen och till berörda underordnade organ.

7. Partskonferensen skall göra det lättare att, på begäran, förse drabbade parter som är utvecklingsländer, särskilt länderna i Afrika, med tekniskt och ekonomiskt stöd för sammanställning och spridning av information i enlighet med denna artikel liksom för identifiering av tekniska och finansiella behov som är förknippade med handlingsprogrammen.

Artikel 27 Åtgärder för att lösa frågor rörande tillämpning

Partskonferensen skall pröva och anta arbetsformer och institutionella mekanismer för att lösa frågor som kan komma att uppstå i samband med tillämpning av konventionen.

Artikel 28 Konfliktlösning

1. Parterna skall lösa inbördes konflikter rörande tolkning och tillämpning av konventionen genom förhandlingar eller andra fredliga medel som de själva väljer.

2. När konventionen ratificeras, godtas, godkänns eller tillträds, eller när som helst därefter, får en part som inte är en regional organisation för ekonomisk integration skriftligt till depositarien förklara att han vid konflikter rörande tolkning eller tillämpning av konventionen förbinder sig att, i relation till varje part som godkänner samma åtagande, erkänna en av följande former för konfliktslösning, eller båda;

a) Skiljedom i överensstämmelse med ett förfarande som partskonferensen lagt fast i en bilaga så snart som detta kunnat ske.

b) Hänskjutande av tvisten till den internationella domstolen.

3. En part som är en regional organisation för ekonomisk integration får lämna en förklaring med liknande verkan i fråga om skiljedom i enlighet med det förfarande som nämnts i punkt 2 a.

4. En förklaring gjord i överensstämmelse med punkt 2 skall förbli i kraft tills dess den löper ut i enlighet med sina villkor eller under tre månader efter den dag då en skriftlig återkallelse lämnats hos depositarien.

5. När en förklaring löper ut skall underrättelse om återkallelse eller en ny förklaring på intet sätt påverka förhandlingar som kan vara under genomförande inför en skiljedomstol eller den internationella domstolen såvida inte parterna i tvisten kommer överens om annat.

6. Om parterna i en tvist inte accepterar samma eller ettdera av de förfaranden som anges i punkt 2 och om de inte kunnat lösa sin tvist inom tolv månader efter den dag då den ena parten meddelade den andre att det fanns en tvist mellan dem, skall tvisten på begäran av endera part hänskjutas till medling i enligt med det förfarande som antagits av partskonferensen i en bilaga så snart detta kunnat ske.

Artikel 29 Bilagorna status

1. Bilagorna utgör en integrerad del av konventionen. När konventionen åberopas skall detta också utgöra ett åberopande av dess bilagor, såvida inte annat uttryckligen beslutats.

2. Parterna skall tolka bestämmelserna i bilagorna på ett sätt som står i samklang med deras rättigheter och skyldigheter enligt denna konventions artiklar.

Artikel 30 Ändringar av konventionen

1. Alla parter får föreslå ändringar av konventionen.

2. Ändringar av konventionen skall antas vid ett ordinarie möte i partskonferensen. Texten till föreslagna ändringar skall av det ständiga sekretariatet delges parterna senast sex månader före det möte då förslaget är avsett att läggas fram för beslut. Det ständiga sekretariatet skall också underrätta konventionsparterna om föreslagna ändringar.

3. Parterna skall göra alla ansträngningar för att i konsensus nå överenskommelser om alla föreslagna ändringar av konventionen. Om alla möjligheter till att skapa konsensus har prövats utan att en överenskommelse nåtts, skall ändringen som en sista utväg antas av en majoritet på två tredjedelar av de parter som varit närvarande och röstat vid mötet. Den antagna ändringen skall av det ständiga sekretariatet meddelas depositarien som skall sända den till alla parter för ratificering, godtagande, godkännande eller anslutning.

4. Instrument för ratificering, godtagande, godkännande eller anslutning till en ändring skall deponeras hos depositarien. En ändring som antagits i överensstämmelse med punkt 3 skall för de parter som godtagit den träda i kraft den nittionde dagen efter den dag då depositarien erhåller ett instrument för ratificering, godtagande, godkännande eller anslutning från minst två tredjedelar av de konventionsparter som var parter när ändringen beslutades.

5. För alla andra parter skall ändringen träda i kraft den nittionde dagen efter den dag då vederbörande part lämnar sitt instrument för ratificering, godtagande, godkännande av, eller anslutning till ändringen, till depositarien.

6. För ändamålen i denna artikel och artikel 31, skall "de parter som varit närvarande och röstat" avse parter som är närvarande och som röstar för eller emot en ändring.

Artikel 31 Antagande och ändring av bilagorna

1. Alla ytterligare bilagor till konventionen och alla ändringar av bilagor skall föreslås och antas i överensstämmelse med formerna för ändring av konventionen som angivits i artikel 30, under förutsättning att det vid behandlingen av en ytterligare bilaga om regional tillämpning, eller av förslag till ändring av en sådan bilaga, den i artikeln föreskrivna majoriteten skall innefatta två tredjedels majoritet för närvarande och röstande parter från den berörda regionen. Depositarien skall underrätta alla parter om antagande eller ändring av en bilaga.

2. Andra bilagor än ytterligare regionala tillämpningsbilagor eller ändringar av bilagor som inte är ändringar av regionala tillämpningsbilagor, som har antagits enligt punkt 1 skall träda i kraft för alla konventionens parter sex månader efter den dag då depositarien underrättat parterna om sådan bilaga eller tillägg, med undantag för de parter som dessförinnan skriftligen meddelat depositarien att de inte godkänner bilagan eller ändringen. En sådan bilaga eller ändring skall träda i kraft för parter som återkallar sin underrättelse om icke-godkännande, den nittionde dagen efter den dag då återkallande av underrättelsen mottogs av depositarien.

3. En ytterligare regional tillämpningsbilaga eller ändring av en regional tillämpningsbilaga som antagits i enlighet med punkt 1, skall träda i kraft för alla konventionens parter sex månader efter den dag då depositarien underrättat parterna om att bilagan eller ändringen antagits, med undantag för

a) en part som skriftligen meddelat depositarien, inom sexmånaders perioden, att den ytterligare tillämpningsbilagan eller ändringen av bilagan inte godkänts. I sådana fall skall bilagan eller ändringen träda i kraft för parter som återkallat sin underrättelse om icke-godkännande den nittionde dagen efter den dag då depositarien erhöll meddelande om återtagande av icke-godkännande, och

b) en part som har lämnat en förklaring rörande ytterligare regionala tillämpningsbilagor eller ändringar av regionala tillämpningsbilagor i överensstämmelse med artikel 34, punkt 4. I sådana fall skall bilagan eller ändringen träda i kraft för berörd part den nittionde dagen efter den dag då depositarien erhållit vederbörandes instrument för ratifikation, godtagande, godkännande eller antagande av sådan bilaga eller ändring.

4. Om antagande av en bilaga eller ändring av en bilaga innefattar ändring av konventionen, skall den bilagan eller ändringen av en bilaga inte träda i kraft förrän den dag då ändringen av konventionen träder i kraft.

Artikel 32 Rösträtt

1. Med undantag för vad som anges i punkt 2, skall varje konventionspart ha en röst.

2. Organisationer för regional ekonomisk integration skall, i frågor som ligger inom deras befogenheter, utöva sin rösträtt för det antal röster som motsvarar antalet medlemsstater i organisationen som är konventionsparter. En sådan organisation skall inte utöva sin rösträtt om någon av dess medlemmar gör det, och vice versa.

DEL VI AVSLUTANDE BESTÄMMELSER

Artikel 33 Undertecknande

Denna konvention skall stå öppen för undertecknande i Paris den 14 15 oktober 1994, av stater som är medlemmar av FN eller något av dess särskilda organ eller som är stadgeenliga medlemmar av internationella domstolen, samt för regionala organisationer för ekonomisk integration. Den skall därefter stå öppen för undertecknande i FN:s högkvarter i New York till den 13 oktober 1995.

Artikel 34 Ratifikation, godtagande, godkännande och tillträde

1. Konventionen skall vara föremål för ratifikation, godtagande, godkännande och tillträde av stater och regionala organisationer för ekonomisk integration. Den skall stå öppen för tillträde från dagen efter den dag då konventionen stängs för undertecknande. Instrument för ratifikation, godtagande, godkännande eller tillträde skall deponeras hos depositarien.

2. Alla regionala organisationer för ekonomisk integration som blir parter i konventionen utan att någon av deras medlemsstater är det, skall vara bundna av alla åtaganden enligt konventionen. Om en eller flera medlemsstater i en sådan organisation också är part/er i konventionen skall organisationen och dess medlemsstater besluta om sin interna ansvarsfördelning när det gäller att fullgöra åtagandena enligt konventionen. I sådana fall skall organisationen och dess medlemsstater inte ha rätt att samtidigt utöva sina rättigheter enligt konventionen.

3. I sina instrument för ratifikation, godtagande, godkännande eller tillträde, skall regionala organisationer för ekonomisk integration redovisa omfattningen av sina befogenheter i frågor som regleras av konventionen. De skall också snarast meddela depositarien, som i sin tur skall informera parterna, om varje avgörande förändring av omfattningen av deras befogenheter.

4. I sitt instrument för ratifikation, godtagande, godkännande eller tillträde får en part förklara att alla ytterligare regionala tillämpningsbilagor, eller tillägg till regionala tillämpningsbilagor, skall träda i kraft för hans del först sedan vederbörande instrument för ratifikation, godtagande, godkännande eller tillträde deponerats.

Artikel 35 Interimsbestämmelser

Sekretariatsfunktioner som avses i artikel 23 skall intill dess att partskonferensen hållit sitt första ordinarie möte utövas av det sekretariat som FN:s generalförsamling upprättat enligt resolution 47/188 den 22 december 1992.

Artikel 36 Ikraftträdande

1. Konventionen skall träda i kraft den nittionde dagen efter den dag då det femtionde instrumentet för ratifikation, godtagande, godkännande eller tillträde deponerats.

2. För alla stater eller regionala organisationer för ekonomisk integration som ratificerar, godtar, godkänner eller tillträder konventionen efter depositionen av det femtionde instrumentet för ratifikation, godtagande, godkännande eller tillträde, skall konventionen träda i kraft den nittionde dagen efter den dag då vederbörande stater eller regionala organisationer för ekonomisk integration deponerade sina instrument för ratifikation, godtagande, godkännande eller tillträde.

3. För de ändamål som avses i punkterna 1 och 2 skall instrument som deponerats av en regional organisation för ekonomisk integration inte räknas som tillägg till de instrument som deponerats av organisationens medlemsstater.

Artikel 37 Reservationer

Inga reservationer får göras mot denna konvention.

Artikel 38 Frånträde

1. En part kan när som helst, tre år efter den dag då konventionen trädde i kraft för honom, frånträda konventionen genom skriftligt meddelande till depositarien.

2. Sådana frånträdanden skall träda i kraft på dagen ett år efter den dag då depositarien erhöll meddelandet om frånträde eller vid den senare tidpunkt som kan vara angiven i meddelandet om frånträde.

Artikel 39 Depositarie

FN:s generalsekreterare skall vara depositarie för konventionen.

Artikel 40 Autentiska texter

Originalet till denna konvention, vars arabiska, kinesiska, engelska, franska, ryska och spanska texter skall ha lika giltighet, skall deponeras hos FN:s generalsekreterare.

Till bekräftelse härav har undertecknade, därtill vederbörligen bemyndigade, undertecknat denna konvention.

Upprättad i Paris den 17 juni 1994.

BILAGA I

REGIONAL TILLÄMPNING FÖR AFRIKA

Artikel 1 Omfattning

Denna bilaga gäller Afrika i förhållande till alla parter och i enlighet med denna konvention, i synnerhet artikel 7, för bekämpning av ökenspridning och/eller lindring av torkans konsekvenser i regionens torra, halvtorra och mindre fuktiga områden.

Artikel 2 Syfte

Syftet med denna bilaga är att, på nationell, subregional och regional nivå i Afrika och i ljuset av de särskilda omständigheterna

a) identifiera åtgärder, inbegripet typ av, och former för bistånd som tillhandahålls av parter som är utvecklingsländer, i överensstämmelse med relevanta bestämmelser i konventionen,

b) skapa förutsättningar för en effektiv och praktiskt tillämpning av konventionen för att ta itu med de villkor som är specifika för Afrika, och

c) främja förfaranden och aktiviteter som hör samman med bekämpning av ökenspridning och/eller lindring av torkans konsekvenser inom de torra, halvtorra och mindre fuktiga områdena i Afrika.

Artikel 3 Förhållanden som är specifika för den afrikanska regionen

Parterna skall, när de fullgör sina skyldigheter under konventionen, vid tillämpningen av denna bilaga utgå från ett grundläggande angreppssätt som tar hänsyn till följande förhållandena som är specifika för Afrika:

a) Den höga andelen torra, halvtorra och mindre fuktiga områden.

b) Det betydande antalet länder och invånare som drabbas av ökenspridning och av regelbundet återkommande svår torka.

c) Det stora antalet drabbade länder som saknar kust.

d) Den utbredda fattigdom som råder i flertalet drabbade länder, regionens stora antal länder inom kategorin `minst utvecklade länder` och deras behov av avsevärda belopp i externt stöd i form av donationer och lån på förmånliga villkor för att de ska kunna arbeta för att nå sina utvecklingsmål.

e) De svåra socioekonomiska villkoren, ytterligare försvårade av vikande och fluktuerande handelsvillkor, utlandsskuld och politisk instabilitet som leder till intern, regional och internationell migration.

f) Befolkningens stora beroende av naturresurser för överlevnad som, tillsammans med effekterna av demografiska trender och faktorer, en svag teknologisk bas och ohållbara produktionsmönster, bidrar till allvarlig resursförstöring.

g) De otillräckliga institutionella och rättsliga ramarna, den svaga infrastrukturella basen och den otillräckliga vetenskapliga, tekniska och utbildningsmässiga förmågan som leder till mycket stora behov av kompetensuppbyggnad.

h) Den centrala roll som åtgärder för bekämpning av ökenspridning och/eller lindring av torkans konsekvenser har i de prioriteringar som drabbade afrikanska länder gör i sina nationella utvecklingsprogram.

Artikel 4 Afrikanska parters åtaganden och skyldigheter

1. Afrikanska konventionsparter åtar sig, inom ramen för sina möjligheter, att

a) anta kampen mot ökenspridning och/eller för lindring av torkans konsekvenser som en central strategi i ansträngningarna att utrota fattigdomen,

b) främja regionalt samarbete och integration, i en anda av solidaritet och partnerskap baserat på gemensamma intressen, i program och aktiviteter som syftar till att bekämpa ökenspridning och/eller lindra torkans konsekvenser,

c) rationalisera och stärka befintliga institutioner som arbetar med frågor rörande ökenspridning och torka och engagera andra befintliga institutioner utifrån vad som är lämpligt, i syfte att göra dem effektivare och säkerställa ett mer effektivt utnyttjande av resurserna,

d) främja utbyte av information och lämplig teknologi, kunskap, know-how och traditionella metoder mellan och inom dem, och

e) utveckla beredskapsplaner för lindring av torkans konsekvenser i områden som skadats av ökenspridning och/eller torka.

2. I överensstämmelse med de allmänna och särskilda skyldigheter som anges i artiklarna 4 och 5 i konventionen, skall drabbade parter i Afrika sträva efter att

a) under sina statsbudgeter anslå nödvändiga finansiella resurser som är anpassade till nationella villkor och kunskaper och som avspeglar den nya prioritet Afrika har givit frågorna om ökenspridning och/eller torka,

b) upprätthålla och förstärka reformer som för närvarande håller på att genomföras till förmån för större decentralisering och spridning av ägandet till tillgångarna liksom att förstärka den lokala befolkningens och lokalsamhällenas medverkan, och

c) identifiera och anskaffa nya och kompletterande nationella finansiella resurser och, med prioritet, utvidga redan befintlig nationell förmåga och möjligheter till anskaffning av inhemska finansiella resurser.

Artikel 5 De utvecklade parternas åtaganden och skyldigheter

1. När parter som är utvecklade länder fullgör sina skyldigheter enligt artiklarna 4, 6 och 7 i konventionen, skall de ge prioritet till drabbade parter i Afrika och, inom denna ram

a) hjälpa dem i kampen mot ökenspridning och/eller för lindring av torkans konsekvenser genom att, bland annat tillhandahålla eller underlätta tillgång till finansiella och/eller andra resurser och främja, finansiera och/eller underlätta finansiering av överföring, anpassning och tillgång till nödvändig teknologi och know-how på miljöområdet, som ömsesidigt avtalats, och i enlighet med nationella politiska program, under hänsyn till ländernas beslut att anta utrotning av fattigdom som en central strategi,

b) fortsätta att anslå betydande resurser och/eller öka resurserna för bekämpning av ökenspridning och/eller lindring av torkans konsekvenser, och

c) bistå utvecklingsländerna i arbetet på att stärka den kunskap som behövs för att de ska kunna förbättra sina institutionella ramar och sina vetenskapliga och teknologiska möjligheter, insamling och analys av information och forskning och utveckling i syfte att bekämpa ökenspridning och/eller lindra torkans konsekvenser.

2. Andra parter får, på frivillig grund, tillhandahålla teknologi, kunskap och know-how med koppling till ökenspridning och/eller finansiella resurser till drabbade afrikanska parter. Överföringen av sådan kunskap, know-how och teknologi underlättas av internationellt samarbete.

Artikel 6 Strategisk planeringsram för hållbar utveckling

1. Nationella handlingsprogram skall vara en central och integrerad del av den vidare processen för drabbade afrikanska parters formulering av nationell politik för hållbar utveckling.

2. Vägledning rörande en strategi med flexibel planering i syfte att medge största möjliga medverkan från lokalbefolkning och lokalsamhällen skall utvecklas i en process där regering, lokalbefolkning, samhällen och enskilda organisationer rådfrågas och deltar. Där så är lämpligt, får bilaterala och multilaterala biståndsorgan delta i denna process på begäran av en drabbad afrikansk part.

Artikel 7 Tidsplan för sammanställning av handlingsprogram

I avvaktan på att denna konvention skall träda i kraft, skall de afrikanska parterna i samarbete med andra medlemmar av det internationella samfundet, där det är lämpligt, i möjligaste mån provisoriskt tillämpa de bestämmelser i konventionen som gäller utveckling av nationella, subregionala och regionala handlingsprogram.

Artikel 8 Innehållet i nationella handlingsprogram

1. I överensstämmelse med artikel 10 i konventionen, skall den övergripande strategin för nationella handlingsprogram betona integrerade lokala utvecklingsprogram för drabbade områden, grundade på participatoriska mekanismer och integrering av strategier för utrotning av fattigdom i ansträngningarna för att bekämpa ökenspridning och lindra torkans konsekvenser. Programmen skall syfta till att stärka lokala myndigheters förmåga och säkerställa ett aktivt engagemang från lokalbefolkning, samhällen och grupper, med särskilt vikt lagd vid utbildning och träning, mobilisering av enskilda organisationer med beprövade kunskaper och förstärkning av decentraliserade statliga strukturer.

2. Nationella handlingsprogram skall, där det är lämpligt, innehålla följande allmänna särdrag:

a) Tillämpning, i utveckling och genomförande av nationella handlingsprogram, av erfarenheter som gjorts i bekämpning av ökenspridning och/eller lindring av torkans konsekvenser, med hänsyn tagen till sociala, ekonomiska och ekologiska förhållanden.

b) Identifiering av faktorer som bidrar till ökenspridning och/eller torka och av resurser och kunskaper som är tillgängliga och som krävs och utformning av ändamålsenliga politiska program och institutionella och andra insatser och åtgärder som är nödvändiga för att bekämpa dessa företeelser och/eller lindra deras effekter.

c) Ökning av lokalbefolkningens och lokalsamhällens medverkan, inbegripet kvinnor, bönder och boskapsuppfödare med delegering till dem av större ansvar för genomförande.

3. Nationella handlingsprogram skall också, i lämplig omfattning, innehålla

a) följande åtgärder för att förbättra den ekonomiska miljön i syfte att utrota fattigdomen.

i) Ökning av inkomst och sysselsättningsmöjligheter, särskilt för de fattigaste medborgarna genom att

- utveckla marknader för produkter från jordbruk och boskapsuppfödning,

- utveckla finansiella instrument som är anpassade till de lokala behoven,

- främja mångfald i jordbruket och uppbyggnad av jordbruksföretag, och

- utveckla ekonomiska aktiviteter som anknyter till jordbruket eller är helt nya.

ii) Förbättra de långsiktiga framtidsutsikterna för landsbygdsekonomier genom att skapa

- stimulansåtgärder för produktiva investeringar och tillgång till produktionsmedlen, och

- pris- och skattepolitiska program samt affärsformer som främjar tillväxt.

iii) Utveckla och tillämpa politiska program för befolkning och migration för att minska befolkningstrycket på marken.

iv) Främja användning av grödor som är härdiga mot torka och tillämpa system för odling på torrmark med syfte att säkerställa livsmedelsförsörjningen.

b) följande åtgärder för att bevara naturresurser:

i) Säkerställande av integrerad och hållbar vård av naturresurserna, inbegripet

- jordbruksmark och betesmark,

- växt- och djurliv,

- skogar,

- vattentillgångar, och

- biologisk mångfald.

ii) Utbildning med avseende på, och som förstärkning av, allmänhetens medvetenhet och kampanjer för miljöutbildning och spridning av kunskap om tekniker som hör samman med hållbart utnyttjande av naturresurserna.

iii) Säkerställande av utveckling och ett effektivt utnyttjande av olika energikällor, främjande alternativa energikällor, särskilt solenergi, vindkraft och biogas samt särskilda åtgärder för överföring, anskaffning och anpassning av lämplig teknologi för att minska trycket på sköra naturresurser.

c) följande åtgärder för att förbättra den institutionella organisationen:

i) Klarläggande av roll- och ansvarsfördelningen mellan den centrala regeringen och lokala myndigheter inom ramen för ett politiskt program för markanvändning.

ii) Stimulans av en politik för aktiv decentralisering och överföring av ansvaret för drift och beslutsfattande till lokala myndigheter och lokalsamhällets initiativ och ansvarstagande och utveckling av lokala strukturer.

iii) Anpassning, på lämpligt sätt, av de institutionella och reglerande ramarna för skötsel av naturresurser för att säkra lokala befolkningars markinnehav.

d) följande åtgärder för att förbättra kunskapen om ökenspridning:

i) Främjande av forskning och insamling, bearbetning och utbyte av information om de vetenskapliga, tekniska och socioekonomiska aspekterna på ökenspridning.

ii) Förbättring av den nationella kompetensen när det gäller forskning och insamling, bearbetning, utbyte och analys av information för att öka förståelsen och omsätta analysresultaten i praktisk verksamhet.

iii) Stimulans av studier på kort och lång sikt av

- socioekonomiska och kulturella tendenser i drabbade områden,

- kvalitativa och kvantitativa tendenser avseende naturresurserna, och

- växelverkan mellan klimat och ökenspridning.

e) följande åtgärder för att följa upp och bedöma torkans konsekvenser:

i) Utveckling av strategier för utvärdering av effekterna av naturliga klimatvariationer på regional torka och ökenspridning och/eller användning av prognoser över säsongs- eller årsvisa cykler för klimatförändringar i strävanden att linda torkans konsekvenser.

ii) Förbättring av förmågan till förvarning och beredskap för effektiv hantering av katastrof- och livsmedelshjälp och förbättring av system för lagring och distribution av livsmedel, program till skydd för boskap och offentliga arbeten och alternativa försörjningsmöjligheter i områden som ofta drabbas av torka.

iii) Uppföljning och bedömning av ekologisk förstöring för att tillhandahålla tillförlitlig information i rätt tid om resursförstöringens utveckling och dynamik i syfte att underlätta formulering av bättre politiska program och insatser.

Artikel 9 Beredning och tillämpning av nationella handlingsprogram samt indikatorer för utvärdering

Varje drabbad afrikansk part skall utse ett för ändamålet lämpat nationellt samordningsorgan som skall fungera som katalysator för beredningen, tillämpningen och utvärderingen av dess nationella handlingsprogram. Detta samordningsorgan skall, i ljuset av artikel 3 och på lämpligt sätt

a) göra en kartläggning och översyn av åtgärder och börja med en lokalt förd process för samråd som lokalbefolkning och lokalsamhällen skall medverka i, och under samarbete med lokala administrativa myndigheter, parter som är utvecklade länder och mellanstatliga och enskilda organisationer, på grundval av de inledande samråd som hållits med berörda instanser på nationell nivå,

b) identifiera och analysera inskränkningar, behov och brister som påverkar utvecklingen och hållbar markanvändning och rekommendera praktiska åtgärder för att undvika duplicering genom att dra full nytta av pågående insatser av betydelse och främja tillämpning av resultaten,

c) tillhandahålla, utforma och formulera projektverksamhet grundad på angreppssätt som är samverkande och flexibla i syfte att säkerställa aktiv medverkan från befolkningen i drabbade områden, för att de negativa verkningarna av sådana aktiviteter ska bli så små som möjligt, och identifiera och prioritera krav på finansiellt bistånd och tekniskt samarbete,

d) etablera lämpliga, kvantifierbara och lätt urskiljbara indikatorer för att säkerställa bedömning och utvärdering av nationella handlingsprogram som omfattar åtgärder på kort, medel och lång sikt och av tillämpningen av sådana program, och

e) sammanställa rapporter över hur tillämpningen av nationella handlingsprogram fortskrider.

Artikel 10 Organisatoriska ramar för subregionala handlingsprogram

1. I överensstämmelse med artikel 4 i konventionen skall afrikanska parter samarbeta i utveckling och tillämpning av subregionala handlingsprogram för centrala, östra, norra, södra och västra Afrika och får, i detta avseende, delegera ansvar till lämpliga, subregionala, mellanstatliga organisationer för följande åtgärder:

a) Att agera som samordnande centra för förberedande aktiviteter och samordning av tillämpningen av subregionala handlingsprogram.

b) Att vara behjälplig i utvecklingen och tillämpningen av nationella handlingsprogram.

c) Att underlätta utbyte av information, erfarenheter och know-how samt att ge råd i fråga om översyn av nationell lagstiftning.

d) Alla andra uppgifter som är förenade med tillämpningen av subregionala handlingsprogram.

2. Subregionala institutioner med specialistkunskap får ge stöd, på begäran, och/eller anförtros ansvar för samordning av verksamheter inom sina respektive kompetensområden.

Artikel 11 Innehåll i, och framställning av subregionala handlingsprogram

Subregionala handlingsprogram skall vara inriktade på problem som bäst kan angripas på subregional nivå. De skall, där så är nödvändigt, upprätta mekanismer för förvaltning av gemensamma naturresurser. Sådana mekanismer skall effektivt hantera gränsövergripande problem som är förknippade med ökenspridning och/eller torka och ge stöd för en enhetlig tillämpning av nationella handlingsprogram. Subregionala handlingsprogram skall, där det är lämpligt, inriktas mot

a) gemensamma program för hållbar förvaltning av gränsövergripande naturresurser genom bilaterala och multilaterala mekanismer, beroende på vad som är lämpligt,

b) samordning av program för utveckling av alternativa energikällor,

c) samarbete i hantering och kontroll av farsoter och av växt- eller djursjukdomar,

d) kompetensuppbyggnad, utbildning och aktiviteter för att höja det allmänna medvetandet vilka bäst genomförs eller stöds på subregional nivå,

e) vetenskapligt och tekniskt samarbete, särskilt inom de klimatologiska, meteorologiska och hydrologiska områdena, inbegripet nätverksarbete för datainsamling och bedömning, informationsdelning och projektuppföljning, och samarbete och prioritering av forskning och utvecklingsarbeten,

f) förvarningssystem och gemensam planering för att lindra torkans konsekvenser, inbegripet åtgärder för att angripa problem som följer av miljöbetingad migration,

g) pröva vägar för att dela erfarenheter, särskilt i fråga om medverkan från lokalbefolkningen och lokalsamhällen, och skapa en miljö som främjar bättre markvård och användning av lämplig teknologi,

h) förstärka subregionala organisationers förmåga att samordna och ge teknisk service, samt etablera, ge nya riktlinjer till och förstärka subregionala centra och institutioner, och

i) utveckla politiska program inom områden som t.ex. i fråga om handeln, som har effekt på drabbade områden och invånare, inbegripet politiska program för samordning av regionala former för försäljning och för gemensam infrastruktur.

Artikel 12 Det regionala handlingsprogrammets organisatoriska ram

1. I enlighet med artikel 11 i konventionen skall afrikanska parter tillsammans besluta om former för sammanställning och tillämpning av det regionala handlingsprogrammet.

2. Parterna får ge lämpligt stöd till berörda afrikanska regionala institutioner och organisationer för att sätta dem i stånd att bistå afrikanska parter i deras arbete med att uppfylla sina åtaganden enligt konventionen.

Artikel 13 Det regionala handlingsprogrammets innehåll

Det regionala handlingsprogrammet omfattar åtgärder förknippade med kampen mot ökenspridning och/eller för lindring av torkans konsekvenser inom följande prioriterade områden, efter tillämplighet:

a) Utveckling av regionalt samarbete och samordning av subregionala handlingsprogram för utveckling av regional konsensus kring politiska programområden av avgörande betydelse, inbegripet genom regelbundet samråd med subregionala organisationer.

b) Främjande av kunskapsuppbyggnad i aktiviteter som bäst genomförs på regional nivå.

c) Insatser för att, tillsammans med det internationella samfundet, söka lösningar på globala ekonomiska och sociala frågor som påverkar drabbade områden med hänsyn tagen till artikel 4, punkt 2 b i konventionen.

d) Främjande av utbyte av information och lämplig teknologi, tekniskt know-how och erfarenheter av betydelse, inom och mellan drabbade afrikanska parter och deras subregioner samt med andra drabbade regioner; främjande av vetenskapligt och teknologiskt samarbete särskilt inom ramen för klimatlära, meteorologi, hydrologi, vattenresursutveckling och alternativa energiresurser; samordning av sub-regionalt och regionalt forskningssamarbete; och identifiering av regionala prioriteringar för forskning och utveckling.

e) Främjande av vetenskapligt och teknologiskt samarbete särskilt inom områdena klimatologi, meteorologi, hydrologi, utveckling av vattenresurser och alternativa energikällor.

f) Samordning av subregional och regional forskning och identifiering av regionala prioriteringar för forskning och utvecklingsarbete.

Artikel 14 Finansiella resurser

1. I överensstämmelse med artikel 20 i konventionen samt artikel 4, punkt 2, skall drabbade afrikanska parter sträva efter att tillhandahålla en makroekonomisk ram som gynnar anskaffning av finansiella resurser och utveckla politiska program och upprätta förfaranden för en effektivare kanalisering av resurser till lokala utvecklingsprogram, inbegripet genom enskilda organisationer, beroende på vad som är lämpligt.

2. Enligt artikel 21, punkterna 4 och 5 i konventionen, kommer parterna överens om att upprätta en förteckning över nationella, subregionala, regionala och internationella källor för finansiering för att säkerställa en rationell användning av befintliga resurser och identifiera luckor i tilldelningen av anslag, för att underlätta genomförande av handlingsprogrammen. Förteckningen skall ses över och uppdateras regelbundet.

3. I överensstämmelse med artikel 7 i konventionen skall parter som är utvecklade länder fortsätta att anslå betydande resurser och/eller ökade resurser och andra former av bistånd till drabbade afrikanska parter på grundval av avtal om partnerskap och överenskommelser av en typ som avses i artikel 18, och, bland annat, lägga vederbörlig vikt vid frågor rörande skuldbörda, internationell handel och marknadsföringsavtal i enlighet med artikel 4, punkt 2 b i konventionen.

Artikel 15 Finansiella mekanismer

1. I enlighet med artikel 7 i konventionen och med hänsyn till de speciella förhållanden som råder i denna region, skall parterna särskilt uppmärksamma tillämpningen i Afrika av bestämmelserna i artikel 21, punkt 1 momenten d och e i konventionen, genom att

a) underlätta upprättande av mekanismer som t.ex. nationella fonder mot ökenspridning, för att kanalisera finansiella resurser till den lokala nivån, och

b) förstärka befintliga fonder och finansiella mekanismer på subregional och regional nivå.

2. I överensstämmelse med artiklarna 20 och 21 i konventionen, skall de parter som också tillhör styrelserna i berörda regionala och subregionala finansieringsinstitutioner, inbegripet den afrikanska utvecklingsbanken och den afrikanska utvecklingsfonden, främja ansträngningar för att de delar av dessa institutioners verksamhet som kan gynna tillämpningen av denna bilaga, ges vederbörlig prioritet och uppmärksamhet.

3. Parterna skall så långt möjligt införa likartade former för kanalisering av medel till drabbade afrikanska parter.

Artikel 16 Tekniskt bistånd och samarbete

Parterna åtar sig att, efter förmåga, rationalisera tekniskt bistånd till, och samarbete med afrikanska konventionsparter i syfte att öka effektiviteten hos projekt och program genom att, bland annat

a) begränsa kostnader för stöd och kringåtgärder, särskilt de indirekta kostnaderna, så att sådana kostnader under alla förhållanden bara utgör en lämpligt låg andel av de totala projektkostnaderna för att projektets effektivitet skall bli så hög som möjligt,

b) ge företräde för användning av kompetenta nationella experter eller, där så är nödvändigt, kompetenta experter från subregionen och/eller regionen, när det gäller projektutformning, förberedelser och tillämpning och för uppbyggnad av lokal kompetens där sådan inte finns, och

c) effektivt driva och samordna samt effektivt utnyttja tekniskt bistånd som skall ställas till förfogande.

Artikel 17 Överföring, anskaffning, anpassning och tillgång till miljömässigt lämplig teknologi

Vid tillämpning av artikel 18 i konventionen, om överföring, anskaffning, anpassning och utveckling av teknologi, förbinder sig parterna att prioritera afrikanska konventionsparter och, efter behov, till att gemensamt med dem utveckla nya former för partnerskap och samarbete i syfte att förstärka kompetensuppbyggnaden inom områdena forskning och utvecklingsarbete och insamling och spridning av information, för att sätta dem i stånd att förverkliga sina strategier för kamp mot ökenspridning och lindring av torkans konsekvenser.

Artikel 18 Avtal om samordning och partnerskap

1. Afrikanska konventionsparter skall samordna framställning av, förhandlingar om och tillämpning av nationella, subregionala och regionala handlingsprogram. De kan, om så är lämpligt, låta andra parter och berörda mellanstatliga och enskilda organisationer delta i denna process.

2. Målen för samordningen skall vara att säkerställa att finansiellt och tekniskt bistånd står i överensstämmelse med konventionen och att ge den nödvändiga kontinuiteten i användningen och förvaltningen av resurserna.

3. Afrikanska parter skall anordna samrådsprocesser på nationell, subregional och regional nivå. Dessa processer får

a) fungera som forum för förhandlingar och sluta avtal om partnerskap grundade på nationella, subregionala och regionala handlingsprogram och

b) ange de bidrag som afrikanska parter och andra medlemmar av samrådsgrupperna ger till programmen och ange prioriteter och överenskommelser om tillämpning och utvärderingsindikatorer, samt överenskommelser om finansiering för genomförande.

4. Det ständiga sekretariatet får, på begäran av afrikanska parter och i överensstämmelse med artikel 23 i konventionen, underlätta sammankallandet av sådana samrådsprocesser genom att

a) ge råd om organisation av effektiva former för rådslag, grundade på erfarenheter från andra liknande arrangemang,

b) lämna information till berörda bilaterala och multilaterala myndigheter beträffande samrådsmöten eller processer och stimulera deras aktiva medverkan, och

c) tillhandahålla annan information som kan vara av betydelse för upprättande eller förbättring av samrådsmekanismer.

5. De organ som svarar för den subregionala och regionala samordningen skall, bland annat

a) lämna förslag till lämpliga justeringar av partnerskapsavtal,

b) följa, bedöma och lämna rapporter om tillämpningen av avtalade subregionala och regionala program, och

c) syfta till att säkerställa effektiv kommunikation och samarbete mellan afrikanska konventionsparter.

6. Medverkan i samrådsgrupper skall, där det är lämpligt, vara öppen för regeringar, intresserade grupper och givare, berörda organ, fonder och program inom FN-systemet, relevanta subregionala och regionala organisationer samt för företrädare för kompetenta enskilda organisationer. Deltagarna i varje samrådsgrupp skall lägga fast formerna för dess administration och verksamhet.

7. I överensstämmelse med artikel 14 i konventionen, uppmanas parter som är utvecklade länder att på eget initiativ utveckla en informell process för inbördes samråd och samordning, på nationell, subregional och regional nivå, och, på begäran av en drabbad afrikansk part eller en behörig subregional eller regional organisation, delta i en nationell, subregional eller regional samrådsprocess som skall utvärdera och reagera på behov av bistånd för att underlätta tillämpning.

Artikel 19 Åtgärder för uppföljning

Uppföljning av denna bilaga ska genomföras av afrikanska parter i överensstämmelse med denna konvention, på följande sätt:

a) På nationell nivå, genom en mekanism vars sammansättning skall beslutas av varje drabbad afrikansk part och som skall omfatta företrädare för lokala samhällen och fungera under överinseende av det nationella samordningsorganet som avses i artikel 9.

b) På subregional nivå, av en tvärvetenskaplig och teknisk rådgivande kommitté vars sammansättning och arbetsformer skall avgöras av de afrikanska parterna i berörd subregion.

c) På regional nivå, av mekanismer som utformats i enlighet med berörda bestämmelser i det avtal enligt vilket den afrikanska ekonomiska gemenskapen bildas och av en afrikansk vetenskaplig och teknisk rådgivande kommitté.

BILAGA II

REGIONAL TILLÄMPNING FÖR ASIEN

Artikel 1 Syfte

Syftet med denna bilaga är att ange riktlinjer och former för en effektiv tillämpning av konventionen i drabbade länder i den asiatiska regionen som är konventionsparter, i ljuset av dessa länders specifika förhållanden.

Artikel 2 Specifika förutsättningar i den asiatiska regionen

När parterna uppfyller sina åtaganden enligt denna konvention skall de, på lämpligt sätt, ta hänsyn till följande specifika förutsättningar som i varierande omfattning gäller för berörda drabbade parter i regionen:

a) Den höga andelen av deras territorier som drabbats av, eller är sårbara för, ökenspridning och torka och dessa områdens mycket varierande förutsättningar i fråga om klimat, topografi, markanvändning och socioekonomiska system.

b) Det starka tryck som naturresurserna utsätts för, för befolkningens överlevnad.

c) Förekomsten av produktionssystem som är direkt relaterade till utbredd fattigdom och som leder till markförstöring och hårt tryck på knappa vattentillgångar.

d) De betydande effekter som orsakas av den globala ekonomins villkor och sociala problem som fattigdom, ohälsa och undernäring, bristande trygghet i livsmedelsförsörjning, migration, bortträngande av människor och demografiska rörelser.

e) Deras ökande men fortfarande otillräckliga förmåga och institutionella ramar för att hantera problem förknippade med nationell ökenspridning och torka.

f) Deras behov av internationellt samarbete för insatser som kan leda till hållbar utveckling i fråga om bekämpning av ökenspridning och lindring av torkans konsekvenser.

Artikel 3 Ramar för nationella handlingsprogram

1. Nationella handlingsprogram skall utgöra en integrerad del av bredare nationella politiska program för hållbar utveckling i drabbade länder i regionen som är konventionsparter.

2. De drabbade parterna skall, efter vad som är tillämpligt, utveckla nationella handlingsprogram i överensstämmelse med artiklarna 9 till 11 i konventionen, och lägga särskild vikt vid artikel 10, punkt 2 f. Där så är lämpligt, får bilaterala och multilaterala biståndsorgan delta i denna process, på begäran av vederbörande drabbade part.

Artikel 4 Nationella handlingsprogram

1. När nationella handlingsprogram utarbetas och tillämpas, får berörda parter i regionen, i enlighet med sina respektive omständigheter och politiska program och, om tillämpligt, bland annat

a) utse lämpliga organ med ansvar för beredning, samordning och tillämpning av handlingsprogrammen,

b) engagera drabbad befolkning, inbegripet lokala samhällen, i arbetet med att bereda, samordna och tillämpa sina handlingsprogram genom en loka