Resolution av rådgivande EES-kommittén

av den 26 juni 2002

om utvidgningen och EES framtid

(2003/C 67/04)

1. Bakgrund

1.1 Rådgivande EES-kommittén består av representanter för de främsta intressegrupperna i de arton medlemsstater som ingår i Europeiska ekonomiska samarbetsområdet EES. Kommittén agerar som språkrör för arbetstagare, arbetsgivare och andra aktörer i det organiserade civila samhället i dessa länder och utgör en del av EES institutionella struktur.

1.2 Denna resolution på temat Utvidgningen och EES framtid antogs vid den rådgivande EES-kommitténs tionde sammanträde i Egilsstadir, Island, den 26 juni 2002. Föredraganden var Jon Ivar Nålsund från Eftas rådgivande kommitté och Filip Hamro-Drotz från Europeiska ekonomiska och sociala kommittén.

2. Inledning

2.1 Rådgivande EES-kommittén har prioriterat den kommande utvidgningen av EU och EES, vilket framgår av resolutionerna Prioriteringar och utmaningar under föreberedelserna inför Europeiska unionens utvidgning(1) från mars 1999 och Fri rörlighet för arbetstagare mot bakgrund av utvidgningen(2) från november 2001.

2.2 Eftersom medlemskapsförhandlingarna närmar sig sitt slutskede och beslut snart kommer att fattas om de styrinstrument och förfaranden som skall tillämpas efter utvidgningen av EES, fokuserar inte denna rapport så mycket på förhandlingarnas innehåll. I stället behandlas de förfaranden som skall tillämpas i samband med utvidgningen av EES och utvidgningens ömsesidiga nytta för både privatpersoner och företag inom EES. Resolutionen innehåller även en lägesrapport avseende samarbetet inom EES i denna avgörande stund i EES historia liksom en analys av det framtida utvidgade europeiska samarbetsområdet.

3. EES-avtalets ställning

3.1 Tio år har gått sedan EES-avtalet undertecknades den 2 maj 1992 i Porto. Avtalet kan beskrivas som tillfredsställande när man ser till målsättningen att skapa en inre marknad med enhetliga regler inom hela det europeiska samarbetsområdet. Lika konkurrensvillkor och gemensamma regler på andra områden som knyter an till inre marknaden garanterar att samtliga företag och ekonomiska aktörer behandlas lika inom hela EES.

3.2 EES ursprungliga mål har uppfyllts, men förutsättningarna för samarbetet har samtidigt förändrats till stor del.

3.3 För det första minskade EES/Efta-ländernas gemensamma politiska tyngd avsevärt i samband med att Finland, Sverige och Österrike blev medlemmar i EU. EES/Efta-ländernas marknadsandelar inom EES är nu avsevärt mindre, både geografiskt och ekonomiskt(3). EU:s utvidgning innebär att EES/Efta-ländernas relativa andel av samarbetet inom EES kommer att minska ytterligare. En utvidgad och mer heterogen europeisk union innebär också en ökad risk för att en medlemsstat i ministerrådet kan motsätta sig att ytterligare frågor inkluderas i EES-avtalet, om man inte inför krav på kvalificerad majoritet vid omröstning i frågor som gäller EU:s förbindelser med tredje land.

3.4 För det andra har samarbetet mellan EU:s medlemsstater intensifierats avsevärt på en rad områden, vilket fått konsekvenser för inre marknadens funktion. EES-avtalet förhandlades fram med utgångspunkt i Romfördraget. Maastricht- och Amsterdamfördragen som kommit till sedan dess har förändrat gemenskapens strukturer både innehållsmässigt och organisatoriskt. Utvidgningsprocessen har kommit mycket långt. En ny gemensam valuta, euron, har införts. Samarbetet i rättsliga och inrikes frågor har förstärkts. Lissabonstrategin med flexibel lagstiftning, ömsesidiga kontroller och benchmarking har gett EU nya samarbetsmetoder. Att komma i fatt utvecklingen på de viktigaste områden inom EU som förändrats sedan EES-avtalet förhandlades fram är en stor utmaning som är viktig att ta sig an för att EES-avtalet skall kunna tillämpas även i framtiden.

3.5 Rådgivande EES-kommittén uppmanar alla parter som undertecknat EES-avtalet att uppdatera avtalet, för att på så sätt slå vakt om de enhetliga reglerna på inre marknaden. Det nya avtalet bör utformas med hänsyn till de förändringar av EG-fördraget som kommit till stånd genom Maastricht- och Amsterdamfördragen och som är relevanta för EES.

4. Utvidgningen av EU och EES

4.1 Den kommande EU-utvidgningen kommer också att innebära att EES utvidgas. När kandidatländerna blir EU-medlemmar måste de också underteckna EES-avtalet(4).

4.2 Rådgivande EES-kommittén stöder utvidgningen av EU och EES, eftersom den kommer att gynna samtliga medborgare, konsumenter och ekonomiska aktörer - både i de nuvarande EES-länderna och i kandidatländerna. Rådgivande EES-kommittén ser positivt på de stora framsteg som gjorts inom EU under medlemskapsförhandlingarna. Kommittén uppmanar kommissionen och medlemsstaterna att hålla fast vid det nuvarande förhandlingstempot så att förhandlingarna med de kandidatländer som gjort störst framsteg kan avslutas före slutet av 2002.

5. Möjligheter i ett utvidgat EU och EES

5.1 EU:s utvidgning kommer att gagna hela Europa. Det är därför lika viktigt för EES/Efta-länderna som för EU:s medlemsstater och övriga länder i Europa att utvidgningen blir framgångsrik. EU:s utvidgning representerar ett fredligt enande av Europa efter år av smärtsam delning och plågsamma konflikter under 1900-talet. Vi har lärt av historien att integration är det enda sättet att komma över det förflutna och bygga en fredlig, stabil och blomstrande framtid i Europa. Utvidgningen innebär inte bara stabilitet och säkerhet i en större grupp av länder. Utvidgningen kommer också att stärka den politiska och ekonomiska omvandlingsprocess som ägt rum i Central- och Östeuropa under det senaste årtiondet.

5.2 En utvidgad inre marknad kommer att skapa en rad nya möjligheter. Med en halv miljard människor kommer det europeiska samarbetsområdet att bli världens största inre marknad där varor, tjänster, kapital och personer kan röra sig fritt över nationsgränserna. Den utvidgade inre marknaden kommer inte bara att vara fysiskt större, utan även rikare och starkare tack vare den nya mångfalden.

5.3 EES-områdets expansion mot Central- och Östeuropa innebär ökad konkurrens mellan företag inom hela EES och nya möjligheter tack vare en större inre marknad. De ekonomiska aktörerna kommer rent generellt att dra fördel av en säkrare och stabilare företagsmiljö i de central- och östeuropeiska länderna och av den ekonomiska tillväxten i området. Marknaden för finansiella tjänster - ett område som inte omfattas av dagens frihandelsavtal - kommer dessutom att växa.

6. Utvidgningen: Utmaningar för EES/Efta-länderna

6.1 Utvidgningen av EU och EES är positiv för alla parter

6.1.1 Rådgivande EES-kommitténs samlade bedömning är att en utvidgning av EU och EES kommer att vara till stor nytta för samtliga inblandade parter. Utvidgningen innebär dock en särskild utmaning för EES/Efta-länderna som bör omnämnas.

6.1.2 På det mest övergripande planet innebär EU:s utvidgning en utmaning för EES/Efta-länderna på grund av att obalansen mellan EU och Efta inom EES kommer att öka ytterligare. I fråga om EES-avtalets mer tekniska aspekter måste förfarandena och tidpunkten för en anslutning fortfarande förtydligas ytterligare, vilket ger anledning till viss oro. En mycket specifik utmaning för EES/Efta-länderna är frågan om hur utvidgningen kommer att påverka dessa länders fiskeexport till de nya medlemsstaterna i Central- och Östeuropa.

6.1.3 Vid en sammanvägning av samtliga argument anser rådgivande EES-kommittén dock att fördelarna med en utvidgning av EU och EES överväger.

6.2 Ökad obalans mellan Efta och EU inom EES

6.2.1 Obalansen mellan Efta och EU inom EES kommer att öka när EU får fler medlemmar, vilket kan leda till att EES/Efta-länderna marginaliseras ytterligare i Europa. Att öka förståelsen för EES/Efta-ländernas synpunkter i en union med nästan trettio medlemsstater utgör en stor utmaning för dessa länder.

6.2.2 När allt fler länder knackar på dörren till EU måste kommissionen göra tydligare åtskillnad mellan medlemmar och icke-medlemmar. I fråga om EES/Efta-ländernas deltagande i gemenskapens olika kommittéer kommer denna åtskillnad inte alltid att vara till EES/Efta-ländernas fördel.

6.2.3 Rådgivande EES-kommittén anmodar med hänsyn till ovanstående EES/Efta-länderna att stärka förbindelserna med kandidatländerna, för att skapa en ökad förståelse hos bägge sidor.

6.3 Förfaranden för att utvidga EES

6.3.1 Även om det är politiskt otänkbart att EU:s nya medlemsstater inte ansluter sig till EES, är det viktigt att framhålla att EES-avtalets bestämmelser avseende utvidgning av samarbetsområdet är relativt otydliga(5). Det framgår exempelvis inte av EES-avtalet när de länder som ansluter sig till EU skall ansöka om medlemskap i EES, vilken typ av förhandlingar som avses och när en anslutning till EES skall äga rum.

6.3.2 De första medlemskapsförhandlingarna inom EU kommer sannolikt att avslutas i år och det återstår inte lång tid för att nå en överenskommelse om en utvidgning av EES, om målet om en samtida utvidgning skall kunna uppnås. Rådgivande EES-kommittén beklagar därför att diskussionerna mellan EU och Efta om villkoren för en utvidgning av EES inleddes först 2001. Det är dock positivt att snabba framsteg gjorts under de senaste månaderna och att EU och Efta har samma syn på behovet av att EU och EES skall utvidgas samtidigt. Rådgivande EES-kommittén uppmanar båda sidor att omgående komma överens om förfarandena för att utvidga EES.

6.3.3 EU:s medlemsstater deltar i medlemskapsförhandlingarna med kandidatländerna, till skillnad från EES/Efta-länderna. Det krävs därför adekvat och regelbunden information om utvidgningsprocessen, så att de faktiska förändringarna av EG-rätten skall kunna förberedas. Löpande information till EES/Efta-länderna om utvidgningsprocessen är mycket viktig med hänsyn till det praktiska behovet av att utvidgningen av EU och EES ratificeras samtidigt och på grund av EES-ländernas mångfald. Osäkerhet och brist på information om eventuella övergångsperioder skapar viss oro. Det är viktigt att se till att eventuella övergångsperioder inte innebär att konkurrensen snedvrids inom EES.

6.3.4 Rådgivande EES-kommittén inser att en utvidgning av EES sannolikt inte kommer att kräva ytterligare förhandlingar i någon större utsträckning. Kommittén beklagar dock att arbetsmarknadens parter inom EES inte har informerats eller rådfrågats i tillräcklig utsträckning, vare sig om förfarandena eller om diskussionernas faktiska innehåll. Eftersom utvidgningen kommer att påverka både medborgare och näringsliv understryker rådgivande EES-kommittén behovet av att komma fram till en lösning på detta område. Rådgivande EES-kommittén ställer sig också bakom idén om delat ansvar för spridning av information om EES-avtalet bland arbetsmarknadens parter i kandidatländerna.

6.4 Handeln med fisk och fiskeriprodukter

6.4.1 En av utvidgningens största utmaningar för EES/Efta-länderna - och för närvarande den bäst dokumenterade - är exporten av fisk och fiskeriprodukter till de nya EU-länderna i Central- och Östeuropa.

6.4.2 EES/Efta-länderna har slutit frihandelsavtal med samtliga kandidatländer utom Cypern och Malta. Avtalen innebär tullfritt tillträde för alla industrivaror och fiskeriprodukter, med några smärre undantag. När kandidatländerna blir EU-medlemmar kommer dessa avtal inte längre att gälla och EES-avtalets protokoll 9 om handel med fisk och fiskeriprodukter kommer att reglera handelsförhållandena med de nya medlemsstaterna. Eftersom protokoll 9 innehåller bestämmelser som är mindre gynnsamma än dagens frihandelsavtal kommer handeln med fisk och fiskeriprodukter mellan EES/Efta-länderna och de nya medlemsstaterna att påverkas negativt av utvidgningen. De avgifter som företag inom EU i dag måste betala vid export till Central- och Östeuropa kommer att försvinna i samband med utvidgningen, vilket innebär att EES/Efta-ländernas exportföretag drabbas i dubbel bemärkelse.

6.4.3 När Finland, Sverige och Österrike gick med i EU förhandlade Norge och Island om ersättning för förlorade marknadsandelar avseende fisk och fiskeriprodukter. Dessa Efta-länder fick en fast, tullfri kvot för de arter som påverkades, vilken beräknades på grundval av den tidigare exporten till Finland, Sverige och Österrike. En tillämpning av samma metod för de central- och östeuropeiska länderna skulle dock bli långtifrån gynnsam, eftersom de isländska och norska fiskeexportörerna i själva verket skulle hindras från att dra fördel av den utvidgade marknaden för fiskeriprodukter i Central- och Östeuropa. Finland, Sverige och Österrike var väletablerade marknader, medan de central- och östeuropeiska marknaderna för fiskeriprodukter sannolikt kommer att växa avsevärt under de kommande åren. Rådgivande EES-kommittén anser att bestämmelserna för fiskeriprodukter bör vara utformade med hänsyn till den framtida utvecklingen och inte enbart bygga på beräkningar av handeln under de senaste åren.

6.4.4 Eftersom handeln med fisk och fiskeriprodukter utgör ett viktigt undantag från utvidgningens allmänt positiva inverkan på EES/Efta-ländernas näringsliv, anmodar den rådgivande EES-kommittén samtliga parter att anstränga sig ytterligare för att hitta lämpliga lösningar på detta område.

7. Stöd till kandidatländerna

7.1 Rådgivande EES-kommittén anser det vara viktigt att man skapar rättvisa konkurrensregler inom hela EES och upprepar därför sitt krav från tidigare yttranden att EG-rätten måste tillämpas strikt i EU:s nya medlemsstater, i syfte att förbättra de sociala förhållandena och miljön. En hållbar utveckling och ett fungerande välfärdssystem är absoluta förutsättningar för ekonomisk tillväxt på lång sikt. Rådgivande EES-kommittén välkomnar därför att EU i högre grad uppmärksammar hur EG-rätten för närvarande tillämpas i kandidatländerna. EES/Efta-ländernas beredvillighet att delta i den ömsesidiga kontrollen av kandidatländerna är också ett mycket positivt exempel på hur dessa länder kan involveras i EU:s utvidgningsprocess. Detta samarbete kommer att innebära att EU:s framtida medlemsstater hämtar in de nuvarande medelsstaternas försprång på samtliga förvaltningsnivåer och ger dessutom EES/Efta-länderna värdefull kunskap om situationen i kandidatländerna.

7.2 Å andra sidan behöver kandidatländerna stöd för att de skall kunna tillämpa EG-rätten utan att anstränga de egna offentliga finanserna. Det förväntas därför av såväl EES/Efta-länderna som de 15 EU-länderna att de anslår resurser till de nya medlemsstaterna. Eftersom en sådan finansiering måste utgöra en del av ett större perspektiv, anmodar den rådgivande EES-kommittén EES/Efta-länderna att presentera konkreta förslag på detta område och att ta direkt hänsyn till ländernas egna prioriteringar. Erfarenheterna från förvaltningen av EES finansiella system och styrinstrument inom EES kommer att vara till stor nytta i detta hänseende. Genom att presentera konkreta förslag långt innan de nya medlemsstaterna begär ekonomiskt stöd för att finansiera utvidgningen av EU och EES, kan EES/Efta-länderna verka för att en så stor del som möjligt av dessa resurser kanaliseras på ett sätt som också främjar EES/Efta-ländernas intresse i ett utvidgat EU.

8. Sammanfattning av slutsatser och rekommendationer

8.1 Tio år efter det att EES-avtalet undertecknades anses avtalet fortfarande fungera på ett tillfredsställande sätt, eftersom dess ursprungliga mål har uppfyllts. Förutsättningarna för detta samarbete har dock förändrats till stor del, på grund av de omfattande förändringarna av EG-fördraget genom Maastricht- och Amsterdamfördragen. EU har också utvecklats på andra plan, vilket påverkat den inre marknadens funktion. Rådgivande EES-kommittén efterlyser ett nytt EES-avtal, som innebär att de enhetliga reglerna för inre marknaden kan garanteras.

8.2 Rådgivande EES-kommittén stöder utvidgningen av EU och EES, eftersom den är positiv för Europa som helhet och kommer att skapa en rad nya möjligheter för samtliga medborgare, konsumenter och ekonomiska aktörer. Kommittén uppmanar kommissionen att hålla fast vid det nuvarande förhandlingstempot så att förhandlingarna med de kandidatländer som gjort störst framsteg kan avslutas före slutet av 2002.

8.3 Utvidgningen utgör dock en särskild utmaning för EES/Efta-länderna. På det mest övergripande planet innebär EU:s utvidgning en utmaning för EES/Efta-länderna på grund av att obalansen mellan EU och Efta inom EES kommer att öka ytterligare. För att komma till rätta med detta problem anser rådgivande EES-kommittén att EES/Efta-länderna bör stärka förbindelserna med kandidatländerna, för att skapa en ökad förståelse hos bägge sidor.

8.4 I fråga om EES-avtalets mer tekniska aspekter måste förfarandena och tidpunkten för en anslutning fortfarande förtydligas ytterligare, vilket är en källa till viss oro. De första medlemskapsförhandlingarna kommer sannolikt att avslutas i år och det återstår inte lång tid för att nå en överenskommelse om en utvidgning av EES, om målet om en samtida utvidgning skall kunna uppnås. Rådgivande EES-kommittén uppmanar båda sidor att omgående komma överens om förfarandena för att utvidga EES.

8.5 En av de största utmaningarna för EES/Efta-länderna i samband med utvidgningen är frågan om hur exporten av fisk och fiskeriprodukter till de nya EU-länderna i Central- och Östeuropa kommer att påverkas när frihandelsavtalet med dessa länder inte längre kommer att gälla. Rådgivande EES-kommittén uppmanar alla parter att anstränga sig för att hitta lämpliga lösningar på detta område och kommittén anser att samtliga bestämmelser för fiskeriprodukter bör vara utformade med hänsyn till den framtida utvecklingen och inte enbart bygga på beräkningar av handeln under de senaste åren.

8.6 Vid en sammanvägning av samtliga argument anser rådgivande EES-kommittén dock att fördelarna med en utvidgning av EU och EES överväger.

8.7 Rådgivande EES-kommittén anser det vara viktigt att man skapar rättvisa konkurrensregler inom hela EES och upprepar därför sitt krav från tidigare yttranden att EG-rätten måste tillämpas strikt i de nya medlemsstaterna. Kommittén noterar samtidigt att det förväntas av såväl EES/Efta-länderna som de 15 EU-länderna att de skall anslå resurser till de nya medlemsstaterna. Kommittén anmodar EES/Efta-länderna att konkret föreslå hur dessa resurser skulle kunna kanaliseras på ett sätt som också främjar dessa länders intresse i ett utvidgat EU.

(1) C/20/R/003 - CES 1477/98 (föredragande: Hamro-Drotz/Skúlason/Brunhart).

(2) C/20/R/008 - DI 53/2001 (föredragande: Jaschick/Gudmundsdóttir/Taddei).

(3) EES-avtalet förhandlades fram mellan tolv medlemmar av Europeiska gemenskaperna och sju Efta-länder, som då stod för nästan 25 % av EG:s totala utrikeshandel. I dag står de tre Efta-länderna inom EES tillsammans för mindre än 5 % av EU:s utrikeshandel.

(4) Artikel 128.1 i EES-avtalet reglerar utvidgningen av EES och föreskriver att varje europeisk stat som blir medlem av Europeiska gemenskapen samt Schweiz och varje europeisk stat som blir medlem av Efta kan ansöka om att få underteckna EES-avtalet. Denna ansökan skall ställas till EES-rådet.

(5) Artikel 128.2 i EES-avtalet reglerar villkoren för en utvidgning av EES som skall fastställas genom ett avtal mellan avtalsparterna och ansökarlandet. Avtalet skall överlämnas för ratificering eller godkännande av alla avtalsparter i enlighet med deras respektive förfaranden.