RESOLUTION(1)

om WTO:s förhandlingsrunda inför millennieskiftet

AVS-EU:s gemensamma församling,

- som sammanträdde i Nassau (Bahamas) från den 11 till den 14 oktober 1999,

utfärdar denna resolution

- med beaktande av sina tidigare resolutioner om WTO,

- med beaktande av Marrakech-avtalen, och med beaktande av följande:

A. En ny multilateral förhandlingsrunda kommer att inledas i november i Seattle.

B. Världshandelsorganisationens huvudsyfte måste vara att organisera världshandeln på ett balanserat sätt som gör det möjligt för alla delar av världen att utvecklas harmoniskt med hjälp av regler för lojal konkurrens.

C. Den gemensamma församlingen är medveten om att fördelarna med en världsomspännande frihandel till slut måste betalas och de omdelbara kostnaderna för den multilaterala frihandeln enligt Uruguayrundan måste fördelas jämt mellan de industrialiserade länderna och utvecklingsländerna och att en bättre balans måste uppnås till förmån för utvecklingsländerna för att möjliggöra och berättiga övergången,

D. påminner om att Lomékonventionen är ett omfattande multilateralt avtal som medger handelspreferenser till förmån för AVS-länderna som utvecklingsinstrument,

E. påminner om att EU:s mandat utlovar en förlängning av Lomépreferenserna till 2005 med ett femårigt undantag och sedan en gradvis övergång till WTO-kompatibla frihandelsuppgörelser som inte kräver något undantag,

F. AVS-länderna eftersträvar ett tioårigt undantag från WTO varunder de kan överväga alternativa uppgörelser som skall träda i kraft från 2006 mot bakgrund av revideringen av EU:s allmänna preferenssystem, reformeringen av den gemensamma jordbrukspolitiken, EU:s utvidgning och utgången av millennierundan.

G. erkänner i detta sammanhang den speciella situationen för små stater som på grund av sin ringa storlek står inför en allvarlig ofrihet t.ex. en jämförelsevis stor utsatthet för yttre faktorer och risker som står utanför deras kontroll, stor instabilitet när det gäller handelsvillkor på grund av en liten bas av exportprodukter och begränsade möjligheter till spridning,

H. föreslår att dessa stater måste ges tekniskt och ekonomiskt stöd genom ett mera utpräglat regionalt tillvägagångssätt och samarbete som skulle kunna utgöra grunden för en bättre utveckling i framtiden,

I. erkänner vidare att AVS-staterna, med få undantag, är nettoimportörer av livsmedel, utvecklingsländer, underutvecklade länder som är omgivna av land eller också är de öar, de har särskilda ekonomiska och sociala problem och de är beroende av några få handelsvaror för sin socioekonomiska utveckling,

J. erkänner jordbrukets multifunktionella betydelse för AVS-länderna, dess roll som en inbringare av utländsk valuta och betydande arbetsgivare samt dess bidrag till en trygg livsmedelsförsörjning, miljöskydd och landsbygdsutveckling liksom till en förbättring av kvinnors villkor,

K. konstaterar att en WTO-panel tidigare i år fattade beslut som gick emot vissa delar av EU:s importsystem för bananer och att EU:s ministerråd sedan gick med på att reformera systemet och samtidigt infria sina åtaganden enligt Lomékonventionen.

L. En sänkning av handelshindren skulle bidra kraftigt till en ökning av handeln mellan länderna på det södra halvklotet.

1. Den gemensamma församlingen anmodar formellt rådet, kommissionen, regeringarna i EU:s medlemsstater och AVS-staternas regeringar att göra sitt yttersta för att se till att förhandlingsrundan inför millennieskiftet leder till ett erkännande från WTO:s sida av preferensavtalen som instrument för utvecklingsbiståndet,

2. begär en förstärkning och differentiering av WTO:s mekanismer för att förena de utvecklade ländernas och utvecklingsländernas intressen med hjälp av en gemensam funktion och, framför allt, för att skapa större förståelse för målet att bekämpa fattigdomen,

3. finner att öppnandet av yttre marknader kan spela en nyckelroll i AVS-ländernas utveckling och uppmanar kommissionen och AVS-EU:s ministerråd att ta med villkor i den nya Lomékonventionen som strävar efter att stärka AVS-ländernas ekonomi och öka deras konkurrenskraft på världsmarknaden,

4. uppmanar rådet att anpassa den nuvarande gemensamma jordbrukspolitiken för att göra den europeiska marknaden mer tillgänglig för AVS-länderna,

5. betonar vikten av att man inom WTO intar en flexibel och öppen ståndpunkt när det gäller att ta hänsyn till de problem som olika länder står inför vid genomförandet, med utgångspunkt från förhållandena i varje enskilt land, med siktet inställt på att hitta lämpliga och tillfredsställande lösningar för AVS-ländernas framtida utveckling,

6. uppmanar de framtida förhandlarna från AVS och Europa att utforma en gemensam strategi för att underlätta för WTO att ta hänsyn till hälsans, de mänskliga rättigheternas, miljönormernas och de sociala normernas legitimitet med tanke på att WTO har en tendens att betrakta dessa frågor som hinder för världshandeln,

7. uppmanar EU att under de regionala och multilaterala handelsförhandlingarna se till att den koherens som krävs mellan EU:s utvecklingsprioriteringar och dess liberaliseringspolitik när det gäller handeln finns med, i synnerhet genom att se till att den interregionala liberaliseringen mellan EU och utvecklingsländerna inte äventyrar dessa länders utvecklingsansträngningar,

8. begär en fortsättning av Lomékonventionens handelspreferenser och protokoll under en tillräckligt lång övergångsperiod för att AVS-länderna skall kunna skydda och bevaka sina ekonomier tills spelfältet blir jämt,

9. anmodar kommissionen och EU att vara uppmärksamma på sockerprotokollets speciella status, det har obestämd varaktighet, och att se till att de fördelar som AVS sockerlevererande stater åtnjuter enligt sockerprotokollet och det särskilda sockeravtalet (SPS) inte urholkas ytterligare,

10. framhåller behovet av särskild och differentierad behandling av de små länderna när det gäller både tillgång till finansiering och handelspreferenser med tanke på deras sårbarhet och begränsade motståndskraft mot yttre hot och risker, vilket även gäller även det ekonomiska och tekniska biståndet för att få ett mera regionalt synsätt och en bättre samordning,

11. uppmanar kommissionen och EU att se till att det i den kommande WTO-rundan görs bindande åtaganden för att på ett adekvat sätt genomföra beslutet i Marrakech till förmån för utvecklingsländerna och NFIDC och för att tekniskt och ekonomiskt bistånd skall ges av internationella institutioner för att förbättra jordbrukets produktivitet,

12. betonar den grundläggande betydelsen av ett erkännande av jordbrukets multifunktionella karaktär och att olika jordbrukssystem erkänns och bevaras,

13. anmodar kommissionen och AVS-ländernas regeringar att särskilt framhäva den roll som skall spelas av privata små företag, privata investerare och det civila samhällets aktörer och att utforma specifika program som skall hjälpa dem,

14. betonar behovet av att både EU och WTO tar hänsyn till utvärderingar av den effekt liberaliseringsåtgärderna har på en hållbar utveckling (hälsa, miljö, fattigdom) i utvecklingsländerna och kräver att de åtgärder beaktas som är avsedda att göra det möjligt att systematiskt ta med resultatet av sådana utvärderingar i WTO:s förfaranden och regler,

15. fördömer att USA inför och behåller vedergällningssanktioner mot exporten från Europa trots EU:s uppenbara beslutsamhet att till fullo rätta sig efter WTO:s beslut,

16. uppmanar EU att, vid reformeringen av sitt importsystem för bananer, rätta sig efter WTO:s beslut 1999 för att garantera att bananer från AVS även i fortsättningen har tillträde till EU:s marknad på ett livskraftigt sätt och dessutom att behålla kvotsystemet för tullar,

17. uppdrar åt sina medordförande att vidarebefordra denna resolution till AVS-EU:s ministerråd, kommissionen och WTO:s generalsekreterare.

(1) Antagen av AVS-EU:s gemensamma församling den 14 oktober 1999 i Nassau (Bahamas).