Gemensam församling engligt konvention mellan de Afrikanska staterna, karibiska staterna och Stilla Havsstaterna samt Europeiska unionen (AVS-EU) - Antagna resolutioner om fisket i AVS-staterna och den åttonde Europeiska utvecklingsfonden (AVS-EU/1801/97/slutlig)

AVS-EU:s gemensamma församling,

- vid sammanträdet i Bryssel den 17-20 mars 1997,

- med beaktande av resolutionen om fiske inom ramen för samarbetet AVS-EEG som antogs i Bryssel (Belgien) den 7 oktober 1993 (1),

- med beaktande av överläggningarna i gruppen för uppföljning av fisket inom ramen för Lomé-konventionen,

- med beaktande av fiskeriavtalen som ingåtts mellan Europeiska gemenskapen och 14 olika AVS- stater, och med beaktande av följande:

A. De fiskeriavtal som ingåtts mellan Europeiska gemenskapen och AVS-staterna måste vara förenliga med samarbetspolitiken trots att de huvudsakligen är handelsinriktade.

B. Behovet av att utveckla fiskesektorn i AVS-staterna.

C. De möjligheter som Europeiska utvecklingsfonden ger för att bistå fiskesektorn, särskilt det icke-industriella fisket, i AVS-staterna.

D. De vägledande program som undertecknats och de som håller på att undertecknas inför den åttonde Europeiska utvecklingsfonden.

1. AVS-EU:s gemensamma församling konstaterar att, med hänsyn till de begränsade tillgängliga resurserna i Europeiska utvecklingsfonden, har fondens medel inte i första hand anslagits till utvecklingsstöd för fiskesektorn i AVS-staterna,

2. erkänner att de val som AVS-staterna måste göra beträffande användningen av resurserna ur Europeiska utvecklingsfonden är svåra och att i många fall anses behoven inom andra sektorer vara mycket viktigare än behoven inom fiskesektorn,

3. uppmuntrar ändå regeringarna i AVS-staterna att beakta utvecklingsmöjligheten inom fiskesektorn och närliggande områden som en möjlig källa till proteinrika livsmedel, sysselsättning och samhällsutveckling när de fattar beslut om användningen av de resurser som tilldelats ur åttonde Europeiska utvecklingsfonden,

4. begär att man särskilt skall uppmärksamma förbättringen av förvaltningskapaciteten i AVS-staterna när det gäller resursfördelning, vetenskaplig forskning, biologiska återhämtning och sjöfartsövervakning,

5. begär att man särskilt skall uppmärksamma den icke-industriella fiskesektorn som är särskilt sårbar inför det kommersiella fisket som organiseras av internationella aktörer, inklusive EU:s fartyg som utnyttjar de möjligheter som fiskeriavtalen erbjuder,

6. uppmanar EU att ta fram ytterligare ekonomiskt stöd för att klara av utvecklingsåtgärderna oberoende av regionalfonder eller de nuvarande ekonomiska ersättningarna som utgör kompensationen för den fiskesatsning som tilldelats i fiskeriavtalen,

7. uppmanar EU att inrätta de rådfrågningsmekanismer som fastställs i fiskeriavtalen, då rådfrågningen ofta enbart gäller förnyelse av avtalen,

8. glädjer sig åt att FAO i oktober 1995 antog en uppförandekodex för ansvarsfullt fiske och uppmanar parterna att rätta sig efter andan och innehållet i denna,

9. uppmanar de privata aktörerna i AVS-staterna och EU att vidta konkreta utvecklingsåtgärder genom gemensamma företag, samriskföretag, tekniköverföring och andra former av partnerskap, särskilt sådana som är knutna till förvärvande av produktionsredskap såsom fartyg, inklusive oanvända fiskefartyg (arrenderade eller inom ramen för ett samriskföretag), förädlingsfabriker samt sidoindustrier och sidotjänster,

10. uppmanar AVS-staterna att både på det individuella och det kollektiva planet bättre utnyttja sin förhandlingskapacitet vid förhandlingen om nya fiskeriavtal med Europeiska kommissionen, och att sätta sina respektive intressen i första hand,

11. uppmanar EU att erkänna att de andra modeller för utnyttjande av fiskeresurserna som för närvarande genomförs av AVS-staterna bidrar mer direkt till att förstärka den sociala och ekonomiska utvecklingen i AVS-staterna, och att de i stort sett överensstämmer mer med de mål som fastställts för EU:s utvecklingspolitik,

12. uppmanar AVS-staterna att inom kort välja andra modeller för utnyttjande av fiskeresurserna i enlighet med rekommendationerna i fiskeriavtalen, som huvudsakligen syftar till att täcka behoven för gemenskapens fiskeflotta och Europeiska unionens marknad, vilket inte nödvändigtvis motsvarar principerna om att främja en hållbar social och ekonomisk utveckling i AVS-staterna och integreringen av ländernas ekonomi i den internationella ekonomin,

13. glädjer sig åt bestämmelserna i fiskeriavtalen om att reservera särskilda områden för det icke- industriella fisket och kräver att dessa områden respekteras, att verksamheten skall utvidgas och att icke-industriella fiskare skall garanteras ökat skydd i de framtida avtalen,

14. uppmanar de berörda AVS-staterna och kommissionen att inom ramen för omfattande rådfrågningar låta representanter för fiskesektorn och framförallt icke-industriella fiskare, både män och kvinnor, delta vid förhandlingar om framtida fiskeriavtal med alla länder som har en sektor för icke-industriellt fiske,

15. säger sig vara för skapandet av havsparker och skyddade områden som skall skydda den biologiska mångfalden i vattenmiljö och trygga den förnyelse av resurser som fiskevattnen är beroende av,

16. beklagar återigen att AVS-staternas ståndpunkter om ursprungsbestämmelserna för fiskeprodukter såsom de uttrycktes vid förhandlingarna om andra, tredje och fjärde Lomé-konventionerna och översynen av fjärde Lomé-konventionen inte har beaktats i vederbörlig ordning,

17. uppmanar parterna att erkänna rätten till utveckling för de AVS-stater som har kust och rationellt utnyttjande av fiskeresurserna i alla vatten som faller inom deras domsrätt, och att följaktligen erkänna behovet av att ändra ursprungsbestämmelserna,

18. bekräftar AVS-representanternas ståndpunkt och upprepar församlingens önskan om att all fångst på vatten där AVS-staterna har suverän rätt och som måste lossas i AVS-staternas hamnar innan de förädlas och exporteras till marknader inom unionen, bör falla under systemet för ursprungsvaror; man bör dock se till att avtalen inte gynnar tredje land på bekostnad av AVS-staterna eller EU,

19. uppmanar Europeiska kommissionen och medlemsstaternas regeringar att mjuka upp mekanismerna för genomförande av ursprungsbestämmelser och att dessa skall börja gälla omedelbart för fiskeprodukterna, för att göra det möjligt att avsätta större kvantiteter av fiskeprodukter från AVS-staterna på EU:s marknader och att ta bort skyldigheten för AVS- staterna att ersätta importörerna från EU, vilka redan straffas av tullunionerna i EU:s medlemsstater,

20. glädjer sig åt översynen av fjärde Lomékonventionen och bestämmelserna i protokoll nr 1 som syftar till att öka de årliga kvantiteterna av tonfisk på burk och hel tonfisk (inom gränserna 4 000 respektive 500 ton) som AVS-staterna tillåts exportera till EU:s marknad inom systemet med automatisk dispens, men noterar att dessa kvantiteter fortfarande är mycket under den gräns på 10 000 ton som AVS-staterna begär,

21. uppmanar Europeiska unionens medlemsstater och kommissionen att ställa sig positiva till AVS- staternas begäran för att uppnå ökad flexibilitet och en förlängning med en period på två år av den nuvarande dispensen, i syfte att göra det möjligt för dem att modernisera konservfabrikerna och anpassa sig till den nya förordningen 91/493/EEG om regler och kriterier för fiskeprodukter - samtidigt som man beaktar vikten av förlängningen för att inte straffa AVS-staternas export, särskilt export av fiskkonserver, till EU,

22. uppdrar åt ordförandena att vidarebefordra denna resolution till rådet AVS-EU och kommissionen. (1) EGT L 14, 17.1.1994, s. 22.