INTERIMSRESOLUTION(1)

om användningen av förnybara energikällor i AVS-länderna

AVS-EU:s gemensamma församling,

- som sammanträdde i Abuja (Nigeria) från den 20 till den 23 mars 2000, utfärdar denna resolution

- med beaktande av avdelning VII - energiutveckling - i den fjärde Lomé-konventionen, där Europeiska gemenskapen och AVS-länderna erkänner den ömsesidiga nyttan av samarbete inom energiområdet och anger en ökad användning av alternativa, nya och förnybara energikällor som en av huvudmålsättningarna för energiutvecklingen,

- med beaktande av det nya partnerskapsavtalet mellan AVS-länderna och Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, särskilt artikel 32.2 i detta, där bägge sidor kommer överens om samarbete för att stödja särskilda åtgärder och program som rör frågor kring en hållbar resursförvaltning, såsom förnybara energikällor, och då främst olika former av solenergi och energieffektivitet,

- med beaktande av artikel 57 i det nya partnerskapsavtalet, där ansvaret för att utforma och anta de mål och prioriteringar som ligger till grund för det vägledande programmet anges,

- med beaktande av den gemensamma församlingens resolution om klimatförändringar och små östater inom ramen för samarbetet mellan AVS och EU(2),

- med beaktande arbetsgruppens interimsresolution om användningen av förnybara energikällor i AVS-länderna och med beaktande av följande:

A. Efterfrågan på primärenergi i AVS-länderna och andra utvecklingsländer kommer att öka från 2500 mtoe 1990 till cirka 7300 mtoe 2020, vilket framför allt beror på en snabb befolkningstillväxt (2,6 % per år i Afrika under perioden 1990-2010).

B. Två tredjedelar av Afrikas befolkning lever i landsbygdsområden utan tillgång till moderna energitjänster, bränslen och elnätet.

C. 1990 var bara 8 % av landsbygdsbefolkningen och 38 % av stadsbefolkningen i Afrika söder om Sahara anslutna till elnätet.

D. Små östater och enklaver inom AVS med en otillräcklig infrastruktur är kraftigt beroende av importerade fossila bränslen för huvuddelen av deras snabbt växande energibehov för transporter och elproduktion och av ineffektiv biomassa för deras icke-kommersiella energiförbrukning.

E. De små östaterna inom AVS importerar olja till priser som hör till de högsta i världen, och som exempelvis i Stilla havs-regionen uppgår till 200 %-300 % av världsmarknadspriset.

F. Energi och energitjänster har hittills inte varit tillräckligt integrerade som ett övergripande nyckelelement i program som syftar till att minska fattigdomen.

G. Afrika söder om Sahara har enorma och varierade förnybara energiresurser, som hittills till stor del är outnyttjade, medan många små östater inom AVS har ett överflöd av resurser i form av alternativa förnybara energikällor, såsom vind- och solkraft.

H. Modern teknik för förnybara energikällor kan med ett gynnsamt regelverk vara priseffektiv och konkurrenskraftig jämfört med konventionella energikällor.

I. Det är de förnybara energikällorna som har den största potentialen när det gäller att uppfylla energibehovet hos de fattiga i landsbygdsområden med minsta möjliga miljöeffekter.

J. Den traditionella användningen av biomassa (ved) för matlagning i landsbygdsområden i AVS-länderna är ofta ineffektiv och leder till hälsoproblem och miljöförstöringar.

K. Energiområdet har i allmänhet inte angetts som en prioritering i vägledande program i AVS-länderna och energiprojekt har hittills bara haft en marginell roll i genomförandet av de sjunde och åttonde Europeiska utvecklingsfonderna (EUF), trots den fjärde Lomé-konventionens betoning på energisamarbete.

L. Nya nationella vägledande program kommer att utarbetas inom ramen för det nya partnerskapsavtalet.

M. EU har fastställt målet att minst 12 % av dess energibehov skall komma från förnybara energikällor, men har ännu inte lagt fram en detaljerad plan för hur detta kan åstadkommas.

1. Den gemensamma församlingen understryker att AVS-länderna står inför en enorm ekonomisk och politisk utmaning när det gäller att uppfylla den ökande efterfrågan på energi och att det kommer att krävas enorma investeringar i infrastruktur och tjänster på energiområdet,

2. understryker att energiområdet måste ses som en helhetsfråga med en kraftig utvecklingspotential, särskilt när det gäller att minska fattigdomen, då tillgång till energiförsörjning och energitjänster är en förutsättning för att man skall kunna tillgodose grundläggande behov såsom tillgången till livsmedel, dricksvatten, hushållsbelysning, matlagning, hälsotjänster och utbildning,

3. uppmanar AVS-länderna och kommissionen att betrakta energi som ett viktigt utvecklingsinstrument och efterlyser därför att man utarbetar en samstämmig och sund energiförvaltning i AVS-länderna grundad på ett hållbart tillhandahållande av energitjänster, och som syftar till att tillgodose användarnas sociala och ekonomiska behov samtidigt som man minimerar energiförbrukningens miljöeffekter,

4. uppmanar kommissionen och EU-länderna att integrera aspekter som rör en hållbar energiförsörjning i alla program och projekt för utveckling och samarbete,

5. understryker att det är särskilt viktigt att snarast tillgodose energibehoven i landsbygdsområden som ligger långt från energinäten och påpekar att de dåliga ekonomiska och sociala framtidsutsikterna i landsbygdsområdena är kopplade till avsaknaden av en adekvat energiförsörjning, och att detta leder till en allt snabbare urbanisering,

6. understryker att småskaliga och modulbaserade nya och framväxande förnybara energikällor, såsom fotoelektriska solenergisystem, små vindkraftverk som inte är anslutna till elnätet, mini- eller mikrovattenkraftsystem eller moderna elgeneratorer baserade på biomassa, ofta är bättre lämpade för de aktuella efterfrågenivåerna och efterfrågestrukturerna än konventionella alternativ, och då särskilt i landsbygdsområden,

7. noterar att en ökad användning av förnybara energikällor skulle minska beroendet av dyra importerade fossila bränslen och bidra till en förbättrad betalningsbalans, betonar att genomförandet av system för ny och förnybar energiteknik kan få avsevärda positiva effekter på sysselsättningen,

8. understryker vetenskapens och teknikens avgörande roll samt behovet att skapa en inhemsk förmåga att bygga ut och underhålla modern energiteknik i AVS-länderna,

9. uppmanar AVS-länderna att undersöka möjligheterna att undanröja befintliga hinder för att använda förnybara energikällor, såsom avsaknaden av adekvata rättsliga och skattemässiga ramar samt orsakerna bakom bristen på privata utländska investeringar,

10. uppmanar kommissionen att undersöka möjligheterna att skapa nya, lämpliga finansieringsmekanismer för förnybara energiprojekt i syfte att övervinna bristen på ekonomiska resurser för lånefinansiering av de höga initiala kostnaderna för förnybar energiteknik,

11. uppmanar kommissionen och AVS-länderna att utarbeta en kampanj för att ge adekvat information om användningen av förnybara energikällor i AVS-länderna,

12. uppmanar kommissionen och AVS-länderna att förstärka de befintliga systemen för ömsesidig kunskapsöverföring och kapacitetsbyggande med en särskild betoning på tekniköverföring, utbildningsprogram och utveckling av mänskliga resurser,

13. uppmanar AVS-länderna att ange energifrågor, där så är lämpligt inklusive främjande av användningen av förnybara energikällor, som en prioritet i de nya vägledande programmen och att då beakta möjligheterna till regionalt samarbete,

14. uppdrar åt sina medordförande att vidarebefordra denna resolution till AVS-EU:s ministerråd och kommissionen.

(1) Antagen av AVS-EU:s gemensamma församling den 23 mars 2000 i Abuja (Nigeria).

(2) EGT C 271, 24.9.1999, s. 30-35.