Resolution [1]

om situationen i Demokratiska republiken Kongo, särskilt landets östra delar, och dess konsekvenser för regionen

Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen utfärdar denna resolution

- vid sitt sammanträde i Kigali (Rwanda) den 19– 22 november 2007,

- med beaktande av artikel 17.2 i arbetsordningen,

- med beaktande av sina tidigare resolutioner om Demokratiska republiken Kongo och området kring de stora sjöarna,

- med beaktande av FN:s säkerhetsråds resolutioner om situationen i Demokratiska republiken Kongo och månadsrapporterna från FN:s generalsekreterare i ämnet,

- med beaktande av Europaparlamentets resolution av den 15 december 2004 om situationen i Demokratiska republiken Kongos östra del [2],

- med beaktande av pakten för säkerhet, stabilitet och utveckling i området kring de stora sjöarna, som undertecknades i Nairobi (Kenya) den 16 december 2006 av stats- och regeringscheferna från länderna i området kring de afrikanska stora sjöarna,

- med beaktande av den internationella konventionen om barnets rättigheter av den 20 november 1989, som förbjuder att barn deltar i väpnade konflikter,

- med beaktande av rapporten från den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingens delegation med uppdrag att övervaka president- och parlamentsvalen som genomfördes i Demokratiska republiken Kongo den 30 juli respektive den 29 oktober 2006,

- med beaktande av rådets gemensamma åtgärd rörande Europeiska unionens uppdrag att tillhandahålla råd och hjälp i samband med reformeringen av säkerhetssektorn i Demokratiska republiken Kongo,

- med beaktande av Kimberleyprocessen, som i slutändan syftar till att få stopp på cirkulationen av bloddiamanter och förbättra styrelseformerna i de länder som har rika naturresurser genom kontroll och utförlig redovisning av alla betalningar som görs av företagen och av regeringarnas intäkter från olja, gas och gruvprodukter, och av följande skäl:

A. De många årens väpnade konflikter har direkt eller indirekt resulterat i 4 miljoner direkta och indirekta offer och lett till att minst 1,5 miljoner människor har fördrivits, varav de flesta är kvinnor och barn, samt till att de socioekonomiska infrastrukturerna i Demokratiska republiken Kongo har förstörts.

B. Sedan slutet av 2006 har cirka 300000 personer bosatta i provinsen Norra Kivu tvingats fly sina hem på grund av fientligheterna mellan Demokratiska republiken Kongos reguljära väpnade styrkor och rebellstyrkor som tillhör den avsatte generalen Laurent Nkunda och andra väpnade grupper, vilket gör att det totala antalet fördrivna personer nu uppgår till 800000.

C. Det är oerhört oroväckande att våldet ökar, att det förekommer omfattande kränkningar av de mänskliga rättigheterna och att våldtäkter och andra former av sexuellt våld begås mot kvinnor från de östra provinserna i Norra Kivu och Södra Kivu.

D. Det är mycket oroväckande att de väpnade milisförbandens rekrytering av barnsoldater i östra delen av Demokratiska republiken Kongo fortsätter och ökar.

E. Den praktiskt taget permanenta osäkerheten i östra delen av Demokratiska republiken Kongo, som gör det omöjligt för humanitära organisationer att dela ut livsmedel och basförnödenheter såsom läkemedel till civilbefolkningen är mycket oroande.

F. Närvaron av utländska väpnade grupper, bland annat f.d. rwandiska väpnade styrkor (ex-FAR)/Interahamwe (Democratic Forces for the Liberation of Rwanda (FDLR)), som fortsätter att ostraffat begå illdåd som mord, våldtäkt, tortyr och räder, tvingar civilbefolkningen att fly till östra delen av Demokratiska republiken Kongo och till grannländerna, vilket utgör ett hot mot landets säkerhet, stabilitet och utveckling.

G. Förekomsten av väpnade konflikter och okontrollerade väpnade grupper i området kring de afrikanska stora sjöarna utgör ett allvarligt hot mot fred, stabilitet, demokrati och utveckling i regionen. Detta äventyrar samarbetet mellan staterna i regionen och omintetgör det internationella samfundets ansträngningar att skapa livskraftiga och välmående demokratiska stater i regionen och förbättra levnadsvillkoren för deras respektive befolkningar.

H. Det är därför nödvändigt att vidta alla åtgärder som behövs för att få ett slut på konflikterna, lösa upp de väpnade grupperna och föregripa alla framtida konflikter för att befästa fred och demokrati samt främja stabilitet och utveckling i regionen till fromma för alla befolkningar i regionen runt de afrikanska stora sjöarna och göra det möjligt för de legitima institutionerna i Demokratiska republiken Kongo att ägna sin energi åt att åter bygga upp landet, som har förstörts av återkommande krig.

I. Fred och säkerhet, såväl i Demokratiska republiken Kongo som i området kring de afrikanska stora sjöarna, kan endast uppnås om hoten från utländska och nationella väpnade grupper i Demokratiska republiken Kongo upphör och alla paramilitära grupper som härjar i regionen avväpnas fullständigt.

J. Internationella brottmålsdomstolen (ICC) har undersökt de brott som kan ha begåtts i Demokratiska republiken Kongo sedan 2004.

K. Åtaganden har gjorts i Kigali den 28 augusti 2007 av parterna vid toppmötet "Tripartite Plus", nämligen överbefälhavarna från Demokratiska republiken Kongo, Rwanda, Uganda och Burundi, och den 16 september 2007 av utrikesministrarna från samma länder, i syfte att försöka nå fred genom att neutralisera de väpnade rebellstyrkorna på respektive territorium. Efter mötet i Kinshasa den 3– 4 september 2007 mellan utrikesministrarna från Demokratiska republiken Kongo och Rwanda utfärdades en gemensam deklaration.

L. I den gemensamma kommunikén från Demokratiska republiken Kongos och Rwandas regeringar om en gemensam strategi för att få slut på hoten mot fred och stabilitet i de båda länderna och i regionen runt de afrikanska stora sjöarna, som undertecknades den 9 november 2007 av de båda ländernas utrikesministrar under överinseende av FN och i närvaro av företrädare för Förenta staterna och EU, beskrivs nya framtidsutsikter för fred och samarbete mellan staterna i regionen.

M. Demokratiska republiken Kongos president Joseph Kabila och Ugandas president Yoweri Museveni träffades i Tanzania i september 2007 för att med stöd av FN upprätta en gemensam militärstyrka för att driva bort rebellerna i Lord's Resistance Army (LRA), som skapar instabilitet i regionen, och också för att inleda gemensam oljeexploatering.

N. Demokratiska republiken Kongo har ett överflöd av naturrikedomar i form av bland annat mineraler och skog, som måste förvaltas omsorgsfullt och effektivt för att garantera landets ekonomiska och sociala utveckling.

O. Demokratiska republiken Kongo deltar i EITI (Extractive Industries Transparency Initiative).

P. Regeringen i Demokratiska republiken Kongo har beslutat att granska gruv- och skogsavtal som undertecknats under krigs- och övergångsperioden.

Q. Den nya konstitution som antogs den 18 december 2005 av det kongolesiska folket erbjuder den fasta grund som krävs för att börja bygga upp en rättsstat och ett sant demokratiskt samhälle.

R. De president- och parlamentsval med flera deltagande partier som ägde rum i Demokratiska republiken Kongo den 30 juli respektive den 29 oktober 2006 har gett befolkningen nytt hopp om en era av fred, stabilitet och välstånd efter många års diktatur och krig. För närvarande organiseras kommunalval.

S. Alla kongolesiska medborgare har rätt till samma skydd av statliga organ, framför allt när det gäller trygghet och säkerhet för personer och egendomar.

T. Det kongolesiska parlamentet har nyligen antagit en lag om den politiska oppositionens ställning i Demokratiska republiken Kongo för att stärka demokratin och den politiska oppositionens roll i ledningen av landet.

1. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar alla styrkor som deltar i konflikterna i Demokratiska republiken Kongos östra del att respektera de mänskliga rättigheterna och internationell humanitär lagstiftning, upphöra med alla attacker mot civilbefolkningen och släppa fram humanitära organ så de kan hjälpa civilbefolkningen.

2. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen kräver att alla som kränker de mänskliga rättigheterna, begår krigsförbrytelser, brott mot mänskligheten eller sexuellt våld mot kvinnor eller rekryterar barnsoldater anmäls, identifieras, åtalas och bestraffas i enlighet med nationell och internationell straffrätt.

3. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar regeringen i Demokratiska republiken Kongo och FN:s mission i Demokratiska republiken Kongo (MONUC) att garantera en tillräcklig säkerhet för medlemmar av humanitära organisationer.

4. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar regeringarna i EU- och AVS-länderna, Europeiska rådet, Europeiska kommissionen, FN och Afrikanska unionen (AU) att göra allt som står i deras makt för att tillhandahålla effektivt och adekvat stöd åt befolkningen i Demokratiska republiken Kongos östra del och att bidra till att undvika en humanitär katastrof.

5. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen är allvarligt oroad över situationen för och antalet internt fördrivna personer och flyktingar som fortfarande finns i grannländerna och uppmanar myndigheterna i Demokratiska republiken Kongo och värdländerna att gör allt som står i deras makt för att underlätta ett säkert återvändande för de kongolesiska flyktingarna, framför allt genom att samarbeta till fullo med partner som FN:s världslivsmedelsprogram (WFP) och FN:s flyktingkommissariat (UNHCR).

6. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar Europeiska kommissionen och rådet att tillsammans med icke-statliga organisationer och regeringen i Demokratiska republiken Kongo utarbeta ett humanitärt program för Demokratiska republiken Kongo för att ge den kongolesiska befolkningen ökat och förbättrat medicinskt bistånd.

7. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar Europeiska kommissionen att ge stöd, inklusive finansiellt stöd, till anordnande av en fredskonferens i Kivu, för att göra det möjligt för befolkningen att delta i ansträngningarna att hitta hållbara lösningar.

8. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen noterar de ömsesidiga åtagandena från Burundi, Demokratiska republiken Kongo, Uganda och Rwanda, och framför allt den gemensamma kommuniké som undertecknades av regeringarna i Rwanda och Demokratiska republiken Kongo i Nairobi den 9 november 2007 i syfte att finna en gemensam och varaktig lösning på säkerhetsproblemen i regionen, och berömmer parterna för deras insatser.

9. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar samtliga parter att strikt fullfölja de åtaganden som gjorts och uppmanar FN, EU, AU, partner till de berörda staterna samt gruppen "Friends of the Great Lakes", att kraftfullt och aktivt stödja ansträngningarna att genomföra dessa åtaganden och pakten för säkerhet, stabilitet och utveckling i regionen runt de afrikanska stora sjöarna.

10. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar regeringen i Demokratiska republiken Kongo, med stöd av MONUC – vars resurser måste ökas – och i enlighet med punkt 9 b i den gemensamma kommunikén av den 9 november 2007, att skyndsamt inleda militära operationer för att upplösa ex-FAR/Interahamwe, eftersom den är en militär organisation som begår folkmord i Demokratiska republiken Kongo, och att genomföra dessa operationer samtidigt med operationer för att upplösa illegala väpnade grupper i norra och södra Kivu.

11. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen välkomnar den önskan som framfördes av Rwanda och Demokratiska republiken Kongo under mötet med deras respektive utrikesministrar i Kinshasa den 3– 4 september 2007 om att normalisera förbindelserna mellan de båda länderna och uppmuntrar dem i denna strävan.

12. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen begär att alla stater som undertecknat pakten om säkerhet, stabilitet och utveckling i området runt de afrikanska stora sjöarna ska ratificera pakten och genomföra den till fullo.

13. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar till insatser på båda nationell och internationell nivå för att förstärka rättsstatsprincipen i Demokratiska republiken Kongo, framför allt när det gäller styrelseskick och säkerhet.

14. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen vädjar om återupprättande av och respekt för statens auktoritet i hela landet, vilket förutsätter att milisgrupperna avväpnas.

15. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar det internationella samfundet, inklusive EU:s medlemsstater och AVS-länderna, att hålla sina löften om samarbete med Demokratiska republiken Kongo och hjälp med att skapa stabilitet i landets östra del.

16. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar FN, EU, AU och Demokratiska republiken Kongos övriga partner att fortsätta stödja ansträngningarna från landets myndigheter att reformera armén, polisen, säkerhetstjänsten och rättssystemet för att återupprätta staten och dess auktoritet, vilka alla är viktiga inslag för att konsolidera fred och säkerhet i landet och även i området runt de afrikanska stora sjöarna.

17. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uttrycker sin tillfredsställelse med inrättandet av demokratiskt valda institutioner i Demokratiska republiken Kongo och uppmanar landets ledare att vidta alla nödvändiga åtgärder för att konsolidera demokratin och säkra deltagande av alla aktiva krafter i den kongolesiska nationen i ledningen av landet på grundval av ett konstitutionellt styrelseskick.

18. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen välkomnar att parlamentet i Demokratiska republiken Kongo har antagit en lag som fastställer den politiska oppositionens status och uppmanar till ett snabbt införande och en framgångsrik tillämpning.

19. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar till stöd från EU och det internationella samfundet för att organisera de lokala och kommunala valen, inledningsvis planerade till 2007, som det sista steget i den kongolesiska valprocessen.

20. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen noterar beslutet att granska de avtal om gruvdrift och skogsbruk som undertecknades under krigs- och övergångsperioden i syfte att omförhandla dem, och uppmanar regeringen i Demokratiska republiken Kongo att införa mekanismer för förvaltning av landets naturresurser med full insyn, så att parlamentet och civilsamhället kan lägga fram förslag i den kongolesiska befolkningens intresse.

21. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen anser att tillträde till, demokratisk kontroll över och rättvis fördelning av landets naturrikedomar till fromma för befolkningen som helhet är nödvändigt för landets hållbara utveckling.

22. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar Europeiska kommissionen och Europeiska unionens råd att stärka sitt nuvarande samarbete med Demokratiska republiken Kongos regering när det gäller kontrollen över utnyttjandet av landets naturresurser.

23. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppdrar åt sina medordförande att vidarebefordra denna resolution till AVS–EG-rådet, Europeiska kommissionen, regeringarna i Demokratiska republiken Kongo och länderna runt de afrikanska stora sjöarna, FN:s generalsekreterare och Afrikanska unionens kommission.

[1] Antagen av den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen, den 22 november 2007 i Kigali (Rwanda).

[2] EUT C 226 E, 15.9.2005, s. 359.

--------------------------------------------------

Bilaga V

Kigaliförklaringen

om utvecklingsvänliga avtal om ekonomiskt partnerskap (EPA)

Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen avger följande förklaring vid sitt sammanträde i Kigali (Rwanda) den 19– 22 november 2007:

I. Ingress

A. I Cotonouavtalet beskrivs parternas överenskommelse om att upprätta en ny handelsordning som är förenlig med WTO-reglerna, varigenom hindren för handeln mellan dem gradvis undanröjs och samarbetet inom handels- och utvecklingsrelaterade områden stärks, med utgångspunkt i gemenskapens regelverk och med sikte på förbättrat marknadstillträde.

B. Upprättandet av regionala marknader utgör ett nyckelinstrument för ett framgångsrikt genomförande av ekonomiska partnerskapsavtal. Regional integration är en viktig grund för den sociala och ekonomiska utvecklingen i AVS-länderna.

C. Syftet med det ekonomiska samarbetet och handelssamarbetet mellan AVS-länderna och EU är att främja utveckling och en gradvis integration av AVS-länderna i världsekonomin.

D. Enligt Kapstadenförklaringen är det huvudsakliga syftet med förhandlingarna om ekonomiska partnerskapsavtal att stärka AVS-ländernas ekonomier.

E. I Kapstadenförklaringen krävs att förhandlingarna ska vara öppna och möjliggöra insyn samt ta hänsyn till skillnaderna mellan de två förhandlande sidorna när det gäller resurser och utvecklingsnivå.

F. Av olika skäl har ingen av AVS-ländernas förhandlingsdelegationer hittills kunnat avsluta förhandlingarna om ett uttömmande avtal om ekonomiskt partnerskap.

II. Förhandlingsprocessen

1. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen noterar att vissa AVS-länder hävdar att Europeiska kommissionen har utsatt dem för påtryckningar för att de ska underteckna ett ekonomiskt partnerskapsavtal och att detta strider mot andan i AVS-EG-partnerskapet.

2. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar Europeiska kommissionen att erkänna att AVS-länderna behöver mer tid för att kunna göra en fullständig bedömning av effekterna av de föreslagna avtalen, med tanke på att förhandlingarna egentligen bara pågått i två år.

3. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen konstaterar med oro att Europeiska kommissionen har uppgett att många varor som exporteras från AVS-länder som inte tillhör gruppen minst utvecklade länder kommer att beläggas med tullar från och med den 1 januari 2008, om avtal inte har ingåtts. Detta skulle hota välfärden och uppehället för miljontals arbetstagare i AVS-länderna.

4. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen noterar att Europeiska kommissionen nyligen beslutat genomföra ett förfarande i två steg för att undvika att vissa AVS-länder drabbas av handelsstörningar, och att efter den 31 december 2007 fortsätta förhandlingarna om uttömmande och utvecklingsfrämjande avtal om ekonomiskt partnerskap.

5. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen understryker vikten av regionala marknader och betonar att ett förfarande i två steg, eller andra initiativ som riskerar att underminera de pågående regionala integrationsprocesserna i AVS-länderna, måste undvikas.

6. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen betonar att Europeiska kommissionen måste respektera åtagandena i Cotonouavtalet om att se till att de AVS-länder – inklusive de AVS-länder som inte tillhör gruppen minst utvecklade länder – som inte är i stånd att ingå ett ekonomiskt partnerskapsavtal ges en ny ram för handeln som motsvarar deras befintliga situation, i enlighet med artikel 37.6 i Cotonouavtalet.

7. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar parterna att inkludera en klausul om regelbunden översyn i alla avtal om ekonomiskt partnerskap, för att utvärdera genomförandet och möjliggöra alla nödvändiga justeringar.

III. Principer

Allmän strategi

8. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen anser att samtliga avtal som ingås, oavsett om det rör sig om övergångsordningar eller fullvärdiga avtal om ekonomiskt partnerskap, måste garantera att inget land hamnar i en sämre situation efter att tidsfristen för förhandlingarna löpt ut.

9. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen begär att den tröskel för anslutning av minst utvecklade länder som fastställs i interimsavtal sänks till en lämplig nivå som överensstämmer med de berörda ländernas respektive utvecklingsnivå.

10. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen betonar att regional integration i de regioner som omfattas av avtal om ekonomiskt partnerskap måste vara en underliggande princip för dessa avtal, och att avtalen måste överensstämma med och bidra till att stärka initiativ för att främja regional integration i AVS-länderna.

Främjande av marknadstillträde

11. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen bedömer att initiativet "Allt utom vapen" inte är tillräckligt för minst utvecklade länder som ännu inte har ingått interimsavtal, utan detta bör kompletteras med förbättrade och förenklade ursprungsregler.

12. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen understryker att det krävs förenklade ursprungsregler och att den flexibilitet som krävs för genomförandet av de nya avtalen bör införas.

13. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen betonar att Europeiska kommissionen bör införa lämpliga asymmetriska bestämmelser i avtalen, särskilt beträffande definitionen av "i stort sett all handel", vilka känsliga produkter som ska omfattas, övergångsperiodernas längd och avregleringstakten utifrån riktmärken för utveckling, skyddsåtgärder och tvistlösning.

14. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen konstaterar att det faktum att Europeiska kommissionen ingår en rad nya frihandelsavtal kan komma att leda till en fortsatt urholkning av de handelspreferenser som AVS-länderna för närvarande åtnjuter. Därför bör EU ta detta i beaktande och tillhandahålla lämpligt stöd för anpassning, stärkt konkurrenskraft och diversifiering i AVS-länderna.

15. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen begär att AVS-länderna ska få tillräckligt ekonomiskt och tekniskt stöd för att kunna följa EU:s importbestämmelser och krav och därmed till fullo kunna dra nytta av det förbättrade marknadstillträdet.

Hantering av utbudssidans begränsningar

16. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uttrycker sin oro över många av de bestämmelser som Europeiska kommissionen föreslagit rörande tjänster, konkurrens, immateriella rättigheter och offentlig upphandling, eftersom vissa AVS-regioner inte vill ta itu med dessa frågor. Kommissionen uppmanas därför att inta en flexibel hållning i dessa frågor.

17. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen beklagar att ratificeringen av det reviderade Cotonouavtalet har försenats, vilket kan leda till att genomförandet av den tionde Europeiska utvecklingsfonden hindras, vilket i sin tur sannolikt innebär att de årliga anslagen för AVS–EG-samarbetet blir lägre. Därför uppmuntras samtliga parter att slutföra ratificeringsprocessen så snart som möjligt.

18. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen betonar att ett avtal som endast avser varor måste innehålla särskilda bestämmelser om handelsstöd som inom ramen för ett ekonomiskt partnerskapsavtal tilldelas utöver stöd från Europeiska utvecklingsfonden för att bygga upp utbudssidans kapacitet och hantera de sociala konsekvenser som avregleringen av handeln får i AVS-länderna.

19. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen betonar dessutom att resurser från Europeiska utvecklingsfonden måste tillhandahållas utan någon koppling till eller några krav på ingående av avtal om ekonomiskt partnerskap.

Diversifiering av offentliga intäkter

20. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen kräver att större uppmärksamhet ägnas åt de problem som AVS-länderna står inför när det gäller diversifiering av intäkter, i synnerhet med tanke på avskaffandet av importtullarna på praktiskt taget all handel med EU.

21. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen välkomnar förslaget om att inrätta regionalfonder för ekonomiska partnerskapsavtal, som skulle innefatta en skattejusteringsfacilitet som finansieras av Europeiska kommissionen och EU:s medlemsstater, för att tillhandahålla ekonomiskt stöd för initiativ avseende diversifiering av intäkter i AVS-länderna och stödja initiativ avseende rättvis handel.

Hantering av effekterna för utrikeshandeln av reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken

22. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen uppmanar EU att se till att varje reform av den gemensamma jordbrukspolitiken till fullo överensstämmer med målen för EU:s utvecklingspolitik och samarbete med AVS-länderna.

23. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen anser viktiga erfarenheter från de tidigare jordbruksreformerna (bland annat anpassningarna inom banan- och romsektorn och reformen av EU:s gemensamma jordbrukspolitik) måste tillämpas vid utarbetandet och genomförandet av kompletterande åtgärder inom sockersektorn.

Jämställdhetsperspektivet

24. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen beklagar att inga särskilda positiva åtgärder har utarbetats hittills för att skydda och främja kvinnors och flickors rättigheter i enlighet med artikel 31 i Cotonouavtalet, och att jämställdhetsperspektivet inte har integrerats i förhandlingarna om de ekonomiska partnerskapsavtalen. Församlingen uppmanar därför Europeiska kommissionen att under och efter förhandlingarna genomföra en systematisk analys av de sociala konsekvenser som de ekonomiska partnerskapsavtalen får för de mest utsatta grupperna.

Slutsats

25. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen samtycker till att organisera tillsyn i egen regi för att offentligt övervaka och granska hur genomförandet av de ekonomiska partnerskapsavtalen påverkar handeln och utvecklingen, förbättra politikens samstämmighet i fråga om utveckling samt utforma mekanismer för att säkra ansvarsskyldighet och regelbunden rapportering om de ekonomiska partnerskapsavtalens bidrag till en rättvis och hållbar utveckling.

26. Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen betonar att församlingen kommer att fortsätta att arbeta för att se till att nya ramar för handeln aldrig leder till att ett land hamnar i en sämre situation och att alla nya handelsavtal främjar välstånd och hållbar utveckling i samtliga AVS-länder.

--------------------------------------------------