RESOLUTION(1)

om de framtida förbindelserna mellan AVS och EU

AVS-EU:s gemensamma församling,

- som sammanträdde i Strasbourg (Frankrike) den 29 mars - 1 april 1999,

utfärdar denna resolution

- med beaktande av det betänkande som lagts fram av arbetsgruppen för de framtida förbindelserna mellan EU och AVS-länderna,

- med beaktande av slutsatserna från de av gruppen anordnade utfrågningarna, och med beaktande av följande:

A. Partnerna i AVS-EU har bekräftat att de står fast vid principerna och målen i Lomékonventionen, särskilt med Libreville-förklaringen i åtanke, i vilken nämnda länders stats- och regeringschefer, samtidigt som de erkände dessa konventioners bidrag till den sociala, ekonomiska, politiska och kulturella utvecklingen i AVS-länderna, begärde en konsolidering av förbindelserna på grundval av ett reformerat, verkligt och mera rättvist partnerskap.

B. AVS-EU:s gemensamma församling och Europaparlamentet har spelat en avgörande roll för omförhandlingen och förstärkningen av samarbetet mellan AVS och EU.

C. Globaliseringen har lett till större skillnader, såväl mellan som inom länderna, vilka ökat genom den finansiella kris som drabbat ett antal länder i Asien och Latinamerika under 1998. Det är nu mer nödvändigt än någonsin att hålla följderna för utvecklingsländerna av denna globalisering under kontroll.

D. Även om finansmarknadernas soliditet är av stor betydelse för den ekonomiska stabiliteten i världen är den inte huvudfrågan för det internationella samfundet.

E. Under de tio år som förflutit sedan det kommunistiska systemet i Sovjetunionen och hos dess f.d. allierade rasade samman har närmare en miljard personer sett sina inkomster reduceras och under 1998 ökade antalet fattiga enormt på grund av den finansiella kris som drabbade länder som Japan, Korea, Indonesien, Thailand eller Brasilien.

F. Det skall erinras om betydelsen av det civila samhällets roll för samarbetet mellan AVS och EU inom samtliga sektorer, särskilt ekonomi och handel.

G. Samarbetet mellan AVS och EU som omfattar 86 länder i Europa, Afrika, Västindien och Stilla havsområdet kan få ett avgörande inflytande på globaliseringsprocessen.

H. I artikel 130v om Europeiska unionen (sammanhållningspolitik) föreskrivs att "gemenskapen skall beakta målen i artikel 130u (utvecklingssamarbete) då den genomför sådan politik som kan beröra utvecklingsländerna".

I. Fjärde Lomékonventionen och dess övergripande mål handlar om utrotning av fattigdomen, en hållbar utveckling i allmänhet och en utveckling av landsbygd och jordbruk samt en tryggad livsmedelsförsörjning i synnerhet.

J. Omförhandlingen av partnerskapet AVS-EU ger möjlighet till förnyelse, stimulans och förstärkning av detta samarbete.

K. Krig och fattigdom hänger samman och genomförandet av målen för samarbetet mellan AVS-länderna och EU har ofta försvårats av häftiga väpnade konflikter (tretton av det trettiotal konflikter som pågår har AVS-länder som skådeplats).

1. Den gemensamma församlingen hävdar att för att säkerställa en hållbar utveckling måste människan och hennes grundläggande rättigheter sättas i centrum vid överläggningar och åtgärder som rör utvecklingspolitiken,

2. anser att jämställdhet mellan könen är en väsentlig faktor för utvecklingen,

3. anser följaktligen att om utrotning av fattigdomen fastställs som ett grundläggande mål i nästa konvention, måste åtgärder utformas och tillämpas för att undanröja de obalanser som råder i AVS-länderna,

4. anser att utrotning av fattigdomen är ett moraliskt och politiskt imperativ och att de tilltagande olikheterna i en värld som kännetecknas av ett ökande ömsesidigt beroende länderna emellan, om detta misslyckas kommer att framkalla en upptrappning av spänningen och bidra till att skapa nya konflikter,

5. anser att de politiska och ekonomiska målen i de framtida samarbetsinitiativen inte kan hållas isär och särskilt att säkerheten och kampen mot fattigdom är intimt förbundna med varandra,

6. anser att partnerna AVS och EU samtidigt skall ha både möjlighet och skyldighet att helhjärtat ägna sig åt frågor med internationell räckvidd och bekräftar således den exceptionella karaktären hos deras partnerskaps tidigare och framtida bidrag till gemenskapssamarbetet,

7. bekräftar bl.a. att den nya konventionen mellan AVS-länderna och EU kommer att ge ett utmärkt tillfälle att uppfylla åtagandena och förverkliga de mål som antagits vid internationella toppmöten samt påpekar att OECD:s kommitté för utvecklingsbistånd har förhandlat fram ett antal mycket användbara referenspunkter,

8. anser att den politiska dialogen och debatten om vilka riktlinjer som skall följas systematiskt bör handla om de stora sociala och mänskliga problem som är förknippade med hiv/aids, reproduktiv hälsovård och folkhälsa samt utbildning inriktad på utrotning av fattigdomen,

9. understryker att hälsovård är en grundläggande mänsklig rättighet som bör återfinnas i alla nya avtal i egenskap av samarbetsprincip, och att alla aspekter på det framtida samarbetet mellan AVS-länderna och EU bör syfta till att förbättra hälsovårdssituationen med tanke på den sociala och mänskliga utvecklingen,

10. understryker att i de länder där regeringarna i samarbete med internationella givare tagit ett brett samhälleligt och sektoriellt grepp om hälsovård och utbildning är fördelarna uppenbara, och lyckönskar myndigheterna i de AVS-länder som gjort detta,

11. gör gällande att detta grepp alltid grundar sig på en bärkraftig politik för mänsklig utveckling, inriktad på de fattigastes behov, på en lämplig avspegling av denna politik i budgetens prioriteringar och en öppen dialog på alla nivåer, alltifrån det stadium då politiken utformas till dess att den börjar tillämpas,

12. bekräftar att investeringarna för fred, hälsa och utbildning kompletterar varandra eftersom alla dessa frågor har ett samband, och ett väsentligt villkor för framgång i kampen mot fattigdom är att få befolkningarna att inse fredens fördelar och ge dem tillträde till utbildning och hälsovård,

13. erinrar om att även om BNP fortfarande är den mest använda indikatorn för att mäta utvecklingen, visar ny forskning att indikatorer på mänsklig utveckling ger högre prioritet åt folkets välbefinnande och önskar att dessa nya indikatorer blir föremål för särskild uppmärksamhet för att mäta de framsteg som gjorts,

Handelsutbyte och investeringar

14. bekräftar att nästa avtal mellan AVS och EU skall innehålla ett kapitel om handelssamarbete vilket skall bidra till utrotning av fattigdomen, främja den ekonomiska och sociala utvecklingen i AVS-länderna och beakta skillnaderna mellan ländernas respektive utbildningsnivå,

15. anmodar kommissionen att göra en analys av den planerade handels- och investeringspolitikens omfattning,

16. begär att det civila samhället fullt ut knyts till beslutsprocessen vad gäller handelsutbyte och investeringar,

17. anser att det multilaterala handelssystemet bör demokratiseras genom att utvecklingsländerna på ett effektivt och rättvist sätt deltar i WTO:s beslutsprocess och att de civila samhällena knyts närmare till denna,

18. begär en tioårig övergångstid, under vilken handelspreferenserna skall ses över och anpassas till WTO:s nya bestämmelser,

19. begär att nödvändiga förutsättningar skapas som gör det möjligt för företagen i AVS-länderna att konkurrera med företagen i unionens medlemsstater på frihandelsvillkor innan införande av ömsesidiga åtgärder övervägs,

20. anser att partnerna i AVS-EU gemensamt skall arbeta för att göra WTO:s bestämmelser mer utvecklingsvänliga och försäkra sig om att tillämpningen av Marrakech-avtalet inom ramen för WTO är förenlig med Europeiska unionens åtagande gentemot AVS-länderna på handelsutbytets område,

21. anser att utvecklingsländernas integration i världshandeln skall kombineras med möjligheten för dessa länder att delta i WTO:s beslutsprocess och utnyttja denna organisations tvistlösningsorgan, och uppmanar följaktligen partnerna i AVS-EU att tillsammans arbeta för att inrätta ett rättshjälpcenter som är fristående från WTO och avsett att bistå utvecklingsländerna i detta avseende,

22. begär att Europeiska unionen skall ta hänsyn till AVS-ländernas och utvecklingsländernas intressen när den utarbetar sin nya politik på handels-, jordbruks- och fiskeområdet liksom inom alla andra berörda sektorer, i enlighet med Amsterdamfördraget,

23. begär att de som förhandlar fram den nya Lomékonventionen skall införa bestämmelser enligt principerna i artikel 8 j i konventionen om biologisk mångfald med avseende på att bevara lokalsamhällenas och ursprungsbefolkningens kunskaper, innovationer och sedvänjor och försvara deras immateriella och kulturella rättigheter, bl.a. genom deras samtycke till uttnyttjande av resurserna, deras deltagande vid exploateringen av dem, samt att verka för att de vinster som detta kan medföra fördelas på ett rättvist sätt,

24. begär att de som förhandlar fram den nya Lomékonventionen i denna inför bestämmelser som garanterar nationell suveränitet med avseende på genetiska resurser genom förbud mot kopiering av bioteknik, patentering av levande organismer (TRIPS) och utveckling av sterila sorter genom genmodifiering (terminatorteknik),

25. understryker att eftersom det handlar om länder som inte tillhör kategorin mindre utvecklade länder, bör möjligheten till prioriterat tillträde för en stor del av exporten från AVS-länderna behållas i det kommande handelsavtalet,

26. begär när det gäller översynen av protokollen per produkt att hänsyn tas till varje näringsgrens särart så att protokollen i varje enskilt fall anpassas till dessas olika behov och att det föreskrivs att protokollen om socker, bananer och nötkött skall förlängas, så att deras bevarande säkerställs; begär i fråga om rom att ett nytt protokoll utarbetas som garanterar att alla kvoteringar skall vara avskaffade år 2000 och att det skattefria tillträdet behålls liksom en ny utjämningsmekanism avsedd att kompensera för effekterna av en plötslig liberalisering av gemenskapsmarknaden år 2003,

27. anser att stabiliseringen av inkomsterna från basprodukterna fortsätter att orsaka AVS-länderna stora problem och att STABEX följaktligen bör bibehållas, även om åtgärder måste vidtas för att påskynda återbetalningarna så att producenterna i de berörda sektorerna gynnas,

28. är övertygad om att den privata sektorns utveckling, särskilt avseende små och medelstora företag, är en nödvändig drivkraft för en hållbar ekonomisk och social utveckling; uppmanar AVS-EU-förhandlarna att väsentligt förstärka den privata sektorns roll i den nya konventionen genom att skapa gynnsamma politiska och ekonomiska villkor för en snabb expansion av denna,

29. välkomnar att den privata sektorns roll i utvecklingsprocessen i fortsättningen kommer att vara fullt erkänd och att anslutningen av denna sektor därför utgör en viktig etapp för den nya konventionen,

30. välkomnar att AVS-länderna tagit ett integrerat strategiskt grepp för omförhandling av konventionen, vilket går utöver en enkel översyn av instrumenten; välkomnar även det globala mandat som Europeiska unionens råd gett kommissionen efter den långa samrådsprocess med det civila samhället som inleddes genom kommissionens grönbok,

31. begär att en skyddsmekanism för investeringar inrättas för att stimulera till utländska investeringar, vilken skall omfatta studier om miljöpåverkan och främja godtagbara sociala normer,

32. understryker betydelsen av lokala investeringar, särskilt för små och medelstora företag samt mikroföretag,

Politisk ram för förebyggande av konflikter och återuppbyggnad efter en konflikt

33. gör gällande att öppna och tydliga lokala och nationella politiska system gör det möjligt för befolkningarna att bemästra spänningar och på fredlig väg lösa sina tvister, i ett klimat där lag och ordning härskar och där regler respekteras och tillämpas; anser följaktligen att demokratiska regimer, pressfrihet och införande av en opartisk poliskår och rättsväsende, liksom fördömande av korruption, är faktorer av avgörande betydelse för förebyggande av konflikter; uppmanar förhandlarna i kommande konvention att definiera de gynnsammaste villkoren för reformering av de rättsliga systemen, för utbildning av polisen och de väpnade styrkorna och för respekten för mänskliga rättigheter och upprätthållandet av lag och ordning,

34. bekräftar att konflikterna utgör ett hinder för AVS-ländernas utveckling och att de är orsaken till den extrema fattigdom som råder i en del regioner,

35. är medveten om att stabiliteten och freden kräver långfristiga investeringar, och att detta innebär ihärdiga och ofta lågmälda politiska insatser,

36. menar att ögonblicket har kommit att beslutsamt ge sig i kast med att förebygga och lösa konflikter och att den humanitära hjälpen, även om den är nödvändig, inte kan ersätta en sådan aktion,

37. bekräftar att genomförandet av utvecklingsstrategier som effektivt bekämpar fattigdom och osäkerhet är det effektivaste sättet att förebygga spänningar och konflikter,

38. anser att förebyggandet av konflikter inte skall ses isolerat utan att det i stället bör bilda underlag för alla aspekter av utvecklings- och handelspolitiken och följaktligen utgöra en integrerad del av det kommande avtalet mellan AVS och EU,

39. bekräftar att det ekonomiska trycket, som intensifieras genom globaliseringen, kan bidra till uppkomsten av konflikter, att den ökande klyftan mellan rikedom och fattigdom bidrar till sådana konflikter och att solidariteten, som är en väsentlig aspekt av partnerskapet AVS-EU, följaktligen bör bevaras och förstärkas,

40. understryker att särskilt i Afrika är miljöförstöringen, överbefolkningen och den kamp för vatten, jord och resurser som följer av detta viktiga orsaker till spänningar och konflikter och anser därför att befolkningarnas tillträde till resurserna måste utgöra en integrerad del av strategierna för skydd av miljön,

41. konstaterar att de kulturella, etniska och religiösa spänningarna förstärks av att befolkningarna inte har skälig tillgång till resurserna, och att investeringar för att tillgodose elementära sociala behov (bl.a. hälsovård och utbildning) därför bidrar till att minska risken för instabilitet och våld,

42. understryker ännu en gång vikten av att alla medlemmar i ett samhälle omfattas av rättssamhällets regler,

43. anser att instabiliteten i ett samhälle till stor del beror på det sätt på vilket det civila samhället är organiserat och på befolkningarnas möjlighet att uttrycka sig, och begär således att det civila samhällets olika institutioner får ett ökat stöd,

44. understryker särskilt att främjandet av lika rättigheter för kvinnor och män är en god investering för freden och säkerheten och noterar att kvinnor ännu mer än på andra områden har en väsentlig roll att spela när det gäller att lösa upp spända situationer eftersom de söker fred och säkerhet för att skydda sin familj och kunna uppfostra barnen,

45. gläder sig åt att de makroekonomiska reformerna blir bättre anpassade till ländernas verkliga förhållanden och potential men understryker att de sociala följderna liksom tidigare endast delvis beaktats; anser att planerna på strukturell anpassning bör medge större insyn och att Internationella valutafonden måste ta hänsyn till problemets politiska aspekt innan ett beslut antas; välkomnar vidare Världsbankens (IBRD) nya riktlinjer för förbindelserna med utvecklingsländerna,

46. understryker att enligt regeringarna i AVS-länderna är skuldlättnader ett väsentligt villkor för utvecklingen och skriver utan förbehåll under på de växande kraven från de styrande i AVS och EU, liksom från det civila samhället, om att strategier för skuldbefrielse skall vara ett inslag i all effektiv utvecklingsstrategi, inbegripet förebyggande av konflikter,

47. konstaterar att de samhällen som återhämtar sig efter ett krig har särskilda behov och att åtgärder för att snabbt få till stånd sociala hjälporgan, att effektivt demobilisera de stridande och återanpassa dem i samhället bör ha särskild prioritet,

48. anser att en gradvis och mjuk integration av AVS-länderna i världsekonomin på grundval av opartiska bestämmelser och med hänsynstagande till ländernas utvecklingsnivå, kommer att bidra till ekonomisk och politisk stabilitet,

49. beklagar den tilltagande tendensen i vissa afrikanska stater att ensidigt ingripa militärt i interna konflikter i andra suveräna afrikanska stater,

50. beklagar att de militära utgifterna i en del utvecklingsländer under senare tid har ökat till förfång för undervisningen och hälsovården och anser följaktligen att partnerna i AVS-EU bör komma överens om ett tak för utgifter av detta slag och om en lägsta nivå för utgifter för utbildning och hälsovård,

51. välkomnar att Europeiska unionen har antagit en uppförandekod om vapenförsäljning och uppmanar förhandlarna att diskutera tillämpningen och förstärkningen av denna kod,

52. understryker att närvaron av miljontals handeldvapen i många AVS-länder utgör ett verkligt hinder för utvecklingen och att insatserna för att samla in dessa vapen måste stödjas,

53. uppmanar förhandlarna att ta ett originellt och djärvt grepp fokuserat på människan och framtiden,

54. begär ett starkare stöd för de regionala och subregionala mekanismerna för förebyggande av konflikter och återupprättande av freden,

Hälsovård och utbildning i den sociala och mänskliga utvecklingen

55. anser att bestämmelser om vissa grundläggande tjänster, bl.a. utbildning, hälsovård, dricksvattenförsörjning och bostad, måste införas,

56. begär att ett kapitel om social och mänsklig utveckling för förbindelserna i framtiden, skall införas i det nya AVS-EU-avtalet, och ha särskilda avsnitt om hälsovård och reproduktiv hälsovård,

57. understryker att åtgärderna för att förbättra de sanitära förhållandena för de fattigaste kommer att kräva kompletterande insatser inom hälsovårdssektorn och mellan denna och andra sektorer,

58. begär i det avseendet en förstärkning av insatserna inom sektorerna för social och mänsklig utveckling som är ett nytt huvudområde i det framtida AVS-EU-avtalet,

59. uppmanar medlemsstaterna i Europeiska unionen och AVS-länderna att garantera att hälsovården och grundutbildningen får budgetanslag i enlighet med initiativet "20/20" från FN-konferensen i Köpenhamn (i vilket föreslås att minst 20 procent av de offentliga utgifterna och av stödet från givarna skall gå till dessa sektorer), eftersom Europeiska unionens och AVS-ländernas utgifter skall ha karaktären av komplement och inte substitut,

60. understryker att utgifternas nivå och frekvens inte är tillräckliga för att göra en uppskattning av varje AVS-lands "prestationer" och att deras verkliga inverkan på utvecklingen - mätt i termer av förbättrad hälsovårds- och utbildningsstandard - borde användas för denna uppskattning, förutom de använda fondernas storlek,

61. begär att indikatorer på mänsklig utveckling skall införas - förutom makroekonomiska indikatorer som t.ex. inhemsk bruttoprodukt - som fattigdomsindikatorer,

62. understryker att utvecklingsprogrammen och utvecklingsprojekten i AVS-länderna systematiskt skall utvärderas ur hälsosynpunkt med hänsyn till deras inverkan på de befolkningar som berörs av byggandet av dammar och vägar eller som t.ex. har anknytning till dessa arbeten,

63. erinrar om att de åtgärder som syftar till att minska fattigdomen är av avgörande betydelse och att detta innebär att det civila samhället alltifrån början måste göras delaktigt i politikens och programmens utformning,

64. understryker att intensifieringen av insatserna för ett integrerat grepp om frågor rörande social och mänsklig utveckling bör kompletteras med en ökning av kapaciteten vad gäller utformning av politiken och dialogen med Europeiska kommissionen och delegationerna från Europeiska unionen,

65. erinrar om att unionen har en viktig roll att spela för förbättringen av det politiska sammanhanget och samordningen av de åtgärder för social och mänsklig utveckling, med tonvikt på fattigdomen, som genomförs av medlemsstaterna själva eller i samarbete med andra internationella givare,

66. begär att man fäster större uppmärksamhet vid medicinska och andra åtgärder som syftar till att bekämpa spridningen av hiv/aids, malaria och tuberkulos,

67. understryker att förebyggandet av hiv/aids kommer att vara en mycket viktig utmaning även efter år 2000 och uppmanar politikerna i AVS-länderna att hantera detta problem med hjälp av sådana omfattande, uttömmande och tydliga nationella strategier som spelat en nyckelroll i hejdandet av epidemin i Senegal och Uganda,

68. begär att kommissionen tillsammans med sina internationella partner och medlemsstaterna intensifierar sina ansträngningar för att ta fram och dela ut ett vaccin mot aids och en vaginal baktericid, vilka kan användas som kompletterande förebyggande medel,

69. lyckönskar de regeringar i medlemsstaterna och AVS-länderna som bidragit till att skaffa fram och dela med sig av information om arbetet med hiv/aids, vilka gjort det möjligt att fastställa mycket tillfredsställande rutiner och politik på området,

70. begär att investeringarna i informationsinsamling och -spridning skall vara en prioriterad åtgärdssektor för samarbetet på hälsoområdet inom ramen för de framtida förbindelserna mellan AVS och EU eftersom kunskap är en offentlig tillgång som kan vara till stor nytta för de fattigaste länderna,

71. begär att de ministrar i AVS-länderna som sysslar med social och mänsklig utveckling snarast skall ta del i de aktuella förhandlingarna och i alla samtal om åtgärder för fattigdomsbekämpning i dessa länder,

72. uppdrar åt sina medordförande att vidarebefordra denna resolution till AVS-EU:s ministerråd och kommissionen.

(1) Antagen av AVS-EU:s gemensamma församling den 1 april 1999 i Strasbourg (Frankrike).