1992 års konvention om skydd av Östersjöområdets marina miljö

DE FÖRDRAGSSLUTANDE PARTERNA,

SOM ÄR MEDVETNA OM de omistliga värden som Östersjöområdets marina miljö utgör, dess hydrografiska och ekologiska särart samt känsligheten hos dess levande tillgångar för förändringar i miljön,

SOM BEAKTAR de historiska och nuvarande ekonomiska, sociala och kulturella värden som Östersjöområdet utgör för folkens välfärd och utveckling i denna region,

SOM MED DJUP ORO UPPMÄRKSAMMAR den fortgående föroreningen av Östersjöområdet,

SOM TILLKÄNNAGER sin fasta beslutsamhet att trygga ett ekologiskt återställande av Östersjön och därigenom säkerställa möjligheten till naturligt återställande av den marina miljön och bevarandet av dess ekologiska balans,

SOM INSER att skyddet och förbättringen av Östersjöområdets marina miljö är uppgifter som ej effektivt kan fullgöras enbart genom nationella ansträngningar utan även genom nära regionalt samarbete och andra lämpliga internationella åtgärder,

SOM UPPSKATTAR de miljöskyddsinsatser som gjorts inom ramen för 1974 års konvention om skydd av Östersjöområdets marina miljö och den roll som kommissionen för skydd av Östersjöns marina miljö har haft i detta arbete,

SOM ERINRAR sig om tillämpliga bestämmelser och principer i 1972 års deklaration från Stockholmskonferensen om den mänskliga miljön och 1975 års slutdokument från Konferensen om säkerhet och samarbete i Europa (ESK),

SOM ÖNSKAR förbättra samarbetet med behöriga regionala organisationer som t.ex. Internationella fiskerikommissionen för Östersjön, upprättad genom 1973 års konvention i Gdansk om fisket och bevarandet av de levande tillgångarna i Östersjön och Bälten,

SOM VÄLKOMNAR den Östersjödeklaration, som antogs av Östersjöstaterna och andra intresserade stater, Europeiska ekonomiska gemenskapen och de samverkande internationella finansinstitutioner, som samlades i Ronneby 1990, samt det övergripande åtgärdsprogram som syftar till en gemensam handlingsplan för att återställa en sund, ekologisk balans i Östersjöområdet,

SOM ÄR MEDVETNA OM vikten av såväl öppenhet och allmänhetens medvetenhet som av det arbete som utförs av icke-statliga organisationer för ett framgångsrikt skydd av Östersjöområdet,

SOM VÄLKOMNAR de förbättrade möjligheterna till närmare samverkan baserat på fredligt samarbete och ömsesidig förståelse som har öppnats genom den senaste politiska utvecklingen i Europa,

SOM ÄR BESLUTNA att ge utvecklingen inom den internationella miljöpolitiken och miljörätten konkret form i en ny konvention i syfte att utvidga, stärka och modernisera rättsreglerna för skydd av Östersjöområdets marina miljö,

HAR KOMMIT ÖVERENS OM FÖLJANDE.

Artikel 1

Konventionsområde

Denna konvention skall tillämpas på Östersjöområdet. Med Östersjöområdet avses i denna konvention Östersjön och inloppet till Östersjön, vilket begränsas av latituden genom Skagen i Skagerrak vid 57°44'43″N. Området omfattar inre vatten, dvs. för tillämpningen av denna konvention vatten på landsidan om de baslinjer från vilka territorialhavets bredd beräknas till landgränsen enligt vad som anges av de fördragsslutande parterna.

En fördragsslutande part skall underrätta depositarien vid deponering av ratifikations-, godkännande- eller anslutningsinstrument om hur den avgränsar sina inre vatten för tillämpningen av denna konvention.

Artikel 2

Definitioner

I denna konvention avses med

1. förorening: sådana av människan direkt eller indirekt orsakade utsläpp av ämnen eller energi i havet, inbegripet flodmynningar, som kan ge upphov till risker för människors hälsa, skada levande tillgångar och marina ekosystem, hindra behörigt utnyttjande av havet, inbegripet fisket, försämra havsvattnets användnings möjligheter och leda till en minskning av skönhets- och rekreationsvärden,

2. förorening från landbaserade källor: förorening av havet från alla utsläpp på land genom punktkällor eller diffusa källor som når havet genom vattendrag, från luften eller direkt från kusten. Häri inbegrips förorening till följd av avsiktlig kvittblivning under havsbottnen med tillträde från land via tunnel, rörledning eller på annat sätt,

3. fartyg: fartyg av alla slag som används i den marina miljön och inbegriper bärplansbåtar, svävare, undervattensfartyg, flytande farkoster samt fasta eller flytande plattformar,

4 a) dumpning:

i) varje avsiktlig kvittblivning i havet eller på havsbottnen av avfall eller andra ämnen från fartyg, andra konstruktioner till havs eller luftfartyg,

ii) varje avsiktlig kvittblivning i havet av fartyg, andra konstruktioner till havs eller luftfartyg,

b) med dumpning avses inte:

i) kvittblivning i havet av avfall eller andra ämnen, som sammanhänger med eller härrör från den normala driften av fartyg, andra konstruktioner till havs eller luftfartyg och tillhörande utrustning, såvida det inte är fråga om avfall eller andra ämnen, som antingen transporteras av eller till fartyg, andra konstruktioner till havs eller luftfartyg, vilka har till uppgift att behandla sådant avfall eller som erhålls genom behandling av sådant avfall eller av andra ämnen ombord på sådana fartyg, konstruktioner eller luftfartyg,

ii) utläggning av ämnen för annat ändamål än enbart kvittblivning, under förutsättning att sådan utläggning inte strider mot denna konventions syften,

5. förbränning: avsiktlig förbränning till havs av avfall eller andra ämnen för termisk destruktion. Verksamhet i samband med den normala driften av fartyg eller andra konstruktioner undantas från denna definitions tillämpningsområde,

6. olja: petroleum i varje form, däri inbegripet råolja, brännolja, oljeslam, oljeavfall och raffinerade produkter,

7. skadligt ämne: varje ämne som, om det släpps ut i havet, kan orsaka förorening,

8. farligt ämne: varje skadligt ämne som på grund av sin inneboende egenskap är persistent, toxiskt eller kan antas bioackumulera,

9. föroreningsolycka: en händelse eller en serie händelser med samma ursprung, som medför eller kan medföra utsläpp av olja eller andra skadliga ämnen och som innebär eller kan innebära ett hot mot Östersjöns marina miljö eller mot en eller flera fördragsslutande parters kustlinje eller därmed förknippade intressen, och som kräver räddningsinsatser eller andra omedelbara insatser,

10. organisation för regional ekonomisk integration: varje organisation som upprättats av suveräna stater, till vilken medlemsstaterna överfört kompetens vad gäller frågor som regleras i denna konvention, inbegripet kompetens att ingå internationella avtal avseende sådana frågor,

11. kommissionen: Kommissionen för skydd av Östersjöns marina miljö som omnämns i artikel 19.

Artikel 3

Grundläggande principer och skyldigheter

1. De fördragsslutande parterna skall var för sig eller gemensamt vidta alla erforderliga lagstiftnings-, administrativa eller andra relevanta åtgärder för att förhindra och eliminera förorening i syfte att främja återställandet av Östersjöområdet och bevarandet av dess ekologiska balans.

2. De fördragsslutande parterna skall tillämpa försiktighetsprincipen, dvs. vidta förebyggande åtgärder när det finns anledning att anta att ämnen eller energi som direkt eller indirekt släpps ut i den marina miljön kan innebära risker för människors hälsa, skada levande tillgångar och marina ekosystem, skada skönhets- och rekreationsvärden eller hindra annat legitimt utnyttjande av havet, även när det inte föreligger avgörande bevis på orsakssambandet mellan utsläpp och påstådda effekter.

3. För att förhindra och eliminera förorening av Östersjöområdet skall de fördragsslutande parterna främja användningen av bästa miljöpraxis och bästa tillgängliga teknik. Om minskningen av utsläpp till följd av användningen av bästa miljöpraxis och bästa tillgängliga teknik, såsom beskrivs i bilaga II, inte leder till miljömässigt godtagbara resultat, skall ytterligare åtgärder vidtas.

4. De fördragsslutande parterna skall tillämpa principen "förorenaren betalar".

5. De fördragsslutande parterna skall säkerställa att mätningar och beräkningar av utsläpp i vattnet och till luften från punktkällor och diffusa källor utförs på ett från vetenskaplig synpunkt lämpligt sätt i syfte att bedöma tillståndet i Östersjöområdets marina miljö och säkerställa genomförandet av denna konvention.

6. De fördragsslutande parterna skall med all kraft sträva efter att säkerställa att genomförandet av denna konvention ej orsakar gränsöverskridande förorening i områden utanför Östersjöområdet. Dessutom får inte åtgärderna leda till vare sig en oacceptabel belastning på luftkvaliteten och atmosfären eller på vatten, mark och grundvatten, till oacceptabel skadlig eller ökande kvittblivning av avfall eller till ökade risker för människors hälsa.

Artikel 4

Tillämpning

1. Denna konvention avser skyddet av Östersjöområdets marina miljö, som omfattar vattenpelaren och havsbottnen, inbegripet de levande tillgångarna och den marina faunan och floran i övrigt.

2. Utan inskränkning i dess suveränitet skall varje fördragsslutande part genom sina nationella myndigheter genomföra bestämmelserna i denna konvention inom sitt territorialhav och sina inre vatten.

3. Denna konvention skall inte tillämpas på örlogsfartyg, marinens hjälpfartyg, militära luftfartyg eller andra fartyg och luftfartyg som ägs eller används av en stat, och som för tillfället utnyttjas enbart för statlig, icke-kommersiell tjänst.

Varje fördragsslutande part skall dock, genom att vidta lämpliga åtgärder som inte hindrar nyttjandet eller nyttjandegraden av sådana fartyg och luftfartyg som ägs eller används av parten, säkerställa att fartygen eller luftfartygen, i den utsträckning som är rimligt och praktiskt möjligt, uppträder på ett sätt som står i överensstämmelse med denna konvention.

Artikel 5

Skadliga ämnen

De fördragsslutande parterna förbinder sig enligt bestämmelserna i denna konvention att förhindra och eliminera sådan förorening av Östersjöområdets marina miljö som orsakas av skadliga ämnen från alla källor och för detta syfte genomföra de förfaranden och åtgärder som avses i bilaga I.

Artikel 6

Principer och skyldigheter beträffande förorening från landbaserade källor

1. De fördragsslutande parterna förbinder sig att förhindra och eliminera förorening av Östersjöområdet från landbaserade källor genom att använda bl.a. bästa miljöpraxis i fråga om alla källor och bästa tillgängliga teknik i fråga om punktkällor. Relevanta åtgärder i detta sammanhang skall vidtas av varje fördragsslutande part i Östersjöns tillrinningsområde utan inskränkning i dess suveränitet.

2. De fördragsslutande parterna skall genomföra de förfaranden och åtgärder som anges i bilaga III. I detta syfte skall de bl.a. samarbeta på lämpligt sätt i fråga om utveckling och antagande av särskilda program, riktlinjer, normer eller bestämmelser angående utsläpp i vatten och till luft, miljökvalitet och produkter som innehåller skadliga ämnen och material samt deras användning.

3. Skadliga ämnen från punktkällor får inte, utom då det är fråga om obetydliga mängder, släppas ut direkt eller indirekt i Östersjöområdets marina miljö utan ett särskilt förhandstillstånd, vilket periodiskt kan förnyas, meddelat av vederbörande nationella myndighet i enlighet med principerna i bilaga III, regel 3. De fördragsslutande parterna skall säkerställa att tillståndsgivna utsläpp i vatten och till luft övervakas och kontrolleras.

4. Om utsläpp från ett vattendrag som flyter genom två eller flera fördragsslutande parters territorier eller som utgör gräns mellan dem kan befaras förorsaka förorening av Östersjöområdets marina miljö, skall de berörda fördragsslutande parterna gemensamt och om möjligt i samarbete med en tredje intresserad eller berörd stat vidta lämpliga åtgärder för att förhindra och eliminera sådan förorening.

Artikel 7

Miljökonsekvensbeskrivning

1. När det krävs en miljökonsekvensbeskrivning av en föreslagen verksamhet som kan antas förorsaka betydande skadlig påverkan på Östersjöområdets marina miljö, enligt internationell rätt eller övernationella bestämmelser som gäller för den fördragsslutande part som ger upphov till denna skadliga påverkan, skall ifrågavarande fördragsslutande part underrätta kommissionen och varje fördragsslutande part som kan utsättas för gränsöverskridande påverkan på Östersjöområdet.

2. Upphovsparten skall inleda samråd med varje fördragsslutande part som kan antas bli utsatt för sådan gränsöverskridande påverkan, närhelst samråd krävs enligt internationell rätt eller övernationella bestämmelser som gäller för upphovsparten.

3. Om två eller flera fördragsslutande parter delar gränsöverskridande vatten inom Östersjöns tillrinningsområde, skall dessa parter samarbeta för att säkerställa att möjlig påverkan på Östersjöområdets marina miljö utreds inom ramen för den miljökonsekvensbeskrivning som avses i punkt 1 i denna artikel. De berörda fördragsslutande parterna skall gemensamt vidta lämpliga åtgärder för att förhindra och eliminera förorening, däri inbegripet kumulativa, skadliga effekter.

Artikel 8

Förhindrande av förorening från fartyg

1. För att skydda Östersjöområdet mot förorening från fartyg skall de fördragsslutande parterna vidta åtgärder enligt bilaga IV.

2. De fördragsslutande parterna skall utveckla och tillämpa enhetliga normer beträffande tillhandahållandet av mottagningsanordningar för avfall från fartyg, med hänsyn bl.a. till de speciella behoven för passagerarfartyg som trafikerar Östersjöområdet.

Artikel 9

Fritidsbåtar

De fördragsslutande parterna skall förutom genom tillämpning av de bestämmelser i denna konvention som lämpligen kan tillämpas på fritidsbåtar vidta särskilda åtgärder för att minska skadliga verkningar av fritidsbåtars aktiviteter på Östersjöområdets marina miljö. Åtgärderna skall bl.a. avse luftförorening, buller och hydrodynamiska effekter samt tillhandahållandet av ändamålsenliga mottagningsanordningar för avfall från fritidsbåtar.

Artikel 10

Förbud mot förbränning

1. De fördragsslutande parterna skall förbjuda förbränning i Östersjöområdet.

2. Varje fördragsslutande part förbinder sig att säkerställa att bestämmelserna i denna artikel iakttas av fartyg som

a) är registrerade inom dess territorium eller som för dess flagga,

b) inom dess territorium eller territorialhav lastar ämnen avsedda att förbrännas, eller

c) kan antas utföra förbränning inom dess inre vatten och territorialhav.

3. Vid misstänkt förbränning skall de fördragsslutande parterna samarbeta i utredningen av ärendet enligt regel 2 i bilaga IV.

Artikel 11

Förhindrande av dumpning

1. De fördragsslutande parterna skall, med förbehåll för de undantag som anges i punkterna 2 och 4 i denna artikel, förbjuda dumpning i Östersjöområdet.

2. Dumpning av muddermassor förutsätter ett särskilt, av vederbörande nationella myndighet på förhand meddelat tillstånd i enlighet med bestämmelserna i bilaga V.

3. Varje fördragsslutande part förbinder sig att säkerställa att bestämmelserna i denna artikel iakttas av fartyg och luftfartyg som

a) är registrerade inom dess territorium eller som för dess flagga,

b) inom dess territorium eller territorialhav lastar ämnen avsedda att dumpas, eller

c) kan antas utföra dumpning inom dess inre vatten och territorialhav.

4. Bestämmelserna i denna artikel skall ej tillämpas då säkerheten för människoliv hotas eller för fartyg eller luftfartyg till havs som hotas av fullständig förstörelse eller total förlust av fartyget eller luftfartyget eller i någon situation som innebär fara för människoliv, om dumpning visar sig vara enda utvägen att avvärja hotet och om det är sannolikt att den av dumpningen orsakade skadan blir mindre än vad annat förfarande leder till. Sådan dumpning skall utföras så, att sannolikheten för skada på människoliv eller den marina faunan och floran begränsas så långt som möjligt.

5. Dumpning som utförts i enlighet med bestämmelserna i punkt 4 i denna artikel skall anmälas och behandlas enligt bilaga VII, och anmälan därom skall omedelbart göras till kommissionen enligt bestämmelserna i regel 4 i bilaga V.

6. För den händelse dumpning misstänks ha skett i strid med bestämmelserna i denna artikel, skall de fördragsslutande parterna i samråd undersöka saken i enlighet med regel 2 i bilaga IV.

Artikel 12

Prospektering av och utvinning från havsbottnen och dess underlag.

1. Varje fördragsslutande part skall vidta alla åtgärder för att förhindra sådan förorening av Östersjöområdets marina miljö som orsakas av prospektering av eller utvinning från dess del av havsbottnen och dess underlag eller av annan därmed sammanhängande verksamhet och säkerställa att tillräcklig beredskap upprätthålls för omedelbara insatser för att motverka effekterna av föroreningsolyckor orsakade av sådan verksamhet.

2. För att förhindra och eliminera förorening från sådan verksamhet förbinder sig de fördragsslutande parterna att genomföra de förfaranden och åtgärder som anges i bilaga VI, i den mån de är tillämpliga.

Artikel 13

Underrättelse och samråd vid föroreningsolyckor

1. När en föroreningsolycka inom en fördragsslutande parts territorium kan antas orsaka förorening av Östersjöområdets marina miljö utanför dess territorium och angränsande havsområde i vilket den utövar suveräna rättigheter och jurisdiktion enligt folkrätten, skall denna fördragsslutande part utan dröjsmål underrätta sådana fördragsslutande parter vilkas intressen berörs eller kan bli berörda.

2. När de fördragsslutande parter som avses i punkt 1 anser det nödvändigt, bör samråd äga rum i syfte att förhindra, begränsa och bekämpa sådan förorening.

3. Punkterna 1 och 2 skall även tillämpas i fall då en fördragsslutande part har utsatts för sådan förorening från en tredje stats territorium.

Artikel 14

Samarbete vid bekämpning av marina föroreningar

De fördragsslutande parterna skall var för sig och gemensamt vidta alla lämpliga åtgärder enligt bilaga VII för att upprätthålla ändamålsenlig beredskap och kunna genomföra insatser vid föroreningsolyckor i syfte att förhindra och så långt möjligt begränsa konsekvenserna av dessa olyckor för Östersjöns marina miljö.

Artikel 15

Naturvård och biologisk mångfald

De fördragsslutande parterna skall var för sig och gemensamt vidta alla lämpliga åtgärder avseende Östersjöområdet och dess ekosystem i kustområden, vilka påverkas av Östersjön, för att bevara orörda miljöer och den biologiska mångfalden samt för att skydda ekologiska processer. Sådana åtgärder skall även vidtas för att säkerställa en uthållig användning av naturresurserna inom Östersjöområdet. I detta syfte skall de fördragsslutande parterna sträva efter att anta bestämmelser som innehåller ändamålsenliga riktlinjer och kriterier.

Artikel 16

Rapportering och informationsutbyte

1. De fördragsslutande parterna skall regelbundet rapportera till kommissionen om

a) de rättsliga, reglerande eller andra åtgärder som vidtagits för genomförande av bestämmelserna i denna konvention och dess bilagor samt de rekommendationer som antagits enligt denna,

b) effektiviteten av de åtgärder som vidtagits för att genomföra de bestämmelser som avses i a) i denna punkt,

och

c) problem som uppmärksammats i samband med genomförandet av de bestämmelser som avses i a) i denna punkt.

2. På begäran av en fördragsslutande part eller kommissionen skall de fördragsslutande parterna tillhandahålla information, om tillstånd för utsläpp, utsläpps- eller miljökvalitetsdata, i den mån sådan finns tillgänglig.

Artikel 17

Information till allmänheten

1. De fördragsslutande parterna skall säkerställa att information om tillståndet i Östersjön och vattnen i dess tillrinningsområde, om åtgärder som vidtagits eller planeras att vidtas för att förhindra och eliminera förorening och om åtgärdernas effektivitet, görs tillgänglig för allmänheten. För detta ändamål skall de fördragsslutande parterna säkerställa att följande information görs tillgänglig för allmänheten:

a) utfärdade tillstånd och villkor som skall uppfyllas,

b) resultat från provtagning av utsläpp i vatten och till luft som utförts i övervaknings- och utvärderingssyfte samt resultat av kontrollen att vattenkvalitetsmål eller givna tillstånd uppfylls,

samt

c) vattenkvalitetsmål.

2. Varje fördragsslutande part skall säkerställa att denna information blir tillgänglig för allmänheten vid alla rimliga tidpunkter och skall ge allmänheten rimliga möjligheter att mot betalning av skäliga avgifter få kopia av uppgifter i dess register.

Artikel 18

Informationsskydd

1. Bestämmelserna i denna konvention skall inte inverka på en fördragsslutande parts rättighet eller skyldighet enligt nationell lagstiftning och tillämpliga övernationella bestämmelser att skydda information som hänför sig till immateriell egendom, inbegripet industriell och kommersiell sekretess, eller nationell säkerhet samt personuppgifters konfidentiella natur.

2. Om en fördragsslutande part likväl beslutar att tillhandahålla en annan fördragsslutande part sådan skyddad information, skall den part som erhåller sådan skyddad information respektera den erhållna informationens konfidentiella natur samt de villkor på vilka den tillhandahålls och endast använda ifrågavarande information för de syften för vilka den tillhandahållits.

Artikel 19

Kommissionen

1. Kommissionen för skydd av Östersjöns marina miljö, kallad "kommissionen", upprättas för denna konventions syften.

2. Kommissionen för skydd av Östersjöns marina miljö, upprättad enligt 1974 års konvention om skydd av Östersjöns marina miljö, skall utgöra kommissionen.

3. Ordförandeskapet för kommissionen skall tilldelas varje fördragsslutande part i alfabetisk ordning enligt de fördragsslutande parternas namn på engelska. Ordförandens mandatperiod är två år, och under denna tid kan denne inte företräda den fördragsslutande part som innehar ordförandeskapet.

Skulle ordföranden inte kunna tjänstgöra hela mandatperioden, skall den fördragsslutande part som innehar ordförandeskapet utse en efterträdare som skall inneha posten till dess att ordförandeskapsperioden för vederbörande fördragsslutande part utlöper.

4. Kommissionen sammanträder minst en gång om året på kallelse av ordföranden. På begäran av en fördragsslutande part, som har stöd av en annan fördragsslutande part, skall ordföranden sammankalla extra möten, som skall hållas så snart som möjligt men inte senare än nittio dagar efter den dag då begäran framställdes.

5. Om ej annat föreskrivs i denna konvention, skall kommissionen fatta sina beslut enhälligt.

Artikel 20

Kommissionens åligganden

Det skall åligga kommissionen att

a) fortlöpande övervaka tillämpningen av denna konvention,

b) föreslå åtgärder som ansluter sig till denna konventions syften,

c) fortlöpande granska innehållet i denna konvention, inbegripet bilagorna, och föreslå de fördragsslutande parterna sådana ändringar i denna konvention med bilagor som kan anses påkallade, inbegripet ändringar i förteckningarna över ämnen och material, ävenom antagande av nya bilagor,

d) definiera kriterier för kontroll av förorening, mål för minskandet av förorening samt mål beträffande åtgärder, i synnerhet de som anges i bilaga III,

e) i nära samarbete med vederbörande statliga myndigheter och med beaktande av f) i denna artikel främja ytterligare åtgärder till skydd av Östersjöområdets marina miljö och i detta syfte

i) motta, bearbeta, sammanfatta och sprida relevant vetenskaplig, teknologisk och statistisk information från tillgängliga källor, samt

ii) främja vetenskaplig och teknologisk forskning

f) vid behov anlita kompetenta regionala och andra internationella organisationers tjänster för samarbete inom vetenskaplig och teknologisk forskning ävenom annan relevant verksamhet som hänför sig till denna konventions syften.

2. Kommissionen kan åta sig sådana andra uppgifter som den anser lämpligt för att främja denna konventions syften.

Artikel 21

Administrativa bestämmelser för kommissionen

1. Kommissionens arbetsspråk skall vara engelska.

2. Kommissionen skall anta sin arbetsordning.

3. Kommissionens kontor, kallat "sekretariatet", skall ligga i Helsingfors.

4. Kommissionen skall utse en exekutivsekreterare och sörja för anställning av annan erforderlig personal samt bestämma exekutivsekreterarens arbetsuppgifter och anställningsvillkor.

5. Exekutivsekreteraren skall vara den högste administrative tjänstemannen i kommissionen och utföra de åligganden som är nödvändiga för administrationen av denna konvention, kommissionens arbete samt andra uppgifter som exekutivsekreteraren anförtrotts av kommissionen och dess arbetsordning.

Artikel 22

Finansiella bestämmelser för kommissionen

1. Kommissionen skall anta regler för sin finansiering.

2. Kommissionen skall anta en årlig eller tvåårig budget över föreslagna utgifter och behandla budgetförslag för därpå följande räkenskapsperiod.

3. De fördragsslutande parterna, med undantag av Europeiska ekonomiska gemenskapen, svarar till lika delar för budgetbeloppet i dess helhet, inbegripet eventuell av kommissionen antagen tilläggsbudget, om ej kommissionen enhälligt beslutar annat.

4. Europeiska ekonomiska gemenskapen skall bidra till budgeten med högst 2,5% av de administrativa kostnaderna.

5. Varje fördragsslutande part skall erlägga de kostnader som hänför sig till dess representanters, sakkunnigas och rådgivares deltagande i kommissionen.

Artikel 23

Rösträtt

1. Med undantag av vad som föreskrivs i punkt 2 i denna artikel skall varje fördragsslutande part ha en röst i kommissionen.

2. Europeiska ekonomiska gemenskapen och varje annan organisation för regional ekonomisk integration kan i angelägenheter inom sina kompetensområden utöva sin rätt att rösta, med ett antal röster som motsvarar antalet medlemsstater i vederbörande organisation som är fördragsslutande parter i denna konvention. Sådana organisationer får inte utöva sin rösträtt om deras medlemsstater utövar sin rösträtt och vice versa.

Artikel 24

Vetenskapligt och teknologiskt samarbete

1. De fördragsslutande parterna förbinder sig att direkt eller då så är lämpligt genom behöriga regionala eller andra internationella organisationer samarbeta inom vetenskap, teknologi och annan forskning samt att för denna konventions syften utbyta data och andra vetenskapliga upplysningar. I syfte att underlätta forsknings- och övervakningsverksamhet i Östersjöområdet förbinder sig de fördragsslutande parterna att harmonisera sina riktlinjer avseende tillståndsgivningen för bedrivande av sådan verksamhet.

2. Med beaktande av artikel 4 punkt 2 i denna konvention förbinder sig de fördragsslutande parterna att direkt eller då så är lämpligt genom kompetenta regionala eller andra internationella organisationer främja undersökningar och genomföra, stödja eller bidra till program som syftar till att utveckla metoder för att utvärdera art och omfattning av föroreningar, dess spridningsvägar, förekomsten av, riskerna för samt åtgärder mot förorening i Östersjöområdet. De fördragsslutande parterna förbinder sig särskilt att medverka till utveckling av alternativa metoder för reningsåtgärder, kvittblivning och eliminering av material och ämnen som kan orsaka förorening av Östersjöområdets marina miljö.

3. Med beaktande av artikel 4 punkt 2 i denna konvention förbinder sig de fördragsslutande parterna att, direkt eller då så är lämpligt genom behöriga regionala eller andra internationella organisationer och på grundval av de upplysningar och data som erhållits enligt punkterna 1 och 2 i denna artikel, samarbeta vid utvecklingen av med varandra jämförbara observationsmetoder, vid genomförandet av kampanjartade studier samt vid utarbetandet av kompletterande eller gemensamma övervakningsprogram.

4. Organisationen och omfattningen av arbetet i samband med genomförandet av de uppgifter som avses i föregående punkter skall i första hand anges av kommissionen.

Artikel 25

Ansvar för skada

De fördragsslutande parterna förbinder sig att gemensamt utveckla och anta föreskrifter rörande ansvaret för skada som orsakats genom handling eller underlåtenhet i strid med denna konvention, inbegripet bl.a. begränsning av ansvar, kriterier och förfaranden för fastställande av ansvarsskyldighet samt möjlig gottgörelse.

Artikel 26

Tvistlösning

1. Uppkommer tvist mellan fördragsslutande parter beträffande tolkningen eller tillämpningen av denna konvention, bör de söka nå en lösning genom förhandlingar. Om de berörda parterna ej kan nå enighet, bör de söka råd och hjälp eller gemensamt begära medling av tredje fördragsslutande part, kvalificerad internationell organisation eller kvalificerad person.

2. Om de berörda parterna ej har kunnat lösa tvisten genom förhandlingar eller komma överens om ovan angivna åtgärder, skall tvisten, om parterna är ense därom, hänskjutas till en för ändamålet tillsatt skiljedomstol, till en permanent skiljedomstol eller till Internationella domstolen.

Artikel 27

Säkerställande av vissa friheter

Ingenting i denna konvention får tolkas som ett intrång i friheten för sjöfart, fiske, marin vetenskaplig forskning eller annat behörigt utnyttjande av det fria havet och ej heller i rätten till genomfart genom territorialhavet.

Artikel 28

Bilagornas status

Bilagorna till denna konvention utgör en integrerad del av konventionen.

Artikel 29

Förhållande till andra konventioner

Bestämmelserna i denna konvention skall ej påverka de fördragsslutande parternas rättigheter och skyldigheter enligt befintliga och framtida fördrag som främjar och utvecklar havsrättens allmänna principer på vilka denna konvention vilar och i synnerhet bestämmelser angående förhindrande av förorening av den marina miljön.

Artikel 30

Konferens för revision eller ändring av konventionen

För en allmän revision av eller ändring i denna konvention kan en konferens sammankallas med de fördragsslutande parternas samtycke eller på kommissionens begäran.

Artikel 31

Ändringar av konventionens artiklar

1. Varje fördragsslutande part får föreslå ändringar i artiklarna i denna konvention. Varje sådan föreslagen ändring skall underställas depositarien och av denne delges samtliga fördragsslutande parter, vilka snarast möjligt efter det att meddelandet mottagits skall underrätta depositarien om huruvida de godtar eller avvisar ändringen.

En föreslagen ändring skall på begäran av en fördragsslutande part behandlas i kommissionen. I sådant fall tillämpas artikel 19 punkt 4. Om en ändring antas av kommissionen, skall förfarandet i punkt 2 i denna artikel tillämpas.

2. Kommissionen kan rekommendera ändringar i artiklarna i denna konvention. Varje sådan rekommenderad ändring skall underställas depositarien och av denne delges samtliga fördragsslutande parter, vilka så snart som möjligt efter det att meddelandet mottagits skall underrätta depositarien om huruvida de godtar eller avvisar ändringen.

3. Ändringen träder i kraft nittio dagar efter det att depositarien har mottagit underrättelse om godtagande av ändringen från samtliga fördragsslutande parter.

Artikel 32

Ändringar i och antagande av bilagor

1. Varje ändring i bilagorna som föreslagits av en fördragsslutande part skall av depositarien delges de övriga fördragsslutande parterna och behandlas i kommissionen. Om ändringen antas av kommissionen, skall de fördragsslutande parterna underrättas därom och ändringen rekommenderas för godtagande.

2. Varje ändring i bilagorna som rekommenderats av kommissionen skall av depositarien delges de fördragsslutande parterna och rekommenderas för godtagande.

3. Sådan ändring skall anses ha blivit godtagen vid utgången av den tidsperiod som kommissionen fastställt, om inte någon fördragsslutande part under denna tid har motsatt sig ändringen genom skriftlig underrättelse till depositarien. Den godtagna ändringen träder i kraft den dag kommissionen fastställer.

Den av kommissionen fastställda tiden skall förlängas med ytterligare sex månader och dagen för ändringens ikraftträdande framflyttas i motsvarande mån, om i undantagsfall någon fördragsslutande part före utgången av den av kommissionen fastställda tiden meddelar depositarien att, fastän den avser att godta ändringen, de konstitutionella kraven för ett sådant godtagande ännu ej uppfyllts.

4. En bilaga till denna konvention kan antas i enlighet med bestämmelserna i denna artikel.

Artikel 33

Reservationer

1. Reservationer får ej göras mot bestämmelserna i denna konvention.

2. Bestämmelserna i punkt 1 i denna artikel hindrar ej en fördragsslutande part från att under en tidsperiod ej överstigande ett år temporärt upphäva tillämpningen av en bilaga till denna konvention eller del därav eller en ändring i denna efter det att bilagan i fråga eller ändringen i denna har trätt i kraft. En fördragsslutande part i 1974 års konvention om skydd av Östersjöområdets marina miljö, som vid denna konventions ikraftträdande temporärt upphäver tillämpningen av en bilaga eller del därav, skall tillämpa motsvarande bilaga eller del därav i 1974 års konvention under den tid tillämpningen är temporärt upphävd.

3. Om en fördragsslutande part efter denna konventions ikraftträdande åberopar bestämmelserna i punkt 2 i denna artikel, skall den vid tidpunkten för kommissionens antagande av en ändring i en bilaga eller av en ny bilaga underrätta övriga fördragsslutande parter om vilka bestämmelser som kommer att suspenderas enligt punkt 2 i denna artikel.

Artikel 34

Undertecknande

Denna konvention skall stå öppen för undertecknande i Helsingfors från den 9 april 1992 till den 9 oktober 1992 av stater och Europeiska ekonomiska gemenskapen som deltog i den diplomatkonferens för skydd av Östersjöområdets marina miljö som hölls i Helsingfors den 9 april 1992.

Artikel 35

Ratifikation, godkännande och anslutning

1. Denna konvention skall ratificeras eller godkännas.

2. Denna konvention skall efter dess ikraftträdande vara öppen för anslutning av varje annan stat eller organisation för regional ekonomisk integration som är intresserad av att uppfylla konventionens mål och syften, under förutsättning att ifrågavarande stat eller organisation inbjuds av samtliga fördragsslutande parter. Om en organisation för regional ekonomisk integration har begränsad kompetens, kan kommissionen och den intresserade organisationen komma överens om bestämmelser och villkor för dess deltagande.

3. Ratifikations-, godkännande- eller anslutningsinstrument skall deponeras hos depositarien.

4. Europeiska ekonomiska gemenskapen och varje annan organisation för regional ekonomisk integration som blir fördragsslutande part i denna konvention skall i frågor inom sina kompetensområden för egen räkning utöva de rättigheter och fullgöra det ansvar som konventionen tillskriver deras medlemsstater. I sådana fall skall inte medlemstaterna i dessa organisationer ha rätt att individuellt utöva sådana rättigheter.

Artikel 36

Ikraftträdande

1. Denna konvention träder i kraft två månader efter det att samtliga signatärstater som gränsar till Östersjön och Europeiska ekonomiska gemenskapen har deponerat ratifikations- eller godkännandeinstrument.

2. För varje stat som ratificerar eller godkänner denna konvention före eller efter deponeringen av det sista ratifikations- eller godkännandeinstrument som avses i punkt 1 i denna artikel träder denna konvention i kraft två månader efter den dag då staten deponerade sitt ratifikations- eller godkännandeinstrument eller den dag då denna konvention träder i kraft, om detta sker senare.

3. För varje anslutande stat eller organisation för regional ekonomisk integration träder denna konvention i kraft två månader efter den dag då en sådan stat eller organisation för regional ekonomisk integration har deponerat sitt anslutningsinstrument.

4. Vid denna konventions ikraftträdande upphör den i Helsingfors den 22 mars 1974 undertecknade konventionen om skydd av Östersjöområdets marina miljö med ändringar att gälla.

5. Utan hinder av punkt 4 i denna artikel skall ändringar i nämnda konventions bilagor som antagits av de fördragsslutande parterna i nämnda konvention mellan undertecknandet av den nya konventionen och dess ikraftträdande fortsätta att gälla till dess motsvarande bilagor i den nya konventionen har ändrats i motsvarande mån.

6. Utan hinder av punkt 4 i denna artikel skall rekommendationer och beslut som antagits under 1974 års konvention fortsätta att vara tillämpliga i den utsträckning som de är förenliga med eller inte uttryckligen upphävs genom den nya konventionen eller något beslut som antas under denna.

Artikel 37

Frånträdande

1. En fördragsslutande part får när som helst efter utgången av fem år från den dag då denna konvention träder i kraft frånträda denna konvention genom skriftlig underrättelse till depositarien. Frånträdandet träder i kraft för sådan fördragsslutande part den 30 juni året efter det år då depositarien underrättades om frånträdandet.

2. I händelse av underrättelse om någon fördragsslutande parts frånträdande skall depositarien sammankalla ett möte med de fördragsslutande parterna för att överväga verkan av frånträdandet.

Artikel 38

Depositarie

Finlands regering skall som depositarie

a) underrätta alla fördragsslutande parter och exekutivsekreteraren om

i) undertecknande,

ii) deponering av ratifikations-, godkännande- eller anslutningsinstrument,

iii) dag för konventionens ikraftträdande,

iv) föreslagen eller rekommenderad ändring i någon artikel eller bilaga eller antagande av en ny bilaga samt dag då sådan ändring eller ny bilaga träder i kraft,

v) underrättelse enligt artiklarna 31 och 32 och dagen för mottagandet,

vi) underrättelse om frånträdande och dag då frånträdandet träder i kraft,

vii) andra åtgärder eller underrättelser som rör denna konvention,

b) sända bestyrkta kopior av denna konvention till anslutande stater och organisationer för regional ekonomisk integration.

Till bekräftelse härav har undertecknade, därtill vederbörligen befullmäktigade, skrivit under denna konvention.

Upprättad i Helsingfors den 9 april 1992 i ett enda autentiskt exemplar på engelska språket, som skall deponeras hos Finlands regering. Finlands regering skall sända bestyrkta kopior till samtliga signatärer.

För Tjeckiska och slovakiska federativa republiken

För Konungariket Danmark

För Republiken Estland

För Republiken Finland

För Förbundsrepubliken Tyskland

För Republiken Lettland

För Republiken Litauen

För Konungariket Norge

För Republiken Polen

För Ryska federationen

För Konungariket Sverige

För Ukraina

För Europeiska ekonomiska gemenskapen

BILAGA I

SKADLIGA SUBSTANSER

DEL 1: ALLMÄNNA PRINCIPER

1.0 Introduktion

För att uppfylla kraven i tillämpliga delar av denna konvention, skall de fördragsslutande parterna utnyttja följande tillvägagångssätt, definierat i artikel 2, punkt 7 för att identifiera och utvärdera skadliga substanser.

1.1 Kriterier för identifiering av skadliga substanser

Identifiering och utvärdering av substanser skall grundas på deras inneboende egenskaper, nämligen

- persistens,

- toxicitet och andra skadliga egenskaper,

- tendens till bioackumulation,

liksom egenskaper troliga att orsaka förorening, såsom

- förhållandet mellan observerade koncentrationer och koncentrationer utan observerad effekt,

- icke naturligt orsakad risk för övergödning,

- gränsöverskridande eller långväga transport av betydelse,

- risk för oönskade förändringar i det marina ekosystemet och bestående eller varaktiga effekter,

- radioaktivitet,

- allvarlig påverkan på fångst av fisk och skaldjur eller av annan rättmätig användning av havet,

- spridningsmönster (ex. aktuella kvantiteter, användningssätt och benägenhet att nå den marina miljön),

- bedömd ha cancerframkallande, fosterskadande eller mutagena egenskaper i eller genom den marina miljön.

Dessa egenskaper är inte nödvändigtvis av likvärd betydelse för identifieringen och utvärderingen av en speciell substans eller grupp av substanser.

1.2 Prioriterade grupper av skadliga substanser

De fördragsslutande parterna skall, genom sina förebyggande åtgärder, prioritera följande grupper av substanser vilka är allmänt erkända såsom skadliga:

a) Tungmetaller och deras föreningar.

b) Organiska halogenföreningar.

c) Organiska föreningar innehållande fosfor och tenn.

d) Bekämpningsmedel, såsom svampmedel, ogräsmedel, insektsmedel, slembekämpningsmedel och kemikalier använda för skyddande av trä, timmer, trämassa, cellulosa, papper, hudar och textilier.

e) Petroleumbaserade oljor och kolväten.

f) Andra organiska föreningar speciellt skadliga för den marina miljön.

g) Kväve- och fosforföreningar.

h) Radioaktiva substanser, inkluderande avfall.

i) Persistent material som kan flyta, förbli i suspension eller sjunka.

j) Substanser som orsakar allvarliga effekter på smak och/eller lukt på produkter från havet avsedda för människoföda, eller effekter på smak, lukt, färg, genomskinlighet eller andra egenskaper hos vattnet.

DEL 2: FÖRBJUDNA SUBSTANSER

För att skydda Östersjöområdet från skadliga substanser, skall de fördragsslutande parterna förbjuda, totalt eller delvis, användningen av följande substanser eller grupper av substanser inom Östersjöområdet och dess nederbördsområde:

2.1 Substanser förbjudna för all slutlig användning, utom för läkemedel

DDT (1,1,1-triklor-2,2-bis-(klorfenyl)-etan) och dess derivat DDE och DDD;

2.2 Substanser förbjudna för all användning, utom i existerande utrustning med slutet system intill slutanvändning eller för forskning, utveckling eller analysverksamhet

a) PCB's (polyklorerade bifenyler);

b) PCT's (polyklorerade terfenyler).

2.3 Substanser förbjudna för speciell användning

Organiska tennföreningar i antifoulingfärger till fritidsbåtar under 25 meter och till fisknätskassar.

DEL 3: BEKÄMPNINGSMEDEL

För att skydda Östersjöområdet från skadliga substanser, skall de fördragsslutande parterna sträva efter att minimera och, närhelst möjligt, förbjuda användningen av följande substanser såsom bekämpningsmedel i Östersjöområdet och dess nederbördsområde:

>Plats för tabell>

BILAGA II

KRITERIER FÖR ANVÄNDNING AV BÄSTA MILJÖPRAXIS OCH BÄSTA TILLGÄNGLIGA TEKNIK

REGEL 1: ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

1. De fördragsslutande parterna skall i enlighet med relevanta delar av denna konvention tillämpa de kriterier för bästa miljöpraxis och bästa tillgängliga teknik som beskrivs nedan.

2. I syfte att förhindra och eliminera förorening skall de fördragsslutande parterna använda bästa miljöpraxis i fråga om alla källor och bästa tillgängliga teknik i fråga om punktkällor och minimera eller eliminera utsläpp till vatten och till luft från alla källor genom att föreskriva strategier för utsläppsbegränsning.

REGEL 2: BÄSTA MILJÖPRAXIS

1. Med uttrycket bästa miljöpraxis avses tillämpning av de mest ändamålsenliga åtgärdskombinationerna. Vid val av åtgärder i enskilda fall bör åtminstone följande graderade åtgärder övervägas:

- Tillhandahållande av information och utbildning till allmänheten och till användare om miljökonsekvenserna av att välja vissa verksamhetsinriktningar och produkter, om produkternas användning och slutliga omhändertagande.

- Utveckling och tillämpning av regler om god miljöpraxis som täcker alla användningsområden under produktens livslängd.

- Obligatoriska etiketter med information till allmänheten och användare om de miljörisker som är förknippade med en produkt, dess användning och slutliga omhändertagande.

- Tillgänglighet av system för insamling och omhändertagande.

- Resurshushållning, inbegripet energisparande.

- Återvinning och återanvändning.

- Undvikande av användning av skadliga substanser och produkter samt uppkomst av miljöfarligt avfall.

- Tillämpning av ekonomiska styrmedel på verksamheter, produkter eller grupper av produkter samt utsläpp.

- Ett system för tillståndsgivning, innefattande en rad restriktioner eller ett förbud.

2. Vid bestämmandet i allmänna eller särskilda fall av vilken kombination av åtgärder som utgör bästa miljöpraxis, bör särskild hänsyn tas till

- försiktighetsprincipen,

- den ekologiska risk som är förbunden med produkten, dess framställning, användning och slutliga omhändertagande,

- undvikande eller ersättning med mindre förorenande verksamheter eller ämnen,

- använd mängd,

- möjlig fördel eller nackdel från miljösynpunkt med ersättningsmaterial eller annan verksamhetsinriktning,

- framsteg och förändringar i fråga om vetenskaplig kunskap och förståelse,

- tidsfrister för genomförande,

- sociala och ekonomiska konsekvenser.

REGEL 3: BÄSTA TILLGÄNGLIGA TEKNIK

1. Med uttrycket bästa tillgängliga teknik avses den senaste utvecklingen vad gäller processer, anordningar eller arbetsmetoder som anger att en särskild åtgärd är praktiskt tillämplig för begränsning av utsläpp.

2. Vid bestämmande av om en rad processer, anordningar och arbetsmetoder utgör bästa tillgängliga teknik i allmänna eller särskilda fall bör särskild hänsyn tas till

- jämförbara processer, anordningar eller arbetsmetoder som på senare tid har utprovats med framgång,

- tekniska framsteg och förändringar i fråga om vetenskaplig kunskap och förståelse,

- sådan tekniks genomförbarhet från ekonomisk synpunkt,

- tidsfrister för tillämpning,

- art och mängd av de utsläpp som berörs,

- teknik utan avfall/avfallssnål teknik,

- försiktighetsprincipen.

REGEL 4: FRAMTIDA UTVECKLING

Därför följer det att bästa miljöpraxis och bästa tillgängliga teknik kommer att förändras med tiden mot bakgrund av såväl tekniska framsteg och ekonomiska och sociala faktorer som förändringar i fråga om vetenskaplig kunskap och förståelse.

BILAGA III

KRITERIER OCH ÅTGÄRDER BETRÄFFANDE FÖRHINDRANDE AV FÖRORENING FRÅN LANDBASERADE KÄLLOR

REGEL 1: ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

De fördragsslutande parterna skall i enlighet med relevanta delar av konventionen tillämpa de kriterier och åtgärder som anges i denna bilaga i hela tillrinningsområdet och ta hänsyn till bästa miljöpraxis (BEP) och bästa tillgängliga teknik (BAT) som beskrivs i bilaga II.

REGEL 2: SÄRSKILDA KRAV

1. Kommunalt avloppsvatten skall renas åtminstone med biologiska eller andra metoder som är lika effektiva med hänsyn till minskning av väsentliga parametrar. Betydande rening av närsalter skall införas.

2. Vattenanvändning inom industrianläggningar bör syfta till så långt som möjligt slutna vattensystem eller till hög recirkulationsgrad i syfte att minska uppkomsten av avloppsvatten.

3. Industriavloppsvatten bör renas separat före utspädning.

4. Avloppsvatten som innehåller skadliga substanser eller andra relevanta ämnen får inte renas tillsammans med annat avloppsvatten, om inte en lika stor minskning av den förorenande belastningen uppnås i jämförelse med den separata reningen av varje delflöde av avloppsvatten. Förbättringen av avloppsvattnets kvalitet skall inte leda till en betydande ökning av mängden miljöfarligt slam.

5. Begränsningsvärden för utsläpp i vattnet och i luften som innehåller skadliga ämnen skall anges i särskilda tillstånd.

6. Industrianläggningar och andra punktkällor som är anslutna till kommunala reningsverk skall använda bästa tillgängliga teknik i syfte att undvika farliga ämnen som inte kan göras ofarliga i den kommunala reningsanläggningen eller som kan störa processerna i reningsanläggningen. Härutöver skall åtgärder vidtas enligt bästa miljöpraxis.

7. Förorening från fiskodling skall förhindras och elimineras genom främjande och genomförande av bästa miljöpraxis och bästa tillgängliga teknik.

8. Förorening från diffusa källor, inbegripet jordbruk, skall elimineras genom främjande och genomförande av bästa miljöpraxis.

9. De bekämpningsmedel som används skall uppfylla av kommissionen fastställda kriterier.

REGEL 3: PRINCIPER FÖR UTFÄRDANDE AV TILLSTÅND FÖR INDUSTRIANLÄGGNINGAR

De fördragsslutande parterna förbinder sig att tillämpa följande principer och förfaranden vid utfärdande av de tillstånd som avses i artikel 6 punkt 3 i denna konvention:

1. Den som ansvarar för verksamheten vid industrianläggningen skall i en ansökan översända uppgifter och information till vederbörande nationella myndighet. Det rekommenderas att den ansvarige förhandlar med vederbörande nationella myndighet om de uppgifter som behövs för ansökan innan ansökan lämnas in till myndigheten (överenskommelse om omfattningen av nödvändig information och undersökningar).

Åtminstone följande uppgifter och information skall tas med i ansökan:

Allmän information

- Namn, bransch, lokalisering och antalet anställda.

Aktuellt läge och/eller planerade verksamheter

- Plats för utsläpp.

- Typ av produktion, produktionsmängd och/eller förädling.

- Tillverkningsprocesser.

- Typ och mängd av råvaror, kemikalier och/eller mellanprodukter.

- Mängd och kvalitet vad avser orenat avloppsvatten och rågas från alla relevanta källor (t.ex. processvatten, kylvatten).

- Rening av avloppsvatten och rågas med hänsyn till typ, process och förbehandlingens och/eller slutbehandlingens effektivitet.

- Renat avloppsvatten och renad rågas med hänsyn till mängd och kvalitet vid utloppet från förbehandling och/eller slutbehandling.

- Mängd och karaktär vad avser fast och flytande avfall som uppkommit under processen och reningen av avloppsvatten och rågas.

- Behandling av fast och flytande avfall.

- Information om åtgärder för att förhindra haverier i processen och oavsiktliga utsläpp.

- Nuvarande tillstånd och möjlig miljöpåverkan.

Alternativ, om så är nödvändigt, och deras olika effekter från t.ex. ekologisk, ekonomisk och säkerhetssynpunkt

- Andra möjliga tillverkningsprocesser.

- Andra möjliga råmaterial, kemikalier och/eller mellanprodukter.

- Andra möjliga reningstekniker.

2. Vederbörande nationella myndighet skall bedöma det nuvarande miljötillståndet och tänkbar inverkan på miljön av de planerade verksamheterna.

3. Vederbörande nationella myndighet utfärdar tillståndet efter en allsidig bedömning med särskild hänsyn till ovannämnda aspekter. I tillståndet skall åtminstone fastställas

- beskrivning av alla faktorer (t.ex. produktionskapacitet) som påverkar mängden av och karaktären på utsläpp,

- begränsningsvärden för mängd av och kvalitet, karaktär, koncentration och/eller mängd av förorening på direkta och indirekta utsläpp,

- anvisningar angående:

- konstruktion och säkerhet,

- tillverkningsprocesser och/eller kemikalier,

- drift och underhåll av reningsanordningar,

- återvinning av material och ämnen samt omhändertagande av avfall,

- typ och omfattning vad avser den kontroll som skall utföras av den som ansvarar för verksamheten (internkontroll),

- åtgärder som skall vidtas vid haverier i processen och vid oavsiktliga utsläpp,

- analysmetoder som skall användas,

- tidsplan för modernisering, upprustning och undersökningar som skall utföras av den som ansvarar för verksamheten,

- tidsplan för rapportering från den ansvarige angående åtgärder för övervakning och/eller internkontroll, upprustning och undersökningar.

4. Vederbörande nationella myndighet eller en oberoende institution som bemyndigats av vederbörande nationella myndighet skall

- undersöka mängden av och karaktären på utsläpp genom provtagning och analys,

- kontrollera att tillståndskraven uppfylls,

- anordna övervakning av effekter av avloppsutsläpp och utsläpp till atmosfären,

- förnya tillståndet vid behov

BILAGA IV

FÖRHINDRANDE AV FÖRORENING FRÅN FARTYG

REGEL 1: SAMARBETE

De fördragsslutande parterna skall i frågor som rör skyddet av Östersjöområdet mot förorening från fartyg samarbeta

a) inom den internationella sjöfartsorganisationen, IMO, särskilt för att främja utvecklingen av internationella regler som bygger bl.a. på de grundläggande principerna och skyldigheterna i denna konvention, vilket även innefattar främjande av användning av bästa tillgängliga teknik och bästa miljöpraxis enligt definitionen i bilaga II,

b) vid det effektiva och samordnade genomförandet av regler som antagits av Internationella sjöfartsorganisationen.

REGEL 2: BISTÅND VID UNDERSÖKNINGAR

De fördragsslutande parterna skall, med beaktande av artikel 4 punkt 3 i denna konvention, bistå varandra på lämpligt sätt vid undersökning av överträdelser av gällande lagstiftning om åtgärder mot förorening som skett eller som misstänks ha skett inom Östersjöområdet. Sådant bistånd kan innefatta, men är ej begränsat till, granskning genom behöriga myndigheter av oljedagböcker, lastdagböcker, skepps- och maskindagböcker samt tagande av oljeprov för analytisk identifiering.

REGEL 3: DEFINITIONER

I denna bilaga avses med

1. administration: den fördragsslutande parts regering under vars myndighet fartyget lyder. I fråga om ett fartyg som har rätt att föra en viss stats flagga, är administrationen denna stats regering. I fråga om fasta eller flytande plattformar som används för utforskning av och utvinning från den del av havsbottnen och dess underlag som gränsar till den kust över vilken kuststaten utövar suveräna rättigheter med avseende på utforskning och utvinning av naturtillgångarna, är administrationen ifrågavarande kuststats regering.

2. a) utsläpp: i fråga om skadliga ämnen eller utflöden som innehåller sådana ämnen, varje utsläpp, oavsett hur det orsakats, från ett fartyg och innefattar varje utströmning, kvittblivning, spill, läckage, utpumpning, utspridning eller uttömning,

b) med utsläpp avses ej

i) dumpning som avses i konventionen om förhindrande av havsföroreningar till följd av dumpning av avfall, avslutad i London den 29 december 1972, eller

ii) utsläpp av skadliga ämnen som direkt orsakas av prospektering, utvinning och därmed förenad, ej landbaserad bearbetning av havsbottnens mineraltillgångar, eller

iii) utsläpp av skadliga ämnen för behörig vetenskaplig forskning angående bekämpning eller kontroll av förorening.

3. uttrycket från närmaste land: från den baslinje från vilken territorialhavet för ifrågavarande territorium räknas enligt internationell rätt.

4. jurisdiktion: den tolkning av termen som är i enlighet med den internationella rätt som gäller vid tidpunkten för tillämpning eller tolkning av denna bilaga.

5. uttrycket MARPOL 73/78: 1973 års internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg, ändrad genom 1978 års protokoll till denna.

REGEL 4: TILLÄMPNING AV BILAGORNA TILL MARPOL 73/78

Om annat ej följer av regel 5 skall de fördragsslutande parterna tillämpa bestämmelserna i bilagorna till MARPOL 73/78.

REGEL 5: AVLOPPSVATTEN

De fördragsslutande parterna skall tillämpa bestämmelserna i avsnitt A-D och F och G i denna regel om utsläpp av avloppsvatten från fartyg som används i Östersjöområdet.

A. Definitioner

I denna regel avses med

1. avloppsvatten:

a) avlopp och annat avfall från varje form av toalett, urinoar och spygatt i toalettrum,

b) avlopp från sjukvårdslokaler (apotek, sjukhytt etc.) via tvättställ, badkar och spygatt i sådana lokaler,

c) avlopp från utrymme som innehåller levande djur, eller

d) annat spillvatten som är blandat med avlopp som anges ovan,

2. uppsamlingstank: en tank som används för att samla och magasinera avloppsvatten.

B. Tillämpningsområde

Bestämmelserna i denna regel skall tillämpas på

a) fartyg med en bruttodräktighet av minst 200 registerton,

b) fartyg med en bruttodräktighet som ej uppgår till 200 registerton och som är godkända för transport av mer än tio personer,

c) fartyg för vilka bruttodräktighet ej fastställts och som är godkända för transport av mer än tio personer.

C. Utsläpp av avloppsvatten

1. Om annat ej följer av bestämmelserna i avsnitt D i denna regel, skall utsläpp av avloppsvatten i havet vara förbjudet utom när

a) fartyget släpper ut finfördelat och desinficerat avloppsvatten med användande av ett system som godkänts av administrationen, på ett avstånd av mer än 4 nautiska mil från närmaste land, eller avloppsvatten, som ej är finfördelat eller desinficerat, på ett avstånd av mer än 12 nautiska mil från närmaste land, under förutsättning i varje fall att avloppsvatten som magasinerats i uppsamlingstank ej släpps ut på en gång utan med måttlig hastighet när fartyget är under gång med en fart av minst 4 knop, eller

b) fartyget har i användning ett reningsverk för avloppsvatten som är godkänt av administrationen, och

i) provningsresultaten för verket är angivna i en handling som medförs ombord, och

ii) utflödet ej ger synliga flytande fasta partiklar i omgivande vatten och ej heller missfärgar detta.

2. När avloppsvattnet är blandat med avfall eller spillvatten för vilket avvikande utsläppsföreskrifter gäller, skall de strängaste föreskrifterna tillämpas.

D. Undantag

Avsnitt C i denna regel skall inte tillämpas på

a) sådant utsläpp av avloppsvatten från fartyg som är nödvändigt för fartygets och de ombordvarandes säkerhet eller för räddande av människoliv till sjöss, eller

b) sådant utsläpp av avloppsvatten som är en följd av en skada på fartyget eller dess utrustning, om alla rimliga försiktighetsåtgärder har vidtagits före och efter skadans uppkomst i syfte att hindra eller så långt som möjligt begränsa utsläppet.

E. Mottagningsanordningar

1. Varje fördragsslutande part förbinder sig att säkerställa att i dess hamnar och terminaler i Östersjöområdet tillhandahålls sådana anordningar för mottagande av avloppsvatten som, utan att otillbörlig försening orsakas fartygen, är tillräckliga för att tillgodose behoven hos de fartyg som använder dem.

2. För att möjliggöra anslutning av mottagningsanordningarnas rörledningar till fartygets utsläppsrörledningar skall båda ledningarna vara försedda med en standardiserad anslutning i enlighet med följande uppställning.

>Plats för tabell>

Flänsen skall passa till rörledningar med en största innerdiameter av 100 mm och skall vara av stål eller annat likvärdigt material och ha plan yta. Flänsen, med lämplig packning, skall tåla ett arbetstryck av 6 kg/cm².

På fartyg med ett malldjup av 5 meter eller mindre får innerdiametern på utsläppsanslutningen vara 38 millimeter.

F. Besiktningar

1. Fartyg som används för resor i Östersjöområdet skall genomgå nedan angivna besiktningar:

a) En första besiktning innan fartyget sätts i trafik eller innan det certifikat som krävs enligt avsnitt G i denna regel utfärdas första gången, vilken besiktning skall omfatta en sådan besiktning av fartyget som skall säkerställa att

i) när fartyget är utrustat med en reningsanläggning för avloppsvatten, reningsanläggningen uppfyller sådana föreskrifter för driften som är grundade på normer och provningsmetoder som rekommenderats av kommissionen och skall vara godkänd av administrationen,

ii) när fartyget är försett med ett system för sönderdelning och desinficering av avloppsvatten, detta system uppfyller sådana föreskrifter för driften som är grundade på normer och provningsmetoder som rekommenderats av kommissionen och skall vara godkänt av administrationen,

iii) när fartyget är försett med en uppsamlingstank, denna tanks kapacitet kan godtas av administrationen som magasin för allt avloppsvatten med hänsyn till fartygets användning, antalet personer ombord och andra omständigheter av betydelse. Uppsamlingstanken skall uppfylla föreskrifter för driften som är grundade på normer och provningsmetoder som rekommenderats av kommissionen och skall vara godkänd av administrationen, och

iv) fartyget är utrustat med en rörledning för avlämnande av avloppsvatten till en mottagningsanordning. Rörledningen bör vara utrustad med en standardiserad landanslutning enligt avsnitt E eller i fråga om fartyg i särskild trafik, alternativt enligt andra normer som kan godtas av administrationen som t.ex. snabbkopplingsanslutning.

Denna besiktning syftar till att säkerställa att utrustningen, anordningarna, arrangemangen och materialet helt uppfyller tillämpliga föreskrifter i denna regel.

Administrationen skall erkänna "typprovningscertifikat" för reningsanläggning för avloppsvatten som utfärdats av övriga fördragsslutande parter.

b) Periodiska besiktningar med mellanrum som fastställs av administrationen, dock ej överstigande fem år, vilka syftar till att säkerställa att fartygets utrustning, anordningar, arrangemang och material helt uppfyller tillämpliga föreskrifter i denna regel.

2. Besiktningar av fartyg med avseende på iakttagandet av bestämmelserna i denna regel skall utföras av tjänstemän hos administrationen. Administrationen får dock anförtro besiktningarna antingen åt inspektörer, som utses för ändamålet, eller åt organisationer som godkänts av administrationen. Vederbörande administration svarar i varje fall helt för besiktningens fullständighet och effektivitet.

3. Sedan besiktning av fartyget avslutats får ej utan administrationens medgivande göras väsentlig förändring i fråga om utrustning, anordningar, arrangemang eller material som besiktningen omfattat, utom direkt utbyte av sådan utrustning eller sådana anordningar.

G. Certifikat

1. Ett föroreningsskyddscertifikat för avloppsvatten skall utfärdas efter besiktning i enlighet med bestämmelserna i avsnitt F i denna regel för fartyg som är godkända för transport av mer än 50 personer och som används för internationella resor i Östersjöområdet.

2. Sådant certifikat skall utfärdas antingen av administrationen eller av en person eller organisation som vederbörligen bemyndigats därtill av administrationen. I varje fall påtar sig administrationen fullt ansvar för certifikatet.

3. Föroreningsskyddscertifikatet för avloppsvatten skall avfattas i en form som överensstämmer med formuläret i bihanget till bilaga IV i MARPOL 73/78. Om språket inte är engelska, skall texten innehålla en översättning till engelska.

4. Ett föroreningsskyddscertifikat för avloppsvatten skall utfärdas med en av administrationen fastställd giltighetstid som ej får överstiga fem år.

5. Ett certifikat skall upphöra att gälla om väsentliga ändringar har vidtagits utan administrationens medgivande i fråga om föreskriven utrustning, anordningar, arrangemang eller material, med undantag av direkt utbyte av sådan utrustning eller sådana anordningar.

BILAGA V

UNDANTAG FRÅN DET ALLMÄNNA FÖRBUDET MOT DUMPNING AV AVFALL OCH ANDRA ÄMNEN I ÖSTERSJÖOMRÅDET

REGEL 1

Enligt artikel 11 punkt 2 i denna konvention skall förbudet mot dumpning ej gälla vid kvittblivning till havs av muddermaterial under förutsättning att

a) dumpning av muddermaterial som innehåller skadliga ämnen, vilka anges i bilaga I, endast är tillåten i enlighet med av kommissionen antagna riktlinjer,

och

b) dumpningen utförs enligt ett på förhand meddelat särskilt tillstånd av behörig nationell myndighet antingen

i) inom den fördragsslutande partens inre vatten och territorialhav eller

ii) utanför inre vatten och territorialhav, då det är nödvändigt, efter tidigare samråd inom kommissionen.

Då den fördragsslutande parten utfärdar sådana tillstånd, skall den iaktta bestämmelserna i regel 3 i denna bilaga.

REGEL 2

1. Den behöriga nationella myndighet som avses i artikel 11 punkt 2 i denna konvention skall

a) utfärda de särskilda tillstånd som föreskrivs i regel 1 i denna bilaga,

b) föra bok över arten och mängden ämnen för vilka dumpning medges samt över platsen, tidpunkten och sättet för dumpningen.

c) insamla tillgänglig information om arten och mängden ämnen som nyligen och fram till denna konventions ikraftträdande har dumpats i Östersjöområdet, under förutsättning att ifrågavarande dumpade ämnen kan förorena vatten eller organismer i Östersjöområdet, fastna i fiskeredskap eller på annat sätt orsaka skada samt information om platsen, tidpunkten och sättet för dumpningen.

2. Den behöriga nationella myndigheten skall utfärda särskilt tillstånd enligt regel 1 i denna bilaga beträffande ämnen som avses att dumpas i Östersjöområdet och som

a) lastats inom dess territorium,

b) lastats på ett fartyg eller luftfartyg som är registrerat inom dess territorium eller för dess flagga, då lastningen äger rum inom en stats territorium som inte är fördragsslutande part i denna konvention.

3. Varje fördragsslutande part skall ge kommissionen och, vid behov, de övriga fördragsslutande parterna den information som anges i regel 2 punkt 1 c) i denna bilaga. Det förfarande som därvid skall iakttas och arten av sådana meddelanden skall fastställas av kommissionen.

REGEL 3

Då särskilda tillstånd enligt regel 1 i denna bilaga utfärdas, skall den behöriga nationella myndigheten beakta

a) mängden muddermaterial som skall dumpas,

b) innehållet av skadliga ämnen som avses i bilaga I,

c) platsen (t.ex. dumpningsområdets koordinater, djup samt avstånd från kusten) och dess förhållande till områden av särskilt intresse (t.ex. skönhets- och rekreationsområden, fiskars lekområden och yngeluppväxtområden, fiskeområden m.m.),

d) vattnets egenskaper, om dumpningen utförs utanför territorialhavet, nämligen

i) hydrografiska förhållanden (t.ex. temperatur, salthalt, densitet, skiktningsförhållanden),

ii) kemiska förhållanden (t.ex. pH, löst syre, närsalter),

iii) biologiska förhållanden (t.ex. primärproduktion och bottenlevande djur);

uppgifterna bör omfatta tillräcklig information om årsmedelvärden och årstidsvariation för de data som nämns i detta stycke, samt

e) förekomst och effekter av annan dumpning som kan ha utförts i dumpningsområdet.

REGEL 4

Rapporter i enlighet med artikel 11 punkt 5 i denna konvention skall omfatta de upplysningar som skall ges på det rapportformulär som fastställs av kommissionen.

BILAGA VI

FÖRHINDRANDE AV FÖRORENING FRÅN OFFSHORE-VERKSAMHET

REGEL 1: DEFINITIONER

I denna bilaga avses med

1. offshore-verksamhet: prospektering och utvinning av olja och gas genom en fast eller flytande offshore-anläggning eller -konstruktion, inbegripet all därmed sammanhängande verksamhet på denna,

2. offshore-enhet: varje fast eller flytande offshore-anläggning eller -konstruktion som används vid verksamhet som avser prospektering, utvinning eller produktion av gas eller olja eller vid lastning eller lossning av olja,

3. prospektering: innefattar all borrningsverksamhet men inte seismiska undersökningar,

4. utvinning: innefattar produktion, undersökning eller stimulering av källor.

REGEL 2: ANVÄNDNING AV BÄSTA TILLGÄNGLIGA TEKNIK OCH BÄSTA MILJÖPRAXIS

De fördragsslutande staterna förbinder sig att förhindra och eliminera förorening från offshore-verksamhet genom användning av principerna om bästa tillgängliga teknik och bästa miljöpraxis enligt definitionen i bilaga II.

REGEL 3: MILJÖKONSEKVENSBEDÖMNING OCH ÖVERVAKNING

1. En miljökonsekvensbeskrivning skall göras innan en offshore-verksamhet får tillstånd att påbörjas. I fråga om utvinning som avses i regel 5, skall resultatet av denna beskrivning meddelas kommissionen innan offshore-verksamheten får tillstånd att påbörjas.

2. I samband med miljökonsekvensbeskrivningen bör havsområdets känslighet runt omkring en föreslagen offshore-enhet bedömas med hänsyn till följande:

a) områdets betydelse för fåglar och marina däggdjur,

b) områdets betydelse som fiskeplats eller yngelplats för fiskar och skaldjur samt för havsodling,

c) områdets betydelse från rekreationssynpunkt,

d) sedimentets sammansättning med avseende på: kornstorleksfördelning, torrsubstans, glödgningsförlust, totala halt av kolväte samt halten av Ba, Cr, Pb, Cu, Hg och Cd,

e) förekomst och mångfald vad avser den bottenlevande faunan samt innehåll av utvalda alifatiska och aromatiska kolväten.

3. I syfte att övervaka effekterna av prospekteringsfasen skall undersökningar enligt d) ovan genomföras före och efter arbetet.

4. I syfte att övervaka effekterna av utvinningsstadiet skall undersökningar enligt d) och e) ovan genomföras före arbetet, med årliga mellanrum under arbetet och efter det att arbetet har avslutats.

REGEL 4: UTSLÄPP UNDER PROSPEKTERINGSSTADIET

1. Användningen av oljebaserad borrvätska eller vätska som innehåller andra skadliga ämnen skall begränsas till de fall då det är nödvändigt av geologiska, tekniska eller säkerhetsskäl och endast efter föregående tillstånd av den behöriga nationella myndigheten. I sådana fall skall lämpliga åtgärder vidtas och ändamålsenliga anordningar finnas tillgängliga för att förhindra utsläpp av sådan vätska i den marina miljön.

2. Oljebaserat borrslam och borrkax som härrör från användningen av oljebaserad borrvätska bör inte släppas ut i Östersjöområdet utan föras iland för slutlig behandling eller omhändertagande på ett från miljösynpunkt godtagbart sätt.

3. För utsläpp av vattenbaserat slam och kax krävs tillstånd av den behöriga nationella myndigheten. Innan tillstånd ges, måste visas att innehållet i det vattenbaserade slammet har låg toxicitet.

4. Utsläpp av kax som härrör från användningen av vattenbaserat borrslam är inte tillåtet i särskilt känsliga delar av Östersjöområdet som t.ex. inneslutna eller grunda områden med begränsad vattenväxling och områden som kännetecknas av sällsynta, värdefulla eller särskilt ömtåliga ekosystem.

REGEL 5: UTSLÄPP UNDER UTVINNINGSSTADIET

Utöver bestämmelserna i bilaga IV skall följande bestämmelser gälla för utsläpp:

a) alla kemikalier och andra ämnen skall föras iland och får endast i undantagsfall släppas ut efter erhållande av tillstånd från den behöriga myndigheten i varje enskilt fall,

b) utsläpp av produktionsvatten och ballastvatten är förbjudet om inte oljeinnehållet är mindre än 15 mg/l, mätt med analys- och provtagningsmetoder som skall antas av kommissionen.

c) om detta gränsvärde inte kan uppnås genom användning av bästa miljöpraxis och bästa tillgängliga teknik får den behöriga nationella myndigheten kräva ytterligare lämpliga åtgärder för att förhindra eventuell förorening av Östersjöområdets marina miljö och vid behov medge ett högre gränsvärde, som emellertid skall vara så lågt som möjligt och inte i något fall överstiga 40 mg/l; oljeinnehållet skall mätas såsom föreskrivs i b) ovan.

d) det tillåtna utsläppet får inte i något fall ge upphov till oacceptabla effekter på den marina miljön,

e) för att dra nytta av den framtida utvecklingen vad gäller renings- och produktionsteknik skall tillstånd regelbundet omprövas av den behöriga nationella myndigheten och utsläppsgränserna ändras i enlighet därmed.

REGEL 6: RAPPORTERINGSFÖRFARANDE

Varje fördragsslutande part skall kräva att operatören eller någon annan person som har ansvaret för offshore-enheten avlämnar rapport enligt bestämmelserna i regel 5.1 i bilaga VII till denna konvention.

REGEL 7: BEREDSKAPSPLANERING

Varje offshore-enhet skall ha en beredskapsplan som godkänts i enlighet med ett av den behöriga myndigheten fastställt förfarande. Planen skall innehålla uppgifter om larm- och kommunikationssystem, organisation av insatser, en förteckning över på förhand utplacerad utrustning samt en beskrivning av de åtgärder som skall vidtas vid olika slags föroreningsolyckor.

REGEL 8: OFFSHORE-ENHETER SOM EJ LÄNGRE ANVÄNDS

De fördragsslutande parterna skall säkerställa att övergivna, ej längre använda offshore-enheter och offshore-enheter som havererat avlägsnas fullständigt och förs i land under ägarens ansvar och att borrhål som ej längre används pluggas igen.

REGEL 9: INFORMATIONSUTBYTE

De fördragsslutande parterna skall fortlöpande utbyta information genom kommissionen angående platsen för och typ av all planerad eller genomförd offshore-verksamhet och angående typ och mängd av utsläpp samt beredskapsåtgärder som vidtagits.

BILAGA VII

INSATSER VID FÖRORENINGSOLYCKOR

REGEL 1: ALLMÄNNA BESTÄMMELSER

1. De fördragsslutande parterna förbinder sig att upprätthålla beredskap för att kunna genomföra insatser vid föroreningsolyckor som hotar Östersjöområdets marina miljö. Denna beredskap skall omfatta lämplig utrustning, fartyg och personal som förberetts för insatser såväl i kustvatten som på öppna havet.

2. a) Utöver de olyckor som avses i artikel 13 skall den fördragsslutande parten utan dröjsmål även underrätta om sådana föroreningsolyckor som inträffar inom dess ansvarsregion och vilka påverkar eller kan antas komma att påverka övriga fördragsslutande parters intressen.

b) Vid en betydande föroreningsolycka skall även övriga fördragsslutande parter och kommissionen underrättas så snart som möjligt.

3. De fördragsslutande parterna är överens om att de, under förutsättning att de har möjligheter till detta och att relevanta resurser finns tillgängliga, skall samarbeta för att genomföra insatser i samband med föroreningsolyckor, när olyckan är av så allvarlig karaktär att detta är berättigat.

4. Därutöver skall de fördragsslutande parterna vidta andra åtgärder för att

a) genomföra regelbunden övervakning utanför sina kustlinjer, och

b) på annat sätt samarbeta och utbyta information med övriga fördragsslutande parter i syfte att förbättra beredskapen för att genomföra insatser vid föroreningsolyckor.

REGEL 2: BEREDSKAPSPLANERING

Varje fördragsslutande part skall utarbeta en nationell beredskapsplan och i samarbete med övriga fördragsslutande parter, om så är lämpligt, bilaterala eller multilaterala planer för gemensamma insatser vid föroreningsolyckor.

REGEL 3: ÖVERVAKNING

1. För att förhindra överträdelser av befintliga regler angående förhindrande av förorening från fartyg skall de fördragsslutande parterna, var för sig eller i samarbete, utveckla och tillämpa övervakningsformer som täcker Östersjöområdet i syfte att upptäcka och följa utsläpp till havs av olja och andra ämnen.

2. De fördragsslutande parterna skall förbinda sig att vidta lämpliga åtgärder för att bedriva den övervakning som avses i punkt 1 genom att bl.a. använda sig av övervakning från luften med fjärranalyssystem.

REGEL 4: ANSVARSREGIONER

De fördragsslutande parterna skall så snart som möjligt, bilateralt eller multilateralt, komma överens om de regioner i Östersjöområdet inom vilka de skall bedriva övervakningsverksamhet och vidta åtgärder för att genomföra insatser när en betydande föroreningsolycka har inträffat eller kan befaras inträffa. Sådana överenskommelser skall ej utgöra inskränkning i andra överenskommelser som slutits mellan fördragsslutande parter i samma ämne. Angränsande stater skall säkerställa att de olika överenskommelserna harmoniseras. Fördragsslutande parter skall informera övriga fördragsslutande parter och kommissionen om sådana överenskommelser.

REGEL 5: RAPPORTERINGSFÖRFARANDE

1. a) Varje fördragsslutande part skall av befälhavare eller andra personer som ansvarar för fartyg som för dess flagga kräva att de utan dröjsmål rapporterar varje händelse ombord på deras fartyg som medför ett utsläpp eller sannolikt utsläpp av olja eller andra skadliga ämnen.

b) Rapporten skall avges till närmaste kuststat och i enlighet med bestämmelserna i artikel 8 och protokoll I i 1973 års internationella konvention till förhindrande av förorening från fartyg, ändrad genom 1978 års protokoll till denna (MARPOL 73/78).

c) De fördragsslutande parterna skall anmoda befälhavare eller andra personer som ansvarar för fartyg samt piloter på luftfartyg att utan dröjsmål och i enlighet med detta system rapportera om betydande utsläpp av olja eller andra skadliga ämnen som observerats till havs. Sådana rapporter bör så vitt möjligt innehålla följande uppgifter: tidpunkt, position, vind- och sjöförhållanden samt art, utbredning och sannolikt ursprung vad avser det observerade utsläppet.

2. Bestämmelserna i punkt 1.b) skall även tillämpas i fråga om dumpning enligt bestämmelserna i artikel 11 punkt 4 i denna konvention.

REGEL 6: BEREDSKAPSÅTGÄRDER OMBORD PÅ FARTYG

1. Varje fördragsslutande part skall kräva att fartyg som har rätt att föra dess flagga har en beredskapsplan för oljeförorening ombord i enlighet med bestämmelserna i MARPOL 73/78.

2. Varje fördragsslutande part skall anmoda befälhavare på fartyg som för dess flagga eller, i fråga om fasta eller flytande plattformar som lyder under dess jurisdiktion, de personer som ansvarar för plattformar, att vid en föroreningsolycka och efter begäran av de behöriga myndigheterna lämna så detaljerade uppgifter om fartyget och dess last eller, i fråga om plattform, dess produktion, som är nödvändiga för att kunna vidta åtgärder i syfte att förhindra eller genomföra insatser vid förorening av havet och att samarbeta med dessa myndigheter.

REGEL 7: RÄDDNINGSTJÄNSTINSATSER

1. Den fördragsslutande parten skall, då en föroreningsolycka inträffar inom dess ansvarsregion, göra de nödvändiga bedömningarna av läget och vidta lämpliga räddningstjänstinsatser för att undvika eller så långt möjligt begränsa efterföljande föroreningseffekter.

2. a) De fördragsslutande parterna skall med beaktande av b) använda mekaniska hjälpmedel för att genomföra insatser vid föroreningsolyckor.

b) Kemiska medel får användas endast i undantagsfall och efter tillstånd av vederbörande nationella myndighet i varje enskilt fall.

3. När ett sådant utsläpp driver eller kan befaras driva in i en annan fördragsslutande parts ansvarsregion, skall den parten utan dröjsmål få information om läget och de åtgärder som har vidtagits.

REGEL 8: BISTÅND

1. Enligt bestämmelserna i punkt 3 i regel 1

a) skall en fördragsslutande part ha rätt att begära bistånd av andra fördragsslutande parter vid genomförandet av insatser i samband med en föroreningsolycka till havs, och

b) skall fördragsslutande parter göra sitt bästa för att lämna sådant bistånd.

2. Fördragsslutande parter skall vidta nödvändiga rättsliga eller administrativa åtgärder för att underlätta

a) ankomsten till, användningen i och avfärden från dess territorium av fartyg, luftfartyg och andra transportmedel som används för insatser vid en föroreningsolycka eller för att transportera personal, last, material och utrustning som behövs för att ta hand om en sådan olycka,

och

b) snabb förflyttning till, genom och från dess territorium av personal, last, material och utrustning som avses i a).

REGEL 9: ERSÄTTNING AV KOSTNADER FÖR BISTÅND

1. De fördragsslutande parterna skall bära de biståndskostnader som avses i regel 8 i enlighet med denna regel.

2. a) Om insatsen genomförts av en fördragsslutande part på uttrycklig begäran av en annan fördragsslutande part, skall den begärande parten betala till den bistående parten denna parts kostnader för insatsen. Om begäran återkallas, skall den begärande parten bära de kostnader som den bistående parten redan ådragit sig eller bundit sig för.

b) Om insatsen gjorts av en fördragsslutande part på dess eget initiativ, skall denna part bära kostnaderna för sin insats.

c) De principer som anges i a) och b) skall tillämpas, om inte de berörda parterna kommer överens om annat i varje enskilt fall.

3. Om inte annat överenskommits, skall kostnaderna för den insats som genomförts av en fördragsslutande part på begäran av en annan part beräknas rättvist enligt den bistående partens nationella lag och gängse praxis rörande ersättning för sådana kostnader.

4. Bestämmelserna i denna regel skall inte tolkas så att de på något sätt inskränker de fördragsslutande parternas rätt att av tredje man kräva ersättning för insatser som vidtagits för att ta hand om föroreningsolyckor enligt andra tillämpliga bestämmelser och föreskrifter i internationell och nationell rätt eller övernationella regler.

REGEL 10: REGELBUNDET SAMARBETE

1. Varje fördragsslutande part skall lämna de andra fördragsslutande parterna och kommissionen information om

a) sin organisation för att ta hand om havsförorening genom olja och andra skadliga ämnen,

b) sina bestämmelser och övriga förhållanden som har direkt betydelse för beredskap för och insatser vid havsförorening genom olja och andra skadliga ämnen,

c) den behöriga myndighet som är ansvarig för mottagande och avsändande av rapporter om havsförorening genom olja och andra skadliga ämnen,

d) de behöriga myndigheter som handlägger frågor om åtgärder rörande ömsesidigt bistånd, information och samarbete mellan de fördragsslutande parterna enligt denna bilaga, och

e) insatser som gjorts enligt regel 7 och 8 i denna bilaga.

2. De fördragsslutande parterna skall utbyta information om forsknings- och utvecklingsprogram, om resultat beträffande metoder att ta hand om havsförorening genom olja och andra skadliga ämnen och om erfarenheter av övervakningsverksamhet och insatser vid sådan förorening.

3. De fördragsslutande parterna skall regelbundet anordna gemensamma praktiska övningar avseende bekämpning av föroreningar och alarmeringsövningar.

4. De fördragsslutande parterna skall samarbeta inom Internationella sjöfartsorganisationen i frågor som rör genomförandet och en ytterligare utveckling av den internationella konventionen om beredskap för, insatser vid och samarbete vid förorening genom olja.

REGEL 11: HELSINGFORSKOMMISSIONENS (HELCOM:S) BEKÄMPNINGSMANUAL

De fördragsslutande parterna samtycker till att, så långt det är praktiskt möjligt, tillämpa de principer och regler som ingår i manualen om samarbete vid bekämpning av havsförorening, som kompletterar denna bilaga och som antagits av kommissionen eller den kommitté som utsetts av kommissionen för detta ändamål.