BILAGA I

KONVENTION om skydd för och användning av gränsöverskridande vattendrag och internationella sjöar Utfärdad i Helsingfors den 17 mars 1992 Förenta nationerna 1992

Konvention om skydd för och användning av gränsöverskridande vattendrag och internationella sjöar

PREAMBEL

PARTERNA I DENNA KONVENTION,

SOM ÄR MEDVETNA OM att skydd och användning av gränsöverskridande vattendrag och internationella sjöar är viktiga och brådskande uppgifter, vilkas effektiva fullgörande endast kan säkerställas genom ökat samarbete,

SOM ÄR OROADE över de negativa effekter på kort eller lång sikt, som ändrade förhållanden för gränsöverskridande vattendrag och internationella sjöar har eller hotar att få för miljön, ekonomin och välfärden i de stater som är medlemmar i Ekonomiska kommissionen för Europa (ECE),

SOM BETONAR behovet av att stärka de nationella och internationella åtgärderna för att förhindra, kontrollera och minska utsläpp av farliga ämnen i vattenmiljön och för att minska eutrofiering och försurning samt förorening av den marina miljön, särskilt kustområdena, från landbaserade källor,

SOM PRISAR de ansträngningar som redan gjorts av ECE-regeringarna för att stärka det bilaterala och multilaterala samarbetet för att förhindra, kontrollera och minska gränsöverskridande föroreningar samt för att åstadkomma en hållbar nivå på vattenvården, bevara vattentillgångarna och skydda miljön,

SOM ERINRAR om de relevanta bestämmelserna och principerna i deklarationen från Stockholmskonferensen om den mänskliga miljön, slutakten från konferensen om säkerhet och samarbete i Europa (ESK), de avslutande dokumenten från mötena i Madrid och Wien med företrädare för ESK-staterna samt det avslutande dokumentet från mötet i Wien med representanter för de deltagande ESK-staterna samt den regionala strategin för miljöskydd och ett rationellt utnyttjande av naturresurserna i ECE:s medlemsstater under perioden fram till år 2000 och därefter,

SOM ÄR MEDVETNA om den roll som Förenta nationernas ekonomiska kommission för Europa spelar för att främja internationellt samarbete för att förhindra, kontrollera, minska gränsöverskridande vattenföroreningar och för att åstadkomma en hållbar användning av gränsöverskridande vatten, och som i detta sammanhang erinrar om ECE:s principdeklaration om förebyggande och kontroll av vattenförordningar, inklusive gränsöverskridande vattenföroreningar, ECE:s principdeklaration om en rationell användning av vatten, ECE:s principer om samarbete inom området för gränsöverskridande vatten, ECE:s stadga om grundvattenvård samt uppförandekoden vid oavsiktliga föroreningar av gränsöverskridande inre vatten,

SOM HÄNVISAR till besluten I (42) och I (44), som antagits av Ekonomiska kommissionen för Europa vid dess fyrtioandra och fyrtiofjärde möte, samt till resultatet av ESK-mötet om skydd för miljön (Sofia, Bulgarien, 16 oktober-3 november 1989),

SOM BETONAR att samarbete mellan medlemsländerna vad avser skydd för och användning av gränsöverskridande vatten i första hand skall genomföras genom utarbetande av avtal mellan länder som gränsar till samma vatten, särskilt i fall där sådana avtal ännu inte finns,

HAR KOMMIT ÖVERENS om följande:

Artikel 1

Definitioner

I denna konvention avses med

1. "Gränsöverskridande vatten": allt yt- eller grundvatten som utmärker, korsar eller är belägna på gränser mellan två eller flera stater, i fall då de gränsöverskridande vattnen flyter direkt ut i havet och slutar vid en rät linje tvärs över sina respektive mynningar mellan punkter på sina stränders lågvattenlinje.

2. "Gränsöverskridande inverkan": varje betydande negativ miljöpåverkan som följer av en förändring i förhållandena för de gränsöverskridande vattnen som orsakas av mänsklig verksamhet, vars fysiska ursprung helt eller delvis finns inom ett område som faller under en parts jurisdiktion, inom ett område som faller under en annan parts jurisdiktion. Sådan miljöpåverkan inbegriper påverkan på människans hälsa och säkerhet, växt- och djurliv, mark, luft, vatten, klimat, landskap och historiska minnesmärken eller andra fysiska strukturer eller samspelet mellan dessa faktorer. De inbegriper också påverkan på kulturarvet eller de socioekonomiska villkor som följer av ändringar som rör dessa faktorer.

3. "Part": en fördragsslutande part i denna konvention, om inte texten anger något annat,

4. "Strandpart": de parter som gränsar till samma gränsöverskridande vatten,

5. "Gemensamt organ": en bilateral eller multilateral kommission eller annat lämpligt institutionellt arrangemang för samarbete mellan strandparterna,

6. "Farliga ämnen": sådana ämnen som är giftiga, carcinogena, mutagena, teratogena eller bioackumulativa, särskilt när de är beständiga,

7. "Bästa tillgängliga teknik": (definitionen återfinns i bilaga I till denna konvention).

DEL I

BESTÄMMELSER SOM AVSER ALLA PARTER

Artikel 2

Allmänna bestämmelser

1. Parterna skall vidta alla lämpliga åtgärder för att förhindra, kontrollera och minska gränsöverskridande inverkan.

2. Parterna skall särskilt vidta alla nödvändiga åtgärder

a) för att förhindra, kontrollera och minska vattenföroreningar som ger upphov till gränsöverskridande inverkan,

b) för att säkerställa att gränsöverskridande vatten används i syfte att nå ekologiskt sund och rationell vattenvård, bevarande av vattenresurser och miljöskydd,

c) för att säkerställa att gränsöverskridande vatten används på ett rimligt och rättvist sätt, med hänsyn främst till deras gränsöverskridande natur, i fall då det handlar om verksamheter som orsakar eller troligen kan orsaka gränsöverskridande inverkan,

d) för att säkerställa bevarande och, om nödvändigt, återställande av ekosystem.

3. Åtgärder för att förhindra, kontrollera och minska vattenföroreningar skall om möjligt vidtas vid källan.

4. Dessa åtgärder skall varken direkt eller indirekt resultera i överföring av föroreningar till andra delar av miljön.

5. När de vidtar de åtgärder till vilka hänvisning sker i punkterna 1 och 2 i denna artikel, skall parterna ledas av följande principer:

a) försiktighetsprincipen enligt vilken verksamhet för att förhindra möjlig gränsöverskridande inverkan av utsläpp av farliga ämnen inte skall skjutas upp med motiveringen att den vetenskapliga forskningen inte i full utsträckning har bevisat ett orsakssammanhang mellan dessa ämnen, å ena sidan, och den möjliga gränsöverskridande inverkan, å den andra,

b) principen att förorenaren skall betala, enligt vilken kostnaderna för att förhindra föroreningar, för kontroll av föroreningar och för åtgärder som syftar till minskning av dessa skall bäras av förorenaren,

c) vattenresurserna skall vårdas så att den nuvarande generationens behov uppfylls utan att framtida generationers möjlighet att fylla sina egna behov äventyras.

6. Strandparterna skall samarbeta på grundval av jämlikhet och ömsesidighet, särskilt genom bilaterala och multilaterala avtal, för att utveckla harmoniserade riktlinjer, program och strategier som täcker de relevanta flodområdena eller delar därav, och som syftar till att förhindra, kontrollera och minska gränsöverskridande inverkan samt till gränsöverskridande vattbehållmiljö eller den miljö som påverkas av sådana vatten, inbegripet den marina miljön.

7. Tillämpningen av denna konvention får inte leda till försämring av miljöförhållandena eller till ökad gränsöverskridande inverkan.

8. Bestämmelserna i denna konvention får inte inverka på parternas rätt att enskilt eller gemensamt anta och genomföra strängare åtgärder än de som fastställs i denna konvention.

Artikel 3

Förhindrande, kontroll och minskning

1. För att förhindra, kontrollera och minska gränsöverskridande inverkan skall parterna utveckla, anta, genomföra och, så långt möjligt, se till att relevanta rättsliga, administrativa, ekonomiska och tekniska åtgärder överensstämmer med varandra, för att säkerställa bland annat följande:

a) att utsläpp av föroreningar förhindras, kontrolleras och minskas vid källan genom tillämpning av bland annat tekniker som innebär små eller inga utsläpp,

b) att gränsöverskridande vattendrag skyddas mot förorening från punktkällor genom förhandsprövning av utsläpp av avloppsvatten genom behöriga nationella myndigheter och genom att de tillåtna utsläppen övervakas och kontrolleras,

c) att de gränser för utsläpp av avloppsvatten som fastställs i tillstånden grundas på bästa tillgängliga teknologi för utsläpp av farliga ämnen,

d) att strängare krav, som även leder till förbud i enskilda fall, införs när detta krävs av hänsyn till recipientens eller ekosystemets vattenkvalitet,

e) att åtminstone biologisk behandling eller likvärdiga förfaranden tillämpas på kommunernas avloppsvatten, vid behov genom stegvisa system,

f) att lämpliga åtgärder vidtas, såsom tillämpning av bästa tillgängliga teknik, i syfte att minska tillförseln av näringsämnen från industriella och kommunala källor,

g) att lämpliga och de från miljösynpunkt bästa metoderna utvecklas och genomförs för att åstadkomma en minskning av tillförseln av näringsämnen och farliga ämnen från diffusa källor, särskilt i fall då ämnena härrör från jordbruket (riktlinjer för att utveckla metoder för bästa miljövård finns i bilaga II till denna konvention),

h) att miljökonsekvensbeskrivningar och andra bedömningsmetoder tillämpas,

i) att en hållbar vård av vattentillgångarna, inklusive användning av ett ekosysteminriktat synsätt, främjas,

j) att katastrofplaneringen utvecklas,

k) att ytterligare särskilda åtgärder vidtas för att hindra förorening av grundvattnet,

l) att risken för oavsiktliga föroreningar reduceras till ett minimum.

2. I detta syfte skall varje part på grundval av bästa tillgängliga teknik fastställa gränsvärden för utsläpp från punktkällor till ytvatten som skall tillämpas särskilt på enskilda industrigrenar eller industrier från vilka farliga ämnen härrör. De lämpliga åtgärder som nämns i punkt 1 i denna artikel för att förhindra, kontrollera och minska tillförseln av farliga ämnen från punktkällor och diffusa källor till vatten får bl. a. inbegripa totalt eller partiellt förbud för produktion eller användning av sådana ämnen. Existerande förteckningar över sådana industrigrenar eller industrier och över sådana farliga ämnen i internationella konventioner eller föreskrifter, som är tillämpliga inom det område som täcks av denna konvention, skall beaktas.

3. Dessutom skall varje part, när det är lämpligt, ange mål avseende vattnets kvalitet samt anta kriterier härför i syfte att förhindra, kontrollera och minska gränsöverskridande inverkan. Allmänna riktlinjer för utveckling av sådana mål och kriterier ges i bilaga III till denna konvention. När det är nödvändigt skall parterna eftersträva att àjourföra denna bilaga.

Artikel 4

Övervakning

Parterna skall upprätta program för övervakning av de gränsöverskridande vattendragens tillstånd.

Artikel 5

Forskning och utveckling

Parterna skall samarbeta i fråga om forskning om och utveckling av effektiv teknik för att förhindra, kontrollera och minska gränsöverskridande inverkan. I detta syfte skall parterna bilateralt och/eller multilateralt, med beaktande av den forskning som bedrivs inom relevanta internationella fora, sträva efter att när det är nödvändigt inleda eller intensifiera särskilda forskningsprogram som bland annat syftar till:

a) att utarbeta metoder för bedömning av toxiciteten hos farliga ämnen och av graden av skadlighet hos föroreningar,

b) att förbättra kunskaperna om förekomst, fördelning och miljöpåverkan av föroreningar samt härmed förbundna processer,

c) att utveckla och tillämpa från miljösynpunkt sett sund teknik samt miljöanpassade produktions- och konsumtionsmönster,

d) att gradvis avveckla och/eller ersätta ämnen som troligen kan ha gränsöverskridande inverkan,

e) att utveckla miljömässigt ofarliga metoder för kvittblivning av miljöfarliga ämnen,

f) att utveckla särskilda metoder för att förbättra de gränsöverskridande vattendragens tillstånd,

g) att utveckla miljömässigt sund vattenbyggnadsverksamhet och vattenregleringsteknik,

h) att genomföra materiell och ekonomisk bedömning av skador som är följden av gränsöverskridande inverkan.

Resultaten av dessa forskningsprogram skall utväxlas mellan parterna i enlighet med artikel 6 i denna konvention.

Artikel 6

Informationsutbyte

Parterna skall så snart som möjligt vidta åtgärder för bredast möjliga informationsutbyte i frågor som täcks av bestämmelserna i denna konvention.

Artikel 7

Ansvar och skadeståndskyldighet

Parterna skall stödja lämpliga internationella ansträngningar för att utarbeta regler, kriterier och förfaranden på området för ansvar och skadeståndsskyldighet.

Artikel 8

Skydd av information

Bestämmelserna i denna konvention skall inte påverka parternas rättigheter och skyldigheter enligt sina nationella rättssystem och tillämpliga övernationella föreskrifter för att skydda information som har samband med industriell och kommersiell sekretess, inbegripet immateriella rättigheter, eller nationell säkerhet.

DEL II

BESTÄMMELSER AVSEENDE STRANDPARTER

Artikel 9

Bilateralt och multilateralt samarbete

1. Strandparterna skall för att närmare ange sina ömsesidiga förbindelser och sitt handlande med avseende på att hindra, kontrollera och minska gränsöverskridande inverkan på jämlikhetens och ömsesidighetens grund ingå bilaterala eller multilaterala avtal eller andra överenskommelser, om sådana inte finns, eller anpassa de befintliga, när detta är nödvändigt för att dessa inte skall strida mot de grundläggande principerna i denna konvention. Strandparterna skall noga ange det flodområde eller den del eller de delar av ett sådant som är föremål för samarbetet. Avtalen eller överenskommelserna skall avse relevanta frågor som täcks av denna konvention och andra frågor som strandparterna anser att det är nödvändigt att samarbeta om.

2. De avtal eller överenskommelser som nämns i punkt 1 i denna artikel skall innehålla bestämmelser om upprättande av gemensamma organ. Dessa gemensamma organs uppgifter skall bl. a., och utan att det påverkar befintliga avtal eller överenskommelser, vara följande:

a) att insamla, sammanställa och utvärdera uppgifter i syfte att identifiera föroreningskällor som kan tänkas orsaka gränsöverskridande inverkan,

b) att utarbeta gemensamma övervakningsprogram rörande vattenkvantitet och vattenkvalitet,

c) att upprätta förteckningar över och utbyta information om de föroreningskällor som nämns i punkt 2 i denna artikel,

d) att utarbeta gränsvärden för utsläpp av avloppsvatten och bedöma kontrollprogrammens effektivitet,

e) att formulera mål för vattenkvalitet och anta kriterier för detta med hänsyn till bestämmelserna i artikel 3.3, i denna konvention samt föreslå relevanta åtgärder för att bevara och vid behov förbättra existerande vattenkvalitet,

f) att utveckla samordnade åtgärdsprogram för att minska föroreningarna från både punktkällor (t. ex. kommunala och industriella källor) och diffusa källor (särskilt från jordbruket),

g) att upprätta varnings- och alarmförfaranden,

h) att tjäna som forum för utbyte av information om nuvarande och planerad användning av vatten och därtill knutna installationer som troligen kan orsaka gränsöverskridande inverkan,

i) att främja samarbete och utbyte av information om bästa tillgängliga teknik i enlighet med bestämmelserna i artikel 13 i denna konvention samt främja samarbete om vetenskapliga forskningsprogram,

j) att delta i genomförandet av miljökonsekvensbeskrivningar i samband med gränsöverskridande vattendrag, i enlighet med lämpliga internationella föreskrifter.

3. I de fall då en kuststat, som är part i denna konvention, direkt eller indirekt berörs av gränsöverskridande inverkan, kan strandparterna, om de alla kommer överens om detta, inbjuda denna kuststat att på lämpligt sätt ta del i verksamheten hos sådana multilaterala gemensamma organ som inrättats av strandparter vid sådana gränsöverskridande vattendrag.

4. Gemensamma organ enligt denna konvention skall inbjuda gemensamma organ, som upprättats av kuststater för skydd av den marina miljö som direkt berörs av gränsöverskridande inverkan, till samarbete för att harmonisera sitt arbete och förhindra, kontrollera och minska den gränsöverskridande inverkan.

5. När två eller flera gemensamma organ finns inom samma flodområde, skall de sträva efter att samordna sina verksamheter för att inom detta flodområde stärka arbetet med att förhindra, kontrollera och minska den gränsöverskridande inverkan.

Artikel 10

Samråd

Samråd skall äga rum mellan strandparterna på grundval av ömsesidighet, god tro och god grannsämja på begäran av någon sådan part. Samrådet skall syfta till samarbete om de frågor som täcks av bestämmelserna i denna konvention. Sådant samråd skall ledas av ett gemensamt organ som har upprättats enligt artikel 9 i denna konvention, om något sådant finns.

Artikel 11

Gemensam övervakning och bedömning

1. I samband med det allmänna samarbete som nämns i artikel 9 i denna konvention, eller särskilda överenskommelser, skall strandparterna upprätta och genomföra gemensamma program för övervakning av tillståndet i gränsöverskridande vattendrag, inbegripet översvämningar och isdrift, samt gränsöverskridande inverkan.

2. Strandparterna skall enas om föroreningsparametrar och om förorenade ämnen för vilka utsläpp och koncentration i gränsöverskridande vattendrag skall övervakas regelbundet.

3. Strandparterna skall med jämna mellanrum genomföra gemensamma eller samordnade bedömningar av tillståndet i gränsöverskridande vattendrag samt effektiviteten hos de åtgärder som vidtas för att förhindra, kontrollera och minska den gränsöverskridande inverkan. Resultaten av dessa bedömningar skall göras tillgängliga för allmänheten i enlighet med bestämmelserna i artikel 16 i denna konvention.

4. I detta syfte skall strandparterna harmonisera regler för upprättande och genomförande av övervakningsprogram, mätningssystem, anordningar, analystekniker, behandling av uppgifter och utvärderingsförfaranden samt metoder för registrering av de utsläppta föroreningarna.

Artikel 12

Gemensam forskning och utveckling

Inom ramen för det allmänna samarbete som nämns i artikel 9 i denna konvention, eller särskilda överenskommelser, skall strandparterna inleda särskilda forsknings- och utvecklingsverksamheter för att förverkliga de mål och kriterier med avseende på vattenkvaliteten som de har enats om att ställa upp och anta för att hålla sig till dem.

Artikel 13

Informationsutbyte mellan strandparter

1. Strandparterna skall, inom ramen för relevanta avtal eller andra avtal enligt artikel 9 i denna konvention, utbyta rimligen tillgängliga uppgifter om bl.a.:

a) det miljömässiga tillståndet för gränsöverskridande vatten,

b) erfarenhet av tillämpning och användning av bästa möjliga teknik samt resultat av forskning och utveckling,

c) uppgifter om utsläpp och övervakning,

d) åtgärder som vidtagits och planerats för att förhindra, kontrollera och minska gränsöverskridande inverkan,

e) tillstånd eller föreskrifter för utsläpp av avloppsvatten som har utfärdats av behörig myndighet eller lämpligt organ.

2. För att harmonisera gränsvärdena för utsläpp skall strandparterna inleda informationsutbyte om sina nationella bestämmelser.

3. Om en strandpart får en begäran från en annan strandpart om uppgifter eller information som inte är tillgängliga, skall den förstnämnda parten sträva efter att uppfylla begäran men kan som ett villkor för att uppfylla önskemålet ställa det villkoret att den begärande parten betalar skäliga avgifter för insamling och, i tillämpliga fall, bearbetning av uppgifterna eller informationen.

4. Med avseende på genomförandet av denna konvention skall strandparterna underlätta utbytet av bästa tillgängliga teknik, särskilt genom att främja kommersiellt utbyte av tillgänglig teknik, direkta industriella kontakter och samarbete, inklusive samriskföretag, utbyte av information och erfarenhet samt tillhandahållande av tekniskt bistånd. Strandparterna skall också inleda gemensamma utbildningsprogram och organisera relevanta seminarier och möten.

Artikel 14

Varnings- och alarmsystem

Strandparterna skall omedelbart informera varandra om varje kritisk situation som kan få gränsöverskridande inverkan. Strandparterna skall, när så är lämpligt, upprätta och använda samordnade eller gemensamma kommunikations-, varnings- och alarmsystem i syfte att erhålla och vidarebefordra information. Dessa system skall fungera på grundval av kompatibla dataöverförings- och databehandlingsförfaranden och anläggningar, om vilka strandparterna skall enas. Strandparterna skall underrätta varandra om behöriga myndigheter eller kontaktpunkter som utsetts i detta syfte.

Artikel 15

Ömsesidigt bistånd

1. Om en kritisk situation skulle uppstå, skall strandparterna på begäran ge ömsesidigt bistånd enligt de förfaranden som skall fastställas i enlighet med punkt 2 i denna artikel.

2. Strandparterna skall utarbeta och enas om förfaranden för ömsesidigt bistånd avseende bl.a. följande områden:

a) ledning, kontroll, samordning och övervakning av biståndet,

b) lokala anordningar och tjänster som skall tillhandahållas av den part som begär biståndet, vid behov inbegripet underlättande av tullformaliteter,

c) arrangemang för att hålla den biståndsgivande parten och/eller dess personal skadeslös och/eller kompensera den även för transit genom tredje parts territorium, när så är nödvändigt,

d) former för återbetalning för bistånd.

Artikel 16

Information till allmänheten

1. Strandparterna skall säkerställa att information om förhållanden som rör gränsöverskridande vatten, vidtagna eller planerade åtgärder för att förhindra, kontrollera och minska gränsöverskridande inverkan samt effektiviteten av dessa åtgärder görs tillgängliga för allmänheten. I detta syfte skall strandparterna se till att följande information görs tillgänglig för allmänheten:

a) mål för vattenkvalitet,

b) utfärdade tillstånd samt villkor som skall uppfyllas,

c) resultat av provtagning på vatten och utsläpp som genomförts i övervaknings- och bedömningssyfte samt resultat av kontroll av provens överensstämmelse med målen för vattenkvalitet eller villkoren för tillstånden.

2. Strandparterna skall säkerställa att denna information kostnadsfritt ställs till allmänhetens förfogande vid alla rimliga tidpunkter och skall förse allmänheten med rimliga möjligheter att från strandparterna, mot erläggande av skälig avgift, erhålla kopior av sådan information.

DEL III

INSTITUTIONELLA OCH AVSLUTANDE BESTÄMMELSER

Artikel 17

Möten mellan parterna

1. Parterna skall sammankallas till ett första möte senast ett år efter dagen för denna konventions ikraftträdande. Därefter skall ordinarie möten hållas vart tredje år eller med kortare intervaller i enlighet med vad som fastställs i arbetsordningen. Parterna skall ha ett extra möte därutöver om de beslutar detta vid ett ordinarie möte eller på skriftlig begäran av en part, under förutsättning att denna begäran, inom sex månader efter det att alla parter underrättats om den, stöds av minst en tredjedel av parterna.

2. Vid sina möten skall parterna fortlöpande följa tillämpningen av denna konvention och i detta syfte

a) granska riktlinjerna och metoderna för skydd och användning av parternas gränsöverskridande vatten i avsikt att ytterligare förbättra skyddet och användningen av gränsöverskridande vatten,

b) utbyta information om erfarenheter av ingående och genomförande av bilaterala och multilaterala avtal och andra överenskommelser rörande skyddet och användningen av gränsöverskridande vatten som en eller flera av parterna är part i,

c) när det är lämpligt, anlita relevanta ECE-organ samt andra behöriga internationella organ och särskilda kommittéer med avseende på alla frågor som är relevanta för att uppnå denna konventions syften,

d) vid sitt första möte beakta och enhälligt anta förfaranderegler för sina möten,

e) överväga och anta förslag till ändringar i denna konvention,

f) överväga och vidta alla ytterligare åtgärder som kan krävas för att denna konventions syfte skall uppnås.

Artikel 18

Rösträtt

1. Med undantag för vad som föreskrivs i punkt 2 i denna artikel skall varje part till denna konvention ha en röst.

2. Regionala organisationer för ekonomisk integration skall såvitt avser ärenden inom sina behörighetsområden utöva sin rösträtt med det antal röster som motsvarar antalet medlemsstater som är parter i denna konvention. Sådana organisationer skall inte utöva sin rösträtt om deras medlemsstater utövar sin rösträtt och vice versa.

Artikel 19

Sekretariat

Exekutivsekreteraren för Ekonomiska kommissionen för Europa skall fullgöra följande sekretariatsuppgifter:

a) sammankalla och förbereda parternas möten,

b) till parterna vidarebefordra rapporter och annan information som erhålls i enlighet med bestämmelserna i denna konvention,

c) fullgöra andra sådana uppgifter som parterna kan komma att besluta om.

Artikel 20

Bilagor

Bilagorna till denna konvention utgör en integrerad del av konventionen.

Artikel 21

Ändringar till konventionen

1. Varje part får föreslå ändringar till denna konvention.

2. Förslag till ändringar till denna konvention skall övervägas vid ett möte mellan parterna.

3. Texten till en föreslagen ändring i denna konvention skall överlämnas i skriftlig form till exekutivsekreteraren i Ekonomiska kommissionen för Europa, som skall sända ut den till alla parter minst nittio dagar före det möte då en föreslås bli antagen.

4. En ändring i denna konvention skall antas enhälligt av de parter i denna konvention, som är närvarande vid mötet mellan parterna, och skall, för de parter i denna konvention som har godtagit den, träda i kraft den nittionde dagen efter den dag då två tredjedelar av dessa parter har deponerat sina godtagandeinstrument rörande ändringen. För varje annan part träder ändringen i kraft den nittionde dagen efter det att parten i fråga har deponerat sitt godtagandeinstrument rörande ändringen.

Artikel 22

Lösning av tvister

1. Om en tvist uppstår mellan en eller flera parter om tolkningen eller tillämpningen av denna konvention, skall de eftersträva en lösning genom förhandlingar eller någon annan metod för att bilägga tvister, som parterna i tvisten kan godta.

2. Vid undertecknande, ratificering, godtagande eller godkännande av, eller anslutning till, denna konvention eller vid någon senare tidpunkt kan en part skriftligen förklara för depositarien att den, med avseende på en tvist som inte har bilagts enligt punkt 1 i denna artikel, godtar ett av eller båda de följande sätten att bilägga tvister som tvingande i förhållande till en part som godtar samma förpliktelser:

a) tvistens hänskjutande till Internationella domstolen,

b) skiljedom i enlighet med det förfarande som anges i bilaga IV.

3. Om parterna i tvisten har godtagit båda de sätt att lösa tvister som anges i punkt 2 i denna artikel, får tvisten endast hänskjutas till Internationella domstolen, om inte parterna kommer överens om något annat.

Artikel 23

Undertecknande

Denna konvention skall stå öppen för undertecknade i Helsingfors från och med den 17 till och med den 18 mars 1992 och därefter i Förenta nationernas högkvarter i New York till den 18 september 1992 för stater som är medlemmar av Ekonomiska kommissionen för Europa samt stater som har konsultativ status vid Ekonomiska kommissionen för Europa i enlighet med punkt 8 i Ekonomiska och sociala rådets resolution 36 (IV) den 28 mars 1947 och för regionala organisationer för ekonomisk integration som är sammansatta av suveräna stater som är medlemmar av Ekonomiska kommissionen för Europa, till vilka dess medlemsstater har överfört behörighet såvitt avser frågor som berör denna konvention, inklusive behörigheten att ingå avtal rörande dessa frågor.

Artikel 24

Depositarie

Förenta nationernas generalsekreterare skall vara depositarie för denna konvention.

Artikel 25

Ratificering, godtagande, godkännande och anslutning

1. Denna konvention skall ratificeras, godtagas eller godkännas av signatärstaterna och regionala organisationer för ekonomisk integration.

2. Denna konvention skall vara öppen för anslutning för de stater och organisationer som avses i artikel 23.

3. En organisation som avses i artikel 23, som blir part i denna konvention utan att någon av dess medlemsstater är part, skall vara bunden av alla förpliktelser enligt konventionen. När en eller flera av medlemsstaterna i sådana organisationer har anslutit sig till konventionen, skall organisationen och dess medlemsstater besluta om sitt respektive ansvar för att fullgöra förpliktelser enligt konventionen. I sådana fall skall organisationen och medlemsstaterna inte ha rätt att samtidigt utöva sina rättigheter enligt konventionen.

4. De regionala organisationen för ekonomisk integration som avses i artikel 23 skall i sina ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument uppge omfattningen av sin behörighet vad gäller de frågor som regleras i denna konvention. Dessa organisationer skall även underrätta depositarien om varje väsentlig ändring beträffande sin behörighet.

Artikel 26

Ikraftträdande

1. Denna konvention träder i kraft den nittionde dagen efter det att det sextonde ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrumentet deponerats.

2. Med avseende på punkt 1 i denna artikel skall ett instrument som deponerats av en regional organisation för ekonomisk integration inte räknas som ett tillägg till dem som deponerats av en medlemsstat i en sådan organisation.

3. För varje stat eller organisation som avses i artikel 23, som ratificerar, godtar eller godkänner denna konvention eller ansluter sig till den efter att det sextonde ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrumentet deponeras, träder konventionen i kraft den nittionde dagen efter den dag då en sådan stat eller organisation deponerat sitt ratifikations-, godtagande-, godkännande- eller anslutningsinstrument.

Artikel 27

Frånträdande

En part får när som helst efter utgången av en tid på tre år räknat från dagen för denna konventions ikraftträdande för den ifrågavarande parten, frånträda konventionen genom skriftlig notifikation till depositarien. Varje sådant frånträdande träder i kraft den nittionde dagen efter dagen då depositarien mottagit denna.

Artikel 28

Autentiska texter

Originalet till denna konvention, vars engelska, franska och ryska texter har lika giltighet, skall deponeras hos Förenta nationernas generalsekreterare.

TILL BEKRÄFTELSE HÄRAV har undertecknade, därtill behörigen befullmäktigade, undertecknat denna konvention.

SOM SKEDDE i Helsingfors den 17 mars 1992.

Bilaga I DEFINITION AV UTTRYCKET "BÄSTA TILLGÄNGLIGA TEKNIK"

1. Uttrycket "bästa tillgängliga teknik" anses betyda det senaste utvecklingsstadiet för förfaranden, anordningar och driftsmetoder, som anger en särskild åtgärds praktiska lämplighet för att begränsa olika slags utsläpp, emissioner och avfall. När det bestäms huruvida en samling förfaranden, anordningar och driftsmetoder allmänt sett eller i enskilda fall utgör bästa tillgängliga teknik skall följande särskilt beaktas:

a) jämförbara förfaranden, anordningar och driftsmetoder som nyligen har prövats med gott resultat,

b) tekniska framsteg samt förändringar i det vetenskapliga kunnandet och den vetenskapliga förståelsen,

c) de ekonomiska möjligheterna att använda sådan teknik,

d) tidsbegränsningar för installation av såväl nya som befintliga anläggningar,

e) arten och volymen av berörda utsläpp och utflöden,

f) tekniker som innebär små eller inga utsläpp.

2. Således kan "bästa tillgängliga teknik" i fråga om ett särskilt förfarande komma att ändras med tiden mot bakgrund av tekniska framsteg, ekonomiska och sociala faktorer samt förändringar vad gäller vetenskaplig kunskap och förståelse.

Bilaga II RIKTLINJER FÖR UTVECKLING AV BÄSTA MILJÖVÅRD

1. När det gäller att i enskilda fall välja ut den lämpligaste åtgärdskombinationen, som i praktiken kan utgöra den bästa möjliga miljövården skall följande graderade serie av åtgärder övervägas:

a) tillhandahållande av information till och undervisning av allmänheten och användarna om de miljömässiga konsekvenserna av val av vissa verksamheter och produkter, samt om dessas användning och kvittblivning,

b) utveckling och tillämpning av regler för god miljövård som täcker alla aspekter av produktens levnad,

c) märkning som informerar användarna om miljörisker som är förknippade med en produkt, dess användning och kvittblivning,

d) system för insamling och kvittblivning som står till allmänhetens förfogande,

e) återvinning, återtagande och återanvändning,

f) tillämpning av ekonomiska styrmedel på verksanheter, produkter eller produktgrupper,

g) ett system för tillståndsgivning som innefattar en serie restriktioner eller ett förbud.

2. När det skall bestämmas vilken åtgärdskombination som allmänt sett eller i enskilda fall, utgör bästa mijövård, skall särskilt avseende fästas vid

a) miljöfarlighet för

i) produkten,

ii) tillverkning av produkten,

iii) användning av produkten,

iv) kvittblivning av produkten,

b) ersättning med mindre förorenande förfaranden eller ämnen,

c) användningsgraden,

d) möjlig miljömässig fördel eller påföljd som ersättningsmaterial eller verksamhet som ersätter den aktuella, kan medföra,

e) framsteg och förändringar vad gäller vetenskaplig kunskap och förståelse,

f) tidsbegränsningar för genomförandet,

g) sociala och ekonomiska följder.

3. Således kan bästa miljövård i fråga om en särskild källa komma att ändras med tiden mot bakgrund av tekniska framsteg, ekonomiska och sociala faktorer samt förändringar vad gäller vetenskaplig kunskap och förståelse.

Bilaga III RIKTLINJER FÖR UTVECKLING AV MÅL OCH KRITERIER FÖR VATTENKVALITET

Mål och kriterier för vattenkvalitet skall

a) beakta syftet att bibehålla och vid behov förbättra den existerande vattenkvaliteten,

b) syfta till att minska genomsnittlig föroreningsbelastning (särskilt farliga ämnen) till en viss nivå inom en viss tidsperiod,

c) beakta specifika krav avseende vattenkvalitet (färskvatten avsett att användas som dricksvatten, för bevattning m.m.),

d) beakta specifika krav avseende känsliga och särskilt skyddade vatten och deras omgivning, t.ex. sjöar och grundvattentillgångar,

e) vara baserade på tillämpning av ekologiska metoder för klassificering samt kemiska indikatorer för bibehållande och förbättring av vattenkvalitet på medellång och lång sikt,

f) beakta i vilken utsträckning syfterna uppnås samt vilka ytterligare skyddsåtgärder, baserade på utsläppsbegränsningar, som kan krävas i enskilda fall.

Bilaga IV SKILJEDOM

1. Om en tvist hänskjuts till skiljedom enligt artikel 22.2 i denna konvention, skall parten eller parterna underrätta sekretariatet om föremålet för tvisten och särskilt ange vilka artiklar i denna konvention vars tolkning och/eller tillämpning ifrågasätts. Sekretariatet skall vidarebefordra den sålunda erhållna informationen till alla parter till denna konvention.

2. Skiljedomstolen skall bestå av tre ledamöter. Kärandeparten eller kärandeparterna och den andra parten eller parterna i tvisten skall utnämna en skiljedomare och de två sålunda utnämnda skiljedomarna skall gemensamt utse den tredje, som skall vara skiljedomstolens ordförande. Den senare får inte vara medborgare i något land som är part i tvisten och inte heller vara stadigvarande bosatt inom någon av dessa parters territorier, vara anställd av någon av dem eller ha befattat sig med målet i någon annan egenskap.

3. Om skiljedomstolens ordförande inte har utsetts inom två månader efter den andre skiljedomarens utnämning, skall exekutivsekreteraren för Ekonomiska kommissionen för Europa på begäran av någondera parten i tvisten inom en tvåmånadersperiod utse en ordförande.

4. Om någon av parterna i tvisten inte utnämner en skiljedomare inom två månader efter mottagandet av anmodan kan den andra parten underrätta exekutivsekreteraren för Ekonomiska kommissionen för Europa, som skall utse skiljedomstolens ordförande inom ytterligare en tvåmånadersperiod. Efter utnämningen skall skiljedomstolens ordförande anmoda den part som inte utnämnt någon skiljedomare att göra detta inom två månader. Om ordföranden inte lyckas göra detta inom denna period skall han underrätta exekutivsekreteraren för Ekonomiska kommissionen för Europa, som skall göra denna utnämning inom en tvåmånadersperiod.

5. Skiljedomstolen skall meddela sitt beslut i enlighet med folkrätt och bestämmelserna i denna konvention.

6. Varje skiljedomstol som upprättas enligt dessa bestämmelser skall själv utarbeta sina förfaranderegler.

7. Skiljedomstolens beslut både vad gäller förfarandet och sakfrågan skall fattas med majoritet bland ledamöterna.

8. Domstolen kan vidta alla lämpliga åtgärder för att fastställa fakta.

9. Parterna i tvisten skall underlätta skiljedomstolens arbete och, i synnerhet, med användandet av alla tillgängliga medel

a) förse den med alla relevanta handlingar, hjälpmedel och information, och

b) göra det möjligt för den att vid behov kalla vittnen eller experter för att få ta del av deras utsagor.

10. Parterna och skiljedomarna skall skydda sekretessen hos alla uppgifter som de får i förtroende under förfarandet i skiljedomstolen.

11. Skiljedomstolen kan, på begäran av någon av parterna, rekommendera provisoriska skyddsåtgärder.

12. Om någon av parterna i tvisten inte inställer sig hos skiljedomstolen eller misslyckas med att utföra sin talan, kan den andra parten begära att skiljedomstolen fortsätter förhandlingarna och meddelar sitt slutliga beslut. En parts frånvaro eller en parts misslyckande med att utföra sin talan skall inte utgöra något hinder för att fortsätta förhandlingarna.

13. Skiljedomstolen kan pröva och besluta om genkäromål som har ett direkt samband med den sak som är föremål för tvist.

14. Såvida inte skiljedomstolen beslutar annat på grund av målets speciella omständigheter, skall kostnaderna för domstolen, inklusive ersättningen till dess ledamöter, till lika delar bäras av parterna i tvisten. Domstolen skall bokföra alla sina utgifter och tillställa parterna slutredovisning över dessa.

15. Varje part som har ett rättsligt intresse i den sak som är föremål för tvist och som kan påverkas av ett beslut i målet, kan med domstolens samtycke intervenera i förfarandet.

16. Skiljedomstolen skall meddela sin dom inom fem månader från det datum då den upprättas, såvida den inte finner det nödvändigt att utsträcka tiden, vilket får ske med högst fem månader.

17. Skiljedomstolens utslag skall åtföljas av en redogörelse för skälen. Det skall vara slutligt och bindande för alla parter i tvisten. Utslaget skall av skiljedomstolen vidarebefordras till parterna i tvisten och till sekretariatet. Sekretariatet skall vidarebefordra den erhållna informationen till alla parter i denna konvention.

18. Varje tvist som uppstår mellan parterna beträffande tolkningen eller verkställigheten av domen kan av endera parten hänskjutas till den skiljedomstol som avkunnat domen eller, om denna inte kan uppta saken till behandling, till en annan domstol som tillsatts för denna ändamål på samma sätt som den första.

BILAGA II

Gemenskapens förklaring i enlighet med artikel 25.4 i konventionen om skydd för och användning av gränsöverskridande vattendrag och internationella sjöar

Med beaktande av artikel 25.4 i konventionen om skydd för och användning av gränsöverskridande vattendrag och internationella sjöar avseende behörighet, och

i enlighet med de tillämpliga bestämmelserna i Fördraget om upprättande av Europeiska gemenskapen, är gemenskapen behörig att tillsammans med medlemsstaterna handla för att skydda miljön.

Inom ramen för sin miljöpolitik och för politiken inom andra sektorer har gemenskapen antagit flera rättsakter som berör de områden som omfattas av överenskommelsen, bland vilka de viktigaste är följande:

- rådets direktiv 75/440/EEG av den 16 juni 1975 om den kvalitet som krävs på det ytvatten som är avsett för framställning av dricksvatten i medlemsstaterna (1),

- rådets direktiv 76/160/EEG av den 8 december 1975 om kvaliteten på badvatten (2),

- rådets direktiv 76/464/EEG av den 4 maj 1976 om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapernas vattenmiljö (3),

- rådets direktiv 78/176/EEG av den 20 februari 1978 om avfall från titandioxidindustrin (4),

- rådets direktiv 78/659/EEG av den 18 juli 1978 om kvaliteten på sådant sötvatten som behöver skyddas eller förbättras för att upprätthålla fiskbestånden (5),

- rådets direktiv 79/869/EEG av den 9 oktober 1979 om mätmetoder samt provtagnings- och analysfrekvenser avseende ytvatten för dricksvattenframställning i medlemsstaterna (6),

- rådets direktiv 80/68/EEG av den 17 december 1979 om skydd för grundvatten mot förorening genom vissa farliga ämnen (7),

- rådets direktiv 80/778/EEG av den 15 juli 1980 om kvaliteten på vatten avsett att användas som dricksvatten (8),

- rådets direktiv 82/176/EEG av den 22 mars 1982 om gränsvärden och kvalitetsmål för kvicksilverutsläpp från kloralkaliindustrin (9),

- rådets direktiv 82/883/EEG av den 3 december 1982 om kontroll och övervakning av miljöer som påverkas av avfall från titandioxidindustrin (10),

- rådets direktiv 83/513/EEG av den 26 september 1983 om gränsvärden och kvalitetsmål för kadmiumutsläpp (11),

- rådets direktiv 84/156/EEG av den 8 mars 1984 om gränsvärden och kvalitetsmål för kvicksilverutsläpp från andra källor än kloralkaliindustrin (12),

- rådets direktiv 84/491/EEG av den 9 oktober 1984 om gränsvärden och kvalitetsmål för utsläpp av hexaklorcyklohexan (13),

- rådets direktiv 86/280/EEG av den 12 juni 1986 om gränsvärden och kvalitetsmål för utsläpp av vissa farliga ämnen som ingår i förteckning 1 i bilagan till direktiv 76/464/EEG (14),

- rådets direktiv 88/347/EEG av den 16 juni 1988 om ändring av bilaga II till direktiv 86/280/EEG om gränsvärden och kvalitetsmål för utsläpp av vissa farliga ämnen som ingår i förteckning 1 i bilagan till direktiv 76/464/EEG (15),

- rådets direktiv 90/415/EEG av den 27 juli 1990 om ändring av bilaga II till direktiv 86/280/EEG om gränsvärden och kvalitetsmål för utsläpp av vissa farliga ämnen som ingår i förteckning 1 i bilagan till direktiv 76/464/EEG (16),

- rådets direktiv 91/271/EEG av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse (17),

- rådets direktiv 91/676/EEG av den 12 december 1981 om skydd av vatten mot nitratföroreningar förorsakade av jordbruket (18),

genomförandet av gemenskapens miljöpolitik medför att denna lista kan komma att ändras genom att befintliga texter ändras eller upphävs eller nya texter antas.

(1) EGT nr L 194, 25.7.1975, s. 34.

(2) EGT nr L 31, 5.2.1976, s. 1.

(3) EGT nr L 129, 18.5.1976, s. 23.

(4) EGT nr L 54, 25.2.1978, s. 19.

(5) EGT nr L 222, 14.8.1978, s. 1.

(6) EGT nr L 271, 29.10.1979, s. 44.

(7) EGT nr L 20, 26.1.1980, s. 43.

(8) EGT nr L 229, 30.8.1980, s. 11.

(9) EGT nr L 81, 27.3.1982, s. 29.

(10) EGT nr L 378, 31.12.1982, s. 1.

(11) EGT nr L 291, 24.10.1983, s. 1.

(12) EGT nr L 74, 17.3.1984, s. 49.

(13) EGT nr L 274, 17.10.1984, s. 11.

(14) EGT nr L 181, 4.7.1986, s. 16.

(15) EGT nr L 158, 25.6.1988, s. 35.

(16) EGT nr L 219, 14.8.1990, s. 49.

(17) EGT nr L 135, 30.5.1991, s. 40.

(18) EGT nr L 375, 31.12.1991, s. 1.