41. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen inser att turismen är arbetsintensiv, har en
stor andel sysselsatta kvinnor och inte nödvändigtvis är importintensiv. Församlingen inser atteftersom turismen har låga inträdeshinder, vilket omfattar företag av alla typer och storlekar, och germöjlighet till ekonomiska kopplingar nedströms i den lokala ekonomin, ger den de fattiga länderna enmöjlighet att skapa arbetstillfällen för outbildad eller lågutbildad arbetskraft.
42. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen anser att regeringarna bör kunna skapa
stimulanssystem för att få företagen att investera och arbeta på ett sätt som hjälper fattiga ländergenom att anpassa sina regler för licensgivning, koncessioner, försörjningskedjor och marknadsföring.
43. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppdrar åt sina medordförande att vidarebe-
fordra denna resolution till AVS-EG-rådet, Europeiska kommissionen, FN:s generalsekreterare ochAfrikanska unionen.
RESOLUTION (1)
om handeldvapen och lätta vapen och hållbar utveckling
Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen,
— som sammanträde i Bridgetown (Barbados) den 20-23 november 2006, utfärdar denna resolution,
— med beaktande av artikel 17.1 i arbetsordningen,
— med beaktande av Cotonouavtalet, särskilt artikel 12,
— med beaktande av millennietoppmötet, millenniedeklarationen och millennieutvecklingsmålen och den
gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingens resolution om krav på samordnade åtgärder för
att förhindra olaglig handel med handeldvapen och lätta vapen,
— med beaktande av FN:s handlingsprogram för att förebygga, motverka och avskaffa olaglig handel med
handeldvapen och lätta vapen i alla avseenden (nedan kallat FN:s handlingsprogram) som antogs i
juli 2001,
— med beaktande av FN:s första mellanstatliga tvåårsmöten för överläggningar om genomförandet av
FN:s handlingsprogram för att förebygga, motverka och avskaffa olaglig handel med handeldvapen och
lätta vapen i alla avseenden, som ägde rum i juli 2003, juli 2005 och i juli 2006,
— med beaktande av att FN:s generalförsamling i december 2005 antog ett internationellt instrument
som skall ge staterna möjlighet att i rätt tid och pålitligt upptäcka och spåra olagliga handeldvapen och
lätta vapen (2),
— med beaktande av att protokollet från 2001 om olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen,
delar och komponenter till dessa och ammunition trädde i kraft den 6 juli 2005 (3),
— med beaktande av FN:s säkerhetsråds resolution 1325 (2000) om krigets inverkan på kvinnor, och om
kvinnors bidrag till konfliktlösning och varaktig fred,
— med beaktande av slutsatserna från G8-toppmötet i Gleneagles (Förenade kungariket) i juni 2005,
framför allt om att dubblera biståndet senast 2010 –ytterligare 50 miljarder US-dollar för hela världen
och 25 miljarder US-dollar för Afrika –och slutsatserna från G8-toppmötet i S:t Petersburg (Ryssland)
den 16-17 juli 2006,
— med beaktande av Romstadgan om inrättandet av Internationella brottmålsdomstolen,30.12.2006 C 330/22 Europeiska unionens officiella tidning SV
(1) Antagen av den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen den 23 november 2006 i Bridgetown (Barbados).
(2) Beslut A/60/463 (L.55), den 8 december 2005.
(3) Protokollet som kallas ”FN:s protokoll om skjutvapen” antogs i maj 2001 genom generalförsamlingens Resolution 55/255.
— med beaktande av EU:s strategi för Afrika som antogs den 12 oktober 2005,
— med beaktande av det Europeiska samförståndet om utveckling som undertecknades
den 20 december 2005,
— med beaktande av Europaparlamentets resolutioner av den 15 mars 2001 (1), den 15 november 2001 (2),
den 19 juni 2003 (3) och den 26 maj 2005 (4) om spridning och missbruk av handeldvapen och lätta
vapen (SALW), och av den 17 november 2005 (5) om rådets sjätte årsrapport enligt tillämpningsbe-
stämmelse 8 i EU:s uppförandekod för vapenexport, och av den 6 april 2006 (6) om biståndseffektivitet
och korruption i utvecklingsländer,
— med beaktande av EU:s program av den 26 juni 1997 för att förhindra och bekämpa olaglig handel
med konventionella vapen (7), rådets gemensamma åtgärd 2002/589/GUSP av den 12 juli 2002 om
Europeiska unionens bidrag för att bekämpa destabiliserande anhopning och spridning av handeld-vapen och lätta vapen (
8), rådets gemensamma ståndpunkt 2003/468/GUSP av den 23 juni 2003 om
kontroll av vapenförmedling (9), och EU:s strategi för kampen mot olaglig anhopning av och handel
med SALW och ammunition till dessa som antogs av Europeiska rådet den 15-16 december 2005 (10),
— med beaktande av slutsatserna från rådets möte den 3 oktober 2005, där man gav uttryck för EU:s stöd
för att internationell vapenhandel skall ske inom FN:s ramar, vilket skulle medföra bindande gemen-samma normer för den världsomspännande handeln med konventionella vapen (
11),
— med beaktande av den europeiska säkerhetsstrategin som antogs av Europeiska rådet i Bryssel
den 12 december 2003,
— med beaktande av Bamakoförklaringen om en afrikansk gemensam ståndpunkt om olaglig spridning
och omsättning av och handel med SALW, som antogs av Afrikanska enhetsorganisationen vid dessministermöte den 30 november och den 1 december 2000 i Bamako, Mali,
— med beaktande av den ”Afrikanska gemensamma ståndpunkten från översynskonferensen för genomfö-
randet av FN:s handlingsprogram”, som antogs vid Afrikanska unionens andra kontinentala konferensmed afrikanska statliga experter och regionala ekonomiska samfund om olaglig handel med handeld-
vapen och lätta vapen i Windhoek (Namibia) den 14-16 december 2005, och av beslutet
Ex.CL/DE.255 (viii) från Afrikanska unionen från januari 2006 som antogs i Khartoum (Sudan),
— med beaktande av 2001 års protokoll från Södra Afrikas utvecklingsgemenskap om eldvapen, ammuni-
tion och relaterade material, som trädde i kraft i juli 2005,
— med beaktande av den afrikanska regeringskonferensen om genomförandet av FN:s handlingsprogram:
Behov och partnerskap, som ägde rum i Pretoria i mars 2002,
— med beaktande av Nairobiförklaringen och den gemensamma handlingsplanen från 2000 (däribland de
tre översynskonferenserna på ministernivå 2002, 2004 och 2005) och Nairobiprotokollet från 2004
om förebyggande, kontroll och minskning av handeldvapen och lätta vapen i området kring de storasjöarna och Afrikas horn som trädde i kraft den 5 maj 2006,
— med beaktande av det moratorium som införts av Västafrikanska staters ekonomiska gemenskap
(ECOWAS) för import, export och tillverkning av SALW i Västra Afrika från 1998 och dess senareförlängningar,30.12.2006 C 330/23 Europeiska unionens officiella tidning SV
(1) EGT C 343, 5.12.2001, s. 311.
(2) EGT C 140 E, 13.6.2002, s. 587.
(3) EUT C 69 E, 19.3.2004, s. 136.
(4) EUT C 117 E, 18.5.2006, s. 230.
(5) EUT C 280 E, 18.11.2006, s. 443.
(6) EUT C 293 E, 2.12.2006, s. 316.
(7) Antagen av rådet den 26 juni 1997.
(8) EGT L 191, 19.7.2002, s. 1.
(9) EGT L 156, 25.6.2003, s. 79.
(10) Europeiska unionens råd, 5319/06, den 13 januari 2006.
(11) 2678:e mötet i Europeiska unionens råd, Luxemburg, den 3 oktober 2005.
— med beaktande av 1998 års interamerikanska konvention mot olaglig tillverkning av och handel med
eldvapen, ammunition, sprängämnen och andra relaterade material (CIFTA),
— med beaktande av AVS-EG-församlingens resolution om den regionala integrationens roll för främjande
av fred och säkerhet som antogs i Wien den 22 juni 2006 (1),
— med beaktande av generalförsamlingens resolution A/RES/60/68 om att ”Hantera de negativa humani-
tära och utvecklingsmässiga följderna av olaglig tillverkning, överföring och spridning av SALW och
överdriven anhopning av dessa”,
— med beaktande av den globala framställningen ”En miljon ansikten”, med stöd av över en miljon
människor och 250 icke-statliga organisationer i världen, med krav om ett bindande internationelltfördrag om vapenhandel (ATT),
— med beaktande av betänkandet från utskottet för politiska frågor, och av följande skäl:
A. Det är välkommet att det internationella stödet ökar för ett rättsligt bindande internationellt vapenhan-
delsfördrag som förbjuder överföringar av vapen som riskerar att undergräva de mänskliga rättighe-terna eller den internationella humanitära rätten eller som hotar stabiliteten i länder eller regioner somsannolikt kommer att bidra till att väpnade konflikter bryter ut eller trappas upp, vilket fler än50 länder officiellt gett sitt stöd.
B. Det är välkommet med en uppsättning övergripande principer för överföringar av vapen, som utarbe-
tats av icke-statliga organisationer och rättsliga experter och i vilka staternas skyldigheter i fråga om
internationella överföringar av vapen och ammunition fastställs.
C. Man bör komma ihåg att i enlighet med det reviderade Cotonouavtalet kan allvarlig korruption leda till
samråd enligt artiklarna 96 och 97 i partnerskapsavtalet och att dessa samråd i särskilda fall kan geupphov till särskilda åtgärder.
D. Det mänskliga lidandet orsakat av olaglig handel med SALW i alla avseenden måste minskas, samtidigt
som man inte får bortse från behovet av att vidta nationella åtgärder för att reglera SALW vid insatser
efter konflikter och för att skapa fred, och att fred är en förutsättning för säkerhet och hållbar utveck-ling.
E. Uppskattningsvis en halv miljon människor dödas av lätta vapen varje år.F. Spridningen den 24 juli 2006 av utkastet till FN-resolution med titeln ”Effektiv kontroll av import,
export och överföring av konventionella vapen” välkomnas, i vilken en begäran görs om att en grupp
med statliga experter skall inrättas som ”senast 2008 skall inleda sitt arbete med att undersöka genom-
förbarheten av, räckvidden för och ramarna för utarbetande av ett omfattande, rättsligt bindande instru-ment för gemensamma internationella normer för import, export och överföring av konventionellavapen”.
G. FN:s översynskonferens för framstegen i samband med genomförandet av FN:s handlingsprogram ägde
rum mellan den 26 juni och den 7 juli 2006 (nedan kallad översynskonferensen om handeldvapen)
och det är nödvändigt att se till att konferensens uppföljning blir helt och hållet lyckad, trots att man
vid konferensen inte lyckades med att enas om åtgärder och bestämmelser för att ytterligare stärkahandlingsprogrammet.
H. Det ovannämnda utkastet till resolution, som skulle läggas fram för den första kommittén i FN:s gene-
ralförsamling i oktober 2006, måste innehålla skyldigheter för staterna att främja och skydda de
mänskliga rättigheterna, eftersom ett påföljande vapenhandelsfördrag annars inte skulle hindra försörj-
ningen av vapen till grova brottslingar.
I. Det är fortsatt oroväckande att den olagliga spridningen av SALW fortsätter. Dessa vapen är de verkliga
massförstörelsevapnen i utvecklingsvärlden, de orsakar onödigt mänskligt lidande, förvärrar väpnadekonflikter och ökar instabiliteten, underlättar terrorism, underminerar en hållbar utveckling och rätts-statsprincipen och bidrar till allvarliga brott mot de mänskliga rättigheterna och internationell huma-
nitär rätt.30.12.2006 C 330/24 Europeiska unionens officiella tidning SV
(1) EUT C 307, 15.12.2006.
J. Utkastet till resolution av den 24 juli 2006 som Argentina, Australien, Costa Rica, Finland, Japan,
Kenya och Förenade kungariket lagt fram för den första kommittén i FN:s generalförsamlingvälkomnas. Utkastet innehåller en begäran om att en expertgrupp skall inrättas som skall ansvara föratt utarbeta ett utkast till rapport om ett rättsligt bindande instrument med gemensamma internatio-nella normer för import, export och överföring av konventionella vapen, samt en uppmaning till den
första kommittén att utöka expertgruppens mandat genom att lägga till uttryckliga hänvisningar till
lagstiftningen om mänskliga rättigheter, korta tidsfristen och ersätta de tvetydiga formuleringarna omatt undersöka ”genomförbarheten” genom att tydligt stödja ett bindande vapenhandelsfördrag.
K. G8-länderna står för omkring 85 procent av den totala vapenhandeln och i enlighet med en rapport
som lades fram för den amerikanska kongressen den 29 augusti 2005 stod avtalen om överföring av
konventionella vapen till utvecklingsländer för 62,7 procent av värdet av alla internationella avtal om
vapenöverföring mellan 1997 och 2004, och vapenleveranserna till utvecklingsländer under 2004 stodför 64,6 procent av värdet av alla sådana vapenleveranser i hela världen.
L. G8-länderna använder tillsammans ungefär 63 miljarder euro årligen på utveckling och EU och de
europeiska länderna bidrar själva med mer än hälften av det totala offentliga utvecklingsbiståndet.
M. Industriländernas export av SALW, såväl som utbytet av SALW mellan utvecklingsländer, kan ge
upphov till konflikter och kan således motverka politiken för utveckling och tekniskt stöd för dessa
länder.
N. Det är välkommet att stats- och regeringscheferna vid 2005 års toppmöte gav sitt stöd till genomfö-
randet av FN:s handlingsprogram och erkände den negativa inverkan av den olagliga handeln medhandeldvapen och lätta vapen på utveckling, fred, säkerhet och mänskliga rättigheter.
O. Vederbörlig uppmärksamhet bör ägnas åt sambandet mellan laglig och olaglig tillverkning, överföring
och spridning av SALW och korruption i både utvecklings- och industriländer.
P. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen är besluten att stärka FN:s handlingsprogram
och att vidare övertala regeringarna om att enas om bindande bestämmelser för att kontrollera SALW(däribland förmedling och överföring) genom internationell, regional och nationell lagstiftning.
Q. Tiden är mogen för det internationella samfundet och regionerna att ta itu med spridning och miss-
bruk av SALW genom bindande internationella normer som bygger på respekten för internationell rätt,
mänskliga rättigheter och internationell humanitär rätt.
R. Det är oroväckande att ammunition och sprängämnen uteslutits från det internationella instrument
som skall ge staterna möjlighet att i rätt tid och pålitligt upptäcka och spåra olagliga handeldvapen ochlätta vapen. Det är också oroande att detta instrument inte kommer att bli rättsligt bindande.
S. Det är beklagligt att man i samband med FN:s breda samråd om att bekämpa olaglig förmedlingsverk-
samhet med SALW gjort så få framsteg samt att det saknas vilja att förhandla om ett rättsligt bindande
internationellt instrument om vapenförmedling.
T. FN:s handlingsprogram ålägger staterna att bedöma ansökningar om exporttillstånd i enlighet med
stränga nationella bestämmelser och förfaranden som täcker alla SALW och överensstämmer medstaternas befintliga ansvar och berörd internationell rätt och som särskilt beaktar risken för att dessavapen skall dirigeras om till den olagliga handeln.
U. De pågående kampanjinsatserna från civilsamhällets sida välkomnas och stöds, särskilt insatserna till
stöd för ett vapenhandelsfördrag.
V. Minskad tillgång till och försörjning av och efterfrågan på SALW är avgörande för alla staters och
medborgares välmående och kan nås genom åtgärder/initiativ på nationell, regional, kontinental ochinternationell nivå i det avseendet i allmänhet, men särskilt genom:
—minskad produktion av SALW,
—politiska åtaganden och åtgärder för att ta itu med de bakomliggande orsakerna till konflikter på
ett genomgripande sätt,30.12.2006 C 330/25 Europeiska unionens officiella tidning SV
—åtgärder för att förebygga, motverka och avskaffa olaglig tillverkning, olagligt innehav och olaglig
lagring av, handel med och missbruk av handeldvapen och lätta vapen,
—fokus på allmänhetens medvetenhet om och kunskaper i frågan,
—effektiva insamlings- och förstöringsmekanismer för både överskottsvapen och olagliga vapen,
—effektiva avväpnings-, demobiliserings- och återflyttningsåtgärder som främjar mänsklig säkerhet
och hållbar utveckling inom ramen för fredsavtal,
—återanpassnings- och återflyttningsstöd för demobiliserade soldater, före detta stridande och i
synnerhet barnsoldater, enligt Afrikanska unionens slutsatser om återuppbyggnad och utvecklingefter konflikter, genom att beakta dessa personers särskilda behov, i synnerhet i fråga om återför-ening med deras familjer, deras återanpassning i det civila samhället och lämplig rehabilitering,
—åtgärder för att se till att barn skyddas från direktkontakt med SALW i konfliktområden,
—erkännande av SALW:s inverkan på i synnerhet kvinnor och barn, inbegripet könsbaserat våld,
—främjande av genomförandet av bestämmelserna i resolution 1325 (2000) från FN:s säkerhetsråd,
och
—erkännande av nödvändigheten av att SALW-programmen fullföljs efter konflikter och övergångs-
skeden, genom att minskning och hantering av handeldvapen införlivas i alla nationella och lokalahandlingsplaner och strategier om nationell säkerhet, utveckling, hälsa, fattigdomsminskning,brottsförebyggande och återuppbyggnad efter konflikter, i samråd och i samarbete med alla berördaaktörer, däribland icke-statliga organisationer, genom användning av lokalt anpassade utvecklingsin-
citament.
W. EU:s ”Strategi för kampen mot olaglig anhopning av och handel med SALW och ammunition till dessa”
välkomnas. Det är nödvändigt med en sammanhängande övergripande tanke bakom EU:s
SALW-åtgärder i tredjeland, som tar hänsyn till den långsiktiga hållbara utvecklingen såväl som behovetav internationellt samarbete mellan regeringarna inom internationella organisationer och av att rege-ringarna uppfyller sina skyldigheter enligt internationell rätt.
X. EU:s medlemsstater uppmanas att prioritera strategier för kontroller och avskaffande av SALW, därib-
land projekt inriktade på avväpning, demobilisering, återvändande, återanpassning och återflyttning(DDRRR) för före detta stridande i samarbete med lokalsamhällen och med överlevande efter väpnat
våld, samt garantera tillräcklig finansiering från tionde Europeiska utvecklingsfonden för dessa
program.
Y. En tydlig, effektiv och harmoniserad gemensam kontrollpolitik för vapenexport inom EU:s medlems-
stater, förankrad i en rättsligt bindande uppförandekodex för vapenexport, vore ett betydelsefulltEU-bidrag till en hållbar utveckling i AVS-staterna.
Z. Det bör upprepas att förebyggande, motverkande och avskaffande av olaglig handel med SALW i alla
avseenden är centrala faktorer för alla insatser till stöd för konfliktförebyggande, konfliktlösning ochhållbar återuppbyggnad efter konflikter och för att främja varaktig fred och säkerhet såväl som brotts-förebyggande och för att därigenom bidra till att skapa förutsättningar för hållbar mänsklig och socio-
ekonomisk utveckling.
AA. De särskilda behoven hos överlevande efter väpnat våld, däribland deras hälsa, deras behov i fråga om
ekonomi och återanpassning, såväl som de särskilda behoven hos kvinnor, män, flickor, pojkar, äldre
och flyktingar bör beaktas närmare.30.12.2006 C 330/26 Europeiska unionens officiella tidning SV
AB. SALW:s förödande inverkan på barn, varav många varit offer för väpnade konflikter eller tvingats
arbeta som barnsoldater eller delta i organiserat väpnat våld, är mycket oroande och FN:s generalför-samlings särskilda session om barns rättigheter, såväl som säkerhetsrådets resolutioner 1379, 1460,1539 och 1612, som bidrar till att skapa omfattande ramar för skyddet av barn i väpnade konflikter,bör särskilt beaktas i detta sammanhang.
AC. Kostnaderna för militära utgifter och skulder är, enligt rapporten om mänsklig utveckling från FN:s
utvecklingsprogram, två av de största hindren för att uppnå millennieutvecklingsmålen. Exportkreditin-stitut spelar en stor roll när det gäller att öka de militära utgifterna samt skulderna i utvecklingsländer.
1. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar staterna att komma överens om
en uppsättning övergripande principer om överföringar av vapen som minst borde garantera att:
—alla överföringar godkänns genom ett särskilt tillstånd eller en särskild licens,
—de befintliga åtagandena i enlighet med relevant internationell rätt respekteras,
—vapenembargon som införts av FN:s säkerhetsråd respekteras och genomförs, och att
—utfärdande av tillstånd eller licenser nekas i kommittén för allvarliga kränkningar av de mänskliga
rättigheterna eller av internationell humanitär rätt när det finns en risk för att exporterade vapenanvänds, däribland en risk för att sådana vapen dirigeras om till användare utan tillstånd såsom
terrorister, legosoldater och gerillor och inverkar på den regionala och/eller internationella säker-
heten och stabiliteten.
2. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar det internationella samfundet att
omgående inleda förhandlingar om ett internationellt vapenhandelsfördrag inom FN:s ramar, i syfte att
upprätta ett rättsligt bindande instrument för att minska produktionen av SALW i alla producentländer
och reglera överföringar av vapen i hela världen i enlighet med definitionen av övergripande principer iföregående punkt.
3. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen betonar att de skyldigheter som redan
existerar i enlighet med internationell rätt när det gäller överföringar av vapen, särskilt sådana somomfattar kriterier för mänskliga rättigheter och humanitär rätt, bör kodifieras.
4. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla stater som undertecknat
FN-protokollet om olaglig tillverkning av och handel med skjutvapen att utan dröjsmål ratificera proto-
kollet och införliva det i den nationella lagstiftningen.
5. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar de stater som är parter i FN:s
handlingsprogram och som undertecknat protokollet om olaglig tillverkning av och handel med skju-
tvapen och andra liknande internationella och regionala instrument och initiativ att utveckla program
för tekniskt stöd för att hjälpa tredjelandsorganisationer eller regionala organisationer som vill utvecklalagstiftningskontroll för att reglera vapenhandeln.
6. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar de stater som är parter i FN:s
handlingsprogram och andra tillämpliga internationella instrument att inrätta en enhetlig rapporter-ingsmekanism för användning vid efterföljande översynskonferenser eller översynsförfaranden, vilkenborde tas fram och samordnas av FN:s avdelning för nedrustningsfrågor (DDA) i samråd med de statersom är parter i FN:s handlingsprogram.
På regional nivå
7. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen begär att en kontaktpunkt när så är lämpligt
skall inrättas eller utses inom de lokala och regionala organisationerna som kan fungera som en
samordnande tjänst för genomförandet av FN:s handlingsprogram.
8. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen stöder förhandlingar i syfte att inrätta rätts-
ligt bindande instrument för att förebygga, motverka och avskaffa olaglig handel med SALW i alla avse-
enden, och uppmanar staterna att ratificera och genomföra dessa fullt ut.
På nationell nivå
9. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla stater att se till att brott mot
vapenembargon (inklusive ekonomiskt eller logistiskt stöd) definieras som brott i den nationella
lagstiftningen.
10. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar staterna att förbättra de väpnade
styrkornas funktionssätt, öppenhet och demokratiska ansvarsskyldighet samt brottsbekämpande
myndigheter och straffrättsliga system, vilket kan bidra till en trygg miljö där medborgare inte längre
känner behov av att äga vapen.30.12.2006 C 330/27 Europeiska unionens officiella tidning SV
11. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen rekommenderar att nationell lagstiftning bör
tillämpas och verkställas på ett aktivt sätt för att reglera privata militära tjänsters och säkerhetstjänstersverksamhet utomlands. Där sådan lagstiftning saknas bör den utvecklas och tillämpas för att förbättraregleringen av och ansvarsskyldigheten för denna växande säkerhetssektor.
12. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla stater att genom sin nationella
lagstiftning införliva uppförandekoden för personal vid brottsbekämpande myndigheter (
1) och de
grundläggande principerna för sådan personals användning av våld och skjutvapen (2).
13. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen rekommenderar starkt att regeringarna bör
förbjuda civilpersoner att inneha och använda automatiska och halvautomatiska gevär och kulsprutor.
14. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar staterna att utarbeta nationell
lagstiftning för systematisk genomgång och licensiering av SALW och automatiska och halvautomatiskakulsprutor och att förhindra att vapen skaffas av personer som har ett våldsamt förflutet, särskild medvåld i hemmet, eller som har begått vapenhandelsbrott eller brott mot bestämmelser om vapenkont-
roll.
15. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen betonar behovet av att se till att de nationella
initiativen är hållbara, genom att bland annat utveckla bedömningarna av behov och resurser, främja
relevanta partnerskap för genomförande med det civila samhället, och erkänna att det främsta ansvaret
för att vidta åtgärder åligger staterna.
16. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla aktörer att stärka de befintliga
nationella kontaktpunkterna/de nationella samordningsorganen och deras förbindelser med internatio-
nella och bilaterala givare.
17. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen anser (i enlighet med rekommendationerna
från Bamakoförklaringen och FN:s handlingsprogram) att följande faktorer skall prioriteras:
—Inrättande och utarbetande av operativa nationella kontaktpunkter, nationella handlingsplaner och/
eller nationella samordningsorgan, i det fall sådana inte redan finns.
—Nödvändigheten att skärpa bestämmelserna om vapenförvaltning, däribland nödvändigheten att
skärpa och harmonisera lagstiftningen i det hänseendet, samt behovet av att införa utbildnings- ochkapacitetsbyggande program för brottsbekämpade organ för frågans alla aspekter, men särskilt i
fråga om gränskontroller, förvaltning av vapenförråd och registrering.
—Förbättring, där så är nödvändigt, av den operativa genomförandekapaciteten, däribland förvaltning
av vapenförråd, övervakning, förstöring, registrering och gränskontroller.
—Förbättring av informationsutbytet och samarbetsmekanismerna för att förebygga, motverka och
avskaffa olaglig handel med SALW.
18. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla stater som ännu inte gjort det
att inleda genomförandet av FN:s handlingsprogram.
19. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla stater att reglera förvaltningen
av vapenförråd och säkra vapenförråd mot stöld eller förluster.
20. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla stater, särskilt AVS- och
EU-staterna, att utbyta information om vapenförmedling.
21. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla stater att snarast möjligt anta
nödvändiga rättsliga och andra åtgärder för att göra olaglig tillverkning av, handel med och olagligt
innehav och olaglig användning av SALW, ammunition och andra relaterade material till ett brott enligtnationell lag.
22. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla stater att bekräfta sitt
åtagande att skydda barn från inverkan av spridningen och missbruket av SALW såväl som från attanvändas som barnsoldater i krig.30.12.2006 C 330/28 Europeiska unionens officiella tidning SV
(1) Uppförandekoden för personal vid brottsbekämpande myndigheter, antagen genom Generalförsamlingens resolution
34/169 den 17 december 1979.
(2) Grundläggande principer om användning av våld och vapen av tjänstemän inom brottsbekämpande myndigheter, som
antogs vid FN:s åttonde kongress om brottsbekämpning och behandling av brottslingar, Havanna, Kuba, 27 augusti-
7 september 1990.
23. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla stater att uppfylla sitt ansvar
enligt FN:s säkerhetsråds resolution 1325 (2000) genom att avskaffa strafflöshet och att lagföra allapersoner som anklagas för folkmord, brott mot mänskligheten samt krigsförbrytelser, däribland brottsom sammanhänger med sexuellt våld mot kvinnor och flickor, och betonar i detta hänseende nödvän-digheten av att, där så är möjligt, undanta dessa brott från amnesti.
24. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla stater att beakta könsrelate-
rade aspekter såväl som kvinnors särskilda behov i frågan om olaglig handel med SALW i alla avse-
enden för att effektivt genomföra handlingsprogrammet och FN:s säkerhetsråds resolution 1325(2000) om kvinnor, fred och säkerhet.
Avslutande överväganden och prioriterade åtgärder
25. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen bekräftar sin beslutsamhet att genomföra
och utvidga FN:s handlingsprogram, som bör bevaras i sin helhet och som inte borde vara föremål för
förhandling.
26. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen rekommenderar att en årlig rapport skall
läggas fram om FN:s framsteg i fråga om genomförandet av FN:s handlingsprogram, trots att översyns-konferensen inte var någon framgång.
27. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen rekommenderar att allmänna principer om
vapenöverföring, efter översynskonferensen om FN:s handlingsprogram, skall utarbetas av de berörda
staterna under 2006 och/eller utarbetas vid sidan av och som ett komplement till FN-systemet och
utmynna i inrättandet av ett internationellt instrument, samtidigt som AVS-EG-församlingen inser attdenna process kommer att ske utanför ramen för FN:s handlingsprogram och vid sidan av detta avtal.
28. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen välkomnar antagandet i FN:s generalförsam-
lings kommitté för internationell nedrustning den 26 oktober 2006 av en resolution som syftar tillinrättandet av ett omfattande rättsligt bindande instrument med internationella normer för handelnmed konventionella vapen och uppmanar AVS- och EU-staterna att stödja denna resolution i general-
församlingen.
29. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen beklagar djupt att FN vid sin översynskonfe-
rens i juli 2006 inte kunde enas om principerna för ett framtida vapenhandelsfördrag och inte inrättadenågon uppföljningsmekanism.
30. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen begär att multilaterala och regionala finansin-
stitut, där så är lämpligt, skall vidta åtgärder för att inrätta SALW-program inom ramen för insatsernaför återuppbyggnad och återanpassning i områden där konflikter ägt rum och inom ramen för insatserför att ge styrelsefrågor större betydelse, skärpa lagstiftningen och förbättra de brottsbekämpande
myndigheternas operativa kapacitet i fråga om SALW.
31. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar också dessa finansinstitut att
främja program för socioekonomisk utveckling som ökar allmänhetens medvetenhet om problemenmed och följderna av den olagliga handeln med SALW i alla avseenden.
32. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmuntrar där så är lämpligt till regionalt
stöd för program för nationell avväpning, demobilisering och återanpassning, särskilt i situationer efterkonflikter, med särskild hänvisning till införandet, efterlevnaden och genomförandet eller skärpningenav berörda lagar, bestämmelser och administrativa förfaranden.
33. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar regionerna att främja effektiv
förvaltning av vapenförråd och säkerhet, i synnerhet fysiska säkerhetsåtgärder.
34. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmuntrar regionerna att, där så är lämpligt
och på frivillig basis, utarbeta åtgärder för att öka insynen i syfte att förebygga, motverka och avskaffaolaglig handel med SALW i alla avseenden.
35. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla EU- och AVS-stater och de
lämpliga internationella och regionala organisationer som har möjlighet att allvarligt överväga attlämna såväl tekniskt som ekonomiskt stöd för tillämpningen av åtgärderna i FN:s handlingsprogram.
36. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla stater och internationella och
regionala organisationer, såväl på regeringsnivå som på parlamentsnivå, att samarbeta och utveckla och
befästa partnerskap för att dela resurser och information om olaglig handel med SALW i alla avse-
enden.30.12.2006 C 330/29 Europeiska unionens officiella tidning SV
37. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla EU- och AVS-stater och de
internationella och regionala organisationerna, i syfte att underlätta tillämpningen av FN:s handlings-program, att allvarligt överväga att på begäran bistå de berörda staterna med kapacitetsbyggande påområdena för utarbetande av lämplig lagstiftning och lämpliga bestämmelser, brottsbekämpning, spår-ning och märkning, förvaltning av vapenförråd och säkerhet, förstöring av SALW och insamling och
utbyte av information, och därigenom betona alla medlemsstaters ansvar för att garantera hållbara
nationella initiativ för genomförandet av alla åtaganden enligt FN:s handlingsprogram.
38. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar alla stater att inrätta en offentlig
databas med information som medlemsstaterna och internationella, regionala och andra organisationer
frivilligt lämnat om behoven i berörda länder, de lärdomar som dragits om tillämpningen av FN:shandlingsprogram och annan information som skulle kunna förbättra samordningen och anpassaresurserna till behoven.
39. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen erinrar om riktlinjerna från OECD:s
kommitté för utvecklingsbistånd och andra åtgärder från utvecklingsparternas sida för att möjliggöraanvändningen av offentligt utvecklingsbistånd för genomförandet av FN:s handlingsprogram. Försam-lingen uppmuntrar alla stater, organ och institutioner att fullt ut utnyttja denna möjlighet. Försam-lingen begär att en ytterligare översyn skall göras av dessa riktlinjer för att öka användningen av offent-
ligt utvecklingsbistånd i syfte att stödja genomförandet av FN:s handlingsprogram och motverka de
negativa effekterna av spridning och olaglig användning av SALW.
40. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar FN:s sekretariat att visa ledarskap
och samordna tillämpningen av åtgärderna inom ramen för FN:s handlingsprogram.
41. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar AVS-EU-rådet att åta sig att stärka
samarbetet mellan EU- och AVS-länderna i fråga om genomförandet av FN:s handlingsprogram och attanordna regionala konferenser om behov och partnerskap vartannat år för att se över genomförandet i
varje region, enligt modellen med den afrikanska konferensen om behov och partnerskap från 2002.
42. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen begär att frågorna om SALW skall införlivas
i de berörda processerna och dokumenten i EU- och AVS-staterna, i synnerhet i all politik och alla
åtgärder för fred och säkerhet i deras respektive regionala och nationella organ, vilket säkerhetsrefor-
merna och avväpnings-, demobiliserings- och återanpassningsprocessen (DDR) kräver.
43. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen kräver att parlamentsåtgärder och åtgärder
för goda styrelseformer skall prioriteras som nödvändiga inslag i alla strategier för att hantera SALW
och regionala konflikter.
44. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen kräver att EU- och AVS medlemsstaterna,
kommissionens delegationer och de tjänstgörande ordförandeskapen för EU- och AVS länderna skall
försvara principerna och rekommendationerna i denna resolution.
45. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar i detta sammanhang kommis-
sionen och rådet att omgående avsluta sitt mål vid domstolen om frågan om behörighet förprogrammen för lätta vapen och att begära att Europaparlamentet genomför en bindande förlikning
om de inte kan lösa frågan på egen hand.
46. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar medlemsstaterna att genomföra
sina åtaganden i rådets gemensamma ståndpunkt från 2003 om vapenförmedling, och kräver vidare
att översynen av strategin som skall göras vartannat år skall offentliggöras och innehålla en förteckning
över de medlemsstater som inte har genomfört sina åtaganden på detta område.
47. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen kräver att EU:s uppförandekod för vapenex-
port från 1998 skall göras rättsligt bindande. Församlingen kräver att EU skall informera AVS-part-
nerna om de årliga rapporterna om uppförandekoden och om framstegen för dess tillämpning.
48. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar särskilt rådet och kommissionen
att tillåta att resurser avsätts för SALW-åtgärder genom förordningarna om inrättandet av instrumentet
för föranslutningsstöd, det europeiska grannskaps- och partnerskapsinstrumentet och instrumentet för
utvecklingsstöd.30.12.2006 C 330/30 Europeiska unionens officiella tidning SV
49. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppmanar EU:s medlemsstater att undersöka
den mycket problematiska inverkan av krediter som beviljas av medlemsstaternas exportkreditinstitutpå freden, säkerheten och utvecklingen i tredjeländer, och uppmanar alla medlemsstater att lämnadetaljerad information om krediter för vapenexport, vilka enligt vissa uppskattningar för närvarandeutgör ungefär 20 procent av de totala exportkrediter som beviljats och i vissa medlemsstater till och
med 50 procent eller mer, och ber medlemsstaterna att särskilt åta sig att avstå från att bevilja krediter
för vapenexport i framtiden.
50. Den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen uppdrar åt sina medordförande att översända
denna resolution till …rådet, Europeiska kommissionen, parlamenten i medlemsstaterna, FN:s general-
sekreterare, det parlamentariska forumet om SALW, den interparlamentariska unionens församling, den
amerikanska kongressen och det panafrikanska parlamentet.
RESOLUTION (1)
om vatten i utvecklingsländer
Den gemensamma parlamentariska AVS–EG-församlingen
— som sammanträdde i Bridgetown (Barbados) den 20–23 november 2006, utfärdar denna resolution,
— med beaktande av artiklarna 177, 178, 179, 180, 181 och 181a i fördraget om upprättandet av
Europeiska gemenskapen,
— med beaktande av AVS– EG-partnerskapsavtalet som undertecknades i Cotonou (Benin) den 23 juni 2000
och särskilt artikel 32 i detta avtal i vilken nödvändigheten att tillvarata AVS-staternas naturresurser
erkänns,
— med beaktande av resultaten från det fjärde World Water Forum i Mexiko den 16–22 mars 2006,
— med beaktande av den Agenda 21 som godkändes vid FN:s konferens om miljö och utveckling i Rio
de Janeiro 1992 och särskilt punkt 18 i denna,
— med beaktande av millenniedeklarationen och utvecklingsmålen i FN:s millenniedeklaration samt slut-
rapporten (2005) från FN:s millennieprojekt om vatten och sanitet, vilket berör uppnåendet av hälsa,
värdighet och utveckling,
— med beaktande av den politiska deklaration som antogs vid världstoppmötet om hållbar utveckling i
Johannesburg den 26 augusti–4 september 2002 vid vilket man definierade de åtgärder som bör priori-
teras inom följande fem nyckelområden för att garantera att utvecklingsmålen i FN:s millenniedeklara-
tion uppnås: vatten och sanitet, energi, hälso- och sjukvård, jordbruk samt biologisk mångfald,
— med beaktande av världstoppmötet om social utveckling i Köpenhamn (1995) och dess förklaring om
vattenförsörjning och sanitet i syfte att bekämpa fattigdom,
— med beaktande av den internationella konferensen om sötvatten i Bonn (2001),
— med beaktande av FN:s konferens om vatten i Mar del Plata och dess åtgärdsplan om utveckling och
utnyttjande av vattenresurser (1977),
— med beaktande av det globala samrådet i New Delhi (1990) om försörjning av rent vatten och genom-
förande av lämpliga åtgärder för avfallshantering,
— med beaktande av det ramdokument som antogs vid Afrikanska unionens 37:e toppmöte i vilket det
fastslås att det nionde av de tio målen i Nytt partnerskap för Afrikas utveckling är att bygga ut ochförbättra infrastrukturen inom områdena för informations- och kommunikationsteknik, energi, trans-
port, vatten och sanitet,30.12.2006 C 330/31 Europeiska unionens officiella tidning SV
(1) Antogs av den gemensamma parlamentariska AVS-EG-församlingen den 23 november 2006 i Bridgetown (Barbados).