Resolution [1]

om de sociala konsekvenserna av barnarbete och strategierna för att bekämpa barnarbete

Gemensamma AVS–EU-församlingen utfärdar denna resolution

- vid sitt sammanträde i Port Moresby (Papua Nya Guinea) den 25- 28 november 2008,

- med beaktande av artikel 17.1 i arbetsordningen,

- med beaktande av Förenta nationernas (FN) konvention om barnets rättigheter som antogs den 20 november 1989 [2] och trädde i kraft 1990, särskilt artiklarna 28 och 32 i denna,

- med beaktande av Internationella arbetsbyråns (ILO) konvention 138 om minimiålder för tillträde till arbete (1973) [3] och konvention 182 om förbud mot och omedelbara åtgärder för att avskaffa de värsta formerna av barnarbete (1999) [4],

- med beaktande av artiklarna 177–181 i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen,

- med beaktande av AVS–EU-partnerskapsavtalet, undertecknat i Cotonou den 23 juni 2000 och ändrat i Luxemburg den 25 juni 2005 (nedan kallat Cotonouavtalet), särskilt artiklarna 26 och 50 i detta,

- med beaktande av det gemensamma uttalandet av den 20 december 2005 från rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar, församlade i rådet, Europaparlamentet och kommissionen om EU:s utvecklingspolitik: "Det europeiska samförståndet", särskilt artiklarna 12, 97, 101 och 103 i detta [5],

- med beaktande av Förenta nationernas millenniedeklaration av den 8 september 2000, där millennieutvecklingsmålen fastställs som kriterier som har upprättats gemensamt av det internationella samfundet för att utrota fattigdomen,

- med beaktande av handlingsplanen Utbildning för alla: att uppfylla våra gemensamma åtaganden, som antogs av Världsutbildningsforumet i Dakar i Senegal 2000 (toppmötet i Dakar) [6],

- med beaktande av Brysselförklaringen om utbildning för hållbar utveckling i AVS-länderna och dess handlingsplan som antogs av AVS-ländernas utbildningsministrar 2006,

- med beaktande av EU:s förklaring i Lucca (Italien) 2003,

- med beaktande av Internationella arbetsorganisationens (ILO) internationella program för att eliminera barnarbete (International Programme on the Elimination of Child Labour, IPEC),

- med beaktande av kommissionens meddelande En särskild plats för barnen i EU:s yttre åtgärder [7],

- med beaktande av 2008 års globala övervakningsrapport om utbildning för alla, Education for all by 2015: Will we make it? [8],

- med beaktande av sin resolution om barns, särskilt barnsoldaters, rättigheter, antagen den 15 oktober 2003 [9],

- med beaktande av Europaparlamentets resolution om exploateringen av barn i utvecklingsländer, med särskild inriktning på barnarbete [10],

- med beaktande av Europaparlamentets resolution om företagens sociala ansvar: ett nytt partnerskap [11],

- med beaktande av rapporten från utskottet för sociala frågor och miljö (AVS-EU/100.247/08), och av följande skäl:

A. Barnarbete har sina rötter i massfattigdom och i kulturen och traditionerna i många samhällen i utvecklingsländer.

B. Barnarbete pressar ned lönerna för vuxna och bidrar därför till fattigdomscirkeln eftersom vuxna tvingas konkurrera med billig barnarbetskraft.

C. Barnarbete kännetecknas av hårt arbete, ofta under svåra förhållanden, i tolv till fjorton timmar om dagen. Den lilla "lön" som barnen tjänar går ofta tillbaka till arbetsgivaren som betalning för kost och logi, eller som böter för att inte ha uppnått fastställda kvoter.

D. Enligt ILO är ungefär 165 miljoner barn i åldrarna mellan 5 och 14 involverade i barnarbete. De värsta formerna av barnarbete och brotten mot barns rättigheter, vilket inbegriper barnslaveri (hushållstjänster), handel med barn, barnprostitution, rekrytering av barn i väpnade konflikter och andra typer av arbeten, är skadliga för barns fysiska utveckling och mentala hälsa.

E. De värsta formerna av barnarbete bör ägnas särskild uppmärksamhet och det bör omgående vidtas åtgärder mot dessa.

F. Vissa grupper av barn och tonåringar, särskilt barn som tillhör etniska eller andra minoriteter, invandrade barn, barn som är internflyktingar eller flyktingar, barn som har drabbats av väpnade konflikter, barnsoldater, föräldralösa barn och barn utan vårdnadshavare, barn som har drabbats av HIV/AIDS och barn med funktionsnedsättningar, är särskilt utsatta. Flickor är alldeles särskilt utsatta för risken att exploateras och utnyttjas sexuellt.

G. Barnarbete är ett av de tydligaste sätten att identifiera utsatta barn på och det visar att många millennieutvecklingsmål såsom utrotandet av fattigdom, utbildning för alla, jämställdhet, kampen mot HIV/AIDS och inrättandet av ett globalt partnerskap för utveckling fortfarande inte har uppnåtts.

H. Den kommersiella exploateringen av barn är ett grovt brott mot deras mänskliga värdighet och strider mot principerna för social rättvisa. De konventionsstater som har ratificerat konventionen om barnets rättigheter har ställt sig bakom erkännandet av barns mänskliga rättigheter.

I. Tillgång till grundläggande skolutbildning av hög kvalitet är avgörande för att ge barn den kritiska förmåga och kunskap som krävs för att hjälpa dem att bryta sig ut ur fattigdomen, påverka utvecklingen i sina samhällen och göra fria och välunderbyggda val i sina liv och därmed också bidra till den sociala och ekonomiska utvecklingen i sina länder.

J. Verklig tillgång till utbildning av hög kvalitet innebär att det ska finnas skolor som är barnvänliga, där båda könens behov tillgodoses i lika hög grad, och som har rent dricksvatten och sanitär utrustning, eftersom låg standard på utbildningen kan innebära att barn lämnar skolan och riskerar att utsättas för exploatering.

K. Bland effekterna av olika former av barnarbete återfinns lågt deltagande i primär- och sekundärutbildning (särskilt för flickor), en högre andel barn som lämnar skolan i förtid, låg läs- och skrivkunnighet och en hög andel som inte lyckas ta examen, försenad fysisk utveckling hos barn, stort antal tonårsgraviditeter, narkotikamissbruk bland barn och stor arbetslöshet bland vuxna.

L. De flesta länder har infört lagstiftning och politik för att skydda barns välfärd och intressen.

M. Regeringar, arbetsgivare, arbetstagare och deras organisationer och samhället i stort har ett gemensamt ansvar för att arbeta för att gradvis eliminera barnarbete.

N. Bruket att utnyttja barnarbetskraft förekommer ofta utanför lagligt inrättade företag som omfattas av lämplig lagstiftning och är mycket vanligt inom den informella sektorn och landsbygdssektorn samt i familjeföretag där det inte ens anses ha tillräckligt stor social betydelse för att betraktas som arbete, samt i vissa fall i olaglig verksamhet.

O. I många fall sker barnexploateringen i AVS-länder på europeiska företags vägnar. Dessa företag bidrar därmed till att förvärra problemet med barnarbete i AVS-länderna.

P. Ekonomiskt utnyttjande av barn berör mellan fyra och tio miljoner barn i EU (varav några faller offer för de värsta formerna av utnyttjande, bl.a. prostituering av unga flickor). Det bör betonas att många av dessa barn och unga vuxna kommer från AVS-länder och de flesta vistas olagligt i EU-länderna.

Q. Det går inte att bortse från det bidrag som barnarbete innebär till familjens inkomster i de fattigaste länderna.

R. Det finns inget som hindrar att äldre barn får arbeta deltid på familjejordbruk eller i familjföretag, under förutsättning att barnets utbildning, hälsa och välfärd inte skadas.

S. I praktiken kan det vara svårt att dra en moralisk gräns mellan barn som utnyttjas kommersiellt och barn vars arbete används för att hjälpa småjordbrukare som lever på existensminimum.

T. Hemsökelsen av sjukdomar som HIV/AIDS har bidragit till att barn används i inkomstbringande verksamheter.

U. Eliminering av barnarbete försvåras av kulturell ojämlikhet och ojämlikhet mellan könen.

V. Förbättrad tillgång till billiga och återbetalningsbara lån kan bidra till mindre barnarbete och öka andelen inskrivna i skolan.

W. Tillgång till alternativa barnomsorgsmöjligheter bidrar till att minska barnarbetet och skapar förutsättningar för större skolnärvaro.

X. Insatser för att stärka vuxnas utbildningsnivå och löner bidrar till att minska barnarbetets utbredning och intensitet och att öka sannolikheten för att barn ska gå kvar i skolan.

Y. Klyftan mellan stad och landsbygd påverkar barns skolutbildning och yrkesval.

Z. Varje barn har rätt att registreras vid födseln. Avsaknaden av födelseattest gör det lättare att utnyttja och begå övergrepp mot barn inom den dolda arbetsmarknaden, t.ex. i hushåll eller jordbruk.

AA. Företag som agerar i strid mot internationella instrument och internationell och inhemsk lagstiftning i fråga om barnarbete kan få en orättvis konkurrensfördel.

AB. Jordbrukssektorn i utvecklingsländer erbjuder stora möjligheter att utnyttja barn och enligt en rapport från Human Rights Watch 2002 deltar omkring 70 procent, eller 170 miljoner barn i denna industri, där de tvingas arbeta tolv timmar om dagen 365 dagar om året, ofta utsätts för giftiga bekämpningsmedel och extrema temperaturer på upp till 100o C och måste hantera tunga bördor och industriella skärverktyg.

AC. Pyroteknik, avfallsåtervinning, stenhuggning och gruvarbete är bland de värsta formerna av barnarbete, medan den mest fruktansvärda formen av utnyttjande är när barnsoldater används i krig.

AD. De som köper varor från utvecklingsländerna har en avgörande ställning när det gäller att upptäcka och vägra att köpa varor som tillverkats helt eller delvis av barnarbetskraft och kan därmed utöva direkta och effektiva påtryckningar.

AE. Barns grundläggande rättigheter riskerar att undergrävas allvarligt av att barn exponeras och exploateras i ständig reklam i medierna (t.ex. radio, tv och tidningar).

Allmänt

1. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen välkomnar det stora antal AVS- och EU-länder som har ratificerat ILO-konventionerna 138 och 182 (se bilaga 1), uppmanar konventionsstaterna att se till att konventionerna genomförs och uppmanar dem som ännu inte ratificerat dessa konventioner att göra detta snarast.

2. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen erkänner att barn som arbetar i de allra farligaste industrierna måste ges högsta prioritet.

3. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen kräver i starkast möjliga ordalag att alla som bevisligen rekryterar eller använder barnsoldater ska lämnas ut för att ställas inför rätta vid Internationella brottmålsdomstolen.

4. Gemensamma parlamentariska AVS–EU församlingen understryker med avseende på konvention 182 behovet av akuta åtgärder för att avskaffa de värsta formerna av barnarbete, till exempel utnyttjande av barn i slavlika och livegenskapslika förhållanden och i farligt och riskfyllt arbete i tillverkning och smuggling av narkotika och smuggling av och handel med eldhandvapen, exploatering av väldigt unga barn och den kommersiella sexuella exploateringen av barn.

5. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar de EU-medlemsstater som har undertecknat ILO:s konvention 182 att årligen offentliggöra bevis på efterlevnaden av artikel 8 där medlemmarna uppmanas att bistå varandra i genomförandet av konventionens bestämmelser genom ett utökat internationellt samarbete och/eller stöd.

6. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar EU:s medlemsstater och AVS-länderna att utveckla integrerade strategier inom ramen för AVS–EU-partnerskapet för att bekämpa barnarbete på grundval av en korrekt bedömning av fakta med vägledning av barnets bästa. Här betonas behovet av att fullt ut låta det civila samhället och fackföreningar att delta i utformning, genomförande och övervakning av åtgärder för att bekämpa barnarbete.

7. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen betonar att kampen mot barnarbete kräver god avvägning beträffande val av de riktlinjer och program, särskilt sådana som rör hälsa, utbildning, sysselsättning och socialt skydd, som ska riktas mot ökad medvetenhet, socialt mobiliseringsstöd, förbättrade databasresurser och analyser, arbetsrättslig lagstiftning och verkställighet, anständigt arbete, fri och obligatorisk utbildning av hög kvalitet, yrkesutbildning och direkta åtgärder för att få bort, rehabilitera och återintegrera barn.

8. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar det internationella samfundet, särskilt EU:s medlemsstater och Europeiska kommissionen, att beakta frågor kring barnarbete vid all verksamhet inom samarbetsprogrammen för utveckling och i arbetet för att uppnå millenniutvecklingsmålen till 2015, bl.a. genom att ta upp orsakerna till att barn saknar tillräckligt skydd och att barns rättigheter kränks. Församlingen betonar att man i denna politik även måste ta upp frågan om rehabilitering och social integration av barn som har befriats från barnarbete.

9. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen inser att barnarbete i stor utsträckning orsakas av fattigdom och att den långsiktiga lösningen ligger i hållbar ekonomisk utveckling och goda styrelseformer som ger social utveckling framför allt i fråga om minskad fattigdom och tillgång till grundläggande skolutbildning.

10. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen betonar behovet av att beakta eliminering av barnarbete i kampen mot HIV/AIDS och i konfliktlösningsstrategier.

11. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen betonar att barn som lever utan föräldratillsyn – exempelvis föräldralösa barn, gatubarn, barn som är internflyktingar, flyktingar, barn som utsatts för människohandel och sexuellt och ekonomiskt utnyttjande – behöver särskild vård och att riktade åtgärder bör vidtas för att hjälpa sådana barn och de institutioner, inrättningar och tjänster som stöder dem.

12. Gemensamma parlamentariska AVS-EU-församlingen noterar att fastän många regeringar har antagit riktlinjer och vidtagit åtgärder för att avskaffa barnarbete kan underlåtenheten att tillhandahålla alternativa utkomstmöjligheter för familjer till de drabbade barnen leda till att situationen för dessa familjer förvärras.

13. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen betonar att all politik för att avskaffa barnarbete alltid måste beaktas inom ramen för anständigt arbete för alla i linje med de grundläggande internationella arbetstagarnormerna. Riktade kampanjer mot barnarbete kan endast bli framgångsrika om de får stöd av mer omfattande reformer i handelspraxis i både EU- och AVS-länderna.

14. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar regeringar och civila samhällsaktörer i EU- och AVS-länder att arbeta tillsammans för att upprätta nationella specialgrupper för barnarbete som bland annat ska tillhandahålla och sprida information om rättigheter och bästa metoder och arbeta för att samordna riktlinjer för lokala, nationella och internationella statliga aktörer, icke-statliga organisationer och fackföreningar.

15. Gemensamma parlamentariska AVS–EU församlingen uppmanar EU:s medlemsstater och AVS-staterna att införliva barnarbetsproblematiken i befintliga och framtida utvecklingsinitiativ inom jordbrukssektorn.

16. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar regeringar i AVS-länder att påskynda arbetet med att införa allmän födelseregistrering och uppmanar Europeiska kommissionen att främja och stödja sådana insatser genom att inbegripa allmän födelseregistrering i samarbetsriktlinjerna för utveckling.

17. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar EU att anta ett direktiv om införande av särskild behandling av barn som vistas olagligt inom unionen till följd av människohandel och exploatering.

Utbildning och avskaffande av barnarbete

18. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen anser att alla barn som inte går i skolan på heltid riskerar att utsättas för exploatering. Med barn bör i detta sammanhang avses barn upp till den ålder då den obligatoriska skolundervisningen i det berörda landet avslutas.

19. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen betonar att även om arbetslivserfarenhet kan utgöra en del av ett barns utbildning får detta aldrig vara exploaterande och aldrig störa barnets heltidsutbildning. Barnet måste dessutom alltid få tillräckligt med tid för att leka och uppleva barndomen. Församlingen hävdar att detta gäller i lika hög grad för anställning och arbete inom familjen, exempelvis för att ta hand om barn eller arbeta på familjegården. Församlingen påminner om att även om inkomsterna från ett barns arbete kan utgöra en viktig del av inkomsterna för familjer med mycket låga inkomster måste man göra allt man kan för att inte kritisera föräldrarna när de med rätta skyddar sitt barn från att utnyttjas på arbetsmarknaden.

20. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar alla EU- och AVS-medlemsstater att vidta åtgärder för att uppfylla millenniemål 2 om allmän grundutbildning som är hållbar och av hög kvalitet, och i detta syfte uppmanas EU att öronmärka medel till utbildning för att hålla storleken på klasserna hanterbar och att erbjuda tillfredsställande utbildning för lärare. Både EU och AVS uppmanas att avsätta medel till material och måltider för elever i syfte att se till att utbildningen inte innebär en kostnad som leder till att barn tas ur skolan.

21. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar kommissionen att satsa medel på utbildning med särskild uppmärksamhet på dem som löper störst risk att utsättas för exploatering, nämligen flickor, barn i konfliktdrabbade områden, barn från marginaliserade eller utsatta grupper i samhället och barn i jordbruksområden på landsbygden.

22. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar regeringarna att förbättra den rättsliga ramen för barnarbete och integrera barnarbetsfrågor i riktlinjer och planer för utbildning och samtidigt beakta klyftan mellan stad och landsbygd.

23. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar AVS-staterna att öka utgifterna för utbildning, särskilt med avseende på allmän grundutbildning och vuxenutbildning.

24. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen betonar vikten av en kunskapsbas och ett nätverk för barnarbete och utbildning genom exempelvis forskning och övervakning, datainsamling och effektiv och lämplig analys av feedback från undersökningar och pilotprojekt för att förbättra förståelsen av de viktigaste aspekterna på barnarbetsområdet och regionala och nationella särdrag på barn- och utbildningsområdena.

25. Gemensamma parlamentariska AVS–EU församlingen efterlyser bättre främjande och spridning av god praxis som inriktas på verkliga politiska och ekonomiska förändringar och baseras på de senaste rönen om barnarbetssituationen.

26. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar regeringarna och andra lagligen etablerade arbetsgivare att införa utbildningsverksamheter som är inriktade på arbetande barn och deras familjer i syfte att mildra effekterna för de berörda barnens deltagande i arbetsverksamheter.

27. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen anser att överbryggande klasser ska införas för barn som kommer sent in i utbildningen och för dem som återgår till utbildning från arbete, konflikt eller förflyttning.

28. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uttrycker oro över avvikelserna mellan internationella instrument, särskilt millenniemål 2 och ILO:s konvention 138, där man i den senare anger 15 eller i särskilda fall 14 år som minimiålder för tillträde till anställning, men endast uppmanar till allmän utbildning på grundnivå. Församlingen anser att detta leder till att barn i åldrarna från 11 till 15 utsätts för en ökad risk för exploatering och begär att denna avvikelse åtgärdas.

Företagens ansvar för att avskaffa barnarbete

29. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen välkomnar den ökande tendensen bland stora företag att upprätta sociala uppförandekoder och frivilligt delta i etiska handelsinitiativ, men anser att sådana frivilliga koder inte kan ersätta statliga myndigheters granskning av och öppenhet i efterlevnaden av grundläggande arbetsrättsnormer.

30. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmuntrar till främjande av uppförandekoder på arbetsplatsen, stiftande av lagar om minimilön och ekonomisk trygghet för familjen.

31. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar Europeiska kommissionen att behålla och stärka företagssektorns ansvar för att utrota barnarbete. Församlingen uppmanar kommissionen att förplikta företagssektorn inom EU att dokumentera, rapportera och ta ansvar för arbetspraxis på alla nivåer i leverantörskedjan. Församlingen ber därför kommissionen att inrätta en barnarbetsjourtelefon där man kan lämna information om barnarbete i EU-baserade företags direkta verksamhet eller i deras leverantörskedja. Församlingen anser att efterlevnad i leverantörskedjan ska vara föremål för regelbundna och noggranna inspektioner på alla nivåer och granskas av oberoende kontrollanter, och i det fall ett företag visar sig ha barnarbete i leverantörskedjan ska kommissionen förplikta dem att införa och offentliggöra ett tidsbundet program på inte mer än tre år avseende avskaffandet av barnarbete i denna leverantörskedja. Ett sanktionsprogram bör utarbetas, och införas om användningen av barnarbetskraft fortsätter.

32. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar Europeiska kommissionen och AVS-regeringarna att se till att ansvaret vilar på de företag som visar sig använda barnarbete att se till att de barn som arbetar för företaget integreras på lämpligt sätt i utbildningssystemet.

33. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen betonar att statusen för de allmänna preferenssystemen (GSP och GSP +) måste villkoras för att de AVS-länder som omfattas av de allmänna preferenssystemen inte bara ratificerar, utan även visar att de följer ILO-konventionerna avseende barnarbete och FN:s konvention om barnets rättigheter. Församlingen uppmanar därför Europeiska kommissionen att skapa en struktur för regelbunden och frekvent övervakning och rapportering om efterlevnaden av bestämmelserna i dessa konventioner. Församlingen anser att lämpliga åtgärder måste vidtas när det finns bevis för allvarliga och systematiska överträdelser.

34. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen anser att offentliga upphandlingskontrakt ska innehålla bestämmelser som förpliktar företagen i fråga att visa att de följer internationella normer i leverantörskedjan avseende barnarbete och att dessa kontrakt inte ska ingås om sådana underlag saknas samt att frivilligorganisationer och andra intressenter måste ges lämplig möjlighet att (på den offentliga arenan) lägga fram bevis för att sådana underlag saknas. Församlingen understryker tydligt att sådana bestämmelser inte på något sätt ska betraktas som icke-tariffära handelshinder.

35. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar EU:s medlemsstater och Europeiska kommissionen att knyta stöd som ges till företag i form av handelsuppdrag, exportsubventioner, bidrag och lån till uppvisande av efterlevnad av internationella konventioner avseende barnarbete.

36. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen understryker att globaliseringen och liberaliseringen av världshandeln måste åtföljas av iakttagande av grundläggande rättigheter, inklusive förbud mot barnarbete.

37. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppmanar det internationella samfundet (inklusive WTO) att gå i bräschen för en barnkvalitetsmärkning. Märkningen skulle tydligt ange att en produkt är "odlad/framställd utan barnarbete" och skulle framför allt kunna användas för länder där man vet att det är vanligt med barnarbete.

38. Gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen uppdrar åt medordföranden att översända denna resolution till ministerrådet i AVS–EU, Europeiska kommissionen, Afrikanska unionen, Cariforum, Pacific Forum, EU:s medlemsstater, Unicef och ILO.

[1] Antagen av den gemensamma parlamentariska AVS–EU-församlingen den 28 november 2008 i Port Moresby (Papua Nya Guinea).

[2] http://www.unhchr.ch/html/menu3/b/k2crc.htm

[3] http://www.ilocarib.org.tt/childlabour/c138.htm

[4] http://www.ilocarib.org.tt/childlabour/c182.htm

[5] EUT C 46, 24.2.2006, s. 1.

[6] http://unesdoc.unesco.org/images/0012/001211/121147e.pdf

[7] KOM(2008)0055 slutlig.

[8] http://unesdoc.unesco.org/images/0015/001547/154743e.pdf

[9] EUT C 26, 29.1.2004, s. 17.

[10] P6_TA (2005)0272.

[11] 17 P6_TA(2007)0062.

--------------------------------------------------