Zahtevek za svetovalno mnenje Sodišča Efte, ki ga je vložilo Borgarting Lagmannsrett v kazenskem postopku proti P

(Zadeva E-15/20)

(2021/C 58/14)

Borgarting Lagmannsrett (pritožbeno sodišče Borgarting) je 16. oktobra 2020 pri Sodišču Efte vložilo zahtevek za svetovalno mnenje v kazenskem postopku proti P, ki ga je tajništvo Sodišča Efte prejelo 21. oktobra 2020, in sicer glede naslednjih vprašanj:

1. vprašanje

Ali člen 3 in člen 7(a) Sporazuma EGP v povezavi z Uredbo (ES) št. 883/2004, zlasti členi 4, 5 in 7 v povezavi s poglavjem 6, nasprotujeta nacionalnemu sistemu, v katerem:

a) je pogoj za upravičenost do dajatev za brezposelnost, da brezposelna oseba začasno biva (oppholder seg) na Norveškem (glej člen 4-2 zakona o nacionalnem zavarovanju), in

b) je v nacionalni uredbi o dajatvah za brezposelnost, ki se izvaja tudi z uredbo o prenosu, predvidena izjema od obveznosti začasnega bivanja, vključno z določbo iz člena 64 Uredbe (ES) št. 883/2004?

2. vprašanje

Ne glede na odgovor na prvo vprašanje: Ali sistem, kot je opisan v prvem vprašanju, predstavlja omejitev v smislu pravil Sporazuma EGP o prostem gibanju, vključno s členi 28, 29 in 36?

Če je odgovor pritrdilen: Ali je mogoče takšno omejitev upravičiti s sklicevanjem na to,

i. da se običajno šteje, da začasno bivanje v pristojni državi brezposelni osebi zagotavlja več spodbud in boljše možnosti za uspešno iskanje zaposlitve, vključno z možnostjo hitrega začetka dela;

ii. da se običajno šteje, da začasno bivanje v pristojni državi brezposelni osebi pomaga, da je na razpolago službam za zaposlovanje, in da prisotnost na Norveškem javni upravi omogoča, da spremlja, ali brezposelna oseba izpolnjuje pogoje za prejemanje denarnih dajatev, ki se izplačujejo v primeru brezposelnosti, vključno s tem, da je brezposelna oseba dejansko brezposelna in nima skritih virov dohodka, da dejansko in aktivno išče zaposlitev ali sodeluje v drugih dejavnostih, namenjenih iskanju zaposlitve;

iii. da se običajno šteje, da začasno bivanje v pristojni državi službam za zaposlovanje zagotavlja boljše možnosti za oceno, ali se brezposelna oseba ustrezno spremlja, in

iv. da nacionalni sistem omogoča prejemanje dajatev za brezposelnost v drugi državi EGP pod pogoji iz Uredbe (ES) št. 883/2004.

3. vprašanje

Kolikor to zahtevata odgovora na prvo in drugo vprašanje, se postavijo enaka vprašanja v zvezi z Direktivo 2004/38/ES, vključno s členi 4, 6 in 7.

4. vprašanje

Obtoženec je obtožen, da je upravnemu organu NAV dal lažno izjavo v zvezi z začasnim bivanjem v drugi državi EGP in ga s tem preslepil, da mu je izplačeval dajatve za brezposelnost, do katerih ni bil upravičen, saj je v skladu z zakonom o nacionalnem zavarovanju pogoj za prejemanje dajatev za brezposelnost začasno bivanje (opphold) na Norveškem. Ali je glede na prenos Uredbe (ES) št. 883/2004 v norveško zakonodajo (glej prvo vprašanje) uporaba določb kazenskega zakonika o goljufiji in dajanju lažne izjave v primeru, kakršen je obravnavani, v skladu s temeljnimi načeli prava EGP, kot sta načelo jasnosti in načelo pravne varnosti?

5. vprašanje

Ali je v konkretnem primeru, kakršen je obravnavani, in glede na prenos Uredbe (ES) št. 883/2004 v norveško zakonodajo (glej prvo vprašanje) kazenska sankcija v skladu z načelom sorazmernosti?