ODLOČBA NADZORNEGA ORGANA EFTE

št. 134/14/COL

z dne 26. marca 2014

o petindevetdeseti spremembi procesnih in materialnih pravil na področju državne pomoči z uvedbo novih smernic v zvezi z državno pomočjo za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del (v nadaljnjem besedilu: Smernice za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del iz leta 2014)

NADZORNI ORGAN EFTE (V NADALJNJEM BESEDILU: NADZORNI ORGAN) JE –

OB UPOŠTEVANJU Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (v nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP) in zlasti členov 61 do 63 in Protokola 26 k Sporazumu,

OB UPOŠTEVANJU Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča (v nadaljnjem besedilu: Sporazum o nadzornem organu in sodišču) ter zlasti člena 24 in člena 5(2)(b) Sporazuma,

Ob upoštevanju naslednjega:

Nadzorni organ v skladu s členom 24 Sporazuma o nadzornem organu in sodišču uveljavlja določbe Sporazuma EGP v zvezi z državno pomočjo.

Nadzorni organ v skladu s členom 5(2)(b) Sporazuma o nadzornem organu in sodišču izda obvestila ali smernice o zadevah, ki jih obravnava Sporazum EGP, če to izrecno določata navedeni sporazum ali Sporazum o nadzornem organu in sodišču ali če Nadzorni organ meni, da je to potrebno.

Evropska komisija je 15. novembra 2013 sprejela Sporočilo Komisije o državni pomoči za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del, ki je začelo veljati 16. novembra 2013 (1).

To sporočilo velja za Evropski gospodarski prostor.

Enotno uporabo pravil o državni pomoči EGP je treba zagotoviti po celotnem Evropskem gospodarskem prostoru v skladu s ciljem homogenosti iz člena 1 Sporazuma EGP.

Nadzorni organ mora v skladu s točko II pod naslovom „SPLOŠNO“ Priloge XV k Sporazumu EGP po posvetovanju s Komisijo sprejeti akte, ki ustrezajo tistim, ki jih je sprejela Evropska komisija.

PO POSVETOVANJU z Evropsko komisijo,

PO POSVETOVANJU z državami Efte prek dopisa z dne 13. februarja 2014 –

SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:

Člen 1

Smernice o državni pomoči se spremenijo z uvedbo novih Smernic o državni pomoči za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del (v nadaljnjem besedilu: Smernice za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del iz leta 2014).

Nove smernice so navedene v Prilogi in so sestavni del te odločbe.

Člen 2

Besedilo te odločbe v angleškem jeziku je edino verodostojno.

(1) UL C 332, 15.11.2013, str. 1.

PRILOGA

DEL IV: PRAVILA ZA POSAMEZNE SEKTORJE

Državna pomoč za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del (1)

(v nadaljnjem besedilu: Smernice za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del iz leta 2014)

1. UVOD

(1) Avdiovizualna dela, zlasti filmi, imajo pomembno vlogo pri oblikovanju evropskih identitet. Izražajo kulturno raznovrstnost tradicij in zgodovin držav in regij v Evropskem gospodarskem prostoru (v nadaljnjem besedilu: EGP). Avdiovizualna dela so gospodarska dobrina, saj zagotavljajo pomembne možnosti za doseganje blaginje in odpiranje novih delovnih mest, ter kulturna dobrina, saj se v njih zrcali naša družba, pomagajo pa tudi pri njenem oblikovanju.

(2) Med avdiovizualnimi deli so filmi še vedno na posebnem mestu, predvsem zaradi stroškov produkcije in kulturnega pomena: proračuni za filmsko produkcijo so precej večji kot za druge avdiovizualne vsebine, filmi pogosteje nastajajo v mednarodni koprodukciji, obdobje njihovega izkoriščanja pa je daljše. Področje filmov zaznamuje tudi močna konkurenca držav zunaj Evrope. Po drugi strani pa evropska avdiovizualna dela malo krožijo zunaj države, v kateri so bila narejena.

(3) To omejeno kroženje je posledica razdrobljenosti evropskega avdiovizualnega sektorja na nacionalne in celo regionalne trge. Čeprav je to povezano z evropsko jezikovno in kulturno različnostjo, je ta omejenost prisotna tudi na področju javne podpore evropskim avdiovizualnim delom, saj nacionalne, regionalne in lokalne sheme financiranja subvencionirajo veliko malih produkcijskih družb.

(4) Na splošno velja, da je pomoč pomembna za ohranjanje evropske avdiovizualne produkcije. Filmski producenti težko pridobijo zadostno vnaprejšnjo komercialno podporo, da bi lahko sestavili finančni sveženj, potreben za začetek produkcijskih projektov. Zaradi velikega tveganja, povezanega z njihovim poslovanjem in projekti, in očitno nezadostne donosnosti sektorja so odvisni od državne pomoči. Če bi bili prepuščeni le trgu, številni filmi zaradi visokih stroškov in omejenega občinstva za evropska avdiovizualna dela ne bi nastali. V teh okoliščinah ima spodbujanje avdiovizualne produkcije s strani Nadzornega organa Efte in držav EGP vlogo pri zagotavljanju, da se lahko izrazita njihova kultura in ustvarjalnost ter se pokažeta raznovrstnost in bogastvo evropske kulture.

(5) Podporni program Evropske unije za film, televizijo in nove medijske industrije MEDIA (2) ponuja različne sheme financiranja, vsaka je namenjena določenemu področju avdiovizualnega sektorja, med njimi so sheme za producente, distributerje, prodajne zastopnike, organizatorje tečajev usposabljanja, izvajalce na področju novih digitalnih tehnologij, izvajalce platform videa na zahtevo (VoD), razstavljavce ter organizatorje festivalov, sejmov in promocijskih dogodkov. Program spodbuja kroženje in promocijo evropskih filmov, s posebnim poudarkom na nenacionalnih evropskih filmih. Ti ukrepi se bodo še naprej izvajali v okviru podprograma MEDIA, ki je del novega evropskega podpornega programa za področje kulture in ustvarjalnosti Ustvarjalna Evropa.

2. ZAKAJ JE POTREBEN NADZOR DRŽAVNE POMOČI ZA FILMSKO PRODUKCIJO IN PRODUKCIJO DRUGIH AVDIOVIZUALNIH DEL?

(6) Države EGP so izvedle raznovrstne podporne ukrepe za produkcijo filmov, televizijskih programov in drugih avdiovizualnih del. Z nacionalnimi, regionalnimi in lokalnimi podpornimi shemami filmski industriji letno zagotavljajo precejšnje zneske. Ti ukrepi so utemeljeni tako s kulturnimi kot gospodarskimi vidiki. Njihov glavni cilj na področju kulture je zagotavljanje, da se nacionalne in regionalne kulture in ustvarjalni potencial izrazijo v avdiovizualnih medijih, kot sta film in televizija. Po drugi strani so namenjeni ustvarjanju kritične mase dejavnosti, potrebne za dosego dinamike za razvoj in konsolidacijo te panoge z ustanovitvijo zanesljivih produkcijskih družb in razvojem stalnega vira človeškega znanja in izkušenj.

(7) Evropa je s to podporo postala ena največjih proizvajalk filmov na svetu. Vrednost evropskega avdiovizualnega trga za snemane razvedrilne oddaje je bila leta 2012 ocenjena na 17 milijard EUR (3). V EGP je v avdiovizualnem sektorju zaposlenih veliko ljudi (4).

(8) Filmska produkcija in distribucija tako tvorita ne le kulturno, ampak tudi pomembno gospodarsko dejavnost. Poleg tega filmski producenti delujejo na mednarodni ravni, mednarodno pa se trguje tudi z avdiovizualnimi deli. To pomeni, da tovrstna pomoč v obliki nepovratnih sredstev, davčnih olajšav ali drugih vrst finančne podpore lahko vpliva na trgovino med državami EGP. Za producente in avdiovizualna dela, ki prejmejo tako podporo, je verjetno, da bodo imeli finančno in zato konkurenčno prednost pred tistimi, ki je ne prejmejo. Zato lahko taka podpora izkrivlja konkurenco in se šteje za državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru. Nadzorni organ mora zato v skladu s členom 62 Sporazuma EGP oceniti združljivost pomoči za avdiovizualni sektor s trgom EGP, kot to počne z ukrepi državne pomoči v drugih sektorjih.

(9) Člen 61(1) Sporazuma EGP prepoveduje pomoč, ki jo dodeli država ali se dodeli iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco in trgovino med državami EGP. Vendar lahko Nadzorni organ nekatere državne pomoči izvzame iz te prepovedi. Ena od teh izjem je v členu 61(3)(c) Sporazuma EGP glede pomoči za lažji razvoj določenih gospodarskih dejavnosti, kadar taka pomoč ne vpliva škodljivo na pogoje konkurence in trgovanja, tako da bi bilo to v nasprotju s skupnim interesom.

(10) Sporazum EGP potrjuje potrebo po okrepitvi kulturnega sodelovanja v členu 13 Protokola 31 k Sporazumu. Pri tem ne vsebuje „kulturne izjeme“, podobne tisti v členu 107(3)(d) PDEU, ki predvideva posebno možnost odobritve izjeme od splošnega pravila o nezdružljivosti iz člena 107(1) PDEU za odobritev pomoči za pospeševanje kulture. Vendar Nadzorni organ meni, da se lahko v skladu z njegovo stalno prakso (5) ukrepi za podporo za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del odobrijo iz razlogov, povezanih s kulturo, na podlagi člena 61(3)(c) Sporazuma EGP. Nadzorni organ bo pri svoji oceni uporabljal merila, ki so enaka merilom, ki jih uporablja Evropska komisija za namene člena 107(3)(d) PDEU.

(11) Pomoč za avdiovizualna dela prispeva k srednje do dolgoročni vzdržnosti evropskega filmskega in avdiovizualnega sektorja v vseh državah EGP in povečuje kulturno raznovrstnost izbire del, ki so na voljo evropskemu občinstvu.

(12) Kot podpisnici Konvencije Unesca o varovanju in spodbujanju raznolikosti kulturnih izrazov sta Norveška in Islandija zavezani k vključevanju kulturne razsežnosti v svojo politiko kot enega svojih ključnih elementov (6).

3. RAZVOJ PO LETU 2001

(13) Evropska Komisija je merila za ocenjevanje državne pomoči za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del določila v svojem Sporočilu o kinematografiji iz leta 2001 (7). Veljavnost teh meril je bila podaljšana v letih 2004 (8), 2007 (9) in 2009 (10), veljati pa so prenehala 31. decembra 2012. Smernice Nadzornega organa o državni pomoči za kinematografska in druga avdiovizualna dela (v nadaljnjem besedilu: Smernice Nadzornega organa iz leta 2008) so bile prvotno določene v letu 2008 in so temeljile na že navedenih sporočilih Evropske komisije iz let 2001, 2004 in 2007 (11). Trenutne smernice sledijo glavnim usmeritvam Sporočila iz leta 2001 in Smernicam Nadzornega organa iz leta 2008 ter upoštevajo nove trende na tem področju, ki so se pojavili po letu 2001.

(14) Sheme pomoči, ki sta jih odobrila Komisija in Nadzorni organ, odkar so leta 2001 začela veljati nova pravila, kažejo, da države EGP uporabljajo zelo raznovrstne mehanizme pomoči in pogoje. Večina shem sledi vzorcu, za katerega so bila oblikovana merila za oceno iz Sporočila iz leta 2001, in sicer gre za nepovratna sredstva, dodeljena izbranim filmskim produkcijam. Najvišji znesek pomoči je določen kot odstotek proračuna upravičenca do pomoči. Vendar čedalje več držav EGP uvaja sheme, pri katerih se znesek pomoči določi kot odstotek izdatkov za produkcijsko dejavnost, ki nastanejo samo v državi EGP, ki dodeli pomoč. Te sheme so pogosto zasnovane v obliki znižanja davkov ali v drugi obliki, ki se samodejno uporablja za film, ki izpolnjuje določena merila za upravičenost do pomoči. V primerjavi s filmskimi skladi, ki podporo posameznim filmom dodeljujejo na podlagi posamičnih vlog, te sheme, ki se uporabljajo samodejno, filmskim producentom omogočajo, da že v fazi načrtovanja in razvoja filma upoštevajo predvidljivi znesek sredstev.

(15) Z vidika obsega dejavnosti, ki prejemajo pomoč, nekatere države EGP poleg filmske produkcije pomoč ponujajo tudi za druge dejavnosti. Ta vključuje pomoč za filmsko distribucijo ali kinematografe, na primer za podeželske ali umetniške kinematografe na splošno ali za financiranje njihove obnove in posodobitve, vključno s prehodom na digitalno projekcijo filmov. Nekatere države EGP podpirajo avdiovizualne projekte, ki presegajo tradicionalni koncept filmske in televizijske produkcije, zlasti interaktivne proizvode, kot so transmediji ali igre. V teh primerih se Komisija in Nadzorni organ sklicujeta na merila iz Sporočila o kinematografiji in Smernic Nadzornega organa iz leta 2008, da bi ocenila nujnost, sorazmernost in ustreznost pomoči, kadar koli jima je bila taka pomoč priglašena. Ugotovljena je tudi večja konkurenca med državami EGP pri uporabi državne pomoči za privabljanje tujih naložb velikih podjetij za filmsko produkcijo iz tretjih držav. Ta vprašanja niso bila obravnavana niti v Sporočilu iz leta 2001 niti v Smernicah Nadzornega organa iz leta 2008.

(16) Komisija je že v Sporočilu iz leta 2001 napovedala, da bo pregledala najvišjo raven obveznosti teritorializacije porabe v tem sektorju, ki je dovoljena v skladu s pravili o državni pomoči. V skladu z obveznostjo teritorializacije porabe v shemah financiranja filmske produkcije mora biti določen del proračuna za film, ki prejme podporo, porabljen v državi EGP, ki dodeli pomoč. Ob podaljšanju veljavnosti meril leta 2004 je bilo ugotovljeno, da so obveznosti teritorializacije porabe v shemah financiranja filmske produkcije vprašanje, ki zahteva nadaljnjo presojo skladnosti z načeli notranjega trga iz Pogodbe. Upoštevati je treba tudi sodno prakso Sodišča Efte o pomenu notranjega trga v zvezi s pravili o poreklu blaga in storitev, sprejeto od leta 2001 (12).

(17) Zato je Komisija ob podaljšanju veljavnosti meril za oceno državnih pomoči iz Sporočila o kinematografiji iz leta 2001 leta 2009 opozorila, da sta potrebna dodaten razmislek o posledicah tega razvoja in ponoven pregled meril za ocenjevanje.

4. SPREMEMBE, OBRAVNAVANE V TEM SPOROČILU

(18) Te smernice obravnavajo navedena vprašanja in uvajajo merila iz Sporočila iz leta 2001 in Smernic Nadzornega organa iz leta 2008. Predvsem razširjajo državno pomoč na širši spekter dejavnosti, poudarjajo načelo subsidiarnosti na področju kulturne politike in spoštovanje temeljnih svoboščin (členi 4, 8, 28, 31, 36 in 40 Sporazuma EGP), uvajajo višjo raven najvišje intenzivnosti pomoči za čezmejne produkcije in zagotavljajo varstvo filmske dediščine in dostop do nje. Komisija in Nadzorni organ menita, da so te spremembe glede na razvoj dogodkov od leta 2001 potrebne in bodo pripomogle k večji konkurenčnosti evropskih del ter okrepile njihovo vseevropsko naravo.

4.1 OBSEG DEJAVNOSTI

(19) V zvezi z obsegom dejavnosti, za katere se uporabljajo te smernice, so se merila državne pomoči iz Sporočila o kinematografiji iz leta 2001 in Smernic Nadzornega organa iz leta 2008 osredotočala na filmsko produkcijo. Vendar nekatere države EGP, kot je že bilo omenjeno, ponujajo tudi podporo za druge, s filmsko produkcijo povezane dejavnosti, kot so pisanje scenarijev, razvoj, distribucija in promocija filmov (vključno s filmskimi festivali). Cilj varovanja in spodbujanja evropske kulturne raznovrstnosti z avdiovizualnimi deli se lahko doseže le, če gledalci ta dela vidijo. Z zagotavljanjem pomoči, ki je namenjena izključno produkciji, nastaja tveganje, da se spodbudi ustvarjanje avdiovizualnih vsebin, obenem pa se ne poskrbi za ustrezno distribucijo in promocijo nastalih avdiovizualnih del. Zato je primerno, da lahko pomoč zajema vse vidike ustvarjanja filma, od zasnove zgodbe do predvajanja gledalcem.

(20) Kar zadeva pomoč za kinematografe, so zneski pomoči ponavadi majhni, tako da denimo za podeželske in umetniške kinematografe zadostuje obseg pomoči, ki spada na področje uporabe Uredbe de minimis (13). Če država EGP lahko utemelji, da je potrebna večja podpora, se pomoč oceni na podlagi teh smernic kot pomoč za pospeševanje kulture v skladu s členom 61(3)(c) Sporazuma EGP. Pomoč za kinematografe pospešuje kulturo, saj je glavni namen kinematografov predvajanje kulturnih proizvodov – filmov.

(21) Nekatere države EGP so razmišljale o podpori za avdiovizualne projekte, ki presegajo tradicionalni koncept filmske in televizijske produkcije. Transmedijsko pripovedovanje zgodb (znano tudi kot pripovedovanje zgodb v različnih okoljih ali pripovedovanje zgodb s kombinacijo medijev) je tehnika pripovedovanja zgodb v različnih okoljih in v več formatih z uporabo digitalnih tehnologij, kot so filmi ali igre. Pomembno je, da so te različne vsebine povezane (14). Ker so transmedijski projekti neizogibno povezani s produkcijo filma, se šteje, da je element filmske produkcije avdiovizualno delo v okviru obsega teh smernic.

(22) Nasprotno niso vse igre nujno avdiovizualna dela ali kulturni proizvodi, čeprav bodo igre morda v prihodnjih letih ena najhitreje rastočih oblik množičnih medijev. Pri produkciji, distribuciji, trženju in potrošnji se razlikujejo od filmov. Zato se pravila, oblikovana za filmsko produkcijo, ne morejo samodejno uporabljati za igre. Poleg tega Komisija in Nadzorni organ v nasprotju s položajem v filmskem in televizijskem sektorju nimata kritične mase odločb in sklepov o državni pomoči za igre. Te smernice posledično ne zajemajo pomoči, dodeljene igram. Vsi ukrepi pomoči v podporo igram, ki ne bodo izpolnjevali pogojev Uredbe o splošnih skupinskih izjemah (15) ali Uredbe de minimis, se bodo še naprej obravnavali za vsak primer posebej. Vendar bo Nadzorni organ po analogiji uporabil merila intenzivnosti pomoči iz teh smernic, če bo dokazana nujnost sheme pomoči, namenjene igram s kulturnim ali izobraževalnim namenom.

4.2 KULTURNO MERILO

(23) Da bi bila pomoč za avdiovizualni sektor združljiva s členom 61(3)(c) Sporazuma EGP, mora pospeševati kulturo, pri čemer je opredelitev kulturnega proizvoda predvsem pristojnost držav EGP. Nadzorni odbor priznava, da je njegova naloga pri ocenjevanju sheme podpore avdiovizualni produkciji omejena na preverjanje, ali ima država EGP vzpostavljen ustrezen in učinkovit mehanizem preverjanja za izogibanje očitnim napakam. To bi se zagotovilo bodisi s postopkom kulturnega izbora, da se ugotovi, katera avdiovizualna dela bi morala prejeti pomoč, bodisi z določitvijo kulturnega profila, ki mu morajo ustrezati vsa avdiovizualna dela, da bi lahko prejela pomoč. V skladu s Konvencijo Unesca o zaščiti in spodbujanju raznolikosti kulturnega izražanja iz leta 2005 (16) Nadzorni organ ugotavlja, da dejstvo, da je film komercialen, še ne pomeni, da ni kulturen.

(24) Jezikovna različnost je pomemben del kulturne raznovrstnosti, zato tudi zavzemanje za uporabo in spodbujanje uporabe enega ali več jezikov države EGP prispeva k pospeševanju kulture (17). V skladu z uveljavljeno sodno prakso Sodišča lahko tako promocija jezika države EGP (18) kot kulturna politika (19) pomenita nujen razlog v splošnem interesu, ki upravičuje omejitev svobode opravljanja storitev. Zato lahko države EGP kot pogoj za dodelitev pomoči med drugim zahtevajo, da se film producira v določenem jeziku, če se ugotovi, da je ta zahteva potrebna in ustrezna za uresničitev kulturnega cilja v avdiovizualnem sektorju, kar lahko spodbuja tudi svobodo izražanja različnih socialnih, verskih, svetovnonazorskih ali jezikovnih elementov, ki obstajajo v dani regiji. Torej se dejstvo, da lahko tako merilo v praksi pomeni ugodnost za kinematografske produkcijske družbe, katerih dela so v jeziku, na katerega se nanaša navedeno merilo, izkaže za neločljivo povezano s ciljem (20).

4.3 OBVEZNOSTI TERITORIALIZACIJE PORABE

(25) Obveznosti, ki jih filmskim producentom nalagajo organi, ki dodeljujejo pomoč, in v skladu s katerimi morajo producenti del proračuna za filmsko produkcijo porabiti na nekem ozemlju (t. i. obveznosti teritorializacije porabe), so v središču pozornosti že ves čas, odkar je Evropska komisija začela proučevati sheme podpore filmski industriji. Sporočilo o kinematografiji iz leta 2001 in Smernice Nadzornega organa iz leta 2008 so državam EGP omogočile, da lahko zahtevajo, da se do 80 % celotnega proračuna filma porabi na njihovem ozemlju. Sheme, pri katerih se znesek pomoči določi kot odstotek izdatkov za produkcijske dejavnosti, izvedene v državi EGP, ki dodeli pomoč, že po svoji zasnovi poskušajo pritegniti kar največji del produkcijske dejavnosti v državo EGP, ki dodeli pomoč, in imajo že vgrajen element teritorializacije porabe. Te smernice morajo upoštevati te različne vrste shem pomoči, ki se zdaj uporabljajo.

(26) Obveznosti teritorializacije porabe pomenijo omejevanje notranjega trga za avdiovizualno produkcijo. Zato je Komisija naročila zunanjo študijo o pogojih vezanosti na ozemlje, ki se uporabljajo za avdiovizualno produkcijo, ta je bila končana leta 2008 (21). Kot je navedeno v sporočilu o podaljšanju veljavnosti Sporočila o kinematografiji iz leta 2009, na splošno študija ni prinesla dokončnih odgovorov, saj ji ni uspelo oceniti, ali so pozitivni učinki pogojev vezanosti na ozemlje večji od njihovih negativnih učinkov.

(27) Vendar ugotovitve študije kažejo, da so stroški filmske produkcije višji v tistih državah, ki uveljavljajo pogoje vezanosti na ozemlje, kot v tistih, ki jih ne. Ugotovljeno je bilo še, da lahko pogoji vezanosti na ozemlje ovirajo koprodukcije in zmanjšujejo njihovo učinkovitost. Na splošno študija kaže, da bolj omejujoče obveznosti teritorializacije porabe ne dajejo dovolj pozitivnih učinkov, da bi upravičevale ohranitev sedanje ravni omejitev. Študija niti ni dokazala, da so ti pogoji potrebni glede na zastavljene cilje.

(28) Nacionalni ukrep, ki ovira uresničevanje temeljnih svoboščin, zagotovljenih s Sporazumom EGP, je lahko sprejemljiv le, če izpolnjuje več pogojev: ustrezati mora nujnim razlogom v splošnem interesu, biti mora primeren za uresničitev cilja, ki mu sledi, in ne sme prekoračiti okvirov, ki so potrebni za njegovo doseganje (22). Posebne značilnosti filmske industrije, zlasti izjemna mobilnost produkcij, ter pospeševanje kulturne različnosti in nacionalne kulture in jezikov, so lahko nujen razlog v splošnem interesu, ki lahko upraviči omejitev uresničevanja temeljnih svoboščin. Zato Nadzorni organ še naprej potrjuje, da so ti pogoji do določene mere lahko potrebni, da se ohrani kritična masa infrastrukture za filmsko produkcijo v državi EGP ali regiji, ki dodeli pomoč.

(29) Skoraj nobena država EGP ne nalaga obveznosti teritorializacije porabe v najvišjem možnem obsegu, tj. 80 % proračuna za produkcijo, ki je dovoljen v skladu s Sporočilom iz leta 2001 in Smernicami Nadzornega organa iz leta 2008. Nekatere države EGP v svojih shemah sploh nimajo obveznosti teritorializacije porabe. Številne regionalne sheme so vezane na znesek pomoči in določajo, da je treba 100 % ali 150 % tega zneska porabiti v državi EGP, ki dodeli pomoč, hkrati ne vsebujejo posebnih določb glede izvora storitev podizvajalcev ali izvora blaga, ki se uporablja pri produkciji. V nekaterih shemah pomoči lahko producent, ki prejme pomoč, porabi vsaj 20 % proračuna za produkcijo zunaj zadevne države EGP. V nekaterih državah EGP je pomoč za filmsko produkcijo zasnovana le kot delež izdatkov, nastalih v državi članici, ki dodeli pomoč.

(30) Znesek izdatkov, ki je predmet obveznosti teritorializacije porabe, bi moral biti vsaj sorazmeren z zneskom dejanske finančne obveznosti države EGP, in ne s celotnim proračunom za produkcijo. Pri pogoju vezanosti na ozemlje iz Sporočila iz leta 2001 (23) ali Smernic Nadzornega organa iz leta 2008 to ni bilo nujno res.

(31) Obstajata dva pomembno različna mehanizma pomoči, ki ju uporabljajo države EGP za dodeljevanje pomoči za filmsko produkcijo: pomoč, dodeljena v obliki neposrednih nepovratnih sredstev (npr. dodeli žirija za izbor filmov), opredeljena na primer kot delež proračuna za produkcijo, in pomoč, dodeljena in opredeljena kot delež izdatkov za produkcijo v državi EGP, ki dodeli pomoč (npr. davčne spodbude).

(32) V točki 48 je za vsak mehanizem določeno, v okviru kakšnih omejitev lahko Nadzorni organ sprejme, da država EGP določi obveznosti teritorializacije porabe, ki bi se glede na kulturni cilj lahko še vedno štele za potrebne in sorazmerne.

(33) V primeru pomoči, dodeljene v obliki nepovratnih sredstev, bi morala biti najvišja obveznost teritorializacije porabe omejena na 160 % zneska pomoči. To ustreza prejšnjemu pravilu „80 % proračuna za produkcijo“, po katerem intenzivnost pomoči doseže splošno najvišjo raven, navedeno v točki 51(2), tj. 50 % proračuna za produkcijo (24).

(34) Kadar je pomoč dodeljena v obliki deleža izdatkov za produkcijo v državi EGP, ki dodeli pomoč, je spodbuda v tem, da se več porabi v zadevni državi EGP in se tako prejme večja pomoč. Omejevanje upravičene produkcijske dejavnosti na dejavnost, ki poteka v državi EGP, ki dodeli pomoč, pomeni ozemeljsko omejitev. Da bi bila zgornja meja primerljiva z zgornjo mejo za nepovratna sredstva, so izdatki, ki so predmet obveznosti teritorializacije porabe, omejeni na 80 % proračuna za produkcijo.

(35) Poleg tega lahko vsaka shema v okviru obeh mehanizmov vključuje merilo za upravičenost, ki določa najmanjšo zahtevano raven produkcijske dejavnosti na ozemlju države EGP, ki dodeli pomoč. Ta raven ne sme preseči 50 % proračuna za produkcijo.

(36) V vsakem primeru države EGP niso obvezane, da naložijo obveznosti teritorializacije porabe.

4.4 KONKURENCA ZA PRIVABLJANJE VEČJIH TUJIH PRODUKCIJ

(37) Od leta 2001 je več držav EGP uvedlo sheme, namenjene privabljanju visokoproračunskih produkcij v Evropo, ki konkurira drugim lokacijam in objektom po svetu, na primer v Združenih državah Amerike, Kanadi, na Novi Zelandiji ali v Avstraliji. Udeleženci javnih posvetovanj, opravljenih pred pripravo novega sporočila Komisije, so se strinjali, da so bile te produkcije potrebne za ohranitev visokokakovostne avdiovizualne infrastrukture, za pomoč pri uporabi visokokakovostnih studiev, opreme in osebja ter pomoč pri prenosu tehnologije, strokovnega znanja in izkušenj. Tudi če bi tuje produkcije delno uporabile objekte, bi to pomagalo pri zagotavljanju zmogljivosti za izdelavo visokokakovostnih in odmevnih evropskih produkcij.

(38) Glede možnega vpliva na evropski avdiovizualni sektor ima lahko tuja produkcija trajni učinek, saj po navadi veliko uporablja lokalno infrastrukturo in najame lokalne igralce. Na splošno lahko to pozitivno vpliva na nacionalni avdiovizualni sektor. Treba je še omeniti, da so številni filmi, ki se obravnavajo kot večji projekti tretjih držav, dejansko koprodukcije, v katere so vključeni tudi evropski producenti. Zato bi te subvencije prispevale tudi k spodbujanju evropskih avdiovizualnih del in podpori objektov za nacionalne produkcije.

(39) Nadzorni organ zato meni, da je taka pomoč načeloma lahko združljiva s členom 61(3)(c) Sporazuma EGP kot pomoč za pospeševanje kulture pod enakimi pogoji kot pomoč za evropsko produkcijo. Ker so zneski pomoči za velike mednarodne produkcije lahko zelo visoki, bo Nadzorni organ spremljal nadaljnji razvoj te vrste pomoči, da bi zagotovil, da konkurenca poteka predvsem na podlagi kakovosti in cene, in ne na podlagi državne pomoči.

4.5 ČEZMEJNE PRODUKCIJE

(40) Malo evropskih filmov se distribuira zunaj ozemlja produkcije. Verjetnost, da bo evropski film predvajan v več državah EGP, je večja pri koprodukcijah, pri katerih sodelujejo producenti iz več držav. Glede na pomen sodelovanja producentov iz več držav EGP pri produkciji evropskih del, ki so na ogled v več državah EGP, Nadzorni organ meni, da je večja intenzivnost pomoči za koprodukcije, ki jih financira več kot ena država EGP in v katerih sodelujejo producenti iz več kot ene države EGP, upravičena.

4.6 FILMSKA DEDIŠČINA

(41) Nadzorni organ meni, da je treba filme zbrati, hraniti in poskrbeti, da so dostopni prihodnjim generacijam v kulturne in izobraževalne namene. Svet za izobraževanje, mladino, kulturo in šport je v svojih sklepih o evropski filmski dediščini z dne 18. novembra 2010 (25) pozval države članice EU, naj poskrbijo, da se filmi, ki so prejeli državno pomoč, deponirajo pri ustanovi za filmsko dediščino (26), po možnosti skupaj z vsem pripadajočim materialom in ustreznimi pravicami v zvezi z ohranjanjem ter uporabo filmov in pripadajočega materiala v kulturne in nekomercialne namene.

(42) Nekatere države članice EU so uvedle prakso, da izplačajo zadnji obrok pomoči po tem, ko ustanova za filmsko dediščino potrdi, da je bil film, ki je prejel pomoč, deponiran. Ta praksa se je izkazala za učinkovit instrument za zagotovitev izpolnjevanja pogodbenih obveznosti glede deponiranja.

(43) Nekatere države članice EU so v svojih sporazumih o dodelitvi nepovratnih sredstev uvedle tudi določbe, ki ustanovam za filmsko dediščino po dogovorjenem obdobju in pod pogojem, da to ne ovira običajne uporabe filma, dovoljujejo uporabo javno financiranih filmov za določene namene pri opravljanju njihovega poslanstva javnega interesa.

(44) Nadzorni organ meni, da bi morale države EGP producente spodbujati in podpirati, da kopijo filma, ki je prejel pomoč, deponirajo pri ustanovi za filmsko dediščino, ki jo organ financiranja določi za hrambo in uporabo v posebne nekomercialne namene, o kateri se dogovori z imetniki pravic v skladu s pravicami intelektualne lastnine in brez poseganja v pošteno nadomestilo za imetnike pravic po dogovorjenem obdobju, določenem v sporazumu o dodelitvi nepovratnih sredstev, pod pogojem, da to ne posega v običajno uporabo filma.

5. OCENJEVANJE ZDRUŽLJIVOSTI POMOČI

(45) Nadzorni organ pri oceni pomoči za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del preverja na podlagi zgoraj navedenih vidikov: — prvič, ali shema pomoči spoštuje načelo „splošne zakonitosti“, tj. Nadzorni organ mora preveriti, ali shema ne vsebuje klavzul, ki bi bile v nasprotju z določbami Sporazuma EGP na področjih, ki niso državne pomoči, — drugič, ali shema izpolnjuje posebna merila o združljivosti za pomoč, določena spodaj.

5.1 SPLOŠNA ZAKONITOST

(46) Nadzorni organ mora najprej preveriti, ali pomoč upošteva „splošno načelo zakonitosti“ ter ali pogoji za upravičenost in merila za dodelitev ne vsebujejo določb, ki so v nasprotju s Sporazumom EGP na področjih, ki niso državna pomoč. Nadzorni organ mora med drugim zagotoviti, da se spoštujejo načela, ki prepovedujejo diskriminacijo na podlagi državljanstva, in načela, ki zagotavljajo prost pretok blaga, prosto gibanje delavcev, svobodo ustanavljanja, svobodo opravljanja storitev in prost pretok kapitala (členi 4, 8, 28, 31, 36, in 40 Sporazuma EGP). Nadzorni organ ta načela izvaja v povezavi z uporabo pravil o konkurenci, če so določbe, ki kršijo ta načela, neločljivo povezane z delovanjem sheme.

(47) V skladu z zgornjimi načeli se s shemo pomoči na primer ne sme rezervirati pomoči izključno za državljane, zahtevati, da imajo upravičenci status nacionalnih podjetij, ustanovljenih po nacionalnem trgovinskem pravu (podjetja s sedežem v eni državi EGP, ki delujejo v drugi državi v okviru stalne podružnice ali agencije, morajo biti upravičena do pomoči, poleg tega mora biti pogoj glede agencije izvršljiv le ob plačilu pomoči); ali zahtevati od tujih podjetij, ki opravljajo filmske storitve, da se izognejo določilom in pogojem Direktive 96/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta (27) v zvezi z napotenimi delavci.

(48) Glede na poseben položaj evropskega filmskega sektorja se lahko v shemah podpore za filmsko produkcijo: zahteva, da se do 160 % zneska pomoči, dodeljenega za produkcijo avdiovizualnega dela, porabi na ozemlju države, ki dodeli pomoč, ali znesek pomoči, dodeljene za produkcijo avdiovizualnega dela, izračuna kot delež izdatkov za dejavnosti filmske produkcije v državi EGP, ki dodeli pomoč, v primeru shem podpore običajno v obliki davčnih spodbud.

(49) V obeh primerih lahko države EGP pred dodelitvijo pomoči določijo najmanjšo raven produkcijske dejavnosti, ki jo je treba opraviti na njihovem ozemlju, da bi bil projekt upravičen do pomoči. Vendar ta raven ne sme preseči 50 % celotnega proračuna za produkcijo. Poleg tega pogoj vezanosti na ozemlje v nobenem primeru ne sme preseči 80 % celotnega proračuna za produkcijo.

5.2 POSEBNA MERILA ZA OCENJEVANJE V SKLADU S ČLENOM 61(3)(c) SPORAZUMA EGP

(50) Cilj podpore produkciji evropskih avdiovizualnih del in zagotovitve obstoja infrastrukture, ki je potrebna za njihovo produkcijo in predvajanje, je oblikovanje evropskih kulturnih identitet in okrepitev kulturne raznovrstnosti. Namen pomoči je torej pospeševanje kulture. Taka pomoč je lahko združljiva s Sporazumom EGP v skladu s členom 61(3)(c) Sporazuma EGP. Podjetja, ki se ukvarjajo s filmsko produkcijo in produkcijo televizijskih programov, lahko koristijo tudi druge vrste pomoči, ki se dodeljujejo v skladu s členom 61(3)(a) in (c) Sporazuma EGP (na primer regionalna pomoč, pomoč za mala in srednja podjetja, raziskave in razvoj, usposabljanje ali zaposlovanje), pri čemer morajo v primeru kumulacije pomoči spoštovati najvišjo intenzivnost pomoči.

(51) Za sheme, ki so namenjene podpori pisanja scenarijev, razvoja, produkcije, distribucije in promocije avdiovizualnih del, ki jih zajemajo te smernice, bo Nadzorni organ za oceno, ali je shema združljiva s členom 61(3)(c) Sporazuma EGP, proučil naslednja merila v zvezi s produkcijo avdiovizualnih del, za katera bo dodeljena pomoč: 1. Pomoč je namenjena kulturnemu proizvodu. Vsaka država EGP v izogib očitnim napakam z ustreznim mehanizmom preverjanja zagotavlja, da je vsebina produkcije, ki prejme pomoč, kulturna v skladu z njenimi nacionalnimi merili, in sicer z izborom predlogov za film, na primer izbor opravi žirija ali oseba, imenovana za izbor, ali, če takega postopka ni, z vzpostavitvijo seznama kulturnih meril, za katera bo država članica pri vsakem filmu, za katerega bo zaprošena pomoč, administrativno preverila, ali jih izpolnjuje. 2. Intenzivnost pomoči mora biti načeloma omejena na 50 % proračuna za produkcijo zaradi spodbujanja običajnih komercialnih pobud. Intenzivnost pomoči za čezmejne produkcije, ki jih financira več kot ena država EGP in v katerih sodelujejo producenti iz več kot ene države EGP, lahko znaša do 60 % proračuna za produkcijo. Te omejitve ne veljajo za zahtevna avdiovizualna dela (28) in koprodukcije, ki vključujejo države s seznama Odbora za razvojno pomoč Organizacije za gospodarsko sodelovanje in razvoj (29). Filmi, katerih edina prvotna različica je v uradnem jeziku države EGP z majhnim ozemljem, populacijo ali jezikovnim področjem, se v tem primeru lahko štejejo za zahtevna avdiovizualna dela. 3. Načeloma ni omejitev za pomoč pisanju scenarijev ali razvoju. Toda če se na podlagi nastalega scenarija ali projekta na koncu posname film, se stroški pisanja scenarija in razvoja naknadno vključijo v proračun produkcije in upoštevajo za izračun največje intenzivnosti pomoči za avdiovizualna dela, kot je navedeno v pododstavku 2 zgoraj. 4. Stroške distribucije in promocije avdiovizualnih del, ki so upravičeni do podpore za produkcijo, je mogoče podpreti z enako intenzivnostjo pomoči, kot je bila ali bi lahko bila dodeljena za produkcijo. 5. Razen pomoči za pisanje scenarijev, razvoj, distribucijo in promocijo ni dovoljena dodelitev pomoči posebnim dejavnostim produkcije. Posledično pomoč ne sme biti rezervirana za posamezne dele produkcijske verige. Vsaka pomoč, ki se dodeli za produkcijo posebnega avdiovizualnega dela, mora prispevati k skupnemu proračunu produkcije. Producent mora imeti možnost, da prosto izbira proračunske postavke, ki bodo porabljene v drugih državah EGP. To naj bi zagotavljalo nevtralen spodbujevalni učinek pomoči. Dodelitev pomoči določenim posameznim postavkam proračuna filma bi lahko tako pomoč spremenila v nacionalno preferenco v korist sektorjev, ki opravljajo zadevne storitve, ki dobivajo pomoč, kar ne bi bilo združljivo s Sporazumom EGP. 6. Države EGP bi morale producente spodbujati in podpirati, da kopijo filma, ki je prejel pomoč, deponirajo pri ustanovi za filmsko dediščino, ki jo organ financiranja določi za hrambo in za uporabo v posebne nekomercialne namene, o kateri se dogovori z imetniki pravic v skladu s pravicami intelektualne lastnine in brez poseganja v pošteno nadomestilo za imetnike pravic po dogovorjenem obdobju, določenem v sporazumu o dodelitvi nepovratnih sredstev, pod pogojem, če to ne posega v običajno uporabo filma. 7. Pomoč se dodeli na pregleden način. Države EGP morajo na eni spletni strani ali na eni spletni strani, ki zbira informacije z več spletnih strani, objaviti vsaj naslednje informacije: celotno besedilo odobrene sheme pomoči in določb glede njenega izvajanja, ime upravičenca do pomoči, ime in vrsto dejavnosti ali projekta, za katerega se dodeli pomoč, znesek pomoči in intenzivnost pomoči kot delež celotnega proračuna za dejavnost ali projekt, za katerega se dodeli pomoč. Te informacije je treba po sprejetju sklepa o dodelitvi objaviti na spletu, hraniti jih je treba najmanj deset let, javnosti pa morajo biti na voljo brez omejitev (30).

(52) Pomoč za posodobitev kinematografov, vključno z njihovo digitalizacijo, se lahko odobri, če države EGP lahko utemeljijo potrebo po takšni pomoči ter sorazmernost in ustreznost pomoči. Nadzorni organ bo na podlagi tega ocenil, ali je shema združljiva s členom 61(3)(c) Sporazuma EGP.

(53) Pri ugotavljanju, ali se spoštuje največja intenzivnost pomoči, se upošteva skupni znesek ukrepov javne podpore držav EGP za dejavnost ali projekt, ki prejema pomoč, ne glede na to, ali se ta podpora financira iz lokalnih, regionalnih, nacionalnih virov ali virov EU. Vendar sredstva, ki so dodeljena neposredno iz programov EU, kot je MEDIA, brez sodelovanja držav EGP pri odločanju o dodelitvi, niso državna sredstva. Zato se njihova pomoč ne šteje za namene upoštevanja zgornjih mej pomoči.

6. USTREZNI UKREPI

(54) Nadzorni organ kot ustrezne ukrepe za namene člena 62(1) Sporazuma EGP predlaga, naj države EGP svoje obstoječe sheme v zvezi s financiranjem filmov uskladijo s temi smernicami, in sicer v dveh letih po njihovi objavi v Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije. Države EGP morajo v enem mesecu po objavi teh smernic v Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije Nadzornemu organu potrditi, da se strinjajo s predlaganimi ustreznimi ukrepi. Če Nadzorni organ ne bo prejel nobenega odgovora, bo to razumel, kakor da se zadevna država EGP ne strinja.

7. UPORABA

(55) Nadzorni organ bo načela iz teh smernic uporabljal od 1. aprila 2014.

(56) Nadzorni organ bo te smernice uporabljal za vse priglašene ukrepe pomoči, glede katerih bo moral odločiti po 1. aprilu 2014, tudi če so bili ukrepi priglašeni pred tem datumom.

(57) Nadzorni organ bo proučil združljivost vsake pomoči, dodeljene brez njegove odobritve in zato v nasprotju s členom 1(3) dela I Protokola 3 k Sporazumu med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča, s Sporazumom EGP na podlagi: (a) teh smernic, če je bil del ali celoten obseg pomoči odobren po objavi teh smernic v Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije; (b) Smernic Nadzornega organa iz leta 2008 v vseh ostalih primerih.

(1) Te smernice ustrezajo Sporočilu Komisije o državni pomoči za filmsko produkcijo in produkcijo drugih avdiovizualnih del (UL C 332, 15.11.2013, str. 1).

(2) Države Efte so polnopravne članice programa MEDIA.

(3) PWC Global Entertainment and Media Outlook 2013–2017, http://www.pwc.com/gx/en/global-entertainment-media-outlook/segment-insights/filmed-entertainment.jhtml.

(4) Študijo je izvedla svetovalna družba KEA European Affairs (Multi-Territory Licensing of Audiovisual Works in the European Union, končno poročilo, pripravljeno za Evropsko komisijo, GD za informacijsko družbo in medije, oktober 2010, str. 21, http://www.keanet.eu/docs/mtl%20-%20full%20report%20en.pdf).

(5) Norveška: odločbe št. 32/02/COL z dne 20. februarja 2002, št. 169/02/COL z dne 18. septembra 2002, št. 186/03/COL z dne 29. oktobra 2003, št. 179/05/COL z dne 15. julija 2005, št. 342/06/COL z dne 14. novembra 2006, št. 430/08/COL z dne 2. julija 2008, št. 774/08/COL z dne 10. decembra 2008, št. 289/09/COL z dne 1. julija 2009 in Odločba št. 180/09/COL z dne 31. marca 2009; Islandija: odločbe št. 114/99/COL z dne 4. junija 1999, št. 380/00/COL z dne 18. decembra 2000, št. 390/06/COL z dne 13. decembra 2006, št. 255/09/COL z dne 10. junija 2009 in št. 262/12/COL z dne 4. julija 2012; Lihtenštajn: odločbe št. 192/00/COL z dne 27. septembra 2000, št. 267/06/COL z dne 20. septembra 2006 in št. 395/11/COL z dne 14. decembra 2011.

(6) Kneževina Lihtenštajn ni podpisnica Konvencije Unesca o varovanju in spodbujanju raznolikosti kulturnih izrazov.

(7) Sporočilo Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o nekaterih pravnih vidikih v zvezi s kinematografskimi in drugimi avdiovizualnimi deli (UL C 43, 16.2.2002, str. 6).

(8) UL C 123, 30.4.2004, str. 1.

(9) UL C 134, 16.6.2007, str. 5.

(10) UL C 31, 7.2.2009, str. 1.

(11) Posodobljena različica Smernic o državni pomoči je objavljena na spletni strani Nadzornega organa: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/. V delu VII Smernic o državni pomoči so določena pravila o državni pomoči za posamezne sektorje za kinematografska in druga avdiovizualna dela (UL L 105, 21.4.2011, str. 32, in Dopolnilo EGP št. 23, 21.4.2011, str. 1).

(12) Zlasti sodbo Sodišča z dne 10. marca 2005 v zadevi Laboratoires Fournier, C-39/04, ZOdl., str. I-2057.

(13) Uredba Komisije (ES) št. 1998/2006 z dne 15. decembra 2006 o uporabi členov 87 in 88 Pogodbe pri pomoči de minimis (UL L 379, 28.12.2006, str. 5), vključena kot točka 1 ea v Prilogo XV k Sporazumu EGP s Sklepom Skupnega odbora EGP št. 29/2007 (UL L 209, 9.8.2007, str. 52, in Dopolnilo EGP št. 38, 9.8.2007, str. 34), ki je začela veljati 28. aprila 2007. To uredbo je nadomestila Uredba Komisije (EU) št. 1407/2013 z dne 18. decembra 2013 o uporabi členov 107 in 108 Pogodbe o delovanju Evropske unije pri pomoči de minimis (UL L 352, 24.12.2013, str. 1). Uredbo je treba vključiti v Sporazum EGP.

(14) Ne gre za tradicionalne medijske franšize, nadaljevanja ali priredbe, ki nastajajo v različnih okoljih.

(15) Uredba Komisije (ES) št. 800/2008 z dne 6. avgusta 2008 o razglasitvi nekaterih vrst pomoči za združljive s skupnim trgom z uporabo členov 87 in 88 Pogodbe (Uredba o splošnih skupinskih izjemah) (UL L 214, 9.8.2008, str. 3), kakor je bila spremenjena z Uredbo Komisije (EU) št. 1224/2013 z dne 29. novembra 2013 glede obdobja uporabe (UL L 320, 30.11.2013, str. 22), vključena kot točka 1(j) v Prilogo XV k Sporazumu EGP s Sklepom Skupnega odbora EGP št. 29/2014 (še ni objavljena v Uradnem listu ali v Dopolnilu EGP), ki je začela veljati 15. februarja 2014.

(16) V členu 4(4) Konvencije je navedeno: „Kulturne dejavnosti, dobrine in storitve so tiste dejavnosti, dobrine in storitve, ki vsebujejo ali prenašajo kulturne izraze, ne glede na tržno vrednost, ki jo morda imajo. Kulturne dejavnosti so lahko končni izdelek ali pa prispevajo k proizvodnji kulturnih dobrin in storitev.“

(17) Sodba Sodišča z dne 5. marca 2009 v zadevi UTECA, C-222/07, ZOdl., str. I-01407, točke 27–33.

(18) Sodba Sodišča z dne 13. decembra 2007 v zadevi United Pan-Europe Communications Belgium, C-250/06, ZOdl., str. I-11135, točka 43.

(19) Sodba Sodišča z dne 28. oktobra 1999 v zadevi ARD, C-6/98, ZOdl., str. I-07599, točka 50.

(20) Sodba Sodišča z dne 5. marca 2009 v zadevi UTECA, C-222/07, ZOdl., str. I-01407, točki 34 in 36.

(21) Študija iz leta 2008 o gospodarskih in kulturnih vplivih klavzul o teritorializaciji v shemah državne pomoči za filmsko in avdiovizualno produkcijo, predvsem na koprodukcijo, http://ec.europa.eu/avpolicy/docs/library/studies/territ/final_rep.pdf.

(22) Sodba Sodišča z dne 5. marca 2009 v zadevi UTECA, C-222/07, ZOdl., str. I-01407, točka 25.

(23) Na primer: producent snema film s proračunom 10 milijonov EUR in zaprosi za pomoč iz sheme, v okviru katere je za posamezen film mogoče dobiti največ 1 milijon EUR pomoči. Ni sorazmerno, da se film izključi iz sheme, ker producent ne namerava porabiti najmanj 8 milijonov EUR proračuna za produkcijo na ozemlju države, ki zagotavlja pomoč.

(24) Na primer: producent snema film s proračunom 10 milijonov EUR in zaprosi za pomoč iz sheme, v okviru katere je za posamezen film mogoče dobiti največ 1 milijon EUR pomoči. Od producenta se lahko pričakuje le, da bo porabil 1,6 milijona EUR proračuna za produkcijo na ozemlju države, ki zagotavlja pomoč. Če proračun za film znaša 2 milijona EUR in mu je bil dodeljen najvišji znesek pomoči, bi imel producent obveznost teritorializacije porabe, ki ustreza 80 % proračuna za produkcijo.

(25) UL C 324, 1.12.2010, str. 1.

(26) Države članice določijo ustanove za filmsko dediščino za zbiranje in hrambo filmske dediščine ter za zagotavljanje njene dostopnosti v kulturne in izobraževalne namene.

(27) Direktiva 96/71/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. decembra 1996 o napotitvi delavcev na delo v okviru opravljanja storitev (UL L 18, 21.1.1997, str. 1), vključena kot točka 30 v Prilogo XVIII k Sporazumu EGP s Sklepom Skupnega odbora EGP št. 37/98 (UL L 310, 19.11.1998, str. 25, in Dopolnilo EGP št. 48, 19.11.1998, str. 260), ki je začela veljati 1. maja 1998.

(28) Kot so kratki filmi, režiserski prvenci in drugi film režiserjev, dokumentarni filmi ali nizkoproračunska ter drugače komercialno zahtevna dela. V skladu z načelom subsidiarnosti lahko vsaka država EGP sama z nacionalnimi parametri opredeli, kaj je zahteven film.

(29) Na seznamu Odbora za razvojno pomoč so vse države in ozemlja, ki so upravičeni do uradne razvojne pomoči. Med njimi so vse države z nizkim in srednjim dohodkom na podlagi bruto nacionalnega dohodka (BND) na prebivalca, kot jih je objavila Svetovna banka, z izjemo članov skupine G8, držav članic EU in držav z določenim datumom vstopa v EU. Na seznamu so tudi vse najmanj razvite države, kot jih opredeljujejo Združeni narodi. Glej: http://www.oecd.org/document/45/0,3746,en_2649_34447_2093101_1_1_1_1,00.html. Treba je navesti, da sta članici Odbora za razvojno pomoč samo Norveška in Islandija in zato pri oblikovanju nacionalnih razvojnih politik sodelovanja sledita smernicam in referenčnim dokumentom Odbora za razvojno pomoč.

(30) Informacije je treba redno posodabljati (na primer vsakih šest mesecev) in morajo biti na voljo v formatu, ki ni zaščiten z avtorskimi pravicami.