ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Kaj je potrebno za izpolnitev pogoja, da je moralo biti prebivanje državljana EGP v državi gostiteljici „resnično takšno, da je omogočilo družinsko življenje v navedeni državi“, kot je bilo med drugim izraženo v točki 80 sodbe Sodišča Efte z dne 26. julija 2016 v zadevi E-28/15, Jabbi; točki 51 sodbe Sodišča EU z dne 12. marca 2014 v zadevi C-456/12, O. in B., v povezavi s točkama 56 in 57 sodbe Sodišča EU; in točkah 24 in 26 sodbe Sodišča EU z dne 5. junija 2018 v zadevi C 673/16, Coman, ter tudi v povezavi z določbo o zlorabi pravic iz člena 35 Direktive?
1.

ugotovi, da Norveška s tem, ko je v veljavi ohranila določbe, kot so prvi, drugi in tretji odstavek člena 14-13 in prvi odstavek člena 14-14 zakona o nacionalnem zavarovanju, na podlagi katerih je pravica očeta do starševskih nadomestil odvisna od materine situacije, medtem ko pravica matere ni odvisna od očetove situacije, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 14(1)(c) akta iz točke 21b Priloge XVIII k Sporazumu EGP (Direktiva 2006/54/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. julija 2006 o uresničevanju načela enakih možnosti ter enakega obravnavanja moških in žensk pri zaposlovanju in poklicnem delu (preoblikovano);
1.

ugotovi, da je Kraljevina Norveška kršila določbe akta iz točke 2 Priloge XVI k Sporazumu EGP (Direktiva 2004/18/ES z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil gradenj, blaga in storitev (1)), in sicer s tem, da je napačno uvrstila javno naročilo ter izvedla postopek za oddajo javnega naročila za gradnjo in upravljanje podzemnega parkirišča pod trgom Torvet v Kristiansandu v nasprotju z zahtevami iz pravil EGP o javnem naročanju. Natančneje, Kraljevina Norveška: i. je nepravilno opredelila vsebino javnega naročila, s tem, da v nasprotju s členom 58(2) Direktive v povezavi s členom 1(14) Direktive in aktom iz točke 6a Priloge XVI k Sporazumu EGP (Uredba (ES) št. 2195/2002 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. novembra 2002 o CPV) ni uporabila pravilnega, v vsakem primeru pa popolnega in dovolj natančnega, sklopa kod CPV; ii. ni objavila obvestila o javnem naročilu po celotnem EGP v Uradnem listu Evropske unije in v podatkovni zbirki portala TED v skladu z zakonskimi zahtevami, določenimi v členu 58 Direktive, ter iii. ni spoštovala minimalnega roka za predložitev vlog v postopku oddaje naročila, kot je določen v členu 59 Direktive;
—

Nadzorni organ Efte je 18. januarja 2017 izdal obrazloženo mnenje, v katerem je zatrjeval, da Islandija s tem, ko ni sprejela ukrepov, da bi zagotovila prenos akta iz točke 8 Priloge V k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2014/54/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o ukrepih za lažje uresničevanje pravic, podeljenih delavcem v okviru prostega gibanja delavcev), in/ali s tem, ko Nadzornega organa Efte ni obvestila o takih ukrepih, ni izpolnila svojih obveznosti iz tega akta in člena 7 Sporazuma. V skladu z drugim odstavkom člena 31 Sporazuma o Nadzornem organu in Sodišču je Nadzorni organ Efte od Islandije zahteval, naj sprejme potrebne ukrepe za uskladitev z obrazloženim mnenjem, in sicer v dveh mesecih od uradnega obvestila, tj. najpozneje do 18. marca 2017.
1.

ugotovi, da Islandija ni izpolnila svojih obveznosti iz akta iz točke 17d Poglavja II Priloge XIII k Sporazumu EGP (Direktiva Sveta 95/50/ES z dne 6. oktobra 1995 o enotnih postopkih kontrol cestnega prevoza nevarnega blaga), kakor je bil prilagojen Sporazumu s Protokolom 1, s tem, ko: i. ni zagotovila, da se na reprezentativnem delu pošiljk nevarnega blaga, ki se prevažajo po cesti, opravijo kontrole, kot zahteva člen 3(1); ii. za opravljanje teh kontrol ni uporabila kontrolnega lista iz Prilogi I k Direktivi, kot zahteva člen 4(1); iii. ni zagotovila, da so kontrole na podlagi Direktive naključne in po možnosti zajemajo velik del cestnega omrežja, kot zahteva člen 4(2); iv. ni zagotovila, da kraji, izbrani za take kontrole, omogočajo, da se lahko na vozilih, na katerih so ugotovljene kršitve, le-te odpravijo, ali da jih organ, ki izvaja kontrolo, če je to ustrezno, umakne iz prometa na kraju samem ali na za to namenjenem kraju, ne da bi bila s tem ogrožena varnost, kot zahteva člen 4(3); v. ni zagotovila, da se, če je to ustrezno in ne ogroža varnosti, lahko vzamejo vzorci blaga, ki se prevaža, za pregled v laboratorijih, ki jih pristojni organ pooblašča za tovrstne preglede, kot zahteva člen 4(4); vi. ni zagotovila, da trajanje kontrol ne presega razumnih časovnih okvirov, kot zahteva člen 4(5); vii. ni zagotovila, da lahko organi, ki opravljajo kontrolo, vozila, pri katerih se ugotovi ena ali več kršitev predpisov o prevozu nevarnega blaga, umaknejo iz prometa na kraju samem ali na za to namenjenem kraju in zahtevajo, da se pred nadaljevanjem vožnje kršitve odpravijo ali pa se izvedejo drugi ustrezni ukrepi, odvisno od okoliščin ali varnostnih zahtev, kot zahteva člen 5; viii. ni zagotovila, da se kontrole lahko izvajajo tudi v prostorih podjetij, kot zahteva člen 6(1), ter ix. Nadzornemu organu Efte ni poslala letnega poročila, kot zahteva člen 9(1);
1.

Ali pravila za izdajo iz oddelka 4 Zakona o komercialnih bankah in oddelka 2-1 Zakona o zavarovalništvu, ki se razumejo kot zahteva, da mora tri četrtine delnic v novih bankah in zavarovalnicah biti vpisanih brez prednostnih pravic (ponujene v okviru javne izdaje), pomenijo omejitev v skladu s členom 31, 36 ali 40 Sporazuma EGP, pod pogojem, da zahtevek za dovoljenje ne zadeva zgolj nišne dejavnosti? a. Ob predpostavki, da pravila pomenijo omejitev v smislu Sporazuma EGP: Ali pravila stremijo k legitimnemu javnemu cilju? b. Ob predpostavki, da omejitev zasleduje legitimen javni cilj: Ali je taka omejitev primerna v smislu prava EGP? c. Ob predpostavki, da omejitev zasleduje legitimen javni cilj: Ali je taka omejitev nujna v smislu prava EGP?
—

tožba se nanaša na to, da Kneževina Lihtenštajn do najpozneje 11. aprila 2015 ni ukrepala v skladu z obrazloženim mnenjem Nadzornega organa Efte z dne 11. februarja 2015, saj v svoj nacionalni pravni red ni prenesla Direktive 2011/62/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2011 o spremembi Direktive 2001/83/ES o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini glede preprečevanja vstopa ponarejenih zdravil v zakonito dobavno verigo in Direktive 2012/26/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. oktobra 2012 o spremembi Direktive 2001/83/ES, kar zadeva farmakovigilanco, kot je navedeno v točki 15q poglavja XIII Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru in kakor sta bili navedenemu sporazumu prilagojeni s Protokolom 1 k Sporazumu.
—

tožeča stranka, Icelandic Financial Services Association (SFF), je združenje, ki zastopa vsa registrirana finančna podjetja na Islandiji, vključno z univerzalnimi bankami, investicijskimi bankami, hranilnicami, zavarovalnicami, lizinškimi družbami, družbami za vrednostne papirje in kartičnimi podjetji. Cilj združenja je spodbujati konkurenčno okolje za delovanje finančnih podjetij na Islandiji in zastopati njihove interese na mednarodni ravni,
1.

Ali je združljivo z določbami Sporazuma EGP, in zlasti s členom 7(1) Direktive 94/19/ES o sistemih zajamčenih vlog, da morajo biti v primeru sistemske krize obveznosti predhodno plačanega sistema zajamčenih vlog omejene na lastna sredstva, ko vloge prenehajo biti razpoložljive v smislu, opredeljenem v členu 1(3) Direktive, in sredstva ne zadostujejo za poravnavo zahtevkov vseh vlagateljev do 20 000 EUR?
1.

ugotovi, da Republika Islandija, s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov in/ali ni takoj obvestila Nadzornega organa Efte o vseh potrebnih ukrepih za izvajanje akta iz točke 1a Poglavja XXIII Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2009/48/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. junija 2009 o varnosti igrač), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu in s Sklepom Skupnega odbora EGP št. 127/2012, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP;
—

prekršil izjemo o poslovnih interesih iz člena 4(4) Pravil o javnem dostopu do dokumentov iz leta 2012 in obveznost varovanja poslovne skrivnosti iz člena 122 Sporazuma EGP, člena 14(4) Sporazuma o nadzornem organu in sodišču ter člena 28(2) poglavja II Protokola št. 4 k Sporazumu o nadzornem organu in sodišču ter s tem protipravno onemogočil dostop do spornih dokumentov v nasprotju s pravico do javnega dostopa do dokumentov iz člena 2(1) Pravil o javnem dostopu do dokumentov iz leta 2012;
—

ta tožba Nadzornega organa Efte se nanaša na to, da se Islandija najpozneje do 3. decembra 2012 ni uskladila z obrazloženim mnenjem, ki ga je 3. oktobra 2012 podal Nadzorni organ Efte, namreč, da Islandija v svojo nacionalno zakonodajo ni prenesla Direktive 2001/81/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. oktobra 2001 o nacionalnih zgornjih mejah emisij za nekatera onesnaževala zraka (akt) iz točke 21ar Priloge XX k Sporazumu o evropskem gospodarskem prostoru, kakor je bila prilagojena Sporazumu s Protokolom 1 k Sporazumu.
3.

Če je odgovor na drugo vprašanje, da Direktiva 93/13/EGS ne omejuje diskrecijske pravice države članice iz navedenega vprašanja, se tretje vprašanje glasi: ali šteje, da je pogodbeni pogoj posamično dogovorjen v smislu člena 3(1) Direktive, (a) če je navedeno v obveznici, ki jo potrošnik podpiše ob prejemu posojila, da se njegov dolg veže za indeks in da se osnovni indeks, ki se uporablja za izračun sprememb cen, navede v obveznici, (b) če je obveznici priložen časovni razpored odplačil, ki kaže ocenjeno višino obrokov, razčlenjenih po datumih njihove zapadlosti v plačilo, in če je v časovnem razporedu navedeno, da se višina obrokov lahko spremeni v skladu z določbo o indeksaciji obveznice, ter (c) če potrošnik in ponudnik posojila sočasno podpišeta razpored plačil ter v povezavi s podpisom obveznice s strani potrošnika?
SL Uradni list Evropske unije C 270/8

Zahteva odbora Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter z dne 13. marca 2013 za izdajo svetovalnega mnenja Sodišča Efte v zadevi Fred Olsen in drugi proti Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter

(Zadeva E-3/13)

2013/C 270/06

Pri Sodišču Efte je bila z dopisom z dne 13. marca 2013, ki ga je poslal odbor Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter (Odbor za pritožbe osrednjega davčnega urada za velika podjetja) in ga je tajništvo sodišča prejelo 18. marca 2013, vložena zahteva za svetovalno mnenje v zadevi Fred Olsen in drugi proti Staten v/Sentralskattekontoret for storbedrifter glede naslednjih vprašanj:

1. Ali spada trust kot oblika podjetja na področje uporabe pravice do ustanavljanja v skladu s členom 31 Sporazuma EGP? Dodatno vprašanje: Če to drži, kdo je imetnik pravic v skladu s Sporazumom EGP?

2. Če je odgovor na prvo vprašanje pritrdilen: ali trust ustreza zahtevi glede gospodarske dejavnosti, določeni v členu 31 Sporazuma EGP?

3. Če je odgovor na prvo vprašanje negativen: ali spada trust na področje uporabe pravice do prostega pretoka kapitala, določene v členu 40 Sporazuma EGP?

4. Če je odgovor na prvo ali tretje vprašanje pritrdilen: ali norveška pravila o tujih odvisnih družbah vključujejo eno ali več omejitev pravice do ustanavljanja ali pravice do prostega pretoka kapitala?
—

Nadzorni organ Efte je 14. julija 2010 sprejel odločbo v zadevi št. 34250 (Norway Post/Privpak), v kateri je ugotovil, da je podjetje Norway Post v letih 2000–2006 zlorabilo svoj prevladujoči položaj na trgu za storitve dostavljanja paketov od podjetij do potrošnika. Odločitev je bila podprta z odločitvijo Sodišča Efte v zadevi E-15/10 Posten Norge AS proti Nadzornemu organu Efte. Tožeče stranke so zoper Norway Post vložile odškodninski zahtevek za povrnitev škode, ki jim je nastala zaradi kršitve, in želijo preveriti, kako je tožena stranka izvajala preiskavo in upravni postopek. Tožeče stranke so 3. avgusta 2010 vložile prošnjo za vpogled v dokumentacijo v zvezi z zadevo Nadzornega organa Efte št. 34250, na podlagi pravil za dostop do dokumentov (RAD), ki so bila določena z Odločbo Nadzornega organa Efte št. 407/08/COL z dne 27. junija 2008.
SL Uradni list Evropske unije C 325/9

Tožba Asker Brygge AS proti Nadzornemu organu Efte, vložena 13. septembra 2011

(Zadeva E-12/11)

2011/C 325/05

Tožba podjetja Asker Brygge AS, ki ga zastopajo: Thomas Nordby in Espen Bakken, odvetnika, Arntzen de Besche Advokatfirma AS, odvetniška družba, Bygdøy allé 2, 0204 Oslo, Norveška, proti Nadzornemu organu Efte, vložena 13. septembra 2011

Tožeča stranka Sodišču Efte predlaga, naj:

1. razveljavi člen 1 in 2 Odločbe Nadzornega organa Efte št. 232/11/COL;

2. Nadzornemu organu Efte naloži plačilo stroškov postopka.

Pravna podlaga in dejansko stanje ter navedeni tožbeni razlogi:

— Nadzorni organ Efte je v Odločbi št. 232/11/COL z dne 13. julija 2011 o priglasitvi prodaje zemljišča pri Nesøyveien 8, gnr. 32 bnr. 17, v občini Asker, ugotovil, da ta prodaja pomeni državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP in da jo je treba vrniti;

— tožeča stranka zahteva razveljavitev izpodbijane odločbe;
—

Odločba Nadzornega organa Efte št. 97/10/COL z dne 24. marca 2010 določa, da so davčna pravila, ki veljajo za lastne (po)zavarovalnice v Lihtenštajnu, po členu 82(a) in členu 88(d)(3) lihtenštajnskega davčnega zakona pomenila državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP, saj so bile lastne (po)zavarovalnice obdavčene ugodneje kot „običajne zavarovalnice“. Nadzorni organ Efte je nadalje sklenil, da domnevna pomoč pomeni nezakonito pomoč, ki se je izterjevala od lastnih (po)zavarovalnic od 6. novembra 2001 dalje,
1.

ugotovi, da Republika Islandija s tem, ko ni v predpisanem roku sprejela ali obvestila Nadzornega organa o potrebnih ukrepih za izvajanje Akta, navedenega med drugim v točki 7b Priloge IX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2005/68/ES z dne 16. novembra 2005 o pozavarovanju in o spremembi direktiv Sveta 73/239/EGS, 92/49/EGS ter direktiv 98/78/ES in 2002/83/ES), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu, ni izpolnila svojih obveznosti v skladu s členom 64(1) navedenega akta in členom 7 Sporazuma EGP, ter
1.

Ali člena 11 in 16 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru preprečujeta, da bi državno podjetje, ki ima izključno pravico do prodaje alkoholnih pijač na drobno, zahtevalo od svojih dobaviteljev, naj dostavljajo podjetju alkoholne pijače za prodajo na drobno na posebni vrsti palete (EUR paleta) in je pri tem cena palete vključena v ceno proizvoda?
3.

Če je odgovor na drugo vprašanje pritrdilen: Ali se lahko takšna prepoved ohrani v interesu javnega zdravja in če je odgovor pritrdilen, ali je to skladno z načelom sorazmernosti zakonodaje EGP? Ob odgovorih na ta vprašanja se navede, do kakšnega obsega je uporaba splošnega previdnostnega načela na tem področju združljiva s sodno prakso Sodišča EFTA/Sodišča Evropskih skupnosti.
SODBA SODIŠČA

z dne 25. februarja 2021

v zadevi E-5/20

SMA SA in Société Mutuelle d’Assurance du Bâtiment et des Travaux Publics proti Finanzmarktaufsicht Liechtenstein

(Odgovornost države – Direktiva 2009/138/ES – Nadzorne obveznosti – Zavarovalni zahtevki – Imetniki polic in upravičenci)

(2021/C 245/16)

V zadevi E-5/20, SMA SA in Société Mutuelle d’Assurance du Bâtiment et des Travaux Publics proti Finanzmarktaufsicht Liechtenstein – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo Vrhovno sodišče Kneževine Lihtenštajn (Fürstlicher Oberster Gerichtshof) v zvezi z razlago Direktive 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (Solventnost II) ter zlasti členov 27 in 28 Direktive ter predhodnic navedene direktive, Direktive 73/239/EGS, Direktive 88/357/EGS in Direktive 92/49/EGS– je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Bernd Hammermann 25. februarja 2021 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

Člena 27 in 28 Direktive 2009/138/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. novembra 2009 o začetku opravljanja in opravljanju dejavnosti zavarovanja in pozavarovanja (Solventnost II), Direktive 73/239/EGS, Direktive 88/357/EGS in Direktive 92/49/EGS gospodarskim subjektom, ki zatrjujejo, da so upniki zavarovalnice v okoliščinah, kakršne so te v postopku v glavni stvari, ne podeljujeta nobenih izrecnih pravic in na njuni podlagi ni mogoče uveljavljati odgovornosti zoper nadzorni organ v skladu z načelom odgovornosti države.
SODBA SODIŠČA

z dne 15. julija 2021

v zadevi E-9/20

Nadzorni organ Efte proti Kraljevini Norveški

(Prosto gibanje delavcev – Svoboda ustanavljanja – Uredba (EU) št. 492/2011 – Enotna zahteva glede prebivališča in državljanstva za vodstvene delavce – Generalni direktor – Člani upravnega odbora – Doslednost)

(2021/C 426/08)

V zadevi št. E-9/20, Nadzorni organ Efte proti Kraljevini Norveški – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Norveška s tem, ko je ohranila v veljavi različne zahteve glede državljanstva in/ali prebivališča, določene v norveškem pravu gospodarskih družb, v zvezi z osebami na različnih vodstvenih položajih v družbah, ki so registrirane ali imajo sedež v Kraljevini Norveški, ni izpolnila svojih obveznosti iz členov 31 in 28 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in člena 1(1) Uredbe (EU) št. 492/2011 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 5. aprila 2011 o prostem gibanju delavcev v Uniji – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen in Bernd Hammermann (sodnik poročevalec) 15. julija 2021 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

1. Kraljevina Norveška s tem, ko je ohranila v veljavi člena 6-11(1) in 6-36(2) zakona o delniških družbah, člen 6-11(1) zakona o družbah z omejeno odgovornostjo ter člena 7-5 in 8-4(5) zakona o finančnih podjetjih, ni izpolnila obveznosti iz člena 31 Sporazuma EGP.

2. Drugi tožbeni zahtevki se zavrnejo.
2.

Vsako obdobje, v katerem je državljan EGP prebival v državi EGP, ki ni država EGP izvora, na podlagi člena 7(1) in (2) Direktive 2004/38/ES in v skladu s tam določenimi pogoji ter v katerem je državljan EGP ustvaril ali okrepil družinsko življenje z državljanom tretje države, ustvarja izvedeno pravico do prebivanja za državljana tretje države ob vrnitvi državljana EGP v državo EGP izvora. Pojem prebivanja je treba razlagati tako, da dopušča razumno obdobje odsotnosti, ki je lahko ali povezano z delom ali ne in katerega trajanje ni v nasprotju ali nezdružljivo z dejanskim prebivanjem. To ne posega v člen 35 Direktive 2004/38/ES. Vendar to, da se državljan EGP sam privede v položaj, ki podeljuje pravico do prebivanja v drugi državi EGP, samo po sebi ni zadostna podlaga za domnevanje zlorabe.
SODBA SODIŠČA

z dne 14. maja 2019

v zadevi E-2/18

C

proti

Concordia Schweizerische Kranken- und Unfallversicherung AG, Landesvertretung Liechtenstein

(Uredba (ES) št. 883/2004 – Člen 24 – Upokojenec, ki prebiva zunaj pristojne države – Storitve v kraju stalnega prebivališča – Postopek za povračilo)

(2019/C 315/04)

V zadevi E-2/18, C proti Concordia Schweizerische Kranken- und Unfallversicherung AG, Landesvertretung Liechtenstein – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je v skladu s členom 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča pri Sodišču vložilo deželno knežje sodišče (Fürstliches Landgericht), o razlagi Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Bernd Hammermann 14. maja 2019 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

1. Če upokojenec ni upravičen do storitev v državi EGP stalnega prebivališča, ker storitve ne spadajo na področje njenega sistema socialne varnosti, je v skladu s členom 24(1) Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti upravičen do prejemanja storitev na stroške pristojnega nosilca v državi EGP, v skladu z zakonodajo katere se izplačuje pokojnina.
SODBA SODIŠČA

z dne 24. aprila 2018

v zadevi E-7/17

Nadzorni organ Efte proti Islandiji

(Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Direktiva 2014/29/EU)

(2018/C 280/04)

V zadevi E-7/17, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija ni sprejela potrebnih ukrepov za prenos akta, navedenega v točki 6f poglavja VIII Priloge II k Sporazumu o evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2014/29/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o harmonizaciji zakonodaj držav članic v zvezi z omogočanjem dostopnosti enostavnih tlačnih posod na trgu), kakor je bil prilagojen s Protokolom 1 k Sporazumu, v svoj notranji pravni red, vsekakor pa ni Nadzornega organa Efte obvestila o ukrepih, ki jih je sprejela za izvajanje akta, kakor zahteva člen 7 Sporazuma – je Sodišče v sestavi predsednik in sodnik poročevalec Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen in Bernd Hammermann, dne 24. aprila 2018 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta, navedenega v točki 6f poglavja VIII Priloge II k Sporazumu o evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2014/29/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 26. februarja 2014 o harmonizaciji zakonodaj držav članic v zvezi z omogočanjem dostopnosti enostavnih tlačnih posod na trgu), kakor je bil prilagojen Sporazumu na podlagi Protokola 1, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 7 Sporazuma.
SODBA SODIŠČA

z dne 17. septembra 2018

v zadevi E-10/17

Nye Kystlink AS proti Color Group AS in Color Line AS

(Člen 53 Sporazuma EGP – Člen 54 Sporazuma EGP – Načelo enakovrednosti – Načelo učinkovitosti – Nacionalna pravila o zastaranju za odškodninske zahtevke)

(2018/C 459/16)

V zadevi E-10/17, Nye Kystlink AS proti Color Group AS in Color Line AS – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo pritožbeno sodišče Borgarting (Borgarting lagmannsrett) v zvezi z razlago načel enakovrednosti in učinkovitosti v okviru nacionalnih pravil o zastaranju za odškodninske zahtevke v primerih, v katerih so bile naložene globe na podlagi členov 53 in 54 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru – je Sodišče v sestavi predsednik in sodnik poročevalec Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen in Bernd Hammermann, dne 17. septembra 2018 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

1. Načelo enakovrednosti zahteva, da se nacionalno pravilo o zastaranju, ki določa ločen enoletni prekluzivni rok za vložitev odškodninske tožbe zaradi škode, povzročene s kaznivim dejanjem, ki je bilo ugotovljeno s pravnomočno kazensko obsodbo, uporablja ustrezno z odškodninsko tožbo zaradi kršitve členov 53 in 54 Sporazuma EGP, ki je bila ugotovljena s pravnomočno odločbo Nadzornega organa Efte, s katero je bila naložena globa, kolikor imata navedeni tožbi podobne namen, podlago in bistvene značilnosti.
SL Uradni list Evropske unije C 189/49

SODBA SODIŠČA

z dne 16. novembra 2016

v zadevi E-4/16

Nadzorni organ Efte proti Kraljevini Norveški

(Neizvršitev sodbe Sodišča, s katero je bila ugotovljena neizpolnitev obveznosti – člen 33 Sporazuma o nadzornem organu in sodišču – Ukrepi, potrebni za izvršitev sodbe Sodišča)

(2017/C 189/13)

V zadevi E-4/16, Nadzorni organ Efte proti Kraljevini Norveški – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Kraljevina Norveška s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvršitev sodbe sodišča Efte z dne 2. decembra 2013 v zadevi E-13/13 ESA proti Norveški, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 33 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča – je sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen in Páll Hreinsson (sodnik poročevalec), 16. novembra 2016 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Kraljevina Norveška s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvršitev sodbe sodišča Efte z dne 2. decembra 2013 v zadevi E-13/13 ESA proti Norveški, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 33 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča.