SL Uradni list Evropske unije L 158/39

ODLOČBA NADZORNEGA ORGANA EFTE

št. 341/09/COL

z dne 23. julija 2009

o priglašeni shemi v zvezi z davčnimi ugodnostmi za določene zadruge (Norveška)

NADZORNI ORGAN EFTE (1) JE –

OB UPOŠTEVANJU Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (2), zlasti členov 61 do 63 in Protokola 26 Sporazuma,

OB UPOŠTEVANJU Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča (3), zlasti člena 24 Sporazuma,

OB UPOŠTEVANJU člena 1(2) v delu I ter členov 4(4), 6 in 7(5) v delu II Protokola 3 k Sporazumu o nadzornem organu in sodišču (4),

OB UPOŠTEVANJU Smernic Nadzornega organa o uporabi in razlagi členov 61 in 62 Sporazuma EGP (5) in zlasti poglavja o obdavčitvi ustvarjenega dohodka,

OB UPOŠTEVANJU Odločbe št. 195/04/COL z dne 14. julija 2004 o izvedbenih določbah iz člena 27 dela II Protokola 3 (6),

OB UPOŠTEVANJU Odločbe št. 719/07/COL z dne 19. decembra 2007 o začetku postopka iz člena 1(2) v delu I Protokola 3 k Sporazumu o nadzornem organu in sodišču glede priglašene sheme v zvezi z davčnimi ugodnostmi za zadruge,

PO POZIVU vsem zainteresiranim strankam, naj predložijo svoje pripombe (7), in ob upoštevanju teh pripomb,

OB UPOŠTEVANJU naslednjega:

I. DEJSTVA

1. POSTOPEK

Z dopisom z dne 28. junija 2007 norveškega ministrstva za državno upravo in reforme, ki ga je Nadzorni organ prejel in evidentiral 29. junija 2007 (evidenčna št. 427327), in z dopisom ministrstva za finance z dne 22. junija 2007, ki ga je Nadzorni organ prejel in evidentiral 4. julija 2007 (evidenčna št. 428135), so norveški organi sporočili predlagane spremembe pravil o obdavčenju zadrug iz oddelka 10-50 Zakona o davku v skladu s členom 1(3) dela I Protokola 3 k Sporazumu o nadzornem organu in sodišču.

Po različnih izmenjavah dopisov (8) je Nadzorni organ z dopisom z dne 19. decembra 2007 norveške organe obvestil, da se je odločil sprožiti postopek iz člena 1(2) dela I Protokola 3 v zvezi s priglašeno shemo o davčnih ugodnostih za določene zadruge. Z dopisom z dne 20. februarja 2008 (evidenčna št. 465882) so norveški organi predložili pripombe k Odločbi št. 719/07/COL o sprožitvi formalnega postopka preiskave.

Odločba št. 719/07/COL je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije in Dopolnilu EGP k Uradnemu listu Evropske unije (9). Nadzorni organ je zainteresirane strani pozval, naj podajo pripombe v zvezi s tem.

Nadzorni organ je prejel pripombe več zainteresiranih strani (10) in jih z dopisom z dne 23. maja 2008 (evidenčna št. 478026) posredoval norveškim organom, ki jim je bila dana možnost odgovora, vendar so se odločili, da nadaljnjih pripomb ne bodo predložili.

2. OPIS PREDLAGANEGA UKREPA

2.1 OZADJE

Leta 1992 so norveški organi uvedli shemo v zvezi s posebnimi davčnimi olajšavami za določene zadruge. Po shemi so bile določene zadruge s področja kmetijstva, gozdarstva in ribištva in tudi potrošniške zadruge upravičene do davčnih olajšav na podlagi dodelitev k lastniškemu kapitalu. Shema ni zajemala drugih oblik zadrug. Olajšava je bila omejena na največ 15 % letnega neto prihodka in se je nanašala izključno na del prihodka, ki izhaja iz trgovanja s člani zadruge. Olajšava, ki ustreza najvišjemu dovoljenemu znesku, bi pomenila zmanjšanje običajne stopnje davka od dobička pravnih oseb v višini 28 % na stopnjo 23,8 %. Cilj sheme je bila dodelitev davčne ugodnosti zadrugam, ker naj bi te težje dostopale do lastniškega kapitala kot druga podjetja (11).

Shema je bila ukinjena s proračunskim letom 2005. Vendar pa so norveški organi v zvezi z državnim proračunom za leto 2007 predlagali ponovno uvedbo sheme v nekoliko spremenjeni obliki (12). Zato so shemo priglasili Nadzornemu organu.

2.2 CILJ SHEME

V skladu s priglasitvijo je treba zadruge podpreti zaradi javnega interesa za ohranjanje podjetij na podlagi načel, kot so demokracija, samopomoč, odgovornost, enakopravnost, pravičnost in solidarnost, kot alternativo družbam z omejeno odgovornostjo. Da se zagotovi javni, nedotakljivi interes pri ohranjanju zadrug kot alternative družbam z omejeno odgovornostjo, je treba zadrugam zagotoviti nadomestilo za neugoden položaj v primerjavi z drugimi podjetji. V skladu s priglasitvijo je cilj priglašene sheme deloma popraviti neugodni položaj, ki je povezan s pritokom kapitala.

2.3 PREDLAGANI UKREP

Priglašeni ukrep je naveden v novem oddelku 10-50 Zakona o davku, v skladu s katerim so lahko zadruge upravičene do davčne olajšave. Besedilo se glasi:

„[…] olajšava se lahko odobri za dodelitve k skupnemu lastniškemu kapitalu do 15 % prihodka. Olajšava se dodeli le v zvezi s prihodkom, ki izhaja iz trgovanja s člani. Trgovanje s člani in enakovredno trgovanje mora biti prikazano v računih in dokazano“. (13)

Po navedbah norveških organov izraz „skupni lastniški kapital“ ni postavka bilance stanja zadrug, temveč zgolj davčni izraz. Sledi, da lahko skupni lastniški kapital sestoji iz zadržanega kapitala, premij, ki so premije članov, zadržane v zadrugi v „rezervi poznejših plačil“ (14), in iz individualiziranih sredstev v obliki premije, ki je bila prenesena na račune kapitala članov v zadrugi (15).

„Enakovredno trgovanje“ je v odstavku 3 oddelka 10-50 Zakona o davku opredeljeno kot nakupi prodajne organizacije ribičev od članov druge prodajne organizacije ribičev, pri čemer morajo biti izpolnjeni nekateri pogoji, nakupi s strani kmetijske zadruge od ustrezne zadruge z namenom regulacije trga ter nakupi, ki jih odredi državni organ (16).

Iz predlagane določbe sledi, da se davčna olajšava na splošno dodeli samo v zvezi s prihodkom, ki izhaja iz trgovanja s člani. Torej se olajšava ne dodeli za prihodek iz trgovanja z drugimi. Kot je navedeno v osnutku oddelka 10-50 Zakona o davku, mora biti mogoče določiti trgovanje s člani in enakovredno trgovanje na podlagi računov zadruge. Zato je potrebno ločeno računovodstvo za trgovanje s člani in trgovanje s tretjimi osebami. Zadruga mora dokazati trgovanje s člani in enakovredno trgovanje.

V priglasitvi so norveški organi ocenili, da bo izguba v davčnih prihodkih zaradi sheme v proračunskem letu 2007 znašala med 35 in 40 milijoni NOK (okoli 4 do 5 milijonov EUR).

2.4 UPRAVIČENCI

Shema bo veljala za zadruge, navedene v odstavkih 2 in 4 do 6 predlaganega oddelka 10-50 Zakona o davku. Iz teh določb izhaja, da priglašena shema zajema predvsem nekatere potrošniške zadruge in zadruge, ki delujejo na področju kmetijstva, gozdarstva in ribištva.

Kar zadeva potrošniške zadruge, bodo v skladu z odstavkom 2(a) predlaganega oddelka 10-50 Zakona o davku do priglašene sheme upravičene samo potrošniške zadruge, ki ustvarijo več kot 50 % rednega prometa s trgovanjem s člani.

Poleg tega so lahko do davčne olajšave upravičene tudi stanovanjske zadruge, ki jih zajema Zakon o stanovanjskih zadrugah (17). To pomeni razširitev sheme v primerjavi s shemo, ki je veljala do leta 2005 (glej zgornji oddelek I-2.1).

Zadrug, ki niso izrecno navedene v oddelku 10-50 Zakona o davku, shema ne sme zajemati. Po navedbah norveških organov izbira upravičenih zadrug temelji na domnevi, da obstaja velika potreba po nadomestilih za dodatne stroške na področjih, ki jih zajema priglašena shema. Po navedbah norveških organov so zadruge na področjih, ki jih shema ne bo zajemala, predvsem manjša podjetja z omejeno gospodarsko dejavnostjo ali negospodarsko dejavnostjo.

2.5 OPREDELITEV ZADRUG V NORVEŠKI ZAKONODAJI

Zadruga je v oddelku 1(2) Zakona o zadrugah (18) opredeljena kot podjetje,

„katerega glavni namen je spodbujati gospodarske interese članov tako, da člani v zadrugi sodelujejo kot kupci, dobavitelji ali na podoben način, pri čemer

1. dobiček, razen običajnega donosa na vloženi kapital, ostane v zadrugi ali pa se razdeli med člane na podlagi njihovega deleža trgovanja s skupino, in

2. noben član ni osebno odgovoren za dolgove skupine, niti v celoti niti za dele, ki skupaj tvorijo dolgove.“ (19)

Poleg tega iz oddelka 3(2) Zakona o zadrugah sledi, da člani zadruge tej niso dolžni prispevati kapitala, razen če je posamezni član v to privolil v pisni obliki, ko se je prijavljal za članstvo, ali v ločenem sporazumu. Ta zahteva ne velja le, če je obveznost plačila članarine določena v statutu zadruge. Poleg tega iz iste določbe izhaja, da mora biti vsaka obveznost prispevanja kapitala omejena bodisi na določen znesek ali kako drugače.

2.6 ZADRUŽNO GIBANJE NA NORVEŠKEM (20)

Na Norveškem je okoli 4 000 zadrug, ki imajo skupaj več kot 2 milijona članov. Dejavne so predvsem na področjih kmetijstva, ribištva, stanovanjskih zadev in potrošništva, vendar tudi na drugih gospodarskih področjih, kot so zavarovalništvo, prevoz, oskrba z energijo, zdravstvo, mediji itd.

Zveza norveških kmetijskih zadrug (FNAC) zajema 14 nacionalnih organizacij, ki opravljajo dejavnosti, kot so predelava, prodaja in nakup kmetijskih proizvodov in blaga, ki se uporabljajo pri kmetijski proizvodnji (gnojila, stroji itd.), reja, kreditiranje in zavarovanje. Kmetijske zadruge imajo več kot 50 000 posameznih članov (kmetovalcev) in okoli 19 000 zaposlenih, njihov letni promet pa presega 58 milijard NOK (okoli 6 milijard EUR). Kmetijske zadruge so lastnice nekaterih najbolj znanih norveških blagovnih znamk, kot so TINE (mlečni proizvodi), Gilde (rdeče meso) ter Prior (jajca in perutnina). Glavna cilja kmetijskih zadrug sta zagotoviti kanale za predelavo in trženje kmetijskih proizvodov ter dobre pogoje za dostop do kapitala in vložkov za proizvodnjo na vsaki kmetiji.

V skladu z norveškim Zakonom o surovih ribah (21) imajo norveške prodajne zadruge izključno pravico, da poskrbijo za trženje rib in lupinarjev, razen farmsko gojenih rib, iz prve roke. Na tem področju deluje šest prodajnih zadrug. Področje delovanja vsake organizacije je povezano z geografskim območjem in/ali vrstami. Lastniki prodajnih zadrug so sami ribiči. Poleg trženja so prodajne organizacije odgovorne tudi za nadzor nad zaščito morskih virov. Vrednost trženja rib in lupinarjev iz prve roke je okoli 6 milijard NOK (okoli 620 milijonov EUR). 90 % vseh rib in lupinarjev se izvozi.

Coop NKL BA je osrednja organizacija norveških potrošniških zadrug. Coop je veriga trgovin z živili, ki ima okoli 1,1 milijona posameznih članov, združenih v 140 zadrugah. Upravlja več kot 1 350 trgovin z letnim prometom okoli 34 milijard NOK (približno 3,6 milijarde EUR) in okoli 22 000 zaposlenimi. Med trgovinami z živili ima 24-odstotni tržni delež. Coop se ukvarja tudi s predelavo hrane in sodeluje z drugimi skandinavskimi maloprodajnimi zadružnimi organizacijami v zvezi z nakupom in predelavo. Glavna cilja potrošniških zadrug sta zagotoviti članom dobre in uporabne proizvode in storitve po konkurenčnih cenah ter hkrati biti organizacije, ki zastopajo interese svojih članov pri potrošniških vprašanjih.

Norveška zveza zadružnih stanovanjskih združenj (NBBL) je nacionalno združenje članov, ki zastopa 86 zadružnih stanovanjskih združenj in ima 772 000 posameznih članov ter 378 000 stanovanjskih enot v skoraj 5 100 pridruženih stanovanjskih zadrugah. Zadružna stanovanjska združenja so različno velika in štejejo od 100 do 190 000 posameznih članov. Stanovanjske zadruge imajo pomemben delež stanovanjskega trga v mestih; v Oslu je njihov tržni delež skoraj 40 %, v povprečju pa imajo v državi 15-odstotni tržni delež. Njihova glavna cilja sta zagotoviti varna, dobra in ustrezna stanovanja za člane ter si prizadevati za dobre in stabilne razmere za zadružna stanovanja.

2.7 NORVEŠKA PRAVILA ZA OBDAVČITEV DOHODKOV PRAVNIH OSEB IN STANJE V ZVEZI Z ZADRUGAMI

Splošni davek od dobička pravnih oseb na Norveškem trenutno znaša 28 %. Davek se obračuna od neto obdavčljivega dohodka poslovnih subjektov. Obračuna se tudi, kadar se dohodek doda lastniškemu kapitalu podjetja. Vendar pa je norveško vrhovno sodišče odločilo, da delniški depoziti niso obdavčljivi dohodek za družbo prejemnico (22). Razlog za to je, da se šteje, da so bili ti prispevki že obdavčeni kot dohodek vlagatelja. Ker mora podjetje plačati 28-odstotni davek na kapital, financiran z lastnim dohodkom podjetja, se davek ne plača za depozite delničarjev ali javnosti. Sledi, da lahko podjetja, ki so organizirana kot delniška družba itd., povečajo lastniški kapital tako, da sprejmejo neobdavčljive delniške depozite od svojih delničarjev ali javnosti.

Vendar pa zadruge te možnosti nimajo. V skladu z norveškim Zakonom o zadrugah ne morejo izdajati delnic javnosti ali drugih kapitalskih certifikatov ali vrednostnih papirjev. Poleg tega velja, da načelo odprtega članstva omejuje znesek kapitalskih prispevkov, ki jih lahko zadruge zahtevajo od svojih članov.

Norveški organi v skladu s priglasitvijo pojmujejo obveznosti in omejitve, ki jih zadrugam nalaga zakon, kot bistvene in neločljivo povezane z zadružnimi načeli. Zato so norveški organi mnenja, da bi odprava teh omejitev pomenila kršitev temeljnih načel. Norveški organi poudarjajo, da je lahko norveški Zakon o zadrugah v zvezi s tem bolj strog kot zakonodaja o zadrugah v drugih evropskih državah. Kot primer se norveški organi sklicujejo na člen 64 Uredbe ES o statutu evropske zadruge (23), v skladu s katerim lahko zadruga izdaja vrednostne papirje, razen delnic, ki jih lahko vpišejo člani ali nečlani. Kljub temu pa norveški organi menijo, da so omejitve za zadruge na Norveškem nujne.

3. RAZLOGI ZA ZAČETEK POSTOPKA

Nadzorni organ je z Odločbo št. 719/07/COL odločil, da bo sprožil formalni postopek preiskave v zvezi s priglašeno shemo. V odločbi o začetku postopka je bilo predhodno stališče Nadzornega organa, da shema pomeni državno pomoč v smislu člena 61(1) EGP.

Prvič, Nadzorni organ je menil, da predlagana davčna ugodnost za zadruge daje zadrugam prednost. Drugič, Nadzorni organ je menil, da je davčna ugodnost za zadruge selektivna, in je dvomil, da bo upravičena z naravo ali splošno shemo norveškega davčnega sistema. Ker bi shema zmanjšala davek od dobička pravnih oseb, ki ga plačajo zajete zadruge, je Nadzorni organ izrazil dvom glede tega, da shema ne bi mogla izkrivljati konkurence ali groziti, da bo izkrivljala konkurenco. Nadzorni organ je tudi dvomil, da je priglašeni ukrep mogoče obravnavati kot skladen s katero koli izjemo iz člena 61 EGP in zato kot skladen s pravili o državni pomoči Sporazuma EGP.

4. PRIPOMBE NORVEŠKIH ORGANOV

Norveški organi navajajo, da predlagana davčna olajšava zadrugam ne daje prednosti. Na eni strani norveški organi navajajo, da je treba davčno olajšavo obravnavati kot „del dogovora, pri čemer davčna shema predstavlja plačila države zadružnim podjetjem za prilagajanje na veljavni zakonodajni okvir za zadruge“ (24). Država tako ščiti obliko zadruge kot alternativo družbam z omejeno odgovornostjo, kar velja za nedotakljivo korist v javnem interesu. Na drugi strani pa norveški organi navajajo, da je treba davčno olajšavo obravnavati kot nadomestilo za dodatne stroške na strani zadrug zaradi omejitev, ki so jim naložene v zvezi z dostopom do kapitala, kar se šteje kot strukturno neugoden položaj za zadruge. Norveški organi navajajo, da predvidevajo, da zadevni ukrep zgolj izravnava temeljni neugodni položaj na strani zadrug v zvezi z dostopom do lastniškega kapitala.

V zvezi z obema argumentoma norveški organi navajajo, da je shema skladna z načelom tržnega vlagatelja. Zdi se, da argument temelji na mnenju, da pomoč, dodeljena po shemi, ne bo presegla dodatnega stroška, povezanega z delovanjem v vlogi zadruge, niti javne koristi varovanja oblike zadružništva.

Poleg tega norveški organi vztrajajo, da uporaba davčnega ukrepa ne preprečuje uporabe načela tržnega vlagatelja, saj naj bi bila oblika pomoči, ki jo izbere država, nepomembna.

Iz prakse Evropskega sodišča in Evropske komisije sledi, da dejstvo, da ukrep izravnava neugoden položaj na strani podjetja, ne pomeni, da ga ni mogoče obravnavati kot ukrepa, ki podjetju daje prednost. Po navedbah norveških organov ta praksa za zadevni primer ne velja. Vse družbe z omejeno odgovornostjo imajo možnost lastniški kapital povečati tako, da sprejmejo depozite, ki so za podjetje neobdavčljivi dohodek. Shema zgolj izravnava neugoden položaj zadrug in jih izenačuje z drugimi podjetji. Norveški organi nadalje navajajo, da je zadevni primer mogoče razlikovati od odločitve Evropske komisije v zadevi OTE (25), saj davčna olajšava in dodaten strošek zaradi obveznosti v zadevnem primeru nastaneta hkrati. Norveški organi odstavek 101 v zadevi OTE razumejo tako, da bi bilo to lahko pomembno za opredelitev sheme kot državne pomoči.

V zvezi s selektivnostjo sheme norveški organi navajajo, da shema zadruge obravnava, kot da lastniški kapital financirajo delničarji. Davčna olajšava zadrugi prejemnici omogoča, da dodeli enak znesek kot lastniški kapital, ne da bi plačala davek, kot da bi podoben znesek prejela kot delniške depozite. Posledično po mnenju norveških organov za zadruge velja splošno pravilo v zvezi z depoziti lastniškega kapitala.

Poleg tega norveški organi navajajo, da je priglašena shema v skladu s pravili o državni pomoči EGP in načeli iz Sporočila Komisije o zadrugah (26). Norveški organi se zlasti sklicujejo na oddelek 3.2.6 Sporočila Komisije, v skladu s katerim je lahko posebna davčna obravnava zadrug dobrodošla.

V zvezi z izkrivljanjem konkurence norveški organi navajajo, da shema zgolj nevtralizira obstoječe izkrivljanje v škodo zadrug in zato domnevno izboljšuje učinkovitost prizadetih trgov.

5. PRIPOMBE TRETJIH OSEB

Po objavi Odločbe št. 719/07/COL o sprožitvi formalnega postopka preiskave v zvezi s priglašeno pomočjo za določene zadruge je Nadzorni organ Efte prejel pripombe več tretjih oseb.

Pripombe francoske vlade se v bistvu nanašajo na posebno značilnost zadrug ter poudarjajo, da je priglašena shema namenjena samo kot nadomestilo zadrugam za njihov strukturno neugoden položaj.

Cooperatives Europe zastopa združenja iz vse Evrope ter je namenjena podpori in razvoju zadružnih podjetij. Organizacija se sklicuje na posebno identiteto zadruge, ki jo priznavajo organi Skupnosti. Cooperatives Europe verjame, da se posebnih shem, od katerih imajo zadruge koristi, ne sme primerjati s shemami, ki veljajo za druge oblike podjetij, saj so sheme operativni prevod zadružnih načel. Poleg tega Cooperatives Europe navaja, da posebne davčne ureditve za zadruge nimajo cilja ali učinka vzpostavitve nelojalne konkurence, temveč so oblikovane tako, da upoštevajo in sorazmerno izravnavajo neugoden položaj zaradi omejitev, ki so povezane z obliko zadruge. Po navedbah Cooperatives Europe shemo upravičuje načelo enakosti, saj so zadruge včasih v manj ugodnem položaju, med drugim pri dostopu do kapitala. Cooperatives Europe meni, da so zadruge predmet neodvisne pravne sheme, ki upošteva njihove posebnosti. Navaja, da če je davčna shema za zadruge skladna z logiko pravnega sistema države članice, če je posledica načinov operativnega delovanja zadruge, ki je povezano z zadružnimi načeli in vrednotami, in če je sorazmerna z omejitvami, ki jih nalagajo ti načini operativnega delovanja, je ni mogoče obravnavati kot državno pomoč ali prednost, temveč preprosto kot shemo, ki izvira iz logike delovanja, ki se razlikuje od drugih oblik podjetij, in je utemeljena z enakostjo obravnave različnih oblik podjetij. Cooperatives Europe na koncu navaja, da shema izravnava neugoden položaj zadrug ter tako priznava logiko zadružnega sistema in pravice do konkuriranja pod enakimi pogoji.

Kooperativa Förbundet, švedska organizacija za potrošniške zadruge, podpira argumente Cooperatives Europe.

Confcooperative - Confederazione Cooperative Italiane je organizacija za italijanske zadruge. Poudarja skupen cilj zadrug in zaključuje, da je norveška zakonodaja skladna z zakonodajami drugih držav članic, katerih cilj je ublažiti neugoden položaj zadrug, zlasti v zvezi z zbiranjem kapitala. Hkrati poudarja, da vsak presežek, ki ga člani plačajo zadrugi, ostane v lasti članov in ga zato ni mogoče obdavčiti na strani zadruge.

Legacoop – Lega Nazionale delle Cooperative e Mutue je organizacija za italijanske zadruge v vseh sektorjih. Legacoop se sklicuje na presežek zadrug, za katerega je značilno, da se člani zadruge začasno odpovejo svoji premiji. Organizacija je mnenja, da je shema skladna s civilno in davčno zakonodajo o evropskih zadrugah in da bo shema pripomogla k ublažitvi neugodnega položaja zadrug v zvezi s pritokom kapitala.

Coop de France je organizacija za francoske zadruge v kmetijskem sektorju. Organizacija se sklicuje na evropski pravni okvir, ki je priznal posebno vlogo zadrug ne glede na to, v katerem sektorju gospodarstva so dejavne, in razvil instrumente, ki jim dajejo pravno varnost. Poleg tega organizacija navaja, da shema ne pomeni pomoči, temveč zadrugam zgolj zagotavlja nadomestilo za strukturno neugoden položaj, povezan z njihovo obliko. Nadalje navaja, da je shema znotraj logike sistema in torej ni selektivna. To temelji predvsem na argumentu, da je kapital zadrug nedeljiv in sestoji iz nerazdeljenega dobička članov. Coop de France se sklicuje tudi na težave zadrug v zvezi z dostopom do kapitala zaradi nezmožnosti izdaje delnic, omejenega števila potencialnih članov na podlagi cilja zadruge in nezmožnosti zadrug, da izkoristijo finančne instrumente.

Landbrugsrådet je organizacija za zadruge v kmetijskem sektorju na Danskem. Organizacija navaja, da shema ustvarja pravične in enake pogoje za konkurenco med različnimi vrstami podjetij, saj spoštuje naravo zadrug in zadružna načela. Shema ne daje prednosti zadrugam, temveč izravnava strukturno neugoden položaj.

CECOP-CICOPA-Europe zastopa industrijske in storitvene zadruge. Organizacija navaja, da posebnih shem, od katerih imajo zadruge koristi, ne gre primerjati s shemami, ki veljajo za druge oblike podjetij, saj temeljijo na načelih, ki urejajo zadruge. Nadalje navaja, da se, če Nadzorni organ položaj zadrug primerja z drugimi podjetji, zdi, da ustvarja hierarhijo med pravnimi oblikami, pri čemer se zadružna shema obravnava kot izjema. To ni v skladu z evropsko pogodbo in z Uredbo o statutu evropske delniške družbe. Organizacija, s sklicevanjem na Sporočilo Komisije o zadrugah, navaja, da priglašena shema upošteva in zagotavlja sorazmerno nadomestilo za omejitve, ki so povezane z obliko zadruge.

General Confederation of Agricultural Co-operatives in the EU (COGECA) zastopa splošni gospodarski interes kmetijskih, kmetijsko-živilskih, gozdarskih in ribiških zadrug v Evropi. Organizacija se sklicuje na temeljno vlogo zadrug v teh sektorjih, ki jo je priznalo veliko držav članic EU, in dejstvo, da so zadruge v svoje statute vključile skrb za skupnost (trajnostni razvoj). Organizacija izraža skrb, da lahko enotna davčna obravnava zadrug in drugih podjetij povzroči, da bodo zadruge prevzele druge pravne oblike organizacij in tako za kmetovalce ustvarile težavnejši dostop do trga.

CCAE Confederación de Cooperativas Agrarias de España, organizacija za kmetijske zadruge, podpira argumente COGECA, Coop de France in Cooperatives Europe.

Groupement National de la Coopération je organizacija za zadružno gibanje v Franciji. Navaja, da je ugodna davčna obravnava zadrug v Franciji in drugih evropskih državah namenjena zagotovitvi lojalne konkurence med zadrugami in drugimi podjetji in da ne izkrivlja konkurence. Organizacija se sklicuje na posebne značilnosti zadrug in poudarja, da zadruge za svoj obstoj in razvoj potrebujejo določen pravni in davčni okvir, ki upošteva njihove posebnosti in pogoje, pod katerimi izvajajo svoje dejavnosti. Podpira norveško stališče, da shema zadrugam ne daje prednosti, in navaja, da shema ne bo izkrivljala konkurence, saj ne bi bilo mogoče imeti enakih pravil za različne oblike podjetij z različnimi značilnostmi. Na tej podlagi organizacija poudarja, da pomoč ne bi bila nesorazmerna.

Norwegian Standing Committee on Co-operative Affairs (v nadaljnjem besedilu: NSCC) je organizacija za norveške zadruge. NSCC na začetku navaja, da med zadrugami in drugimi oblikami podjetij obstaja temeljna razlika, in sicer, da je odnos med zadrugo in njenimi člani drugačen od odnosa med delniško družno in njenimi delničarji. To vpliva tudi na davčne ukrepe za zadruge.

NSCC najprej navaja, da ukrep ne pomeni državne pomoči, saj je upravičen z naravo ali splošno shemo davčnega sistema. V zvezi s tem NSCC navaja, da zadruge lastniški kapital gradijo tako, da članom ne izplačujejo premij. Običajno se mora takšen presežek izplačati članom zadruge, saj dejansko predstavlja odložen popravek cen, ki pa ne pripada zadrugi, temveč članom. Če pride do izplačila, je to za zadrugo odbitno. Če se presežek ne izplača, bo dejansko pomenil prispevek lastniškega kapitala članov zadruge. V tem primeru je logično, da se presežek izvzame iz davka, ne glede na to, ali je rezerviran kot lastniški kapital ali pa izplačan članom. Poleg tega velja temeljno načelo, da znesek ni dvakrat obdavčen. Tako kot so zasebne vloge oproščene davkov na strani delniške družbe, saj so davek zanje že plačali delničarji, tako morajo biti davka oproščeni (na strani zadruge) prispevki v lastniški kapital članov zadruge, saj so davek zanje že plačali člani. Na podlagi tega NSCC meni, da je treba namesto primerjave sheme s pravili o davku na prihodek upoštevati pravni okvir, ki ga tvorijo pravila v zvezi s prispevkom delničarjev v lastniški kapital.

Nadalje NSCC navaja, da ukrep ne predstavlja prednosti, saj zagotavlja le nadomestilo za strukturno neugoden položaj, povezan s pravno strukturo zadrug. NSCC s sklicevanjem na odločitev o sprožitvi postopka nadalje navaja, da ni pomembno, ali je strukturno neugoden položaj izravnan z drugimi elementi v režimu za zadruge na Norveškem, temveč da bi moral biti pravni test ta, ali je določen neugodni položaj, ki naj bi ga ukrep uravnotežil, izenačen z drugimi ukrepi.

NSCC navaja, da ukrep ni selektiven, saj različna davčna obravnava zadrug in drugih podjetij odraža razlike, ki se nanašajo na pravo družb. Ker davčni ukrep, ki je izpostavljen pregledu, velja samo za subjekte, organizirane kot zadruge, se nanaša samo na pravno obliko podjetja, ki je odprto za vse. Zato ukrep ni selektiven.

II. PRESOJA

1. PODROČJE UPORABE ODLOČBE

Kot je navedeno v zgornjem oddelku I-2.4, so možni upravičenci po shemi predvsem zadruge, ki delujejo na področjih kmetijstva, ribištva in gozdarstva, določene potrošniške zadruge in stanovanjske zadruge.

Člen 8 EGP opredeljuje področje uporabe Sporazuma. Iz člena 8(3) izhaja, da:

„Če ni določeno drugače, se določbe tega sporazuma uporabljajo samo za: (a) izdelke iz poglavij 25 do 97 Harmoniziranega sistema poimenovanja in šifrskih oznak blaga, razen izdelkov, navedenih v Protokolu 2; (b) izdelke iz Protokola 3, ob upoštevanju posebne ureditve iz navedenega protokola.“

Na tej podlagi kmetijski in ribiški sektor v veliki meri ne spadata v področje uporabe pravil glede državnih pomoči Sporazuma EGP.

Zato ta odločba velja za predlagano davčno olajšavo za zadruge, vendar ne velja za zadruge, ki so dejavne v kmetijskem in ribiškem sektorju, če dejavnosti teh zadrug ne spadajo v področje uporabe pravil glede državne pomoči iz Sporazuma EGP.

2. OBSTOJ DRŽAVNE POMOČI

2.1 UVOD

Člen 61(1) EGP se glasi, kot sledi:

„Razen če ta sporazum ne določa drugače, je vsaka pomoč, ki jo dodelijo države članice ES, države Efte ali je dodeljena v kakršni koli obliki iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z delovanjem tega sporazuma, kolikor škodi trgovini med pogodbenicami.“

Nadzorni organ opozarja, da Sporazum EGP praviloma ne zajema davčnega sistema države Efte. Vsaka država Efte oblikuje in uporablja davčni sistem po lastni izbiri. Vendar pa lahko ima uporaba davčnega ukrepa, kot je olajšava pri davku od dobička pravnih oseb za določene zadruge, posledice, zaradi katerih postane davčni ukrep predmet člena 61(1) EGP. Po sodni praksi (27) člen 61(1) EGP ne razlikuje med ukrepi državne intervencije glede na njihove vzroke ali cilje, ampak jih določa glede na njihove učinke.

2.2 OBSTOJ DRŽAVNIH SREDSTEV

Za obstoj državne pomoči v smislu člena 61(1) EGP mora biti pomoč dodeljena s strani države ali iz državnih sredstev.

Nadzorni organ opozarja, da je po ustaljeni sodni praksi opredelitev pomoči bolj splošna od opredelitve subvencije, saj vključuje ne le pozitivne učinke, kot so same subvencije, temveč tudi državne ukrepe, ki v različnih oblikah zmanjšujejo stroške, ki so običajno zajeti v proračun podjetja in so zato, ker niso subvencije v strogem pomenu besede, vsebinsko podobni in imajo enak učinek (28).

V skladu s priglašeno shemo bodo zadruge iz oddelka 10-50 Zakona o davku upravičene do posebne davčne olajšave. Zato lahko te zadruge odštejejo dodelitve k lastniškemu kapitalu od prihodka. Davčna olajšava pomeni, da je davek, ki ga plačajo v shemi zajete zadruge, manjši. Ukrep prinaša izgubo davčnih prihodkov za Norveško, ki jo norveški organi ocenjujejo na 35 do 40 milijonov NOK (približno 4 do 5 milijone EUR) v proračunskem letu 2007. Po ustaljeni sodni praksi ukrep, s katerim javni organi določenim podjetjem odobrijo davčno oprostitev, ki, čeprav ne vključuje sredstev iz državnih virov, upravičencem te oprostitve omogoča ugodnejše finančno stanje v primerjavi z drugimi davkoplačevalci, pomeni pomoč, dodeljeno s strani države ali iz državnih sredstev (29). Zato Nadzorni organ meni, da priglašena shema vključuje državna sredstva.

2.3 DAJANJE PREDNOSTI POSAMEZNIM PODJETJEM ALI PROIZVODNJI POSAMEZNEGA BLAGA

2.3.1 Selektivnost

Prvič, ukrep pomoči mora biti selektiven, tako da daje prednost „posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga“.

Zadruge, upravičene po shemi, so podjetja v smislu pravil glede državne pomoči Sporazuma EGP. V skladu z ustaljeno sodno prakso pojem „podjetje“ zajema vse subjekte, ki opravljajo gospodarsko dejavnost, ne glede na njihovo pravno obliko in način financiranja (30).

Da se ugotovi, ali je ukrep selektiven, je treba preveriti, ali ta ukrep v okviru določenega pravnega sistema daje prednost posameznim podjetjem v primerjavi z drugimi, ki so v primerljivem pravnem in dejanskem položaju (31).

Nadzorni organ bo preučil te elemente v zvezi z davčno olajšavo v korist določenim zadrugam iz oddelka 10-50 Zakona o davku.

Da bi davčni ukrep označil za selektivnega, mora Nadzorni organ začeti identificirati in preverjati običajni ali „normalni“ režim po veljavnem davčnem sistemu, ki tvori zadevni referenčni okvir (32).

Na Norveškem za zadruge velja splošno veljavni davek od dobička pravnih oseb. Cilj davka od dobička pravnih oseb je obdavčitev dobička (neto prihodka), ki ga ustvarijo podjetja. Toda v skladu s predlaganim oddelkom 10-50 Zakona o davku so določene potrošniške zadruge, zadruge, dejavne na področjih kmetijstva, ribištva in gozdarstva, ter stanovanjske zadruge upravičene do olajšave v višini do 15 % prihodka, ki izhaja iz trgovine z njihovimi člani. Tako se davčna osnova teh podjetij zmanjša, s tem pa tudi njihov davek od dobička pravnih oseb. To davčno pravilo se razlikuje od običajnih pravil o davku od dobička pravnih oseb, ki ga plačujejo norveška podjetja.

V priglasitvi so norveški organi trdili, da je zadevni referenčni sistem v tem primeru splošni okvir za pritok kapitala. Nadzorni organ je drugačnega mnenja. Ker davčna oprostitev za določene zadruge pomeni odstopanje od splošno veljavnega zakona o davku od dobička pravnih oseb, je Nadzorni organ mnenja, da je treba priglašeni ukrep obravnavati po sistemu davka od dobička pravnih oseb. Zato davek od dobička pravnih oseb pomeni zadevni referenčni okvir, na podlagi katerega je treba obravnavati odstopanje.

Nadzorni organ mora oceniti, ali je državni ukrep po določenem zakonskem sistemu (v tem primeru davek od dobička pravnih oseb) takšen, da posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga daje prednost v smislu člena 61(1) EGP v primerjavi z drugimi podjetji, ki so v podobnem pravnem in dejanskem položaju, ki je primerljiv z vidika cilja, kateremu je namenjen zadevni ukrep (33).

V skladu s tem mora Nadzorni organ oceniti in ugotoviti, ali je prednost, dodeljena z zadevnim davčnim ukrepom, selektivna, tako, da dokaže, da ukrep odstopa od običajnega režima, ker razlikuje med gospodarskimi subjekti, ki so z vidika cilja, določenega za davčni sistem zadevne države v primerljivem dejanskem in pravnem položaju (34).

Po zgoraj navedeni sodni praksi mora Nadzorni organ zato oceniti, ali po davku od dobička pravnih oseb 15-odstotna olajšava od prihodka zadrug, ki izhaja iz trgovine z njihovimi člani, določenim zadrugam daje prednost v smislu člena 61(1) EGP v primerjavi z drugimi podjetji, ki so v primerljivem pravnem in dejanskem položaju z vidika cilja davka od dobička pravnih oseb.

Kot je navedeno zgoraj, je cilj davka od dobička pravnih oseb obdavčitev dobička, ki ga ustvarijo podjetja.

V tem okviru se Nadzorni organ zaveda posebnosti zadrug. Nadzorni organ zlasti ugotavlja, da v skladu s Sporočilom Komisije o zadrugah „zadruge delujejo v interesu svojih članov, ki so hkrati tudi uporabniki in niso upravljani v interesu zunanjih vlagateljev. Dobičke prejmejo člani v sorazmerju z njihovimi posli z zadrugo, viri in sredstva pa se običajno obdržijo, se ne razdelijo in se namenijo skupnim interesom članov. Ker so osebne povezave med člani načeloma močne in pomembne, se vsako novo članstvo odobri, glasovalne pravice pa niso nujno sorazmerne s poslovnim deležem (en človek, en glas). Če član izstopi, je upravičen do vračila svojega deleža, kar pomeni zmanjšanje kapitala.“ (35)

Posledično je opredeljena popolnoma vzajemna zadruga. Prvič, s posebnim odnosom s člani zadruge, kar pomeni, da so člani aktivno udeleženi pri vodenju poslovanja zadruge, ter da je med člani in zadrugo pomembno medsebojno delovanje, ki presega zgolj poslovni odnos. Drugič, premoženje zadruge je običajno v lasti članov, dobički pa se razdelijo izključno med člane zadruge, na podlagi poslovanja članov z zadrugo.

Na podlagi zgornjih načel Nadzorni organ ne izključuje, da je mogoče popolnoma vzajemne zadruge in druga podjetja obravnavati, kot da niso v primerljivem pravnem in dejanskem položaju z vidika cilja davka od dobička pravnih oseb.

Vendar pa se v tem primeru zdi, da je popolna vzajemnost nekaterih zadrug iz priglašene sheme vprašljiva. Velik del poslovanja določenih zadrug, zajetih v shemi, ni povezan s trgovino s člani, temveč s trgovino z drugimi strankami. V zvezi s tem se Nadzorni organ sklicuje na omejitev iz oddelka 10-50 Zakona o davku, po katerem naj bi od priglašene sheme imele koristi samo potrošniške zadruge, ki ustvarijo več kot 50 % rednega prometa s trgovino s člani. Po mnenju Nadzornega organa se takšne predvsem vzajemne zadruge precej razlikujejo od popolnoma zadružnega modela, opisanega v Sporočilu Komisije o zadrugah.

Poleg tega shema zajema samo zadruge, opredeljene v osnutku oddelka 10-50 Zakona o davku, in sicer določene potrošniške zadruge, zadruge v kmetijskem, ribiškem in gozdarskem sektorju ter stanovanjske zadruge. Samo te zadruge so upravičene do olajšave v višini do 15 % v zvezi s tistim delom prihodka, ki izhaja iz trgovine s člani. Posledično se zadevna davčna ugodnost dodeli na podlagi pravne oblike podjetja, tj. zadruge, in na podlagi sektorjev, v katerih podjetje opravlja svoje dejavnosti. Zato je jasno, da je ukrep selektiven v primerjavi z drugimi primerljivimi gospodarskimi subjekti.

Z uveljavitvijo drugačne obdavčitve dobička določenih zadrug iz naslova trgovine z njihovimi člani glede na njihovo področje delovanja je Nadzorni organ mnenja, da oddelek 10-50 norveškega Zakona o davku razlikuje med gospodarskimi subjekti, ki so z vidika cilja sistema davka od dobička pravnih oseb, tj. obdavčitve dobička, v primerljivem dejanskem in pravnem položaju.

V skladu z uveljavljeno sodno prakso se koncept državne pomoči ne nanaša na državne ukrepe, ki razlikujejo med podjetji in so torej na prvi pogled selektivni, če to razlikovanje izhaja iz narave ali celotne strukture sistema, katerega del so (36). Sodna praksa Sodišča Efte in sodišč Skupnosti je potrdila, da je mogoče posebni davčni ukrep, ki je delno ali v celoti namenjen oprostitvi podjetij v določenem sektorju stroškov, ki izhajajo iz običajne uporabe splošnega sistema, utemeljiti z notranjo logiko davčnega sistema, če je ukrep skladen z njim (37).

Zato mora Nadzorni organ ugotoviti, ali razlikovanje med določenimi zadrugami in drugimi podjetji kljub temu ni selektivno, saj izhaja iz narave ali splošne sheme sistema dajatev, katerega del je. Torej, ali razlikovanja izhajajo neposredno iz temeljnih ali vodilnih načel sistema (38).

Iz sodne prakse izhaja, da mora država EGP, ki je uvedla takšno razlikovanje, dokazati, da je razlikovanje upravičeno z naravo ali splošno shemo zadevnega sistema (39). Norveški organi navajajo, da je davčna olajšava, ki velja za določene zadruge, upravičena z naravo ali splošno shemo, saj to pomeni, da norveški sistem lastniškega financiranja za gospodarske družbe s sprejemanjem neobdavčljivih depozitov velja tudi za zadruge. Z drugimi besedami, shema bi bila namenjena izravnavi neugodnega položaja zadrug, ki je del njihove pravne oblike.

Po mnenju Nadzornega organa v zadevnem primeru utemeljitve norveških organov, tj. da je treba olajšavo pri davku od dobička pravnih oseb obravnavati kot nadomestilo za dodatne stroške, ki nastanejo na strani zadrug zaradi oteženega dostopa do kapitala, ni mogoče šteti za del logike sistema davka od dobička pravnih oseb. Davek od dobička pravnih oseb je davek, odmerjen od prihodka podjetja iz običajne trgovine, delniški depoziti in drugi depoziti lastniškega kapitala pa po norveški davčni zakonodaji niso opredeljeni kot prihodek (40). Četudi je cilj norveških organov hvalevreden, pa se zdi, da ne izhaja neposredno iz temeljnih ali vodilnih načel sistema, katerega del je ukrep, in sicer davčnega sistema. Nadzorni organ opozarja, da po dosledni sodni praksi cilj državnih ukrepov ne zadostuje za popolno izključitev teh ukrepov iz njihove opredelitve kot pomoči za namene člena 61(1) EGP (41).

Poleg tega v tem primeru Nadzorni organ opaža, da priglašena shema ni namenjena vsem zadrugam, ki naj bi načeloma trpele zaradi istega strukturno neugodnega položaja, kot ga poudarjajo norveški organi. Nasprotno, shema zajema samo zadruge v tistih sektorjih, ki so izrecno navedeni v osnutku oddelka 10-50 Zakona o davku. Norveški organi niso predložili nobenih argumentov, ki bi pokazali, da je omejitev sheme na te zadruge v skladu z naravo in splošno shemo davčnega sistema. Pripravljalni dokumenti za oddelek 10-50 Zakona o davku enostavno navajajo zadruge, zajete v shemo, kot predstavnice tradicionalnih zadružnih sektorjev (42), to pa ni pomembno v okviru obdavčitve zadrug. Poleg tega po navedbah norveških organov omejitev temelji na predpostavki, da zadruge, ki naj bi jih shema zajemala, bolj potrebujejo pomoč kot zadruge v drugih sektorjih. Norveški organi niso predložili nobenih objektivnih informacij, ki bi podprle to predpostavko, niti nobene druge objektivne in podprte utemeljitve tega razlikovanja.

Skladno s sodno prakso (43) je Nadzorni organ mnenja, da potreba po upoštevanju določenih zahtev (v tem primeru posebnosti zadrug kot organizacij), čeprav legitimna, ne more upravičiti izključitve selektivnih ukrepov, tudi posebnih, iz področja uporabe člena 61(1) EGP, saj je mogoče v vsakem primeru koristno upoštevati zadevne cilje, ko se ocenjuje združljivost ukrepa državne pomoči po členu 61(3) EGP.

Nadalje se Nadzorni organ sklicuje na pripombe Norwegian Standing Committee on Co-operative Affairs ter opazko, da je mogoče davčno oprostitev za zadruge upravičiti na podlagi argumenta dvojne obdavčitve ter posledično narave in logike sistema davka od dobička pravnih oseb. Nadzorni organ na podlagi razpoložljivih informacij ne more izključiti, da bi obstajali primeri, ko kapital ne bi bil obdavčen niti na strani zadrug niti na strani članov.

Glede na zadevni primer in v odsotnosti prepričljivih argumentov o nasprotnem je Nadzorni organ mnenja, da ugodnejše davčne obravnave, ki velja samo za nekatere zadruge, brez objektivne utemeljitve razlikovanja ni mogoče obravnavati kot skladne z logiko davčnega sistema (44). Četudi zadevni davčni ukrep določa obseg davčne olajšave na podlagi objektivnih meril, ostaja dejstvo, da je ta po naravi selektivna (45).

Na podlagi tega je Nadzorni organ mnenja, da davčna olajšava, ki velja samo za določene zadruge, odstopa od običajnega režima davka od dobička pravnih oseb, ni upravičena z naravo ali splošno shemo sistema in jo je zato treba obravnavati kot selektivno (46).

2.3.2 Prednost

Da bi ugotovil, ali je bila zadrugam, ki so zajete v shemo, dodeljena gospodarska prednost, mora Nadzorni organ oceniti, ali ukrep upravičence razbremeni stroškov, ki bi jih običajno nosili med svojim poslovanjem. Nadzorni organ meni, da je treba vprašanje o tem, ali shema zadevnim zadrugam daje prednost, obravnavati v okviru sistema davka od dobička pravnih oseb, ki velja tako za dobičkonosna podjetja kot tudi za zadruge, vključno s tistimi, ki jih shema ne zajema.

Po priglašeni shemi so določene zadruge upravičene do olajšave v višini do 15 % v zvezi s tistim delom prihodka, ki izhaja iz trgovine s člani. Tako se davčna osnova teh podjetij zmanjša, s tem pa tudi njihov davek od dobička pravnih oseb. Posledično jih ukrep razbremeni stroškov, ki bi jih običajno krila iz proračuna. To davčno pravilo se razlikuje od običajnih pravil o davku od dobička pravnih oseb, ki ga plačujejo norveška podjetja.

Norveški organi in več tretjih strani so predložili pripombe k odločbi o sprožitvi postopka in v njih navedli, da predlagana davčna olajšava zadrugam ne daje nobene prednosti. Prvič, po navedbah norveških organov je shema skladna z načelom tržnega vlagatelja in jo je treba obravnavati kot plačilo zadrugam za ohranjanje njihove pravne oblike, ki je v javnem interesu. Drugič, davčna olajšava je nadomestilo za dodatne stroške na strani zadrug zaradi naloženih omejitev, zlasti v zvezi s dostopom do lastniškega kapitala, in ne vključuje prekomernega nadomestila.

V zvezi z načelom tržnega vlagatelja se zdi, da argument temelji na stališču, da pomoč, dodeljena po shemi, ne bo presegla dodatnega stroška, povezanega z delovanjem podjetja v vlogi zadruge (prekomerno nadomestilo), niti javne koristi zaščite zadrug. Norveški organi navajajo, da načelo tržnega vlagatelja velja, če država kupi nematerialno korist v javnem interesu po tržni ceni, vsaj če je nematerialna korist za državo popolnoma nepovezana z interesi zadevnega podjetja (47).

Nadzorni organ meni, da obstaja več razlogov za to, da v tem primeru načelo tržnega vlagatelja ne velja. Nadzorni organ se ne strinja z mnenjem norveških organov, da delovanje v vlogi zadruge ne prinaša prednosti za podjetje. V zvezi s tem se Nadzorni organ sklicuje na Sporočilo Komisije o zadrugah, v katerem Evropska komisija med drugim navaja, da je lahko model zadrug „sredstvo za ustvarjanje ali povečanje gospodarske moči malih in srednje velikih podjetij (MSP).“ (48)

Nadalje Nadzorni organ meni, da je nematerialna korist, ki jo v tem primeru namerava „kupiti“ država, ohranitev zadružnega sektorja na Norveškem v sedanjih pogojih, ko prihaja do omejitev pri dostopu do lastniškega kapitala. Nadzorni organ meni, da v tem primeru ni mogoče uporabiti načela tržnega vlagatelja iz preprostega razloga, ker noben zasebni tržni vlagatelj nikoli ne bi izvedel podobne transakcije, kot je tista, ki jo predlagajo norveški organi. V tem primeru država ne ravna kot tržni vlagatelj ali podjetje. Nasprotno, država izvaja svoje suverene in upravne funkcije, uvajanje davkov pa je ena izmed ključnih elementov teh funkcij. Zato Nadzorni organ ne vidi možnosti uporabe načela tržnega vlagatelja.

Norveški organi so tudi navedli, da shema ne vključuje prekomernega nadomestila in da dodeljena pomoč ne presega javnega interesa zaščite zadrug. Nadzorni organ opaža, da norveški organi niso predložili nobenih številčnih ali drugih podatkov v zvezi s tem, temveč so zgolj navedli, da predvidevajo, da je temu tako. Komisija zato ne more sprejeti tega argumenta.

Drugič, Nadzorni organ bo preveril, ali je mogoče skleniti, da shema ne vključuje prednosti za zadruge, zajete v njej, na podlagi tega, da je pomoč dodeljena zato, da zadrugam zagotovi nadomestilo za njihov strukturno neugoden položaj. Ugotovljeno je bilo, da je mogoče strukturno neugoden položaj v določenih posebnih okoliščinah izravnati z ukrepi pomoči (49). Za nadomestilo za neugoden položaj je bilo ugotovljeno, da v določenih okoliščinah ne pomeni prednosti, zlasti kadar se nekdanji monopolisti v državni lasti prestrukturirajo in se spremenijo v akterje na trgu, ko se trg odpre za konkurenco. Ti precedensi se nanašajo na dejansko stanje, ki pa se razlikuje od stanja v zadevnem primeru. Nadalje se zdi, da niti sodna praksa evropskih sodišč niti praksa Evropske komisije ne podpirata mnenja, da ukrep, kot je priglašeni ukrep, ne daje prednosti podjetju zgolj zato, ker zagotavlja nadomestilo za „neugoden položaj“ na strani podjetja (50).

Na podlagi tega Nadzorni organ zaključuje, da predlagana davčna ugodnost daje prednost v shemi zajetim zadrugam.

2.4 IZKRIVLJANJE KONKURENCE IN OVIRANJE TRGOVINE MED POGODBENICAMI

Iz sodne prakse izhaja, da v zvezi z merili iz člena 61(1) EGP o pomoči, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco, kolikor vpliva na trgovino med pogodbenicami, ni treba ugotoviti, da pomoč dejansko vpliva na trgovino med pogodbenicami in da je konkurenca dejansko izkrivljena, temveč zadostuje proučitev, ali bi pomoč lahko vplivala na trgovino in izkrivljala konkurenco (51).

Norveški organi navajajo, da je cilj sheme izravnati obstoječi neugoden konkurenčni položaj za zadruge v zvezi z dostopom do kapitala. Na podlagi tega vztrajajo, da shema ne izkrivlja ali ne grozi, da bi izkrivljala konkurenco. Nadzorni organ ugotavlja, da je učinek sheme zmanjšati davek od dobička pravnih oseb za zadruge, zajete v shemi, v primerjavi z drugimi podjetji. Zato je konkurenčni položaj teh zadrug okrepljen. Dejstvo, da po norveški zakonodaji za zadruge veljajo določene omejitve, ki pa med drugim ne veljajo za družbe z omejeno odgovornostjo, v tem primeru ni odločilno.

Kadar pomoč, ki jo dodeli država, okrepi položaj posameznega podjetja v primerjavi z drugimi podjetji, ki konkurirajo v trgovini znotraj Skupnosti, navedena pomoč vpliva na ta podjetja. In nasprotno, ni nujno, da je upravičeno podjetje samo udeleženo v tej trgovini (52). Predlagana davčna olajšava krepi položaj zadrug v primerjavi z njihovimi konkurenti, ki so drugače organizirani. Davčna olajšava velja za vse glavne oblike zadrug, vsaj nekatere pa so dejavne tudi na trgih znotraj EGP. V zvezi s tem Nadzorni organ ugotavlja, da ima potrošniška zadruga Coop NKL BA med trgovinami z živili na Norveškem 24-odstotni tržni delež. Poleg tega Coop NKL BA sodeluje z drugimi skandinavskimi maloprodajnimi zadružnimi organizacijami na področju nabave in predelave.

Na tej podlagi Nadzorni organ sklepa, da bi priglašena shema lahko izkrivljala konkurenco in vplivala na trgovino med pogodbenicami Sporazuma EGP.

2.5 SPOROČILO KOMISIJE O ZADRUGAH

Zdi se, da norveški organi trdijo, da priglašena shema ne pomeni državne pomoči, saj naj bi bila skladna z načeli iz Sporočila Komisije o zadrugah. Norveški organi se sklicujejo zlasti na oddelek 3.2.6 Sporočila Komisije, v katerem Evropska komisija med drugim navaja, da je posebna davčna obravnava zadrug dobrodošla. Ta oddelek se glasi:

„Nekatere države članice (na primer Belgija, Italija in Portugalska) menijo, da omejitve, ki so del posebne narave kapitala zadrug, zahtevajo posebno davčno obravnavo: na primer, dejstvo, da delnice zadrug ne kotirajo na borzi in zato niso širše razpoložljive za nakup, prinaša skoraj nezmožnost uresničitve kapitalskega dobička; dejstvo, da so te delnice poplačane po nominalni vrednosti (ker nimajo špekulativne vrednosti) in ker je donos (dividenda) omejen, lahko odvrne nove člane. Poleg tega je treba omeniti, da za zadruge pogosto veljajo stroge zahteve v zvezi z dodelitvijo k rezervam. Posebna davčna obravnava je lahko dobrodošla, toda v vseh vidikih ureditve zadrug je treba upoštevati načelo, da mora biti vsaka zaščita ali korist, dodeljena določeni vrsti subjekta, sorazmerna z zakonskimi omejitvami, družbeno dodano vrednostjo ali omejitvami, ki so del te oblike, ter ne sme voditi do nelojalne konkurence. Poleg tega druge dodeljene ‚prednosti‘ ne smejo dovoljevati nezaželene uporabe oblike zadrug s strani nedobrovernih zadrug kot sredstva za izogib primernemu razkritju in zahtevam za upravljanje družb. Komisija poziva države članice, da pri obravnavi primerne in sorazmerne davčne obravnave za lastniški kapital in rezerve zadrug poskrbijo, da takšne določbe ne ustvarijo protikonkurenčnih razmer […]“.

Vendar Nadzorni organ upošteva, da oddelek 3.2.7 Sporočila Komisije navaja, da „se zadruge, ki opravljajo gospodarske dejavnosti, obravnavajo kot ‚podjetja‘ v smislu členov 81, 82 in 86 do 88 Pogodbe o Evropski skupnosti (ES). Zato zanje v celoti veljajo evropska pravila o konkurenci in državni pomoči ter tudi različna odstopanja, pragi in pravila de minimis.“

Na podlagi tega Nadzorni organ meni, da se, čeprav je pri obravnavi tega primera treba upoštevati posebnosti zadrug, ni mogoče sklicevati na Sporočilo Komisije, brano kot celoto, z namenom trditve, da zadrugam dodeljena državna pomoč ne spada v področje uporabe pravil o državni pomoči iz Sporazuma EGP.

Zato Nadzorni organ meni, da Sporočilo Komisije o zadrugah, brano kot celota, ne zahteva sprememb sklepa, da predlagana davčna olajšava daje prednost v shemi zajetim zadrugam.

2.6 SKLEPNE UGOTOVITVE V ZVEZI Z OBSTOJEM DRŽAVNE POMOČI

Na podlagi zgornjih premislekov je Nadzorni organ sklenil, da priglašena shema glede davčnih oprostitev za določene zadruge pomeni državno pomoč v smislu člena 61(1) EGP.

3. POSTOPKOVNE ZAHTEVE

Po členu 1(3) dela I Protokola 3 „mora biti Nadzorni organ Efte obveščen o vseh načrtih za dodelitev ali spremembo pomoči dovolj zgodaj, da lahko predloži pripombe […]. Zadevna država ne sme izvajati svojih predlaganih ukrepov, dokler v tem postopku ni sprejeta dokončna odločitev“.

Norveški organi so predlagano shemo v zvezi z davčnimi ugodnostmi za določene zadruge priglasili z dopisoma z dne 28. junija 2007 in 16. oktobra 2007 in sheme niso uveljavili v pričakovanju končne odločitve Nadzornega organa.

Nadzorni organ lahko zato sklene, da so norveški organi upoštevali obveznosti iz člena 1(3) dela I Protokola 3.

4. ZDRUŽLJIVOST POMOČI

Nadzorni organ ugotavlja, da norveški organi niso, niti v priglasitvi sheme niti v pripombah k odločitvi Nadzornega organa o sprožitvi postopka, predložili argumentov v zvezi z združljivostjo pomoči. Nadzorni organ je kljub temu ocenil združljivost priglašenega ukrepa s členom 61 EGP na podlagi razpoložljivih informacij.

Nadzorni organ meni, da v zadevnem primeru ni mogoče uporabiti nobenih odstopanj, navedenih v členu 61(2) EGP.

V zvezi z uporabo člena 61(3) EGP davčna ugodnost za zadruge ne spada v področje uporabe člena 61(3)(a) EGP, saj nobena od norveških regij ne izpolnjuje pogojev za uporabo te določbe, ki se nanaša na neobičajno nizek življenjski standard ali visoko brezposelnost. Prav tako se ne zdi, da shema spodbuja izvajanja pomembnega projekta v skupnem evropskem interesu ali popravlja resno motnjo v gospodarstvu Norveške, kar bi bilo nujno za združljivost na podlagi člena 61(3)(b) EGP.

V zvezi s členom 61(3)(c) EGP bi bilo mogoče pomoč šteti za združljivo s Sporazumom EGP, če bi spodbujala razvoj določenih gospodarskih dejavnosti ali določenih gospodarskih območij brez škodljivih vplivov na trgovinske pogoje v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnim interesom. Nadzorni organ ugotavlja, da ukrep ni niti omejen na regije, zajete v karti norveških regionalnih pomoči, niti ne spada v nobene obstoječe smernice o državni pomoči v zvezi z združljivostjo s Sporazumom EGP na podlagi člena 61(3)(c).

Ker se za priglašeno shemo neposredno ne uporabljajo nobene smernice, bo Nadzorni organ ocenil združljivost sheme neposredno po členu 61(3)(c) EGP (53). Odstopanja v smislu člena 61(3)(c) EGP je treba ozko razlagati (54) in se jih lahko odobri samo, če je mogoče ugotoviti, da bo pomoč prispevala k doseganju cilja v skupnem interesu, ki ga ne bi bilo mogoče doseči pod normalnimi tržnimi pogoji. V zadevi Philip Morris je Sodišče Evropskih skupnosti potrdilo tako imenovano „načelo upravičenosti nadomestil“ (55).

Ocena združljivosti državne pomoči je v bistvu izravnava negativnih učinkov pomoči na konkurenco s pozitivnimi učinki z vidika skupnega interesa (56). Da bi shema državne pomoči veljala za združljivo po členu 61(3)(c) EGP, mora:

— biti usmerjena v dobro opredeljen cilj v javnem interesu,

— biti dobro oblikovana, da se doseže cilj v javnem interesu, in v zvezi s tem predstavljati ustrezen instrument, imeti spodbujevalen učinek in biti sorazmerna,

— ne sme izkrivljati konkurence in trgovine v EGP v obsegu, ki je v nasprotju s skupnim interesom (57).

Nadzorni organ mora oceniti, ali je cilj ukrepa nujen, skladen s cilji v javnem interesu ter, če prej navedeno velja, ali je to najmanj izkrivljajoč način doseganja tega cilja.

Norveški organi so navedli, da je končni cilj priglašene sheme zagotoviti, da se ohrani oblika zadruge. Norveški organi tudi trdijo, da je olajšanje dostopa zadrug do lastniškega kapitala bistvenega pomena za doseganje tega cilja.

Nadzorni organ priznava, da imajo zadruge nekatere posebne značilnosti, kot je navedeno v Sporočilu Komisije o zadrugah. Sporočilo Komisije navaja, da lahko spodbujanje modela zadrug načeloma privede do učinkovitejšega delovanja gospodarstva in ima pozitivne družbene učinke. Zdi se, da Sporočilo Komisije navaja, da je ohranitev modela zadruge mogoče šteti za cilj v skupnem interesu zaradi širših koristi za lastniški kapital, družbenih in usklajevalnih koristi, ki naj bi jih model zadruge zagotavljal in ki sicer ne bi bile razpoložljive na trgu. Poleg tega so poudarjeni možna vloga modela zadrug kot sredstva za ustvarjanje ali povečanje gospodarske moči MSP, zagotavljanje storitev, ki jih dobičkonosna podjetja ne nudijo, in prispevanje k ustvarjanju družbe znanja (58). Treba pa je upoštevati, da je opredelitev zadruge v Sporočilu Komisije precej stroga, saj se zdi, da se Sporočilo Komisije na splošno nanaša na popolnoma vzajemne zadruge (59).

Na podlagi tega Nadzorni organ meni, da je shema namenjena dobro opredeljenemu cilju v skupnem interesu, če je namenjena popolnoma vzajemnim zadrugam.

Drugi korak je oceniti, ali je pomoč pravilno oblikovana za doseganje cilja v skupnem interesu, v tem primeru zagotovitve, da se oblika zadruge ohrani s pomočjo dostopa zadrug do lastniškega kapitala.

Mogoče je razlikovati med popolnoma vzajemnimi in nepopolnoma vzajemnimi zadrugami, pri čemer je vzajemnost ključna značilnost zadrug. Bolj kot je za zadrugo značilna vzajemnost, bolj se razlikuje od dobičkonosnih podjetij. Zato je cilj v skupnem interesu, tj. ohranitev zadrug, opredeljenih v Sporočilu Komisije o zadrugah, najlažje doseči z dodelitvijo pomoči zadrugam, ki so resnično vzajemne.

V zvezi s konceptom vzajemnih zadrug Nadzorni organ dvomi, da bi za označitev zadruge kot vzajemne zadruge v smislu Sporočila Komisije o zadrugah zadostovalo, da zadruga posluje predvsem s svojimi člani. Nadzorni organ meni, da bi bila označitev zadruge kot resnično vzajemne zadruge odvisna tudi od vrste drugih dejavnikov, na primer pogostosti stikov med zadrugo in njenimi člani; aktivne udeležbe članov pri vodenju zadruge; aktivne udeležbe članov pri upravljanju in sprejemanju odločitev v zadrugi; nesamodejnosti članstva v zadrugi, temveč aktivne vloge za članstvo in odobritve s strani obstoječih članov; velikega dela premij, izplačanih članom sorazmerno z dobičkom; velikega dela ugodnosti, rezerviranih za člane v primerjavi z ugodnostmi za stranke, ki niso člani, itd. Po mnenju Nadzornega organa bi ocena, ali je zadruga resnično vzajemna, morala upoštevati ta in podobna merila.

Nadzorni organ ugotavlja, da so nekatere zadruge, ki naj bi jih zajemala ta shema, popolnoma vzajemne zadruge, medtem ko so druge predvsem vzajemne zadruge. V zvezi s potrošniškimi zadrugami je v oddelku 10–50 Zakona o davku navedeno, da shema zajema samo večinoma vzajemne potrošniške zadruge (60). Zato se v zadevnem primeru zdi, da je popolna vzajemnost nekaterih zadrug iz priglašene sheme vprašljiva. Na primer, velik del poslovanja določenih zadrug, zajetih v shemi, zlasti potrošniških zadrug, ni povezan s trgovino s člani, temveč s trgovino z drugimi strankami. Poleg tega je zaradi velikosti nekaterih zadrug aktivna udeležba članov pri vodenju in upravljanju teh zadrug omejena. Članstvo se zdi v veliki meri samodejno, vsaj pri potrošniških in stanovanjskih zadrugah. Zato Nadzorni organ meni, da shema ni oblikovana samo za zadruge z izredno močno vzajemnostjo.

V zvezi z oceno, ali je shema dobro oblikovana za doseganje cilja v skupnem interesu, je treba upoštevati, ali ciljna dejavnost prinaša dodatne stroške, ki jih pomoč izravnava. Nadzorni organ ugotavlja, da norveški organi niso predložili nobenih podatkov, ki bi Nadzornemu organu neposredno ali posredno omogočili oceniti stroške, ki jih ima podjetje pri prevzemu oblike zadruge. Tako Nadzorni organ tudi ne more oceniti, ali je pomoč potrebna in sorazmerna z zastavljenim ciljem.

Po drugi strani pa Nadzorni organ ugotavlja, da bo predlagana davčna olajšava v skladu s priglasitvijo dodeljena samo v zvezi s prihodkom, ki izhaja iz trgovine s člani in enakovredne trgovine. Priglašena shema zahteva ločeno računovodstvo za trgovino s člani in trgovino z drugimi strankami kot pogoj, da zadruga pridobi pomoč po shemi.

Kljub temu pa Nadzorni organ iz zgoraj navedenih razlogov dvomi, da je shema dobro oblikovana za doseganje cilja v skupnem interesu, tj. ohraniti obliko zadruge in zlasti obliko popolnoma vzajemnih zadrug s pomočjo lažjega dostopa do lastniškega kapitala.

Na koncu je treba oceniti, ali je možnost izkrivljanja konkurence in trgovine v Evropskem gospodarskem prostoru v nasprotju s skupnim interesom.

Nadzorni organ v zvezi z možnim izkrivljanjem konkurence in trgovine ugotavlja, da je treba shemo označiti kot pomoč za tekoče poslovanje, saj upravičence razbremeni stroškov, ki jih običajno nosijo podjetja pri rednem opravljanju gospodarskih dejavnosti, v tem primeru davka od dobička pravnih oseb.

Pomoč za tekoče poslovanje je mogoče le izjemoma označiti kot združljivo s Sporazumom EGP, če omogoča spodbujanje doseganja cilja v skupnem interesu, ki ga sicer ne bi bilo mogoče doseči. Nadzorni organ dvomi, da cilja norveških organov, tj. ohranitve oblike zadrug s pomočjo lažjega dostopa do lastniškega kapitala, ne bi bilo mogoče doseči z drugimi, bolj primernimi sredstvi. Nadzorni organ zlasti poudarja dejstvo, da so nekatere zadruge, zajete v shemi, velika podjetja, ki delujejo na zelo konkurenčnih trgih znotraj EGP.

Kot je navedeno zgoraj, Nadzorni organ meni, da je shema namenjena dobro opredeljenemu cilju v skupnem interesu, vsaj v obsegu, v katerem je namenjena popolnoma vzajemnim zadrugam. Vendar pa se zdi, da popolna vzajemnost nekaterih zajetih zadrug ni dokazana. Zato Nadzorni organ meni, da pomoči ni mogoče označiti kot dobro ciljno usmerjene. Poleg tega Nadzorni organ ne more oceniti, ali je pomoč potrebna in sorazmerna z zastavljenim ciljem.

Na podlagi navedenega Nadzorni organ meni, da čeprav je cilj sheme mogoče označiti kot dobro opredeljen cilj v skupnem interesu, norveški organi niso dokazali, da bodo pozitivni učinki pomoči odtehtali njene negativne učinke. Zato sheme ni mogoče označiti kot združljive s členom 61(3)(c) EGP.

5. ZAKLJUČEK

Na podlagi zgornje ocene Nadzorni organ meni, da je priglašena davčna oprostitev za določene zadruge državna pomoč, ki ni združljiva s pravili o državni pomoči iz Sporazuma EGP.

Nadzorni organ želi poudariti, da ta odločba, kot je navedena v zgornjem oddelku II-1, ne velja za zadruge v kmetijskem in ribiškem sektorju, če dejavnosti teh zadrug ne spadajo v področje uporabe pravil o državni pomoči iz Sporazuma EGP –

SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:

Člen 1

Načrtovana shema v zvezi z davčnimi olajšavami za določene zadruge pomeni državno pomoč, ki ni združljiva z delovanjem Sporazuma EGP v smislu člena 61 EGP.

Člen 2

Priglašena shema se ne sme izvajati.

Člen 3

Ta odločba je naslovljena na Kraljevino Norveško.

Člen 4

Verodostojna je le angleška različica.

V Bruslju, 23. julija 2009 Za Nadzorni organ Efte Per SANDERUD Predsednik Kristján A. STEFÁNSSON Član kolegija

(1) V nadaljnjem besedilu: Nadzorni organ.

(2) V nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP.

(3) V nadaljnjem besedilu: Sporazum o nadzornemu organu in sodišču.

(4) V nadaljnjem besedilu: Protokol 3.

(5) Smernice o uporabi in razlagi členov 61 in 62 Sporazuma EGP in člena 1 Protokola 3 k Sporazumu o nadzornemu organu in sodišču, ki jih je sprejel in izdal Nadzorni organ Efte 19. januarja 1994, objavljene v UL L 231, 3.9.1994, str. 1, in v Dopolnilu EGP št. 32, 3.9.1994. V nadaljnjem besedilu: Smernice o državni pomoči.

(6) Odločba št. 195/04/COL z dne 14. julija 2004, objavljena v UL L 139, 25.5.2006, str. 37. in v Dopolnilu EGP št. 26, 25.5.2006, str. 1, kakor je bila spremenjena. Posodobljena različica Smernic o državni pomoči je objavljena na spletni strani Nadzornega organa: http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

(7) Objavljeno v UL C 96, 17.4.2008, str. 27, in v Dopolnilu EGP št. 20, 17.4.2008, str. 44.

(8) Podrobnejše informacije o korespondenci med Nadzornim organom in norveškimi organi najdete v Odločbi Nadzornega organa o sprožitvi formalnega postopka preiskave, Odločba št. 719/07/COL, objavljena v UL C 96, 17.4.2008, str. 27, in v Dopolnilu EGP št. 20, 17.4.2008, str. 44.

(9) Za sklic na UL glej opombo 8.

(10) Spodnji razdelek I-5.

(11) Oddelek 12.2 predloga norveške vlade z dne 29. septembra 2006 (Ot.prp. nr. 1 (2006-2007) Skatte- og avgiftsopplegget 2007 – lovendringer).

(12) Ot.prp. nr. 1 (2006-2007) Skatte- og avgiftsopplegget 2007 – lovendringer.

(13) Neuradni prevod Nadzornega organa. Izvirno norveško besedilo se glasi: „[…] I tillegg kan det gis fradrag for avsetning til felleseid andelskapital med inntil 15 prosent av inntekten. Fradrag gis bare i inntekt av omsetning med medlemmene. Omsetning med medlemmene og likestilt omsetning må fremgå av regnskapet og kunne legitimeres.“

(14) Oddelek 28 Zakona o zadrugah.

(15) Oddelek 29 Zakona o zadrugah.

(16) Norveški organi so navedli, da se ta določba nanaša samo na zadruge, katerih dejavnosti ne spadajo v področje uporabe Sporazuma EGP; glej dopis norveških organov z dne 6. julija 2009 (evidenčna št. 523765), str. 3. Na podlagi tega Nadzorni organ ne bo analiziral pojma „enakovredno trgovanje“.

(17) Lov 6. juni 2003 No 38 Lov om bustadbyggjelag (bustadbyggjelagslova).

(18) Lov 29. juni 2007 No 8l Lov om samvirkeforetak (samvirkelova).

(19) Prevod s spletne strani Norveškega zadružnega centra: www.samvirke.org

(20) Vir informacij v tem oddelku je predvsem spletna stran Norveškega zadružnega centra, ki je center za informacije, dokumentacijo in svetovanje v zvezi z zadrugami ter je v lasti glavnih zadružnih organizacij na Norveškem: www.samvirke.org

(21) Lov 14. desember 1951 No 3 om omsetning av råfisk (Råfiskloven), glej zlasti oddelek 3.

(22) Rt. 1917 str. 627 in Rt. 1927 str. 869.

(23) Uredba Sveta (ES) št. 1435/2003 z dne 22. julija 2003 o statutu evropske zadruge (SCE) (UL L 207, 18.8.2003, str. 1).

(24) Dopis norveških organov z dne 20. februarja 2008 (evidenčna št. 465882), str. 2.

(25) Odločitev Evropske komisije v zadevi C 2/2006 OTE.

(26) Sporočilo Komisije Svetu, Evropskemu parlamentu, Ekonomsko-socialnemu odboru in Odboru regij o spodbujanju zadrug v Evropi, COM(2004)18 z dne 23. februarja 2004, v nadaljnjem besedilu: Sporočilo Komisije o zadrugah ali Sporočilo Komisije.

(27) Zadeva E-6/98 Norveška proti Nadzornemu organu Efte [1999] Poročilo Sodišča Efte str. 76, točka 34; združene zadeve E-5/04, E-6/04 in E-7/04 Fesil in Finnfjord, PIL in drugi in Norveška proti Nadzornemu organu Efte [2005], Poročilo Sodišča Efte, str. 121, točka 76; zadeva 173/73 Italija proti Komisiji [1974] Recueil 709, točka 13; in zadeva C-241/94 Francija proti Komisiji [1996] Recueil I-4551, točka 20.

(28) Glej zlasti zadevo C-143/99 Adria-Wien Pipeline in Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke]2001] Recueil I-8365, točka 38; zadevo C-501/00 Španija proti Komisiji [2004] ZOdl. I-6717, točka 90; in zadevo C-66/02 Italija proti Komisiji [2005] ZOdl. I-10901, točka 77.

(29) Glej zadevo C-387/92 Banco Exterior de España [1994] Recueil I-877, točka 14; in zadevo C-222/04 Cassa di Risparmio di Firenze in drugi [2006] ZOdl. I-289, točka 132.

(30) Zadeva C-222/04 Cassa di Risparmio di Firenze in drugi [2006] ZOdl. I-289, točka 107 in naslednje, in tam citirana sodna praksa.

(31) Zadeva C-487/06 P, British Aggregates Association proti Komisiji, točka 82 in naslednje; zadeva C-409/00 Španija proti Komisiji [2003] Recueil I-1487, točka 47; združene zadeve C-428/06 do C-434/06 UGT-Rioja in drugi, še ni poročil, točka 46.

(32) Zadevi T-211/04 in T-215/04 Vlada Gibraltarja proti Komisiji, še ni poročil, točka 143.

(33) Zadeva C-75/97, Belgija proti Komisiji [1999] Recueil I-3671, točke 28 do 31.

(34) Zadevi T-211/04 in T-215/04 Vlada Gibraltarja proti Komisiji, še ni poročil, točka 143 z nadaljnjimi sklici.

(35) Oddelek 1.1 Sporočila Komisije o zadrugah.

(36) Zadeva 173/73 Italija proti Komisiji [1974] Recueil 709, točka 33; zadeva C-143/99 Adria-Wien Pipeline in Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke [2001] Recueil I-8365, točka 42.

(37) Zadeva E-6/98 Norveška proti Nadzornemu organu Efte, citirano zgoraj, točka 38; združene zadeve E-5/04, E-6/04 in E-7/04 Fesil in Finnfjord, PIL in drugi in Norveška proti Nadzornemu organu Efte, citirano zgoraj, točki 84 in 85; združene zadeve T-127/99, T-129/99 in T-148/99 Territorio Histórico de Alava in drugi proti Komisiji [2002] Recueil II-1275, točka 163; zadeva C-143/99 Adria-Wien Pipeline [2001] Recueil I 8365, točka 42; zadeva T-308/00 Salzgitter proti Komisiji [2004] ZOdl. II-1933, točka 42; zadeva C-172/03 Wolfgang Heiser [2005] ZOdl. I-1627, točka 43.

(38) Zadevi T-211/04 in T-215/04 Vlada Gibraltarja proti Komisiji, še ni poročil, točka 144 z nadaljnjimi sklici.

(39) Zadeva C-159/01, Nizozemska proti Komisiji [2004] Recueil I-4461, točke 43 do 47.

(40) Glej oddelek I-2.3 zgoraj.

(41) Zadeva C-241/94 Francija proti Komisiji [1996] Recueil I-4551, točka 21; zadeva C-342/96 Španija proti Komisiji [1999] Recueil I-2459, točka 23.

(42) Ot.prp. nr. 1 (2006-2007) Skatte- og avgiftsopplegget 2007 - lovendringer.

(43) Zadeva C-487/06 P, British Aggregates Association proti Komisiji, točka 92.

(44) V zvezi s tem se Nadzorni organ sklicuje na odločbo Evropske komisije v zvezi z dansko shemo o povračilu za davek na CO2, glej zadevo C 41/2006 (ex N 318/2004), še ni objavljeno. V odstavku 44 odločbe Komisija navaja, da zadevna shema zajema samo nekatera podjetja, ki so v dejanskem položaju, ki ga shema, po navedbah danskih organov, želi popraviti. Komisija razume to kot odstopanje od splošne logike, ki bi morala po trditvah danskih organov veljati, in zaključuje, da iz tega razloga shema ni skladna s to logiko.

(45) Združeni zadevi T-92/00 in T-103/00, Territorio Histórico de Álava - Diputación Foral de Álava in drugi proti Komisiji [2002] Recueil II-1385, točka 58.

(46) Zadeva C-222/04, Cassa di Risparmio di Firenze [2006] ZOdl. I-289, točke 134 do 138; zadeva C-148/04 Unicredito Italiano [2005] ZOdl. I-11137, točki 48 in 49.

(47) Norveški organi se sklicujejo na sklepne predloge generalnega pravobranilca Fennellyja v zadevi 251/97 Francoska republika proti Komisiji, s katerimi utemeljujejo svoje argumente. V skladu z argumenti, ki so jih v tej zadevi predložili francoski organi, je v bistvu mogoče trditi, da če država kupi blago ali storitve ali bolj nematerialne koristi, ki so v interesu splošne javnosti, po tržni ceni, ni elementa pomoči oziroma je prisotna pomoč, ki je vsaj potencialno združljiva. Glej odstavek 20 sklepnih predlogov. Vendar pa generalni pravobranilec v tem primeru ni upošteval argumentov francoskih organov.

(48) Oddelek 2.1.1 Sporočila Komisije o zadrugah.

(49) Zadeva T-157/01 Danske Busvognmænd proti Komisijii [2004] Recueil II-917.

(50) Zadeva 30/59 Gezamenlijke Steenkolenmijnen [1961] Recueil str. 3, 29-30; zadeva C-173/73 Italija proti Komisiji [1974] Recueil 709, točki 12 in 13; zadeva C-241/94 Francija proti Komisiji [1996] Recueil I-4551, točki 25 in 35; zadeva C-251/97 Francija proti Komisiji [1999] Recueil I-6639, točke 41, 46 in 47 ter Odločba Komisije v zadevi C 2/2006 OTE, točka 92.

(51) Zadeva C-372/97 Italija proti Komisiji [2004] ZOdl. I-3679, točka 44; zadeva C-66/02 Italija proti Komisiji, točka 111, in zadeva C-148/04 Unicredito Italiano [2005] ZOdl. I-11137, točka 54.

(52) Zadeva C-66/02 Italija proti Komisiji, navedeno zgoraj, točki 115 in 117, in zadeva C-148/04 Unicredito Italiano, navedeno zgoraj, točki 56 in 58.

(53) Zadeva T-288/97, Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia proti Komisiji [2001] Recueil II-1169, točka 72.

(54) Zadeva C-301/96, Nemčija proti Komisiji [2003] Recueil I-9919, točki 66 in 105.

(55) Zadeva 730/79, Philip Morris proti Komisiji, [1980] Recueil I-2671.

(56) Glej Akcijski načrt Komisije za državno pomoč z dne 7. junija 2005, COM(2005) 107, odstavek 11.

(57) Glej Odločbo Komisije z dne 24. januarja 2007 C (2006) 6630 v zadevi N 270/06, točka 67.

(58) Oddelek 2.1.1 Sporočila Komisije o zadrugah.

(59) Oddelek II-2.3.1 zgoraj.

(60) Ta pogoj ne velja za druge zadruge, Nadzorni organ pa nima informacij o tem, ali naj bi shema zajemala druge zadruge v drugih sektorjih, ki niso predvsem vzajemne.