70.

Za te smernice se uporabljajo naslednje opredelitve pojmov: 1. ‚varstvo okolja‘ pomeni vse ukrepe, namenjene odpravi ali preprečevanju škode, ki jo fizičnemu okolju ali naravnim virom povzročajo lastne dejavnosti upravičenca, zmanjšanju tveganja take škode ali spodbujanju učinkovitejše uporabe naravnih virov, vključno z ukrepi za varčevanje z energijo in uporabo obnovljivih virov energije (36); 2. ‚ukrepi varčevanja z energijo‘ pomenijo vse ukrepe, ki podjetjem omogočajo, da zmanjšajo količino energije, ki jo porabijo zlasti v proizvodnem ciklusu; 3. ‚standard Skupnosti‘ pomeni (i) obvezni standard Skupnosti, ki določa stopnje, ki jih morajo posamezna podjetja doseči pri varstvu okolja (37), ali (ii) obveznost na podlagi Direktive 2008/1/ES (38) uporabljati najboljše razpoložljive tehnologije, kakor so opisane v najnovejših zadevnih informacijah, ki jih na podlagi člena 17(2) navedene Direktive objavi Komisija; 4. ‚ekološka inovativnost‘ pomeni vse oblike inovativnih dejavnosti, ki imajo za posledico ali cilj bistveno izboljšanje varstva okolja. Ekološka inovativnost vključuje nove proizvodne postopke, nove proizvode ali storitve ter nove upravljavske in poslovne metode, katerih uporaba ali izvajanje po vsej verjetnosti preprečuje ali bistveno zmanjšuje tveganja za okolje, onesnaževanje in druge negativne učinke uporabe virov v življenjski dobi povezanih dejavnosti. Naslednje se ne šteje za inovacije: (i) manjše spremembe ali izboljšave; (ii) povečanje v proizvodnih ali storitvenih zmogljivostih z dodajanjem proizvodnih ali logističnih sistemov, ki so zelo podobni tistim, ki so trenutno v uporabi; (iii) spremembe poslovnih praks, organizacije delovnega mesta ali zunanjih odnosov, ki temeljijo na organizacijskih metodah, ki se že uporabljajo v podjetju; (iv) spremembe strategije upravljanja; (v) združitve in prevzemi; (vi) prenehanje uporabe postopka; (vii) preprosta kapitalska zamenjava ali razširitev; (viii) spremembe, ki izhajajo izključno iz sprememb cen faktorjev, prilagoditev, rednih sezonskih in drugih cikličnih sprememb; (ix) trgovanje z novimi ali znatno izboljšanimi proizvodi; 5. ‚obnovljivi viri energije‘ pomenijo naslednje obnovljive nefosilne vire energije: veter, sončno energijo, geotermalno energijo, energijo valov, energijo plimovanja, hidroelektrarne, biomaso, odlagališčni plin, plin iz naprav za čiščenje odplak in biopline; 6. ‚biomasa‘ pomeni biološko razgradljivi del proizvodov, odpadkov ali ostankov iz kmetijstva (vključno z rastlinskimi in živalskimi snovmi), gozdarstva ali s tem povezanih industrij, kot tudi biološko razgradljivi del industrijskih in komunalnih odpadkov; 7. ‚biogoriva‘ pomenijo tekoča ali plinasta goriva za promet, pridobljena iz biomase; 8. ‚trajnostna biogoriva‘ pomenijo biogoriva, ki izpolnjujejo merila trajnosti, določena v členu 15 predloga Direktive Evropskega parlamenta in Sveta o spodbujanju uporabe energije iz obnovljivih virov (39); 9. ‚energija iz obnovljivih virov energije‘ pomeni energijo, ki jo proizvedejo obrati, ki uporabljajo samo obnovljive vire energije, ter delež v smislu kalorične vrednosti energije, ki jo iz obnovljivih virov energije proizvedejo mešani obrati, ki uporabljajo tudi klasične vire energije; Taka proizvodnja vključuje obnovljivo električno energijo, ki se uporablja za polnjenje sistemov za skladiščenje, vendar ne vključuje električne energije, proizvedene kot rezultat sistemov za skladiščenje; 10. ‚soproizvodnja‘ pomeni postopek istočasne proizvodnje toplotne in električne ter/ali mehanske energije; 11. ‚soproizvodnja z visokim izkoristkom‘ pomeni soproizvodnjo, ki izpolnjuje merila iz Priloge III k Direktivi 2004/8/ES in izpolnjuje usklajene vrednosti referenčnih izkoristkov, ki jih določa Odločba Komisije 2007/74/ES z dne 21. decembra 2006 o določitvi harmoniziranih vrednosti referenčnih izkoristkov za ločeno proizvodnjo električne energije in toplote pri uporabi Direktive 2004/8/ES Evropskega parlamenta in Sveta (40); 12. ‚daljinsko ogrevanje‘ pomeni dobavo toplote v obliki pare ali vroče vode iz osrednjega vira proizvodnje prek prenosnega in distribucijskega sistema v več stavb z namenom ogrevanja; 13. ‚energetsko učinkovito daljinsko ogrevanje‘ pomeni daljinsko ogrevanje, ki glede proizvodnje izpolnjuje bodisi merila za soproizvodnjo z visokim izkoristkom ali v primeru grelnikov samo za toploto vsaj referenčne vrednosti za ločeno proizvodnjo toplote, določene v Odločbi 2007/74/ES; 14. ‚okoljska dajatev‘ pomeni dajatev, katere posebna davčna osnova ima jasen negativen vpliv na okolje ali ki skuša obdavčiti določene dejavnosti, blago ali storitve, da bi bili okoljski stroški lahko vključeni v njihovo ceno in/ali da bi se proizvajalci in potrošniki usmerili na dejavnosti, ki bolj spoštujejo okolje; 15. ‚najnižja davčna stopnja Skupnosti‘ pomeni najnižjo stopnjo dajatve, ki je predvidena v zakonodaji Skupnosti. Za energente in električno energijo najnižja davčna stopnja Skupnosti pomeni najnižjo stopnjo dajatev, določeno v Prilogi I k Direktivi Sveta 2003/96/ES z dne 27. oktobra 2003 o prestrukturiranju okvira Skupnosti za obdavčitev energentov in električne energije (41); 16. ‚mala in srednja podjetja‘ (v nadaljnjem besedilu: MSP), ‚mala podjetja‘ in ‚srednja podjetja‘ (ali ‚podjetja‘) pomenijo taka podjetja v smislu Uredbe (ES) št. 70/2001 ali katere koli uredbe, ki to uredbo nadomešča (42); 17. ‚velika podjetja‘ pomenijo podjetja, ki niso zajeta v opredelitvi malih in srednjih podjetij; 18. ‚pomoč‘ pomeni vsak ukrep, ki izpolnjuje vsa merila iz člena 61(1) Sporazuma EGP; 19. ‚intenzivnost pomoči‘ pomeni bruto znesek pomoči, izražen kot odstotek upravičenih stroškov. Vse uporabljene zneske je treba vzeti pred odbitkom davkov ali drugih dajatev. Kadar se pomoč dodeli v obliki, ki ni dotacija, mora biti znesek pomoči enak bruto ekvivalentu dotacije. Pomoč, plačljivo v več obrokih, je treba diskontirati na vrednost, ki jo je imela ob odobritvi. Obrestna mera, ki naj se uporabi za namene zmanjšanja in za izračun zneska pomoči v ugodnem posojilu, mora biti referenčna obrestna mera, ki se uporablja v času dodelitve. Intenzivnost pomoči se izračuna na upravičenca; 20. ‚ugodnosti poslovanja‘ za namene izračuna upravičenih stroškov pomenijo zlasti privarčevane stroške ali dodatno pomožno proizvodnjo, neposredno povezano z dodatno naložbo za varstvo okolja, in, kadar je to primerno, ugodnosti, ki izhajajo iz drugih podpornih ukrepov, ne glede na to, ali pomenijo državno pomoč ali ne (pomoč za tekoče poslovanje, dodeljena za enake upravičene stroške, tarife na dovajanje toka ali drugi podporni ukrepi). Nasprotno se dohodki, ki jih podjetje pridobi s prodajo pravic za trgovanje, izdanih v okviru evropskega sistema trgovanja, ne bodo šteli za del ugodnosti poslovanja; 21. ‚stroški poslovanja‘ za namene izračuna upravičenih stroškov pomenijo zlasti dodatne proizvodne stroške, ki izhajajo iz dodatne naložbe za varstvo okolja; 22. ‚opredmetena sredstva‘ za namene izračuna upravičenih stroškov pomenijo naložbe v zemljišča, ki so nujno potrebne za izpolnjevanje okoljskih ciljev, naložbe v objekte, obrate in opremo, namenjene zmanjševanju ali odpravljanju onesnaževanja in nevšečnosti, ter naložbe za prilagajanje proizvodnih metod, ki bodo pripomogle k varstvu okolja; 23. ‚neopredmetena sredstva‘ za namene izračuna upravičenih stroškov pomenijo stroške za prenos tehnologije z nakupom operativnih licenc ali patentiranega in nepatentiranega znanja in izkušenj, če so izpolnjeni naslednji pogoji: (i) zadevna neopredmetena sredstva se morajo šteti za amortizacijska sredstva; (ii) nakup je opravljen po tržnih pogojih od podjetja, v katerem kupec nima neposrednega ali posrednega nadzora; (iii) všteta so v sredstva podjetja in ostanejo v podjetju prejemnika pomoči, kjer se uporabljajo vsaj pet let. Ta pogoj ne velja, če so takšna neopredmetena sredstva tehnološko zastarela. Če so v teh petih letih prodana, se dobiček od prodaje odšteje od upravičenih stroškov ter celoten ali del zneska pomoči je treba, če je to primerno, vrniti; 24. ‚internalizacija stroškov‘ pomeni načelo, da je treba vse stroške, povezane z varstvom okolja, vključiti v proizvodne stroške podjetja, ki onesnažuje; 25. ‚načelo ‚onesnaževalec plača‘ ‘ pomeni, da mora stroške ukrepov za boj proti onesnaževanju nositi onesnaževalec, ki onesnaževanje povzroča, razen če osebe, ki je odgovorna za onesnaževanje, ni mogoče določiti ali ji na podlagi nacionalne zakonodaje ali zakonodaje Skupnosti ni mogoče pripisati odgovornosti ali ji ni mogoče naložiti stroškov sanacije. V tej zvezi je onesnaževanje škoda, ki jo povzroči onesnaževalec s tem, da neposredno ali posredno škoduje okolju ali ustvarja pogoje za takšno onesnaževanje (43) fizičnega okolja ali naravnih virov; 26. ‚onesnaževalec‘ pomeni nekoga, ki neposredno ali posredno škoduje okolju ali ki ustvarja pogoje za takšno onesnaževanje (44); 27. ‚onesnaženo območje‘ pomeni območje, na katerem je potrjena prisotnost nevarnih snovi, ki jo je povzročil človek, do take stopnje, da predstavljajo precejšnje tveganje za zdravje ljudi ali okolje, ob upoštevanju trenutne in odobrene prihodnje uporabe zemljišča.