SL Uradni list Evropske unije C 291/46

Smernice o konceptu vpliva na trgovino, ki ga vsebujeta člena 53 in 54 Sporazuma EGP

(2006/C 291/17)

A. To obvestilo se izda na podlagi pravil Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (v nadaljnjem besedilu „Sporazum EGP“) in Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča (v nadaljnjem besedilu „Sporazum o nadzornem organu in sodišču“).

B. Evropska komisija (v nadaljnjem besedilu „Komisija“) je izdala obvestilo z naslovom „Smernice o konceptu vpliva na trgovino, ki ga vsebujeta člena 81 in 82 Pogodbe“ (1). Navedeni nezavezujoči akt določa načela za razlago koncepta vpliva na trgovino, ki ga vsebujeta člena 81 in 82 Pogodbe ES. Namen obvestila je tudi oblikovati metodologijo za uporabo koncepta vpliva na trgovino in zagotoviti navodila za njegovo uporabo.

C. Nadzorni organ Efte meni, da zgoraj navedeni akt velja za EGP. Nadzorni organ sprejema to obvestilo skladno s pristojnostmi iz člena 5(2)(b) Sporazuma o nadzornem organu in sodišču, da bi se ohranili enaki pogoji konkurence in zagotovila enotna uporaba pravil konkurence EGP po vsem Evropskem gospodarskem prostoru. Nadzorni organ namerava pri uporabi ustreznih pravil EGP za posamezne primere spoštovati načela in pravila, določena v tem obvestilu (2).

D. Obvestilo zlasti določa načela za razlago koncepta vpliva na trgovino, ki ga vsebujeta člena 53 in 54 Sporazuma EGP. Namen obvestila je tudi oblikovati metodologijo za uporabo koncepta vpliva na trgovino v okviru stebra Efte in zagotoviti navodila za njegovo uporabo.

E. To obvestilo se uporablja za primere, v katerih je Nadzorni organ pristojni nadzorni organ na podlagi člena 56 Sporazuma EGP.

1. UVOD

1. Člena 53 in 54 Sporazuma EGP se uporabljata za horizontalne in vertikalne sporazume ter ravnanja podjetij, ki „bi lahko prizadeli trgovino med pogodbenicami“.

2. Sodišče Efte in sodišči Skupnosti so že v razlagi členov 53 in 54 Sporazuma EGP oziroma ustreznih členov 81 in 82 Pogodbe ES v veliki meri pojasnila vsebino in obseg koncepta vpliva na trgovino med pogodbenicami Sporazuma EGP (v nadaljnjem besedilu „države EGP“) (3).

3. Te smernice določajo načela, ki so jih sodišče Efte in sodišči Skupnosti razvili v zvezi z razlago koncepta vpliva na trgovino iz členov 53 in 54 Sporazuma EGP in ustreznih določb Pogodbe ES. Smernice vsebujejo tudi pravilo, ki določa, kdaj na splošno ni verjetno, da bi sporazumi lahko znatno vplivali na trgovino med državami EGP (pravilo o neobstoju znatnega vpliva na trgovino ali pravilo NZVT). Namen smernic ni, da bi bile izčrpne. Njihov namen je oblikovati metodologijo za uporabo koncepta vpliva na trgovino in zagotoviti navodila za uporabo v primerih, ki se pogosto pojavljajo. Čeprav te smernice za sodišča in organe držav Efte niso zavezujoče, je njihov namen tem zagotoviti napotke za uporabo koncepta vpliva na trgovino, ki ga vsebujeta člena 53 in 54 Sporazuma EGP.

4. Te smernice ne obravnavajo vprašanja o tem, kaj pomeni znatno omejevanje konkurence po členu 53(1). To vprašanje, ki je ločeno od zmožnosti sporazumov, da znatno vplivajo na trgovino med državami EGP, obravnava Obvestilo Nadzornega organa Efte o sporazumih majhnega pomena, ki ne omejujejo znatno konkurence po členu 53(1) Sporazuma EGP (4) (pravilo de minimis). Smernice prav tako ne nameravajo zagotoviti navodil o konceptu vpliva na trgovino, ki ga vsebuje člen 61(1) Sporazuma EGP glede državnih pomoči.

5. Te smernice, vključno s pravilom NZVT, ne posegajo v razlago členov 53 in 54 Sporazuma EGP, ki jo lahko zagotovijo Sodišče Efte, Sodišče Evropskih skupnosti in Sodišče prve stopnje.

2. MERILO VPLIVA NA TRGOVINO

2.1. Splošna načela

6. Člen 53(1) določa, da „so kot nezdružljivi z delovanjem tega sporazuma prepovedani vsi sporazumi med podjetji, sklepi podjetniških združenj in usklajena ravnanja, ki bi lahko prizadeli trgovino med pogodbenicami in katerih cilj oziroma posledica je preprečevanje, omejevanje ali izkrivljanje konkurence na ozemlju, ki ga zajema ta sporazum“. Zaradi enostavnosti se za „sporazume, sklepe podjetniških združenj in usklajena ravnanja“ skupaj uporablja poimenovanje „sporazumi“.

7. Člen 54 pa določa, da „je kot nezdružljiva z delovanjem tega sporazuma prepovedana vsaka zloraba prevladujočega položaja enega ali več podjetij na ozemlju, ki ga zajema ta sporazum, ali njegovem znatnem delu, kolikor bi lahko prizadela na trgovino med pogodbenicami“. V nadaljevanju se izraz „ravnanja“ nanaša na ravnanje prevladujočih podjetij.

8. Merilo vpliva na trgovino prav tako določa področje uporabe člena 3 poglavja II Protokola 4 k Sporazumu o nadzornem organu in sodišču (v nadaljnjem besedilu „poglavje II“) o izvajanju pravil konkurence iz členov 53 in 54 Sporazuma EGP (5).

9. Člen 3(1) poglavja II določa, da kadar organi, pristojni za konkurenco, in sodišča v državah Efte uporabljajo nacionalno zakonodajo o konkurenci za sporazume, sklepe podjetniških združenj ali usklajena ravnanja v smislu člena 53(1) Sporazuma EGP, ki lahko vplivajo na trgovino med državami EGP v smislu navedene določbe, morajo za te sporazume, sklepe ali usklajena ravnanja uporabljati tudi člen 53. Podobno morajo organi, pristojni za konkurenco, in sodišča v državah Efte, kadar uporabljajo nacionalno zakonodajo o konkurenci za zlorabo, ki je prepovedana s členom 54 Sporazuma EGP, uporabljati tudi člen 54 Sporazuma EGP. V skladu s členom 3(1) morajo tako organi, pristojni za konkurenco, in sodišča v državah Efte uporabljati člena 53 in 54 tudi, kadar uporabljajo nacionalno zakonodajo o konkurenci za sporazume in ravnanja zlorabe, ki bi lahko vplivali na trgovino med državami EGP. Po drugi strani pa se v skladu s členom 3(1) od organov, pristojnih za konkurenco, in sodišč v državah Efte ne zahteva, da uporabljajo nacionalno zakonodajo o konkurenci, kadar uporabljajo člena 53 in 54 za sporazume, sklepe in usklajena ravnanja ter zlorabe, ki bi lahko vplivali na trgovino med državami EGP. V takšnih primerih lahko pravila konkurence EGP uporabljajo samostojno.

10. Iz člena 3(2) izhaja, da uporaba nacionalne zakonodaje o konkurenci ne sme voditi k prepovedi sporazumov, sklepov podjetniških združenj ali usklajenih ravnanj, ki lahko vplivajo na trgovino med državami EGP, a ne omejujejo konkurence v smislu člena 53(1) Sporazuma EGP, ali izpolnjujejo pogoje iz člena 53(3) Sporazuma EGP, ali jih ureja akt, ki ustreza Uredbi Skupnosti o uporabi člena 81(3) Pogodbe ES, naveden v Prilogi XIV k Sporazumu EGP. Državam Efte pa poglavje II ne preprečuje, da na svojem ozemlju sprejmejo in uporabljajo strožjo nacionalno zakonodajo, ki preprečuje ali preganja enostransko ravnanje, v katero so vpletena podjetja.

11. Omeniti je treba tudi, da se v skladu s členom 3(3) poglavja II brez poseganja v splošna načela in druge določbe prava EGP člen 3(1) in (2) ne uporabljata v primerih, pri katerih organi, pristojni za konkurenco, in sodišča v državah Efte uporabljajo nacionalni zakon o nadzoru združevanja podjetij, niti ne preprečuje uporabe določb nacionalnega prava, katerih cilji se pretežno razlikujejo od cilja členov 53 in 54 Sporazuma EGP.

12. Merilo vpliva na trgovino je samostojno merilo zakonodaje EGP, ki ga je za vsak posamezni primer treba oceniti ločeno. To je merilo o pristojnosti, ki natančno določa področje uporabe zakonodaje EGP o konkurenci (6). Zakonodaja EGP o konkurenci se ne uporablja za sporazume in ravnanja, ki ne morejo znatno vplivati na trgovino med državami EGP.

13. Merilo vpliva na trgovino omejuje področje uporabe členov 53 in 54 na sporazume in ravnanja, ki lahko dosežejo minimalno raven čezmejnih učinkov na ozemlju, ki ga zajema Sporazum EGP (v nadaljnjem besedilu „EGP“). Zmožnost sporazuma ali ravnanja, da vpliva na trgovino med državami EGP, mora biti „znatna“ (7).

14. V primeru člena 53 Sporazuma EGP je sporazum tisti, ki mora biti zmožen vplivati na trgovino med državami EGP. Ni nujno, da ima to zmožnost vsak posamezni del sporazuma, vključno s kakršnim koli omejevanjem konkurence, ki bi lahko izhajalo iz sporazuma (8). Če lahko sporazum kot celota vpliva na trgovino med državami EGP, se pravo EGP uporablja za celoten sporazum, vključno z vsemi deli sporazuma, ki samostojno ne vplivajo na trgovino med državami EGP. Če pogodbena razmerja med istimi deli zajemajo več dejavnosti, morajo te dejavnosti zato, da lahko tvorijo del istega sporazuma, biti neposredno povezane in tvoriti sestavni del istega skupnega dogovora med podjetji (9). V nasprotnem primeru je vsaka dejavnost zajeta v ločenem sporazumu.

15. Prav tako ni pomembno, ali sodelovanje določenega podjetja v sporazumu znatno vpliva na trgovino med državami EGP ali ne (10). Podjetje se uporabi prava EGP ne more izogniti samo zato, ker je njegovo sodelovanje pri sporazumu, ki sam po sebi lahko vpliva na trgovino med državami EGP, zanemarljivo.

16. Za opredelitev uporabe prava EGP ni treba določiti povezave med domnevnim omejevanjem konkurence in zmožnostjo sporazuma, da vpliva na trgovino med državami EGP. Tudi neomejevalni sporazumi lahko vplivajo na trgovino med državami EGP. Sporazumi o selektivni distribuciji, ki temeljijo na izključno kakovostnih merilih za izbor, ki jih upravičuje narava proizvodov in ki ne omejujejo konkurence v smislu člena 53(1), lahko na primer kljub temu vplivajo na trgovino med državami EGP. Vendar pa lahko domnevne omejitve, ki izhajajo iz sporazuma, jasno nakazujejo na to, da lahko sporazum vpliva na trgovino med državami EGP. Na primer sporazum o distribuciji, ki prepoveduje izvoz, lahko že po svoji naravi vpliva na trgovino med državami EGP, vendar to še ne pomeni nujno, da je ta vpliv znatnega obsega (11).

17. V primeru člena 54 mora na trgovino med državami EGP vplivati zloraba. Vendar pa to ne pomeni, da je treba vsak element ravnanja oceniti ločeno. Ravnanje, ki je del splošne strategije prevladujočega podjetja, je treba oceniti z vidika njegovega skupnega vpliva. Če prevladujoče podjetje za dosego istega cilja izvaja različna ravnanja, na primer ravnanja, katerih cilj je izločiti ali izključiti konkurente, je za to, da se člen 54 uporabi za vsa ravnanja, ki tvorijo del te splošne strategije, dovolj, da lahko vsaj eno od teh ravnanj vpliva na trgovino med državami EGP (12).

18. Iz besedila členov 53 in 54 Sporazuma EGP ter sodne prakse sodišč Skupnosti izhaja, da je treba pri uporabi merila vpliva na trgovino obravnavati zlasti tri elemente: (a) koncept „trgovina med pogodbenicami“, (b) koncept „lahko vpliva“ in (c) koncept „znatnosti vpliva“.

2.2. Koncept „trgovina med pogodbenicami“

19. Koncept „trgovina“ se ne omejuje na tradicionalno čezmejno menjavo blaga in storitev (13). Pojem je širši in vključuje vse čezmejne gospodarske dejavnosti, tudi ustanavljanje (14). Ta razlaga je skladna s temeljnim ciljem Sporazuma EGP, ki je spodbujati prost pretok blaga, storitev, oseb in kapitala.

20. V skladu z ustaljeno sodno prakso koncept „trgovina“ vključuje tudi primere, v katerih sporazumi ali ravnanja vplivajo na konkurenčno strukturo trga. Za sporazume in ravnanja, ki na konkurenčno strukturo znotraj EGP vplivajo tako, da izločijo ali bi lahko izločili konkurenta, ki posluje znotraj EGP, se lahko uporabljajo pravila konkurence EGP (15). Izločitev ali tveganje izločitve nekega podjetja vpliva na konkurenčno strukturo znotraj EGP, prav tako pa tudi na gospodarske dejavnosti, ki jih podjetje opravlja.

21. Zahteva po vplivu na trgovino „med pogodbenicami“ predpostavlja, da mora obstajati vpliv na čezmejne gospodarske dejavnosti, v katerih naj bi bili udeleženi vsaj dve državi EGP. Ni nujno, da sporazum ali ravnanje vpliva na trgovino med eno državo EGP v celoti in drugo državo EGP v celoti. Člena 53 in 54 se lahko uporabljata tudi v primerih, ki vključujejo del države EGP, pod pogojem, da je vpliv na trgovino znaten (16).

22. Uporaba merila vpliva na trgovino ni odvisna od opredelitve upoštevnih geografskih trgov. Na trgovino med državami EGP se lahko vpliva tudi v primerih, ko je upoštevni trg nacionalen ali podnacionalen (17).

2.3. Koncept „lahko vpliva“

23. Koncept „lahko vpliva“ naj bi opredelil naravo zahtevanega vpliva na trgovino med državami EGP. Iz koncepta „lahko vpliva“ v skladu s standardnim merilom, ki ga je oblikovalo Sodišče Evropskih skupnosti, izhaja, da mora biti mogoče z zadostno mero verjetnosti predvideti, na podlagi vrste objektivnih zakonskih ali dejanskih dejavnikov, ali ima lahko sporazum oziroma ravnanje vpliv, neposreden ali posreden, dejanski ali možen, na vzorec trgovanja med državami EGP (18) (19). Kakor je navedeno v odstavku 20 zgoraj, je Sodišče Evropskih skupnosti poleg tega razvilo merilo, ki temelji na tem, ali sporazum oziroma ravnanje vpliva na konkurenčno strukturo ali ne. V primerih, ko sporazum ali ravnanje lahko vpliva na konkurenčno strukturo znotraj EGP, se uporablja pravo EGP.

24. Merilo o „vzorcu trgovanja“, kakor ga je oblikovalo Sodišče Evropskih skupnosti, vsebuje poglavitne elemente, opisane v nadaljevanju: (a) „zadostno mero verjetnosti na podlagi vrste objektivnih zakonskih ali dejanskih dejavnikov“, (b) vpliv na „vzorec trgovanja“ med državami EGP, (c) „vpliv, neposreden ali posreden, dejanski ali možen,“ na vzorec trgovanja.

2.3.1. Zadostna mera verjetnosti na podlagi vrste objektivnih zakonskih ali dejanskih dejavnikov

25. Presoja vpliva na trgovino temelji na objektivnih dejavnikih. Ne zahteva se subjektivni namen zadevnih podjetij. Vendar pa je obstoj dokazov, da so podjetja nameravala vplivati na trgovino med državami EGP, na primer, ker so skušala ovirati izvoz v druge države EGP ali uvoz iz njih, pomemben dejavnik, ki ga je treba upoštevati.

26. Iz izraza „lahko vpliva“ in sklicevanja Sodišča Evropskih skupnosti na „zadostno mero verjetnosti“ izhaja, da za to, da se uporabi pravo EGP, ni nujno, da sporazum ali ravnanje dejansko vpliva ali je vplival na trgovino med državami EGP. Zadostuje, da je sporazum ali ravnanje „zmožen“ imeti takšen vpliv (20).

27. Izračun dejanskega obsega trgovine med državami EGP, na katerega vpliva sporazum ali ravnanje, ni obvezen in tudi ne potreben. Na primer pri sporazumih, ki prepovedujejo izvoz v druge države EGP, ni treba oceniti, kolikšna bi bila stopnja vzporedne trgovine med zadevnimi državami EGP, če se sporazum ne bi sklenil. Ta razlaga je skladna s pristojnostno naravo merila vpliva na trgovino. Pravo EGP se uporablja za kategorije sporazumov in ravnanj, ki so zmožni čezmejno vplivati, ne glede na to, ali ima določen sporazum oziroma ravnanje dejansko takšen vpliv.

28. Presoja v skladu z merilom vpliva na trgovino je odvisna od številnih dejavnikov, ki niso nujno odločilni, če se obravnavajo posamezno (21). Pomembni dejavniki vključujejo naravo sporazuma in ravnanja, naravo proizvodov, zajetih s sporazumom ali ravnanjem, ter položaj in pomembnost zadevnih podjetij (22).

29. Narava sporazuma in ravnanja kakovostno opredeljuje zmožnost sporazuma ali ravnanja, da vpliva na trgovino med državami EGP. Nekateri sporazumi in ravnanja so že po svoji naravi zmožni vplivati na trgovino med državami EGP, medtem ko se za druge v zvezi s tem zahteva podrobnejša analiza. Čezmejni karteli so primer prve skupine, medtem ko so skupna podjetja, omejena na ozemlje ene same države EGP, primer druge skupine. Ta vidik je podrobneje proučen v oddelku 3 spodaj, ki obravnava različne kategorije sporazumov in ravnanj.

30. Narava proizvodov, zajetih s sporazumi ali ravnanji, opredeljuje tudi, ali obstaja zmožnost vpliva na trgovino med državami EGP. Če se proizvodi zaradi svoje narave zlahka čezmejno tržijo ali če so pomembni za podjetja, ki želijo vstopiti v druge države EGP ali v njih razširiti svoje dejavnosti, se pravo EGP lažje uporablja kot v primerih, ko je povpraševanje po proizvodih, ki jih ponujajo dobavitelji iz drugih držav EGP, zaradi njihove narave omejeno, ali v primerih, v katerih je povpraševanje po proizvodih omejeno z vidika čezmejnega ustanavljanja ali razširitve gospodarskih dejavnosti, ki se opravljajo s tega sedeža (23). Ustanavljanje pomeni tudi, kadar podjetje iz ene države EGP ustanovi agencijo, podružnico ali hčerinsko družbo v drugi državi EGP.

31. Tržni položaj zadevnih podjetij in njihov obseg prodaje okvirno količinsko opredeljujeta zmožnost zadevnega sporazuma ali ravnanja, da vpliva na trgovino med državami EGP. Ta vidik, ki je sestavni del presoje znatnosti vpliva, se obravnava v oddelku 2.4 spodaj.

32. Poleg že omenjenih dejavnikov je treba upoštevati tudi pravne in dejanske okoliščine, v katerih se sporazum ali ravnanje izvaja. Ustrezni gospodarski in pravni okvir zagotavlja vpogled v možnost vpliva na trgovino med državami EGP. V primeru absolutnih ovir čezmejni trgovini med državami EGP, ki niso zajete v sporazumu ali ravnanju, je vpliv na trgovino možen le, če obstaja verjetnost, da bodo te ovire v bližnji prihodnosti izginile. Če ovire niso absolutne, temveč le otežkočajo čezmejne dejavnosti, je izredno pomembno zagotoviti, da sporazumi in ravnanja ne bodo nadalje ovirali takih dejavnosti. Takšni sporazumi in ravnanja so zmožni vplivati na trgovino med državami EGP.

2.3.2. Vpliv na „vzorec trgovanja“ med državami EGP

33. Za uporabo členov 53 in 54 mora obstajati vpliv na „vzorec trgovanja“ med državami EGP.

34. Izraz „vzorec trgovanja“ je nevtralen. Pogoj ni, da se trgovina omeji ali zmanjša (24). Na vzorce trgovanja se lahko vpliva tudi s sporazumom ali ravnanjem, ki povzroči povečanje trgovine. Pravo EGP se namreč uporabi, če obstaja verjetnost, da bi se trgovina med državami EGP zaradi sporazuma ali ravnanja drugače razvijala v primerjavi z razvojem, ki bi ga verjetno imela, če sporazuma ali ravnanja ne bi bilo (25).

35. Iz te razlage izhaja dejstvo, da je merilo vpliva na trgovino merilo o pristojnosti, ki omogoča razlikovati med sporazumi in ravnanji, ki imajo lahko čezmejne učinke, da se tako upraviči ocena v skladu s pravili konkurence EGP, ter sporazumi in ravnanji, ki takih učinkov ne morejo imeti.

2.3.3. „Vpliv, neposreden ali posreden, dejanski ali možen,“ na vzorec trgovanja

36. Vpliv sporazumov in ravnanj na vzorce trgovanja med državami EGP je lahko „neposreden ali posreden, dejanski ali možen“.

37. Neposredni učinki na trgovino med državami EGP se običajno pojavijo pri proizvodih, zajetih v sporazumu ali ravnanju. Če se na primer proizvajalci določenega proizvoda v različnih državah EGP sporazumejo glede razdelitve trgov, se na trgu zadevnih proizvodov na trgovino med državami EGP pojavijo neposredni učinki. Primer neposrednih učinkov je tudi, ko dobavitelj rabate za distributerje omeji na proizvode, ki se prodajajo v državi EGP, v kateri imajo distributerji svoj sedež. Takšna ravnanja povzročajo povišanje ustreznih cen proizvodov, namenjenih izvozu, s čimer postane izvoz manj privlačen in manj konkurenčen.

38. Posredni učinki se pogosto pojavijo pri proizvodih, ki so povezani s proizvodi, zajetimi v sporazumu ali ravnanju. Posredni učinki se lahko na primer pojavijo, če sporazum ali ravnanje vpliva na čezmejne gospodarske dejavnosti podjetij, ki tako ali drugače uporabljajo proizvode, zajete v sporazumu ali ravnanju (26). Takšni učinki se lahko na primer pojavijo, če se sporazum ali ravnanje nanaša na polproizvod, ki se ne trži, se pa uporablja pri dobavi končnega proizvoda, ki se trži. Sodišče Evropskih skupnosti je v skladu z ustreznim členom 81 Pogodbe ES menilo, da je na trgovino med državami članicami ES lahko vplival sporazum, ki je določal cene za žganje, ki se uporablja pri proizvodnji konjaka (27). Medtem ko se surovina ni izvažala, se je končni proizvod – konjak – izvažal. Če se lahko na trgovino s končnim proizvodom znatno vpliva, se v takšnih primerih zato uporablja zakonodaja EGP o konkurenci.

39. Posredni učinki na trgovino med državami EGP se lahko prav tako pojavijo v zvezi s proizvodi, zajetimi v sporazumu ali ravnanju. Na primer sporazumi, pri katerih proizvajalec garancijo proizvodov, ki jih prodajajo distributerji, omeji na državo EGP, v kateri imajo ti svoj sedež, nespodbudno vplivajo na porabnike iz drugih držav EGP, ker pri nakupu proizvodov ne bi mogli uveljavljati garancije (28). Izvoz, ki ga opravljajo uradni distributerji in vzporedni trgovci, je otežen, ker porabniki menijo, da so proizvodi brez garancije proizvajalca manj privlačni (29).

40. Dejanski učinki na trgovino med državami EGP so tisti, ki jih sporazum ali ravnanje povzroči po tem, ko se začne izvajati. Obstaja verjetnost, da lahko sporazum med dobaviteljem in distributerjem v isti državi EGP, na primer sporazum, ki prepoveduje izvoz v druge države EGP, povzroči dejanske učinke na trgovino med državami EGP. Brez sporazuma bi distributer lahko začel izvažati. Opozoriti pa je treba, da dejanskih učinkov ni treba dokazovati. Zadostuje, da je sporazum ali ravnanje zmožen imeti takšne učinke.

41. Potencialni učinki so tisti, ki se z zadostno mero verjetnosti lahko pojavijo v prihodnosti. Drugače povedano je treba upoštevati predvidljiv tržni razvoj (30). Čeprav se na trgovino ne more vplivati ob sklenitvi sporazuma ali izvajanju ravnanja, se člena 53 in 54 še naprej uporabljata, če obstaja verjetnost, da se bodo dejavniki, ki so privedli do navedene ugotovitve, v bližnji prihodnosti spremenili. V zvezi s tem je pomembno upoštevati vpliv ukrepov liberalizacije, ki so sprejeti v okviru Sporazuma EGP ali jih sprejme zadevna država EGP, in druge predvidljive ukrepe za odpravo pravnih ovir trgovini.

42. Poleg tega čeprav so tržni pogoji za čezmejno trgovino v določenem trenutku neugodni, na primer ker so si cene v zadevnih državah EGP podobne, se na trgovino še vedno lahko vpliva, če se zaradi spreminjajočih se tržnih pogojev lahko stanje spremeni (31). Pomembno je dejstvo, ali sporazum oziroma ravnanje lahko vpliva na trgovino med državami EGP in ne dejstvo, ali v določenem trenutku nanjo dejansko vpliva.

43. Vključitev posrednih ali potencialnih učinkov v analizo učinkov na trgovino med državami EGP ne pomeni, da lahko analiza temelji na malo verjetnih ali hipotetičnih učinkih. Organ ali stranka, ki trdi, da se na trgovino med državami EGP lahko znatno vpliva, mora pojasniti verjetnost, da bo imel določeni sporazum posredne ali potencialne učinke. Hipotetični ali špekulativni učinki ne zadostujejo za to, da se določi uporaba prava EGP. Na primer sporazum, ki povzroči povišanje cene proizvoda, ki ga ni mogoče tržiti, znižuje razpoložljivi dohodek porabnikov. Ker imajo porabniki manj denarja, ki ga lahko porabijo, lahko kupijo manj proizvodov, uvoženih iz drugih držav EGP. Vendar pa je povezava med takšnimi učinki na dohodke in trgovino med državami EGP na splošno sama po sebi preveč ohlapna, da bi lahko upravičila uporabo prava EGP.

2.4. Koncept znatnosti vpliva

2.4.1. Splošno načelo

44. Merilo vpliva na trgovino vključuje količinski element, ki uporabo prava EGP omejuje na sporazume in ravnanja, katerih učinki imajo lahko določeno razsežnost. Sporazumi in ravnanja ne sodijo v področje uporabe členov 53 in 54, če na trg vplivajo le v zanemarljivi meri ob upoštevanju slabega položaja vpletenih podjetij na trgu zadevnih proizvodov (32). Pri presoji znatnosti se zlasti upošteva položaj in pomembnost ustreznih podjetij na trgu zadevnih proizvodov (33).

45. Presoja znatnosti je odvisna od okoliščin vsakega posameznega primera, zlasti narave sporazuma in ravnanja, narave zajetih proizvodov ter tržnega položaja zadevnih podjetij. Če lahko sporazum ali ravnanje že po svoji naravi vpliva na trgovino med državami EGP, je prag znatnosti nižji od praga v primeru sporazumov in ravnanj, ki po svoji naravi ne morejo vplivati na trgovino med državami EGP. Bolj kot je tržni položaj zadevnih podjetij trden, več verjetnosti je, da se bo lahko vpliv, ki ga je sporazum ali ravnanje zmožno imeti na trgovino med državami EGP, štel za znaten (34).

46. V številnih zadevah, ki se nanašajo na uvoz in izvoz, je Sodišče Evropskih skupnosti menilo, da je bil pogoj znatnosti izpolnjen, če je prodaja zadevnih podjetij znašala okoli 5 % trga (35). Vendar pa se sam tržni delež ni vedno obravnaval kot odločilni dejavnik. Zlasti pa je treba upoštevati tudi promet podjetij na področju zadevnih proizvodov (36).

47. Izmera znatnosti vpliva se lahko tako izrazi absolutno (promet) in relativno, tj. na podlagi primerjave položaja zadevnega(-ih) podjetja(-ij) s položajem drugih udeležencev na trgu (tržni delež). To osredotočenje na položaj in pomembnost zadevnih podjetij je skladno s konceptom „lahko vpliva“, v skladu s katerim presoja temelji bolj na zmožnosti sporazuma ali ravnanja, da vpliva na trgovino med državami EGP, kot pa na vplivu na dejanske čezmejne tokove blaga in storitev. Tržni položaj zadevnih podjetij in njihov promet na področju zadevnih proizvodov okvirno opredeljujeta zmožnost, da sporazum ali ravnanje vpliva na trgovino med državami EGP. Ta dva elementa sta opisana v domnevah, predstavljenih v odstavkih 52 in 53 spodaj.

48. Uporaba merila o znatnosti vpliva ne zahteva nujno opredelitve upoštevnih trgov in izračuna tržnih deležev (37). Prodaja podjetja, ki je izražena absolutno, lahko zadostuje pri dokazovanju ugotovitve, da je vpliv na trgovino znaten. To je zlasti primer sporazumov in ravnanj, ki lahko že po svoji naravi vplivajo na trgovino med državami EGP, na primer zato, ker se nanašajo na uvoz ali izvoz ali ker vključujejo več držav EGP. Dejstvo, da lahko v takšnih okoliščinah promet na področju proizvodov, zajetih v sporazumu, zadostuje za ugotovitev znatnega vpliva na trgovino med državami EGP, izhaja iz pozitivne domneve, opisane v odstavku 53 spodaj.

49. Sporazume in ravnanja je treba vedno obravnavati v gospodarskem in pravnem okviru, v katerem se pojavljajo. V primeru vertikalnih sporazumov je morda treba upoštevati vse kumulativne učinke vzporednih mrež podobnih sporazumov (38). Tudi če en sam sporazum ali mreža sporazumov ne more znatno vplivati na trgovino med državami EGP, je lahko vpliv vzporednih mrež sporazumov, obravnavanih kot celota, znaten. Vendar pa mora v takšnem primeru posamezni sporazum ali mreža sporazumov v veliki meri prispevati k skupnemu vplivu na trgovino (39).

2.4.2. Količinska opredelitev znatnosti vpliva

50. Nemogoče je opredeliti splošna količinska pravila, ki bi se uporabljala za vse kategorije sporazumov in določala, kdaj se na trgovino med državami EGP lahko znatno vpliva. Lahko pa se določi, kdaj se na trgovino običajno ne more znatno vplivati. Prvič, Nadzorni organ Efte v svojem Obvestilu o sporazumih majhnega pomena, ki ne omejujejo znatno konkurence po členu 53(1) Sporazuma EGP (pravilo de minimis) (40), navaja, da sporazumi med malimi in srednjimi podjetji (MSP), kakor so opredeljena v Odločbi Nadzornega organa št. 112/96/COL z dne 11. septembra 1996 (41), običajno ne morejo vplivati na trgovino med državami EGP. Ta domneva temelji na dejstvu, da so dejavnosti MSP običajno lokalne ali kvečjemu regionalne narave. Vendar pa se lahko za MSP uporablja pravo EGP zlasti, če ta opravljajo čezmejno gospodarsko dejavnost. Drugič, Nadzorni organ meni, da je primerno opredeliti splošna načela, ki bi določala, kdaj se na trgovino običajno ne more znatno vplivati, npr. merilo, ki bi opredeljevalo neobstoj znatnega vpliva na trgovino med državami EGP (pravilo NZVT). Pri uporabi člena 53 bo Nadzorni organ to merilo upošteval kot negativno ovrgljivo domnevo, ki se lahko uporabi za vse sporazume v smislu člena 53(1), ne glede na naravo omejitev, vsebovanih v sporazumu, vključno z omejitvami, ki so bile opredeljene kot nedopustne omejitve v aktih, ki ustrezajo uredbam Komisije o skupinskih izjemah, navedenih v Prilogi XIV k Sporazumu EGP. V primerih uporabe te domneve Nadzorni organ običajno ne bo začel postopka na zahtevo niti na lastno pobudo. Če bodo podjetja v dobri veri ocenila, da je sporazum zajet v tej negativni domnevi, Nadzorni organ ne bo naložil glob.

51. Brez poseganja v odstavek 53 spodaj ta negativna opredelitev znatnosti vpliva ne pomeni, da lahko sporazumi, ki ne spadajo v okvir meril, določenih v nadaljevanju, samodejno znatno vplivajo na trgovino med državami EGP. Proučiti je treba vsak posamezni primer.

52. Nadzorni organ Efte meni, da načeloma sporazumi ne morejo znatno vplivati na trgovino med državami EGP, če so izpolnjeni naslednji kumulativni pogoji: (a) če skupni tržni delež strank na katerem koli upoštevnem trgu znotraj EGP, na katerega vpliva sporazum, ne presega 5 % in (b) če v primeru horizontalnih sporazumov skupni letni promet zadevnih podjetij znotraj EGP (42) za proizvode, zajete v sporazumu, ne presega 40 milijonov EUR. Upoštevni promet v primeru sporazumov, ki se nanašajo na skupni nakup proizvodov, vključuje skupne nabave proizvodov, zajetih v sporazumu, ki jih opravijo stranke. V primeru vertikalnih sporazumov skupni letni promet dobavitelja znotraj EGP za proizvode, zajete v sporazumu, ne presega 40 milijonov EUR. V primeru licenčnih sporazumov je upoštevni promet skupni promet pridobiteljev licenc za proizvode, ki vključujejo licenčno tehnologijo, in promet dajalca licence za takšne proizvode. V primeru sporazumov, sklenjenih med kupcem in več dobavitelji, štejejo za upoštevni promet skupne nabave proizvodov, zajetih v sporazumih, ki jih opravi kupec. Nadzorni organ bo uporabil enako domnevo, če v dveh zaporednih koledarskih letih zgoraj navedeni prag prometa ni presežen za več kot 10 % in zgoraj navedeni prag tržnega deleža za več kot dve odstotni točki. Če se sporazum nanaša na nov, še neobstoječ trg, in če posledično stranke ne ustvarijo upoštevnega prometa ali ne prevzamejo nobenega deleža upoštevnega trga, Nadzorni organ ne bo uporabil te domneve. V takih primerih je morda treba znatnost vpliva presoditi na podlagi položaja strank na trgih zadevnega proizvoda ali njihove moči na področju tehnologij, povezanih s sporazumom.

53. Nadzorni organ Efte ocenjuje tudi, da če lahko sporazum že po svoji naravi vpliva na trgovino med državami EGP, na primer ker se nanaša na uvoz in izvoz ali vključuje več držav EGP, obstaja pozitivna ovrgljiva domneva, da so takšni učinki na trgovino znatni, če promet strank na področju proizvodov, zajetih v tem sporazumu, izračunan, kakor je določeno v odstavkih 52 in 54, presega 40 milijonov EUR. V primeru sporazumov, ki lahko že po svoji naravi vplivajo na trgovino med državami EGP, se lahko pogosto domneva, da so takšni učinki znatni, če tržni delež strank presega prag 5 %, določen v predhodnem odstavku. Vendar pa se ta domneva ne uporablja, če sporazum zajema le del države EGP (glej odstavek 90 spodaj).

54. Glede praga v višini 40 milijonov EUR (glej odstavek 52 zgoraj) se promet izračuna na podlagi skupne prodaje proizvodov, zajetih s sporazumom (pogodbeni proizvodi), ki jo zadevna podjetja brez davkov opravijo znotraj EGP v predhodnem finančnem letu. Prodaja med subjekti istega podjetja je izključena (43).

55. Za uporabo praga tržnega deleža je treba določiti upoštevni trg (44). Ta vključuje upoštevni proizvodni trg in upoštevni geografski trg. Tržne deleže je treba izračunati na podlagi podatkov o vrednosti prodaje ali podatkov o vrednosti nabave, kjer je to primerno. Če podatki o vrednosti niso na voljo, se lahko uporabijo ocene, ki temeljijo na drugih zanesljivih tržnih informacijah, pa tudi podatki o obsegu prodaje.

56. V primeru mrež sporazumov, ki jih je isti dobavitelj sklenil z različnimi distributerji, se upošteva prodaja celotne mreže.

57. Pogodbe, ki tvorijo del istega skupnega poslovnega dogovora, predstavljajo enoten sporazum za namene pravila NZVT (45). Podjetja ne smejo sporazuma, ki z gospodarskega vidika tvori celoto, razdeliti na več delov, da bi s tem spoštovali pragove.

3. UPORABA ZGORNJIH NAČEL ZA POGOSTE VRSTE SPORAZUMOV IN ZLORAB

58. Nadzorni organ Efte bo negativno domnevo iz predhodnega oddelka uporabil za vse sporazume, vključno s sporazumi, ki lahko že po svoji naravi vplivajo na trgovino med državami EGP, pa tudi za sporazume, ki predvidevajo trgovanje s podjetji iz tretjih držav (glej oddelek 3.3 spodaj).

59. Zunaj področja uporabe negativne domneve bo Nadzorni organ Efte upošteval kakovostne elemente v zvezi z naravo sporazuma ali ravnanja ter naravo proizvodov, na katere se nanašajo (glej odstavka 29 in 30 zgoraj). Pomembnost narave sporazuma prav tako obravnava pozitivna domneva iz odstavka 53 zgoraj, ki se nanaša na znatnost vpliva v primeru sporazumov, ki lahko že po svoji naravi vplivajo na trgovino med državami EGP. Da bi se zagotovile dodatne smernice za uporabo koncepta vpliva na trgovino je zato koristno upoštevati različne pogoste vrste sporazumov in ravnanj.

60. V nadaljevanju je opisana poglavitna razlika med sporazumi in ravnanji, ki vključujejo več držav EGP, ter sporazumi in ravnanji, ki so omejeni na eno samo državo EGP ali del ene same države EGP. Ti dve poglavitni kategoriji sta glede na naravo zadevnega sporazuma ali ravnanja razdeljeni na dodatne podkategorije. Obravnavajo se tudi sporazumi in ravnanja, ki vključujejo tretje države.

3.1. Sporazumi in zlorabe, ki vključujejo več držav EGP ali se v več državah EGP izvajajo

61. Sporazumi in ravnanja, ki vključujejo več držav EGP ali se v več državah EGP izvajajo, lahko v skoraj vseh primerih že po svoji naravi vplivajo na trgovino med državami EGP. Če upoštevni promet preseže prag, določen v odstavku 53 zgoraj, v večini primerov zato ne bo treba opraviti podrobne analize dejstva, ali se na trgovino med državami EGP lahko vpliva. Vendar pa je z namenom, da se tudi v teh primerih zagotovijo smernice in opredelijo načela, predstavljena v oddelku 2 zgoraj, koristno pojasniti, kateri dejavniki se običajno uporabljajo pri utemeljevanju ugotovitve glede uporabe prava EGP.

3.1.1. Sporazumi, ki se nanašajo na uvoz in izvoz

62. Sporazumi med podjetji v dveh ali več državah EGP, ki se nanašajo na uvoz in izvoz, lahko že po svoji naravi vplivajo na trgovino med državami EGP. Takšni sporazumi imajo ne glede na to, ali omejujejo konkurenco ali ne, neposreden vpliv na vzorce trgovanja med državami EGP. Sodišče Evropskih skupnosti je na primer v zadevi Kerpen & Kerpen, ki se je nanašala na sporazum med francoskim proizvajalcem in nemškim distributerjem, ki je pokrival več kot 10 % izvoza cementa iz Francije v Nemčijo v višini skupno 350 000 ton na leto, odločilo, da je bilo nemogoče zavzeti stališče, da takšen sporazum ne bi mogel (znatno) vplivati na trgovino med državami članicami ES (46).

63. Ta kategorija vključuje sporazume, ki predvidevajo omejitve uvoza in izvoza, pa tudi omejitve aktivne in pasivne prodaje ter nadaljnje prodaje kupcev porabnikom v drugih državah EGP (47). V teh primerih obstaja tesna povezava med domnevnim omejevanjem konkurence in vplivom na trgovino, saj je osnovni namen omejevanja preprečiti tokove blaga in storitev med državami EGP, ki bi v nasprotnem primeru bili možni. Ni pomembno, ali se stranke sporazuma nahajajo v isti državi EGP ali v različnih državah EGP.

3.1.2. Karteli, ki vključujejo več držav EGP

64. Kartelni sporazumi, kot so sporazumi o določitvi cen in razdelitvi trga, ki zajemajo več držav EGP, lahko že po svoji naravi vplivajo na trgovino med državami EGP. Čezmejni karteli usklajujejo konkurenčne pogoje in vplivajo na prepletenost trgovine z ustalitvijo običajnih vzorcev trgovanja (48). Če se podjetja sporazumejo o dodelitvi geografskih območij, se lahko prodaja iz drugih območij na dodeljena območja ukine ali zmanjša. Podjetja s sklenitvijo sporazuma o določitvi cen odpravijo konkurenco in vse posledične razlike v cenah, kar bi konkurente in tudi stranke spodbudilo k izvajanju čezmejne trgovine. Če se podjetja sporazumejo o prodajnih kvotah, se običajni vzorci trgovanja ohranijo. Zadevna podjetja se vzdržijo povečanja svoje proizvodnje in s tem prodajanja proizvodov potencialnim strankam v drugih državah EGP.

65. Tudi vpliv čezmejnih kartelov na trgovino je običajno že po svoji naravi znaten zaradi tržnega položaja udeležencev v kartelu. Karteli se običajno oblikujejo le, če imajo sodelujoča podjetja skupaj obsežen tržni delež, saj jim to omogoča, da povišajo cene ali znižajo proizvodnjo.

3.1.3. Sporazumi o horizontalnem sodelovanju, ki vključujejo več držav EGP

66. Ta oddelek obravnava različne vrste sporazumov o horizontalnem sodelovanju. Sporazumi o horizontalnem sodelovanju imajo lahko na primer obliko sporazumov, pri katerih dve ali več podjetij sodeluje pri opravljanju določene gospodarske dejavnosti, kot sta proizvodnja in distribucija (49). Za take sporazume se pogosto uporablja izraz skupna podjetja. Vendar pa so skupna podjetja, ki trajno opravljajo vse funkcije neodvisnega gospodarskega subjekta, zajeta v Uredbi o združitvah (50). Na ravni EGP se takšna polno delujoča skupna podjetja ne obravnavajo v okviru členov 53 in 54 Sporazuma EGP, razen v primerih, ko se uporablja člen 2(4) Uredbe o združitvah (51). Ta oddelek zato ne obravnava polno delujočih skupnih podjetij. V primeru nepolno delujočih skupnih podjetij skupni subjekt ne deluje kot neodvisni dobavitelj (ali kupec) na katerem koli trgu. Skupni subjekt dobavlja le matičnim družbam, ki same delujejo na trgu (52).

67. Skupna podjetja, ki opravljajo dejavnosti v dveh ali več državah EGP ali proizvodnjo, ki jo prodajajo matične družbe v dveh ali več državah EGP, vplivajo na gospodarske dejavnosti strank na navedenih območjih EGP. Takšni sporazumi lahko zato v primerjavi z okoliščinami v primeru nesklenitve sporazuma običajno že po svoji naravi vplivajo na trgovino med državami EGP (53). Na vzorce trgovanja se vpliva, če podjetja svoje dejavnosti prenesejo na skupno podjetje ali jih uporabijo za namene ustanavljanja novih virov dobave v EGP.

68. Na trgovino se lahko vpliva tudi, če skupno podjetje za matične družbe proizvede polproizvod, ki ga posledično matična podjetja nadalje obdelajo ali vključijo v proizvod. To se lahko predvideva, če je bil zadevni polproizvod predhodno pridobljen pri dobaviteljih v drugih državah EGP, če so matične družbe polproizvod predhodno proizvedle v drugih državah EGP ali če se končni proizvod trži v več kot eni državi EGP.

69. Pri presoji znatnosti vpliva je treba upoštevati prodajo proizvodov, povezanih s sporazumom, s strani matične družbe in ne le proizvodov skupnega subjekta, ki je bil ustanovljen s sporazumom, glede na to, da skupno podjetje ne posluje kot neodvisen subjekt na katerem koli trgu.

3.1.4. Vertikalni sporazumi, ki se izvajajo v več državah EGP

70. Vertikalni sporazumi in mreže podobnih vertikalnih sporazumov, ki se izvajajo v več državah EGP, lahko običajno vplivajo na trgovino med državami EGP, če na poseben način usmerjajo trgovinske tokove. Na primer mreže sporazumov o selektivni distribuciji, ki se izvajajo v dveh ali več državah EGP, na poseben način usmerjajo trgovinske tokove, ker trgovino omejujejo na člane mreže, pri čemer vplivajo na vzorce trgovanja v primerjavi z okoliščinami v primeru nesklenitve sporazuma (54).

71. Na trgovino med državami EGP lahko vplivajo tudi vertikalni sporazumi, ki imajo izključitvene učinke. To se lahko na primer zgodi pri sporazumih, s katerimi se distributerji v več državah EGP sporazumejo, da bodo kupovali le pri določenem dobavitelju ali prodajali le njegove proizvode. Takšni sporazumi lahko omejujejo trgovino med državami EGP, v katerih se sporazumi izvajajo, ali trgovino iz držav EGP, ki niso zajete v sporazumih. Izključitev je lahko posledica posameznih sporazumov ali mrež sporazumov. Če ima sporazum ali mreža sporazumov, ki vključuje več držav EGP, izključitvene učinke, je zmožnost sporazuma ali sporazumov, da vplivajo na trgovino med državami EGP, zaradi njihove narave običajno znatna.

72. Sporazumi med dobavitelji in distributerji, ki vsebujejo dogovor o stalnih cenah za nadaljnjo prodajo in vključujejo dve ali več držav EGP, lahko običajno že po svoji naravi tudi vplivajo na trgovino med državami EGP (55). Takšni sporazumi spreminjajo raven cen, ki bi verjetno obstajala, če sporazumi ne bi bili sklenjeni, in s tem vplivajo na vzorce trgovanja.

3.1.5. Zlorabe prevladujočih položajev, ki vključujejo več držav EGP

73. V primeru zlorabe prevladujočega položaja je koristno razlikovati med zlorabami, ki ovirajo vstop na trg ali izločijo konkurente (izključitvena dejanja zlorabe) in zlorabe, pri katerih prevladujoče podjetje izkorišča svojo gospodarsko moč, na primer z določanjem pretirano visokih ali diskriminatornih cen (izkoriščevalna dejanja zlorabe). Obe vrsti zlorabe se lahko izvajata bodisi s sporazumi, za katere se v obeh primerih uporablja člen 53(1), ali z enostranskim ravnanjem, za katerega se v primerih, ki zadevajo zakonodajo EGP o konkurenci, uporablja le člen 54.

74. V primeru izključitvenih dejanj zlorabe, kot so diskriminatorni rabati, se vpliva na nižje ležeče trgovske partnerje, ki imajo od tega bodisi koristi ali škodo, s tem, da se vpliva na njihov konkurenčni položaj ter vzorce trgovanja med državami EGP.

75. Če prevladujoče podjetje izvaja izključitveno ravnanje v več kot eni državi EGP, lahko tako ravnanje običajno že po svoji naravi vpliva na trgovino med državami EGP. Takšno ravnanje negativno vpliva na konkurenco na območju, ki ne zajema le eno samo državo EGP, saj obstaja verjetnost, da trgovinskemu toku spremeni smer, ki bi jo sicer imel, če zlorabe ne bi bilo. Na vzorce trgovanja se lahko na primer vpliva, če prevladujoče podjetje odobri rabate za zvestobo. Verjetno je, da bodo stranke, katerim se odobri sistem izključitvenih rabatov, manj kupovale pri konkurentih prevladujočega podjetja kot bi sicer v primeru neodobritve teh rabatov. Izključitveno ravnanje, katerega neposredni cilj je izločitev konkurenta, kot so roparske cene, lahko tudi vpliva na trgovino med državami EGP zaradi svojega učinka na konkurenčno tržno strukturo znotraj EGP (56). V primeru prevladujočega podjetja, ki ravnanje izvaja z namenom izločitve konkurenta, ki posluje v več kot eni državi EGP, obstaja več načinov, na katere se na trgovino lahko vpliva. Prvič, obstaja tveganje, da bo vpleteni konkurent prenehal biti vir dobave znotraj EGP. Tudi če zadevno podjetje ni bilo izločeno, obstaja verjetnost, da se na njegovo prihodnje konkurenčno ravnanje lahko vpliva, kar ima lahko tudi vpliv na trgovino med državami EGP. Drugič, zloraba lahko vpliva na druge konkurente. Prevladujoče podjetje lahko z zlorabo opozori svoje konkurente, da jih bo kaznovalo, če bodo poskušali vzpostaviti pravo konkurenco. Tretjič, že samo dejstvo izločitve konkurenta lahko zadostuje, da se na trgovino med državami EGP lahko vpliva. To se lahko zgodi, tudi če podjetje, ki tvega izločitev, večinoma izvaža v tretje države (57). Če obstaja nadaljnje tveganje oviranja učinkovite konkurenčne tržne strukture znotraj EGP, se uporablja pravo EGP.

76. Če prevladujoče podjetje izvaja izkoriščevalna ali izključitvena dejanja zlorabe v več kot eni državi EGP, je možnost zlorabe, da vpliva na trgovino med državami EGP, običajno tudi že po svoji naravi znatna. Glede na tržni položaj zadevnega prevladujočega podjetja in dejstvo, da se zloraba izvaja v več državah EGP, sta obseg zlorabe in njen verjetni vpliv na vzorce trgovanja običajno taka, da se na trgovino med državami EGP lahko znatno vpliva. V primeru izkoriščevalnih dejanj zlorabe, kot je cenovna diskriminacija, zloraba vpliva na konkurenčni položaj trgovskih partnerjev v več državah EGP. V primeru izključitvenih dejanj zlorabe, vključno z zlorabami, katerih cilj je izločiti konkurenta, se vpliva na gospodarske dejavnosti, ki jih konkurenti opravljajo v več državah EGP. Sam obstoj prevladujočega položaja v več državah EGP pomeni, da je konkurenca na znatnem delu skupnega trga že oslabljena (58). Če prevladujoče podjetje nadalje slabi konkurenco z izvajanjem ravnanja zlorabe, na primer tako, da izloči konkurenta, je zmožnost vpliva na trgovino med državami EGP običajno znatna.

3.2. Sporazumi in zlorabe, ki zajemajo eno samo državo EGP ali le del države EGP

77. Če sporazumi ali zlorabe zajemajo ozemlje ene same države EGP, se lahko kot potrebna izkaže podrobnejša preiskava zmožnosti sporazumov ali zlorab, da vplivajo na trgovino med državami EGP. Opozoriti je treba, da za obstoj vpliva na trgovino med državami EGP ni nujno, da se obseg trgovine zmanjša. Zadostuje možnost povzročitve znatne spremembe v vzorcu trgovanja med državami EGP. Kljub temu v mnogih primerih, ki vključujejo eno samo državo EGP, narava domnevne kršitve in zlasti njena usmerjenost k izključitvi iz nacionalnega trga zagotavlja koristne podatke o zmožnosti sporazuma ali ravnanja, da vpliva na trgovino med državami EGP. Primeri, opisani v nadaljevanju, niso izčrpni. Navajajo le primere, v katerih se sporazumi, omejeni na ozemlje ene same države EGP, lahko štejejo za zmožne vplivati na trgovino med državami EGP.

3.2.1. Karteli, ki zajemajo eno samo državo EGP

78. Horizontalni karteli, ki zajemajo državo EGP v celoti, lahko običajno vplivajo na trgovino med državami EGP. V številnih zadevah sta sodišči Skupnosti zavzeli stališče, da sporazumi, ki vključujejo celotno ozemlje določene države članice ES, že po svoji naravi krepijo delitev trgov na nacionalni ravni s tem, da ovirajo prepletenost gospodarstva, ki naj bi se dosegla s Pogodbo ES (59).

79. Zmožnost razdelitve notranjega trga, ki jo imajo takšni sporazumi, izhaja iz dejstva, da morajo podjetja, udeležena v kartelih v eni sami državi EGP, običajno sprejeti ukrepe za izključitev konkurentov iz drugih držav EGP (60). Če jih ne sprejmejo in če se proizvod, zajet s sporazumom, lahko trži (61), obstaja tveganje, da konkurenca podjetij iz drugih držav EGP oslabi kartel. Takšni sporazumi lahko običajno že po svoji naravi znatno vplivajo na trgovino med državami EGP, če upoštevamo pokritost trga, ki je potrebna za učinkovitost takih kartelov.

80. Ob upoštevanju, da so v konceptu vpliva na trgovino zajeti potencialni učinki, dejstvo, ali se proti konkurentom iz drugih držav EGP v katerem koli določenem trenutku dejansko tako ukrepa, ni odločilno. Če je cena, ki jo določi kartel, podobna ceni v drugih državah EGP, udeležencem kartela morda ne bo treba nemudoma sprejeti ukrepov proti konkurentom iz drugih držav EGP. Pomembno pa je vedeti, ali obstaja verjetnost, da bodo to storili v primeru spremenjenih tržnih pogojev. Ta verjetnost je odvisna od tega, ali obstajajo naravne ovire za menjavo na trgu ali ne, in zlasti od tega, ali se zadevni proizvod lahko trži ali ne. Sodišče Evropskih skupnosti je na primer v zadevah, ki se nanašajo na nekatere storitve bančnega poslovanja s prebivalstvom (62), zavzelo stališče, da se na trgovino ni moglo znatno vplivati, ker je bila možnost trženja posebnih zadevnih proizvodov zelo omejena in zato ker slednji niso bili pomembni dejavnik, ko so se podjetja iz drugih držav članic ES odločala o svoji ustanovitvi v zadevni državi članici ES (63).

81. Podatek o tem, v kolikšni meri udeleženci kartela nadzorujejo cene in konkurente iz drugih držav EGP, lahko zagotovi informacijo o obsegu, v katerem se proizvodi, zajeti s kartelom, lahko tržijo. Nadzor omogoča udeležencem kartela, da konkurenco in konkurente iz drugih držav EGP zaznavajo kot potencialno grožnjo kartelu. Če poleg tega obstajajo dokazi, da so udeleženci kartela namerno določili raven cen glede na raven cen v drugih državah EGP (strategija omejevanja cen), pomeni, da se zadevni proizvodi lahko tržijo in da se na trgovino med državami EGP lahko vpliva.

82. Na trgovino se običajno lahko vpliva tudi, če udeleženci nacionalnega kartela omilijo konkurenčne omejitve konkurentov iz drugih držav EGP s tem, da jih pozovejo, da se pridružijo omejevalnemu sporazumu, ali če so konkurenti zaradi izključitve iz sporazuma v slabšem konkurenčnem položaju (64). V takšnih primerih sporazum bodisi tem konkurentom preprečuje koriščenje vsakršne konkurenčne ugodnosti ali pa poviša njihove stroške, pri čemer negativno vpliva na njihovo konkurenčnost in prodajo. V obeh primerih sporazum ovira poslovanje konkurentov iz drugih držav EGP na zadevnem nacionalnem trgu. Enako velja, če je kartelni sporazum, omejen na eno samo državo EGP, sklenjen med podjetji, ki nadalje prodajajo proizvode, uvožene iz drugih držav EGP (65).

3.2.2. Sporazumi o horizontalnem sodelovanju, ki vključujejo eno samo državo EGP

83. Sporazumi o horizontalnem sodelovanju in zlasti nepolno delujoča skupna podjetja (prim. odstavek 66 zgoraj), ki so omejena na eno samo državo EGP in ki se ne nanašajo neposredno na uvoz in izvoz, ne spadajo v kategorijo sporazumov, ki lahko že po svoji naravi vplivajo na trgovino med državami EGP. Zato je morda potrebna natančna proučitev zmožnosti posameznega sporazuma, da vpliva na trgovino med državami EGP.

84. Sporazumi o horizontalnem sodelovanju lahko na trgovino med državami EGP zlasti vplivajo, če imajo izključitvene učinke. Med take lahko sodijo sporazumi, ki vzpostavljajo sektorske sisteme standardizacije in certifikacije, ki podjetja iz drugih držav EGP bodisi izključujejo ali pa jih podjetja iz zadevne države EGP enostavneje izpolnjujejo, ker so ti oblikovani na podlagi nacionalnih pravil in tradicij. V takšnih okoliščinah sporazumi podjetjem iz drugih držav EGP otežujejo vstop na nacionalni trg.

85. Zmožnost vpliva na trgovino ima tudi skupno podjetje, ki podjetja iz drugih držav EGP izloči s pomembne distribucijske poti ali vira povpraševanja. Če na primer dva ali več distributerjev s sedežem v isti državi EGP, ki dosegajo znaten delež uvoza zadevnih proizvodov, ustanovijo skupno podjetje za nabavo, da bi združili svoje nabave tega proizvoda, posledično zmanjšanje števila distribucijskih poti omejuje dobaviteljem iz drugih držav EGP možnosti dostopa na zadevni nacionalni trg. Na trgovino se zato lahko vpliva (66). Prav tako se na trgovino lahko vpliva, če podjetja, ki so predhodno uvozila določen proizvod, ustanovijo skupno podjetje, pooblaščeno za proizvodnjo tega istega proizvoda. V tem primeru sporazum povzroči spremembo vzorcev trgovanja med državami EGP v primerjavi z okoliščinami pred sklenitvijo sporazuma.

3.2.3. Vertikalni sporazumi, ki vključujejo eno samo državo EGP

86. Vertikalni sporazumi, ki vključujejo celotno državo EGP, lahko zlasti vplivajo na vzorce trgovanja med državami EGP, če podjetjem iz drugih držav EGP otežijo vstop na zadevni nacionalni trg, bodisi z izvozom ali ustanavljanjem (izključitveni učinek). Če imajo vertikalni sporazumi takšne izključitvene učinke, prispevajo k razdelitvi trgov na nacionalni ravni, s tem, da ovirajo prepletenost gospodarstva, ki naj bi se dosegla s Sporazumom EGP (67).

87. Izključitev se lahko na primer pojavi, če dobavitelji kupcem postavijo obveznosti izključne nabave (68). Sodišče Evropskih skupnosti je v zadevi Delimitis (69), ki se nanaša na sporazume med pivovarjem in lastniki prostorov, kjer se je pivo uživalo, pri čemer so slednji začeli pivo kupovati izključno pri pivovarju, izključitev opredelilo kot neobstoj dejanskih in konkretnih možnosti vstopa na trg zaradi sporazumov. Sporazumi običajno vzpostavljajo obsežne ovire vstopa le v primeru, ko zajemajo znatni delež trga. V tem smislu se tržni delež in pokritost trga lahko uporabita kot kazalnika. Pri presoji je treba upoštevati ne le določen zadevni sporazum ali mrežo sporazumov, temveč tudi druge vzporedne mreže sporazumov s podobnimi učinki (70).

88. Vertikalni sporazumi, ki vključujejo celotno državo EGP in se nanašajo na proizvode, ki se lahko tržijo, lahko prav tako vplivajo na trgovino med državami EGP, tudi če ne vzpostavljajo neposrednih ovir trgovini. Sporazumi, s katerimi se podjetja zavezujejo k določitvi stalnih cen za nadaljnjo prodajo, lahko neposredno vplivajo na trgovino med državami EGP tako, da povišajo uvoz iz drugih držav EGP in znižajo izvoz iz zadevne države EGP (71). Sporazumi, ki predvidevajo določitev stalnih cen za nadaljnjo prodajo, lahko tudi vplivajo na vzorce trgovanja na podoben način kot horizontalni karteli. Če je zaradi sporazuma o določitvi stalnih cen za nadaljnjo prodajo raven cen višja od ravni v drugih državah EGP, je takšna raven vzdržna le, če se lahko uvoz iz drugih držav EGP nadzoruje.

3.2.4. Sporazumi, ki vključujejo le del države EGP

89. S kakovostnega vidika je metoda presoje sporazumov, ki vključujejo le del države EGP, enaka metodi za sporazume, ki zajemajo celotno državo EGP. To pomeni, da se uporablja analiza iz oddelka 2. Ti dve kategoriji pa je treba pri presoji znatnosti ločevati, saj je treba upoštevati, da je v sporazumu zajet le del države EGP. Upoštevati je treba tudi, na kolikšnem delu nacionalnega ozemlja je mogoče trgovati. Če na primer za podjetja iz drugih držav EGP delovanje na celotnem ozemlju druge države EGP zaradi prevoznih stroškov ali območja delovanja opreme ni ekonomsko upravičeno, se na trgovino lahko vpliva, če sporazum preprečuje dostop na del ozemlja države EGP, na katerem se lahko trguje, razen če je ta del neznaten (72).

90. Če sporazum preprečuje dostop na regionalni trg, mora biti za to, da se na trgovino lahko znatno vpliva, zadevni obseg prodaje znaten sorazmerno s skupnim obsegom prodaje zadevnih proizvodov znotraj zadevne države EGP. Ta presoja ne more temeljiti izključno na geografski pokritosti. Prav tako je treba precej omejen pomen pripisati tržnemu deležu strank, udeleženih v sporazumu. Tudi če imajo stranke visok tržni delež na ustrezno opredeljenem regionalnem trgu, je lahko obseg navedenega trga še vedno zanemarljiv v primerjavi s skupno prodajo zadevnih proizvodov v zadevni državi EGP. Na splošno se zato za najboljšega kazalca zmožnosti sporazuma, da (znatno) vpliva na trgovino med državami EGP, šteje obseg deleža nacionalnega trga, ki je predmet izključitve. Sporazumi, ki zajemajo območja z visoko koncentracijo povpraševanja, bodo zato imeli večjo težo od sporazumov, ki vključujejo območja z nižjo koncentracijo povpraševanja. Za določitev uporabe prava EGP mora biti delež nacionalnega trga, ki je predmet izključitve, znaten.

91. Sporazumi lokalne narave sami po sebi ne morejo znatno vplivati na trgovino med državami EGP. To velja tudi v primeru, če se lokalni trg nahaja na obmejnem območju. Nasprotno pa, če je delež nacionalnega trga, ki je predmet izključitve, znaten, se na trgovino lahko vpliva tudi, če se zadevni trg ne nahaja na obmejnem območju.

92. Nekaj smernic za to kategorijo zagotavlja sodna praksa, ki se nanaša na koncept znatnega dela skupnega trga, opisan v ustreznem členu 82 Pogodbe ES (73). Sporazume, ki na primer ovirajo konkurente iz drugih držav EGP pri njihovem dostopu na del države EGP, ki pomeni znaten del EGP, je treba šteti za sporazume, ki znatno vplivajo na trgovino med državami EGP.

3.2.5. Zlorabe prevladujočih položajev, ki vključujejo eno samo državo EGP

93. Če podjetje, ki ima prevladujoč položaj na celotnem ozemlju države EGP, izvaja izključitvena dejanja zlorabe, se na trgovino med državami EGP navadno lahko vpliva. Takšna ravnanja zlorabe običajno konkurentom iz drugih držav EGP otežujejo vstop na trg in v takih primerih se lahko vpliva na vzorce trgovanja (74). Sodišče Evropskih skupnosti je v zadevi Michelin (75) na primer odločilo, da je sistem rabatov za zvestobo izključil konkurente iz drugih držav članic ES in zato vplival na trgovino v smislu člena 82 Pogodbe ES. V zadevi Rennet (76) je Sodišče podobno odločilo, da je zloraba v obliki obveznosti izključne nabave za stranke izključila proizvode iz drugih držav članic ES.

94. Izključitvena dejanja zlorabe, ki vplivajo na konkurenčno tržno strukturo znotraj države EGP, na primer tako, da izločijo ali bi lahko izločili konkurenta, lahko prav tako vplivajo na trgovino med državami EGP. Če podjetje, ki tvega izločitev, posluje le v eni sami državi EGP, zloraba običajno ne bo vplivala na trgovino med državami EGP. Vendar pa se lahko na trgovino med državami EGP vpliva, če vpleteno podjetje izvaža v druge države EGP ali iz njih uvaža (77) ter če posluje tudi v drugih državah EGP (78). Odvračilni vpliv zlorabe na druge konkurente lahko vpliva na trgovino. Če je s ponavljajočim ravnanjem prevladujoče podjetje zaslovelo po temu, da izvaja izključitvena dejanja proti konkurentom, ki skušajo vzpostaviti neposredno konkurenco, bodo konkurenti iz drugih držav EGP verjetno tekmovali manj agresivno, kar lahko na trgovino vpliva, tudi če v obravnavanem primeru oškodovanec ne prihaja iz druge države EGP.

95. V primeru izključitvenih dejanj zlorabe, kot sta cenovna diskriminacija in določanje pretiranih cen, so razmere lahko zahtevnejše. Cenovna diskriminacija med domačimi kupci običajno ne bo vplivala na trgovino med državami EGP. Vendar pa lahko vpliva, če se kupci ukvarjajo z izvoznimi dejavnostmi in so zaradi diskriminatornih cen prikrajšani ali če se tako ravnanje uporablja za preprečevanje uvoza (79). Ravnanja, s katerimi se ponujajo nižje cene strankam, ki bodo najverjetneje uvozile proizvode iz drugih držav EGP, lahko otežijo vstop konkurentov iz drugih držav EGP na trg. V takih primerih se na trgovino med državami EGP lahko vpliva.

96. V kolikor ima podjetje prevladujoč položaj na celotnem ozemlju države EGP, običajno ni pomembno, ali določena zloraba prevladujočega podjetja pokriva le del ozemlja države ali pa vpliva na nekatere kupce znotraj nacionalnega ozemlja. Prevladujoče podjetje lahko znatno ovira trgovino s tem, da izvaja dejanja zlorabe na teh območjih ali zoper stranke, na katere najverjetneje ciljajo konkurenti iz drugih držav EGP. Na primer se lahko zgodi, da določena distribucijska pot pomeni izredno pomembno sredstvo pridobivanja dostopa do obsežnih skupin porabnikov. Oviranje dostopa do takih poti lahko bistveno vpliva na trgovino med državami EGP. Pri presoji znatnosti vpliva je treba upoštevati tudi, da obstaja verjetnost, da lahko že sama prisotnost prevladujočega podjetja na celotnem ozemlju države EGP oteži vstop na trg. Vse zlorabe, ki otežijo vstop na nacionalni trg, je treba obravnavati, kot da bi znatno vplivale na trgovino. Kombinacija tržnega položaja prevladujočega podjetja in protikonkurenčne narave njegovega ravnanja pomeni, da takšne zlorabe običajno že po svoji naravi znatno vplivajo na trgovino. Vendar pa če je zloraba izključno lokalne narave ali vključuje le zanemarljiv delež prodaje prevladujočega podjetja v zadevni državi EGP, se na trgovino ne more znatno vplivati.

3.2.6. Zloraba prevladujočega položaja, ki zajema le del države EGP

97. V primeru prevladujočega položaja, ki pokriva le del države EGP, je tako kot v primeru sporazumov nekaj smernic na voljo v pogoju iz člena 54 glede prevladujočega položaja, ki mora zajemati znaten del EGP. Če prevladujoči položaj pokriva del države EGP, ki je znatni del EGP, in zloraba konkurentom iz drugih držav EGP otežuje dostop do trga, na katerem podjetje prevladuje, je treba običajno upoštevati, da se na trgovino med državami EGP lahko znatno vpliva.

98. Pri uporabi tega merila je treba zlasti upoštevati velikost zadevnega trga z vidika obsega. Območja in celo pristanišče ali letališče, ki se nahaja v državi EGP, so lahko znaten del EGP (80), odvisno od njihove pomembnosti. V slednjih primerih je treba upoštevati, ali se zadevna infrastruktura uporablja za zagotavljanje čezmejnih storitev in, v takem primeru, v kolikšnem obsegu. Če so infrastrukture, kot so letališča in pristanišča, pomembne pri zagotavljanju čezmejnih storitev, se lahko znatno vpliva na trgovino med državami EGP.

99. Kot v primeru prevladujočih položajev, ki pokrivajo celotno državo EGP (prim. odstavek 95 zgoraj), obstaja možnost, da se na trgovino ne more znatno vplivati, če je zloraba izključno lokalne narave ali vključuje le zanemarljiv delež prodaje prevladujočega podjetja.

3.3. Sporazumi in zlorabe, ki se nanašajo na uvoz in izvoz s podjetji iz tretjih držav, ter sporazumi in ravnanja, ki vključujejo podjetja iz tretjih držav

3.3.1. Splošne pripombe

100. Člena 53 in 54 Sporazuma EGP se uporabljata za sporazume in ravnanja, ki lahko vplivajo na trgovino med državami EGP, tudi če se ena ali več strank nahaja zunaj EGP (81). Člena 53 in 54 se uporabljata ne glede na to, kje se nahajajo podjetja ali kje je bil sklenjen sporazum, pod pogojem, da se sporazum ali ravnanje bodisi izvaja znotraj EGP (82) ali povzroča učinke znotraj EGP (83). Člena 53 in 54 se prav tako lahko uporabljata za sporazume in ravnanja, ki vključujejo tretje države, pod pogojem, da lahko vplivajo na trgovino med državami EGP. Splošno načelo iz oddelka 2 zgoraj, v skladu s katerim mora sporazum ali ravnanje imeti znaten vpliv, neposreden ali posreden, dejanski ali možen, na vzorec trgovanja med državami EGP, se prav tako uporablja v primeru sporazumov ali zlorab, ki vključujejo podjetja, ki se nahajajo v tretjih državah ali ki se nanašajo na uvoz ali izvoz s tretjimi državami.

101. Za določitev uporabe prava EGP zadostuje, da sporazum ali ravnanje, ki vključuje tretje države ali podjetja, ki se nahajajo v tretjih državah, lahko vpliva na čezmejno gospodarsko dejavnost znotraj EGP. Že uvoz v eno državo EGP lahko zadostuje za povzročitev tovrstnih učinkov. Uvozi lahko vplivajo na konkurenčne pogoje v državi EGP uvoznici, kar lahko posledično vpliva na izvoz in uvoz konkurenčnih proizvodov v druge države EGP in iz njih. Drugače povedano lahko uvozi iz tretjih držav, ki izhajajo iz sporazuma ali ravnanja, povzročijo preusmerjanje trgovine med državami EGP in tako vplivajo na vzorce trgovanja.

102. Pri uporabi merila vpliva na trgovino za zgoraj navedene sporazume in ravnanja je pomembno med drugim proučiti cilj sporazuma ali ravnanja, ki ga nakazuje njegova vsebina ali namera vpletenih podjetij (84).

103. Če je cilj sporazuma omejevanje konkurence znotraj EGP, je vpliv na trgovino med državami EGP vzpostavljen hitreje, kot če bi bil namen sporazuma pretežno urejanje konkurence zunaj EGP. Sicer pa ima v predhodnem primeru sporazum ali ravnanje neposreden vpliv na konkurenco znotraj EGP in trgovino med državami EGP. Takšni sporazumi in ravnanja, ki se lahko nanašajo na uvoz in izvoz, lahko običajno že po svoji naravi vplivajo na trgovino med državami EGP.

3.3.2. Dogovori, katerih cilj je omejevanje konkurence znotraj EGP

104. V primeru uvoza ta kategorija vključuje sporazume, ki omogočajo izolacijo ozemlja, ki ga zajema Sporazum EGP (85). V to kategorijo spadajo na primer sporazumi, pri katerih si konkurenti v EGP in tretjih državah razdelijo trge, npr. tako, da se dogovorijo, da ne bodo prodajali na domačem trgu drugega, ali sklenejo vzajemne (izključne) sporazume o distribuciji (86).

105. V primeru izvoza ta kategorija vključuje primere, pri katerih se podjetja, ki tekmujejo v dveh ali več državah EGP, sporazumejo, da bodo izvažala nekatere (presežne) količine v tretje države za uskladitev svojega ravnanja na trgu znotraj EGP. S takšnimi sporazumi o izvozu se lahko zmanjša cenovna konkurenca s tem, da se omeji proizvodnja znotraj EGP, in tako vpliva na trgovino med državami EGP. Brez sklenitve sporazuma o izvozu bi se te količine lahko prodale znotraj EGP (87).

3.3.3. Drugi dogovori

106. V primeru sporazumov in ravnanj, katerih cilj ni omejiti konkurence znotraj EGP, je običajno treba opraviti natančnejšo analizo o tem, ali se lahko na čezmejno gospodarsko dejavnost znotraj EGP in s tem na vzorce trgovanja med državami EGP vpliva ali ne.

107. V tem smislu je pomembno proučiti učinke sporazuma ali ravnanja na stranke in druge nosilce dejavnosti znotraj EGP, ki uporabljajo proizvode podjetij, ki so stranke sporazuma ali ravnanja (88). V zadevi Compagnie maritime belge (89), ki se nanaša na sporazume med ladjarskimi družbami, ki poslujejo na linijah med pristanišči Skupnosti in zahodnoafriškimi pristanišči, se je za sporazume menilo, da lahko posredno vplivajo na trgovino med državami članicami ES, s tem ko spreminjajo meje področij, ki jim služijo posamezna pristanišča Skupnosti, zajetih s sporazumi, in vplivajo na dejavnosti drugih podjetij znotraj teh območij. Natančneje so sporazumi vplivali na dejavnosti podjetij, ki so potrebovali stranke za prevozne storitve, bodisi kot sredstvo za prevoz blaga, kupljenega ali prodanega v tretjih državah, bodisi kot pomemben dejavnik za storitve, ki so jih zagotavljala sama pristanišča.

108. Na trgovino se lahko vpliva tudi, če sporazum preprečuje ponovni uvoz v EGP. To se lahko zgodi na primer pri vertikalnih sporazumih med dobavitelji EGP in distributerji tretjih držav, ki določajo omejitve pri nadaljnji prodaji zunaj dodeljenega ozemlja, vključno z EGP. Če bi bila nadaljnja prodaja v EGP v primeru nesklenitve sporazuma možna in verjetna, bi takšni uvozi lahko vplivali na vzorce trgovanja znotraj EGP (90).

109. Vendar pa mora za verjetnost takšnih učinkov obstajati znatna razlika med cenami proizvodov, določenih v EGP, in tistimi zunaj EGP, pri čemer carine in prevozni stroški ne smejo izravnati razlike v ceni. Poleg tega obseg izvoženih proizvodov glede na celotni trg za te proizvode na ozemlju trga EGP ne sme biti zanemarljiv (91). Če je ta obseg proizvodov zanemarljiv v primerjavi z obsegom, prodanim znotraj EGP, se vpliv katerega koli ponovnega uvoza na trgovino med državami EGP ne šteje za znaten. Pri izvedbi presoje je treba upoštevati ne le posamezni sporazum, sklenjen med strankami, temveč tudi kumulativni učinek podobnih sporazumov, sklenjenih z istimi dobavitelji in konkurenčnimi dobavitelji. Lahko se zgodi na primer, da je obseg proizvodov, zajet z enim samim sporazumom, precej omejen, in da je obseg proizvodov, ki jih zajema več takšnih sporazumov, znaten. V navedenem primeru lahko sporazumi kot celota znatno vplivajo na trgovino med državami EGP. Opozoriti pa je treba (prim. odstavek 49 zgoraj), da mora posamezni sporazum ali mreža sporazumov znatno prispevati k skupnemu vplivu na trgovino.

(1) UL C 101, 27.4.2004, str. 81.

(2) Pristojnost za obravnavo posameznih primerov, ki spadajo v področje uporabe členov 53 in 54 Sporazuma EGP, je razdeljena med Nadzorni organ Efte in Komisijo v skladu s pravili iz člena 56 Sporazuma EGP. Za obravnavo katerega koli danega primera je pristojen samo eden od nadzornih organov.

(3) Člen 6 Sporazuma EGP določa, da se brez vpliva na prihodnji razvoj sodne prakse določbe tega sporazuma, kolikor so po vsebini enake ustreznim pravilom Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti in Pogodbe o ustanovitvi Evropske skupnosti za premog in jeklo ter aktov, sprejetih za uporabo teh dveh pogodb, pri njihovem izvajanju in uporabi razlagajo v skladu z ustreznimi odločitvami Sodišča Evropskih skupnosti, sprejetimi pred datumom podpisa Sporazuma EGP. Glede ustreznih odločitev Sodišča, ki so bile sprejete po datumu podpisa Sporazuma EGP, iz člena 3(2) Sporazuma o nadzornem organu in sodišču izhaja, da Nadzorni organ Efte in Sodišče Efte upoštevata načela, določena s temi odločitvami.

(4) Obvestilo Nadzornega organa Efte o sporazumih majhnega pomena, ki ne omejujejo znatno konkurence po členu 53(1) Sporazuma EGP (de minimis), UL C 67, 20.3.2003, str. 20, in Dopolnilo EGP k UL št. 15, 20.3.2003, str. 11.

(5) Z začetkom veljavnosti Sporazuma, ki spreminja Protokol 4 k Sporazumu med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča z dne 24. septembra 2004, se poglavje II Protokola 4 k Sporazumu o nadzornem organu in sodišču v veliki meri odraža v stebru Efte Uredbe Sveta (ES) št. 1/2003 (UL L 1, 4.1.2003, str. 1).

(6) Glej npr. združeni zadevi 56/64 in 58/64, Consten in Grundig, [1966] Recueil str. 429, ter združeni zadevi 6/73 in 7/73, Commercial Solvents, [1974] Recueil str. 223.

(7) V zvezi s tem glej zadevo 22/71, Béguelin, [1971] Recueil str. 949, odstavek 16, in Odločbo Nadzornega organa Efte v zadevi NSF, UL L 284, 16.10.1997, str. 68, odstavek 77.

(8) Glej zadevo 193/83, Windsurfing, [1986] Recueil str. 611, odstavek 96, in zadevo T-77/94, Vereniging van Groothandelaren in Bloemkwekerijprodukten, [1997] Recueil II-759, odstavek 126.

(9) Glej odstavke 142 do 144 sodbe v zadevi Vereniging van Groothandelaren in Bloemkwekerijprodukteten, navedeni v prejšnji opombi.

(10) Glej npr. zadevo T-2/89, Petrofina, [1991] Recueil II-1087, odstavek 226.

(11) Koncept znatnosti vpliva se obravnava v oddelku 2.4 spodaj.

(12) V zvezi s tem glej zadevo 85/76, Hoffmann-La Roche, [1979] Recueil, str. 461, odstavek 126.

(13) V teh smernicah izraz „proizvodi“ vključuje blago in storitve.

(14) Glej zadevo 172/80, Züchner, [1981] Recueil, str. 2021, odstavek 18. Glej tudi zadevo C-309/99, Wouters, [2002] Recueil I-1577, odstavek 95, zadevo C-475/99, Ambulanz Glöckner, [2001] Recueil I-8089, odstavek 49, združeni zadevi C-215/96 in 216/96, Bagnasco, [1999] Recueil I-135, odstavek 51, zadevo C-55/96, Job Centre, [1997] Recueil I-7119, odstavek 37, ter zadevo C-41/90, Höfner in Elser, [1991] Recueil I-1979, odstavek 33.

(15) Glej npr. združene zadeve T-24/93 in druge, Compagnie maritime belge, [1996] Recueil II-1201, odstavek 203, in odstavek 23 sodbe v zadevi Commercial Solvents, navedeni v opombi 6.

(16) Glej npr. združeni zadevi T-213/95 in T-18/96, SCK in FNK, [1997] Recueil II-1739, ter oddelka 3.2.4 in 3.2.6 spodaj.

(17) Glej oddelek 3.2 spodaj.

(18) Glej npr. sodbo v zadevi Züchner, navedeni v opombi 14, in zadevo 319/82, Kerpen & Kerpen, [1983] Recueil 4173, združene zadeve 240/82 in druge, Stichting Sigarettenindustrie, [1985] Recueil str. 3831, odstavek 48, ter združene zadeve T-25/95 in druge, Cimenteries CBR, [2000] Recueil II-491, odstavek 3930.

(19) V nekaterih sodbah, ki se pretežno nanašajo na vertikalne sporazume, je Sodišče Evropskih skupnosti dodalo besedilo, ki navaja, da lahko sporazum ovira doseganje ciljev uresničitve enotnega trga med državami članicami ES, glej npr. zadevo T-62/98, Volkswagen, [2000] Recueil II-2707, odstavek 179, in odstavek 47 sodbe v zadevi Bagnasco, navedeni v opombi 14, ter zadevo 56/65, Société Technique Miničre, [1966] Recueil 337. Vpliv sporazuma na delovanje Sporazuma EGP je zato dejavnik, ki se ga lahko upošteva.

(20) Glej npr. zadevo E-7-01, Hegelstad Eiendomsselskap Arvid B. Hegelstad in drugi ter Hydro Texaco AS, [2002] poročilo Sodišča Efte str. 310 ter zadevo T-228/97, Irish Sugar, [1999] Recueil II-2969, odstavek 170, ter zadevo 19/77, Miller, [1978] Recueil 131, odstavek 15.

(21) Glej npr. zadevo C-250/92, Gřttrup-Klim. [1994] Recueil II-5641, odstavek 54.

(22) Glej npr. zadevo C-306/96, Javico, [1998] Recueil I-1983, odstavek 17, in odstavek 18 sodbe v zadevi Béguelin, navedeni v opombi 7.

(23) V zvezi s tem primerjaj sodbi v zadevah Bagnasco in Wouters, navedenih v opombi 14.

(24) Glej npr. zadevo T-141/89, Tréfileurope, [1995] Recueil II-791, zadevo T-29/92, Vereniging van Samenwerkende Prijsregelende Organisaties in de Bouwnijverheid (SPO), [1995] Recueil II-289, v primeru izvoza, in Odločbo Komisije v zadevi Volkswagen (II), UL L 262, 2.10.2001, str. 14.

(25) V zvezi s tem glej zadevo 71/74, Frubo, [1975] Recueil 563, odstavek 38, združene zadeve 209/78 in druge, Van Landewyck, [1980] Recueil 3125, odstavek 172, zadevo T-61/89, Dansk Pelsdyravler Forening, [1992] Recueil II-1931, odstavek 143, in zadevo T-65/89, BPB Industries and British Gypsum, [1993] Recueil II-389, odstavek 135.

(26) V zvezi s tem glej zadevo T-86/95, Compagnie Générale Maritime in drugi, [2002] Recueil II-1011, odstavek 148, in odstavek 202 sodbe v zadevi Compagnie maritime belge, navedeni v opombi 15.

(27) Glej zadevo 123/83, BNIC proti Clair, [1985] Recueil 391, odstavek 29. Glej tudi Odločbo Nadzornega organa Efte v zadevi NSF, odstavek 79, opomba 7.

(28) Glej Odločbo Komisije v zadevi Zanussi, UL L 322, 16.11.1978, str. 36, odstavek 11.

(29) V zvezi s tem glej zadevo 31/85, ETA Fabrique d'Ebauches, [1985] Recueil 3933, odstavka 12 in 13.

(30) Glej združeni zadevi C-241/91 P in C-242/91 P, RTE (Magill), [1995] Recueil I-743, odstavek 70, in zadevo 107/82, AEG, [1983] Recueil 3151, odstavek 60.

(31) Glej odstavek 60 sodbe v zadevi AEG, navedeni v prejšnji opombi.

(32) Glej zadevo 5/69, Völk, [1969] Recueil 295, odstavek 7.

(33) Glej npr. odstavek 17 sodbe v zadevi Javico, navedeni v opombi 22, in odstavek 138 sodbe v zadevi BPB Industries in British Gypsum, navedeni v opombi 25.

(34) Glej odstavek 138 sodbe v zadevi BPB Industries in British Gypsum, navedeni v opombi 25.

(35) Glej npr. odstavka 9 in 10 sodbe v zadevi Miller, navedeni v opombi 20, in odstavek 58 sodbe v zadevi AEG, navedeni v opombi 30.

(36) Glej združene zadeve 100/80 in druge, Musique Diffusion Française, [1983] Recueil str. 1825, odstavek 86. V navedenem primeru so zadevni proizvodi znašali le rahlo nad 3 % prodaje na zadevnih nacionalnih trgih. Sodišče Evropskih skupnosti je odločilo, da so bili sporazumi, ki so ovirali vzporedno trgovino, zmožni znatno vplivati na trgovino med državami članicami ES zaradi obsežnega prometa strank in ustreznega tržnega položaja proizvodov v primerjavi s položajem proizvodov, ki so jih proizvedli konkurenčni dobavitelji.

(37) V zvezi s tem glej odstavka 179 in 231 sodbe v zadevi Volkswagen, navedeni v opombi 16, in zadevo T-213/00, CMA CGM in drugi, [2003] Recueil I-, odstavka 219 in 220.

(38) Glej npr. zadevo T-7/93, Langnese-Iglo, [1995] Recueil II-1533, odstavek 120.

(39) Glej odstavka 140 in 141 sodbe v zadevi Vereniging van Groothandelaren in Bloemkwekerijprodukten, navedeni v opombi 20. Glej tudi sodbo v zadevi Hegelstad, navedeni v opombi 20.

(40) Glej Obvestilo Nadzornega organa Efte o sporazumih majhnega pomena, opomba 4, odstavek 3.

(41) Ta odločba se je nanašala na opredelitev majhnih in srednje velikih podjetij, določeno v Priporočilu Evropske komisije 96/280/ES (UL L 107, 30.4.1996, str. 4). Z začetkom veljavnosti 1.1.2005 je to priporočilo nadomestilo Priporočilo Komisije 2003/361/ES o opredelitvi mikro, majhnih in srednje velikih podjetij, UL L 124, 20.5.2003, str. 36, vključeno v Sporazum EGP s Sklepom Skupnega odbora EGP z dne 25. septembra 2004 št. 131/2004 (UL L 64, 10.3.2005, str. 67, in Dopolnilo EGP k UL, 10.3.2005, str. 49).

(42) Izraz „zadevna podjetja“ vključuje povezana podjetja, kakor so opredeljena v odstavku 12.2 Obvestila Nadzornega organa Efte o sporazumih majhnega pomena, glej opombo 4 zgoraj.

(43) Glej prejšnjo opombo.

(44) Pri opredeljevanju upoštevnega trga se je treba sklicevati na Obvestilo o opredelitvi upoštevnega trga za namene konkurenčnega prava znotraj EGP (UL L 200, 16.7.1998, str. 48, in Dopolnilo EGP k UL št. 28, 16.7.1998, str. 3).

(45) Glej tudi odstavek 14 zgoraj.

(46) Glej odstavek 8 sodbe v zadevi Kerpen & Kerpen, navedeni v opombi 18. Opozoriti je treba, da se Sodišče Evropskih skupnosti ne sklicuje na tržni delež, temveč na delež francoskega izvoza in zadevno količino proizvodov.

(47) Glej npr. sodbo v zadevi Volkswagen, navedeni v opombi 16, in zadevo T-175/95, BASF Coatings, [1999] Recueil II-1581. Glede horizontalnega sporazuma za preprečevanje vzporedne prodaje glej združene zadeve 96/82 in druge, IAZ International, [1983] Recueil 3369, odstavek 27.

(48) Glej npr. zadevo T-142/89, Usines Gustave Boël, [1995] Recueil II-867, odstavek 102.

(49) Sporazume o horizontalnem sodelovanju obravnava Obvestilo Nadzornega organa Efte o Smernicah o uporabi člena 53 Sporazuma EGP za sporazume o horizontalnem sodelovanju (UL C 266, 31.10.2002, str. 1, in Dopolnilo EGP k UL št. 55, 31.10.2002, str. 1). Te smernice obravnavajo vsebinsko presojo konkurence različnih vrst sporazumov, vendar pa ne obravnavajo vprašanja glede vpliva na trgovino.

(50) Glej akt iz točke 1 Priloge XIV k Sporazumu EGP (Uredba (EGS) št. 139/2004) o nadzoru koncentracij podjetij (Uredba ES o združitvah), UL L 24, 29.1.2004, str. 1 (kakor je bil vključen v Sporazum EGP s Sklepom Skupnega odbora EGP št. 78/2004 z dne 4. junija 2004, UL L 219, 19.6.2004, str. 13, in Dopolnilo EGP k UL št. 32, 19.6.2004, str. 1).

(51) Komisija je izdala Obvestilo o konceptu polno delujočih skupnih podjetij po Uredbi o združitvah, UL C 66, 2.3.1998, str. 1, ki vsebuje navodila glede področja uporabe tega koncepta. Nadzorni organ Efte še ni sprejel nobenih obvestil na področju združitev. Vendar pa Nadzorni organ po potrebi uporablja načela, določena v Obvestilu Komisije o združitvah.

(52) Glej npr. Odločbo Komisije v zadevi Ford/Volkswagen, UL L 20, 28.1.1993, str. 14.

(53) V zvezi s tem glej odstavek 146 sodbe v zadevi Compagnie Générale Maritime, navedeni v opombi 26 zgoraj.

(54) V zvezi s tem glej združeni zadevi 43/82 in 63/82, VBVB in VBBB, [1984] Recueil 19, odstavek 9.

(55) V zvezi s tem glej zadevo T-66/89, Publishers Association, [1992] Recueil II-1995.

(56) V zvezi s tem glej sodbo v zadevi Commercial Solvents, navedeni v opombi 6, v zadevi Hoffmann-La Roche, navedeni v opombi 12, odstavek 125, ter zadevi RTE in ITP, navedeni v opombi 30, pa tudi zadevo 6/72, Continental Can, [1973] Recueil 215, odstavek 16, in zadevo 27/76, United Brands, [1978] Recueil 207, odstavki 197 do 203.

(57) Glej odstavka 32 in 33 sodbe v zadevi Commercial Solvents, navedeni v opombi 7.

(58) V skladu z ustaljeno sodno prakso prevladujoči položaj pomeni položaj gospodarske moči, ki jo uživa podjetje in ki mu omogoča preprečiti ohranitev učinkovite konkurence na upoštevnem trgu s tem, da mu omogoča, da ravna v precejšnji meri neodvisno od svojih konkurentov, strank in končno tudi od porabnikov, glej npr. odstavek 38 sodbe v zadevi Hoffmann-La Roche, navedeni v opombi 12.

(59) Za novejši primer glej odstavek 95 sodbe v zadevi Wouters, navedeni v opombi 14.

(60) Glej npr. zadevo 246/86, Belasco, [1989] Recueil 2117, odstavki 32–38.

(61) Glej odstavek 34 sodbe v zadevi Belasco, navedeni v prejšnji opombi, in novejše združene zadeve T-202/98 a.o., British Sugar, [2001] Recueil II-2035, odstavek 79. Po drugi strani pa je drugače, če na trg ni možno uvažati, glej odstavek 51 sodbe v zadevi Bagnasco, navedeni v opombi 14.

(62) Jamstva za kredite na tekoči račun.

(63) Glej odstavek 51 sodbe v zadevi Bagnasco, navedeni v opombi 14.

(64) V zvezi s tem glej zadevo 45/85, Verband der Sachversicherer, [1987] Recueil 405, odstavek 50, in zadevo C-7/95 P, John Deere, [1998] Recueil I-3111. Glej tudi odstavek 172 sodbe v zadevi Van Landewyck, navedeni v opombi 25, v kateri je Sodišče Evropskih skupnosti poudarilo, da je zadevni sporazum znatno zmanjšal spodbudo za prodajo uvoženih proizvodov.

(65) Glej npr. sodbo v zadevi Stichting Sigarettenindustrie, navedeni v opombi 18, odstavka 49 in 50.

(66) V zvezi s tem glej zadevo T-22/97, Kesko, [1999] Recueil II-3775, odstavek 109.

(67) Glej npr. zadevo T-65/98, Van den Bergh Foods, [2003] Recueil II-, in sodbo v zadevi Langnese-Iglo, navedeni v opombi 38, odstavek 120.

(68) Glej npr. sodbo z dne 7. decembra 2000, zadeva C-214/99, Neste, [2000] Recueil I-11121.

(69) Glej sodbo z dne 28. februarja 1991, zadeva C-234/89, Delimitis, [1991] Recueil I-935.

(70) Glej odstavek 120 sodbe v zadevi Langnese-Iglo, navedeni v opombi 38. Glej tudi sodbo v zadevi Hegelstad, navedeni v opombi 20.

(71) Glej npr. Odločbo Komisije v zadevi Volkswagen (II), navedeni v opombi 24, odstavek 81 et seq.

(72) V zvezi s tem glej odstavke 177 do 181 sodbe v zadevi SCK in FNK, navedeni v opombi 16.

(73) V zvezi s tem konceptom glej sodbo v zadevi Ambulanz Glöckner, navedeni v opombi 14, odstavek 38, in zadevo C-179/90, Merci convenzionali porto di Genova, [1991] Recueil I-5889, ter zadevo C-242/95, GT-Link, [1997] Recueil I-4449.

(74) Glej npr. odstavek 135 sodbe v zadevi BPB Industries in British Gypsum, navedeni v opombi 25.

(75) Glej zadevo 322/81, Nederlandse Banden Industrie Michelin, [1983] Recueil 3461.

(76) Glej zadevo 61/80, Coöperative Stremsel- en Kleurselfabriek, [1981] Recueil 851, odstavek 15.

(77) Glej v zvezi s tem sodbo v zadevi Irish Sugar, navedeni v opombi 20, odstavek 169.

(78) Glej odstavek 70 sodbe v zadevi RTE (Magill), navedeni v opombi 30.

(79) Glej sodbo v zadevi Irish Sugar, navedeni v opombi 20.

(80) Glej npr. sodno prakso, navedeno v opombi 73.

(81) V zvezi s tem glej zadevo 28/77, Tepea, [1978] Recueil 1391, odstavek 48, in odstavek 16 sodbe v zadevi Continental Can, navedeni v opombi 56.

(82) Glej združene zadeve C-89/85 in druge, Ahlström Osakeyhtiö (Woodpulp), [1988] Recueil 651, odstavek 16.

(83) V zvezi s tem glej zadevo T-102/96, Gencor, [1999] Recueil II-753, ki uporablja preizkus učinkov na področju združitev.

(84) V zvezi s tem glej odstavek 19 sodbe v zadevi Javico, navedeni v opombi 22.

(85) V zvezi s tem glej zadevo 51/75, EMI proti CBS, [1976] Recueil 811, odstavka 28 in 29.

(86) Glej Odločbo Komisije v zadevi Siemens/Fanuc, UL L 376, 31.12.1985, str. 29.

(87) V zvezi s tem glej združeni zadevi 29/83 in 30/83, CRAM in Rheinzinc, [1984] Recueil 1679, ter združene zadeve 40/73 in druge, Suiker Unie, [1975] Recueil 1663, odstavka 564 in 580.

(88) Glej odstavek 22 sodbe v zadevi Javico, navedeni v opombi 22.

(89) Glej odstavek 203 sodbe v zadevi Compagnie maritime belge, navedeni v opombi 15.

(90) V zvezi s tem glej sodbo v zadevi Javico, navedeni v opombi 22.

(91) V zvezi s tem glej odstavke 24 do 26 sodbe v zadevi Javico, navedeni v opombi 22.