ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

Nadzorni organ Efte je 29. junija 2020 sprejel odločbo v zadevi št. 71480 (v nadaljnjem besedilu: odločba), v kateri je ugotovil, da je podjetje Telenor kršilo člen 54 Sporazuma EGP z uporabo nepoštenih tarif, ki niso omogočale enako uspešnim konkurentom, ki so se zanašali na veleprodajni dostop in storitve posredovanja v javnem mobilnem telefonskem omrežju podjetja Telenor na Norveškem, da bi ponovili samostojne mobilne širokopasovne storitve, ki jih je podjetje Telenor Norge AS ponujalo za gospodinjstva, ne da bi utrpeli izgubo, vključno z veleprodajnimi tarifami za operaterje nacionalnega gostovanja, zaračunanimi družbi Network Norway (NwN) od 1. avgusta 2008 do 31. avgusta 2010, veleprodajnimi tarifami za operaterje mobilnih virtualnih omrežij, zaračunanimi družbi Ventelo od 1. januarja 2008 do 30. novembra 2010 ter veleprodajnimi tarifami za ponudnike storitev od 1. januarja 2008 do 31. decembra 2012.
C 197/35

Zahtevek za svetovalno mnenje Sodišča Efte, ki ga je 24. januarja 2019 vložilo sodišče Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein v zadevi D in E

(Zadeva E-2/19)

(2019/C 197/07)

Pri Sodišču Efte je bil z dopisom z dne 24. januarja 2019, ki ga je poslalo sodišče Verwaltungsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (upravno sodišče Kneževine Lihtenštajn) in ga je tajništvo Sodišča Efte prejelo 29. januarja 2019, vložen zahtevek za svetovalno mnenje v zadevi D in E glede naslednjega vprašanja:

Ali je treba Direktivo 2004/38, zlasti člen 3(1) v povezavi s členom 7(1)(d) Direktive, in prvi stavek točke III Sklepa [Skupnega odbora EGP] št. 191/1999 razlagati tako, da ima družinski član državljana države članice EU pravico pridobiti dovoljenje z enako veljavnostjo, kakršno ima dovoljenje osebe, ki ga vzdržuje, tudi če je oseba, ki ga vzdržuje, pravico do prebivanja v Lihtenštajnu pridobila zgolj na podlagi nacionalne zakonodaje in ne na podlagi prava EGP?
1.

ugotovi, da Islandija – s tem, ko je ohranila v veljavi (i) sistem za izdajo dovoljenj za uvoz surovih jajc in proizvodov iz surovih jajc, kakršen je tisti iz člena 10 zakona št. 25/1993 ter členov 3(e) in 4 uredbe (IS) št. 448/2012, (ii) sistem za izdajo dovoljenj za uvoz nepasteriziranega mleka in mlečnih proizvodov, predelanih iz nepasteriziranega mleka, ter dodatne zahteve, kakršni so določeni v členu 10 zakona št. 25/1993 ter členih 3(f), 4 in 5 uredbe (IS) št. 448/2012, in prepoved trženja uvoženih mlečnih proizvodov, predelanih iz nepasteriziranega mleka, kakršna je določena v členu 7a uredbe (IS) št. 104/2010, ter (iii) upravno prakso, v skladu s katero se od uvoznikov zahteva, da podajo izjavo in pridobijo dovoljenje za uvoz obdelanih jajčnih in mlečnih proizvodov, kakršna je bila vzpostavljena v okviru uporabe uredbe (IS) št. 448/2012, – ni izpolnila svojih obveznosti iz akta iz točke 1.1.1 poglavja I Priloge I k Sporazumu EGP, tj. Direktiva Sveta 89/662/EGS z dne 11. decembra 1989 o veterinarskih pregledih v trgovini znotraj Skupnosti glede na vzpostavitev notranjega trga, kakor je bil spremenjen in prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu in s sektorskimi prilagoditvami iz Priloge I k Sporazumu, ter zlasti iz člena 5 navedene direktive;
—

Tožba se nanaša na to, da Islandija do najpozneje 12. septembra 2017 ni ukrepala, da bi svojo zakonodajo uskladila z obrazloženim mnenjem Nadzornega organa Efte z dne 12. julija 2017, saj v svoj nacionalni pravni red ni prenesla Delegirane uredbe Komisije (EU) 2015/514 z dne 18. decembra 2014 o informacijah, ki jih morajo pristojni organi posredovati Evropskemu organu za vrednostne papirje in trge v skladu s členom 67(3) Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta, kakor je navedena v točki 31bbe Priloge IX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru in kakor je bila navedenemu sporazumu prilagojena s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP (v nadaljnjem besedilu: akt).
1.

ugotovi, da Norveška s tem, ko je v veljavi ohranila nacionalno določbo, kot je določena v odstavku 32 oddelka 2 norveške uredbe o proizvodih, ki prepoveduje proizvodnjo, uvoz, izvoz in prodajo potrošniških proizvodov, ki vsebujejo določene koncentracije perfluorooktanojske kisline (PFOA), ni izpolnila svojih obveznosti iz akta iz točke 12zc poglavja XV Priloge II k Sporazumu EGP (Uredba (ES) št. 1907/2006 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 18. decembra 2006 o registraciji, evalvaciji, avtorizaciji in omejevanju kemikalij (REACH), o ustanovitvi Evropske agencije za kemikalije ter spremembi Direktive 1999/45/ES ter razveljavitvi Uredbe Sveta (EGS) št. 793/93 in Uredbe Komisije (ES) št. 1488/94 ter Direktive Sveta 76/769/EGS in direktiv Komisije 91/155/EGS, 93/67/EGS, 93/105/ES in 2000/21/ES, kakor je bila spremenjena), zlasti iz člena 128(1) navedenega akta, kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP.
1.

Ali je mogoče točko (a) člena 2 Direktive 2002/21/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 7. marca 2002 o skupnem regulativnem okviru za elektronska komunikacijska omrežja in storitve (okvirna direktiva) razlagati tako, da pojem „elektronsko komunikacijsko omrežje“ zajema prenos signalov, ki so zapisani kot sporočilo SMS na končni napravi uporabnika, povezani prek spletnega iskalnika s spletnim strežnikom „Moje strani“ na spletni domeni telekomunikacijskega podjetja, prek javnega interneta, na programsko opremo v skriptnem jeziku PHP na spletni domeni istega telekomunikacijskega podjetja, ki prejema signale, jih obdela in prenese s spletne domene telekomunikacijskega podjetja na SMS strežnik (SMSC) v svojem komunikacijskem sistemu, ki jih nato prek telefonskega omrežja pošlje na telefonsko številko prejemnika?
1.

ugotovi, da je Kneževina Lihtenštajn kršila svoje obveznosti, ki izhajajo iz členov 9, 10, 13 in 16 akta, navedenega v točki 1 Priloge X k Sporazumu EGP (Direktiva 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu EGP, in, v kolikor sedeži in opravljanje čezmejnih storitev ne spadajo na področje uporabe navedenega akta, svoje obveznosti, ki izhajajo iz členov 31 in 36 Sporazuma EGP, s tem, ko: (a) je ohranila v veljavi člen 7 lihtenštajnskega zakona o trgovini, ki vzpostavlja sistem predhodnih dovoljenj za podjetja, ki želijo ustanoviti sedež v Lihtenštajnu; (b) je ohranila v veljavi člen 8(1) lihtenštajnskega zakona o trgovini, ki uvaja pogoje, ki niso jasni in nedvoumni za izdajo predhodnih dovoljenj za podjetja, ki želijo ustanoviti sedež v Lihtenštajnu (tj. obveznost, da je treba imeti potrebno osebje in zadostno znanje nemščine); (c) ni zagotovila, da se zahteve, ki so enakovredne ali v bistvu primerljive glede na njihov namen ter že veljajo za ponudnika storitev v drugi ali isti državi EGP v postopku za izdajo predhodnih dovoljenj za podjetja, ki želijo ustanoviti sedež v Lihtenštajnu, ne podvajajo ter da so postopek in formalnosti v zvezi s sistemom dovoljenj v okviru zakona o trgovini jasno določeni, in (d) je ohranila v veljavi člen 21 lihtenštajnskega zakona o trgovini, ki vzpostavlja sistem predhodnih dovoljenj za podjetja, ki želijo opravljati čezmejne storitve v Lihtenštajnu, ter
—

Tožba se nanaša na to, da Islandija do najpozneje 14. marca 2015 ni ukrepala, da bi svojo zakonodajo uskladila z obrazloženim mnenjem Nadzornega organa Efte z dne 14. januarja 2015, saj v svoj nacionalni pravni red ni prenesla Direktive 2011/62/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 8. junija 2011 o spremembi Direktive 2001/83/ES o zakoniku Skupnosti o zdravilih za uporabo v humani medicini glede preprečevanja vstopa ponarejenih zdravil v zakonito dobavno verigo, kakor je navedena v točki 15q poglavja XIII Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru in kakor je bila prilagojena navedenemu sporazumu s Protokolom 1 k Sporazumu EGP (v nadaljnjem besedilu: akt).
—

Ta tožba se nanaša na to, da Islandija do najpozneje 18. februarja 2014 ni ukrepala, da bi svojo zakonodajo uskladila z obrazloženim mnenjem Nadzornega organa Efte z dne 18. decembra 2013, saj v svoj nacionalni pravni red ni prenesla Direktive Komisije 2010/26/EU z dne 31. marca 2010 o spremembi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 97/68/ES o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti plinastim in trdnim onesnaževalom iz motorjev z notranjim zgorevanjem, namenjenih za vgradnjo v necestno mobilno mehanizacijo (akt), navedene v sedmi alinei točke 1a poglavja XXIV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru in kakor je bila navedenemu sporazumu prilagojena s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP.
—

ta tožba se nanaša na to, da Islandija do najpozneje 19. aprila 2014 ni ukrepala, da bi svojo zakonodajo uskladila z obrazloženim mnenjem Nadzornega organa Efte z dne 19. februarja 2014, saj v svoj nacionalni pravni red kot take ni prenesla Uredbe (ES) št. 392/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o odgovornosti prevoznikov potnikov po morju v primeru nesreč, navedene v točki 56x poglavja V Priloge XIII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru in kakor je bila prilagojena navedenemu sporazumu s Protokolom 1 k Sporazumu EGP;
—

ta tožba Nadzornega organa Efte se nanaša na to, da Islandija do najpozneje 5. novembra 2012 ni ukrepala, da bi svojo zakonodajo uskladila z obrazloženim mnenjem Nadzornega organa Efte z dne 5. septembra 2012, saj v svoj nacionalni pravni red ni prenesla Direktive 2009/22/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 23. aprila 2009 o opustitvenih tožbah zaradi varstva interesov potrošnikov (akt), navedene v točki 7d Priloge XIX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru in kakor je bila prilagojena navedenemu sporazumu s Protokolom 1 k Sporazumu,
—

Nadzorni organ Efte navaja, da so družinske dajatve v skladu s členom 4(1)h Uredbe (EGS) št. 1408/71 dajatve, ki omogočijo enemu od staršev, da se posveti vzgoji majhnega otroka in so določene za kritje stroškov vzgoje otroka, drugih stroškov oskrbe in vzgoje otroka in po potrebi za omilitev finančne izgube, nastale zaradi opustitve dohodka iz opravljanja poklicne dejavnosti.
2.

Na ta znesek se zaračunajo zamudne obresti od datuma vročitve tega sklepa strankam do datuma dejanskega plačila. Uporabi se obrestna mera, izračunana na podlagi obrestne mere, ki jo Evropska centralna banka uporablja za svoje glavne operacije refinanciranja in ki velja na prvi koledarski dan meseca, v katerem se izteče rok za plačilo, povečana za tri in pol odstotne točke.
—

Tožeča stranka je 11. avgusta 2006 vložila pritožbo pri Nadzornem organu Efte z navedbo, da je mesto Oslo dodelilo pomoč podjetju AS Oslo Sporveier (zdaj Ruter AS) in njegovemu hčerinskemu podjetju AS Sporveisbussene (zdaj Unibuss AS) ter s tem kršilo člen 61 Sporazuma EGP.
1.

Kneževina Lihtenštajn s tem, ko od članov upravnih odborov in svetov direktorjev bank, ustanovljenih v Lihtenštajnu, zahteva, da jim mora kraj prebivališča omogočati, da dejansko in brezhibno opravljajo svoje dolžnosti, ne izpolnjuje svojih obveznosti iz Sporazuma EGP, zlasti členov 28 in 31 Sporazuma;
SL Uradni list Evropske unije C 40/15

Zahteva za svetovalno mnenje Sodišča Efte, predložena s strani Follo tingrett z dne 24. oktobra 2007 v zadevi L'Oréal Norge AS proti Per Aarskog AS in drugi

(Zadeva E-9/07)

(2008/C 40/06)

Na sodišče Efte je bila z dopisom z dne 24. oktobra 2007, ki ga je poslalo okrožno sodišče Follo (Follo tingrett) in ga je tajništvo sodišča prejelo 31. oktobra 2007, vložena zahteva za svetovalno mnenje v zadevi L'Oréal Norge AS proti Per Aarskog AS in drugi glede naslednjih vprašanj:

1. Ali je člen 7(1) Direktive Sveta 89/104/EGS mogoče razumeti v smislu, da ima imetnik blagovne znamke pravico preprečiti uvoze iz tretjih držav zunaj območja EGP, ko pride do takih uvozov brez njegovega soglasja?
1.

razglasi, da Republika Islandija s tem, ko v predpisanem obdobju ni prekinila in izterjala pomoči v okviru davčnih shem, ki so na podlagi Odločbe št. 21/04/COL nezdružljive s Sporazumom EGP, ni izpolnila obveznosti iz členov 2, 3 in 4 navedene odločbe; ter
2.

Ali je v skladu s Sporazumom o EGP, da država članica obravnava samo distribucijske družbe pri določitvi in ponovni določitvi davka na dividende (davka po odbitku), v tistih primeri, ko obračun za tuje davkoplačevalce temelji na domnevi, da je lastnik za namene obdavčenja, oseba, ki ni (1) lastnik po zasebnem pravu, (2) registrirana v VPS registru kot lastnik in (3) je razglašena za lastnika v razmerju do davčnih organov, ne da bi lastnik za namene obdavčenja ali lastnik po zasebnem pravu, registriran v VPS, vedela za novo klasifikacijo?
1.

Člen 26, zadnji odstavek, Direktive Komisije 2006/73/ES z dne 10. avgusta 2006 o izvajanju Direktive 2004/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta v zvezi z organizacijskimi zahtevami in pogoji poslovanja investicijskih družb ter opredeljenimi izrazi za namene navedene direktive je treba razlagati tako, da lahko investicijska družba razkrije bistvene pogoje dogovorov o provizijah, pristojbinah in nedenarnih ugodnostih v obliki povzetka, pod pogojem, da je investicijska družba stranki pred opravljanjem investicijske ali pomožne storitve jasno razkrila, da se take spodbude plačajo tretji osebi ali se od tretje osebe prejmejo, da se zaveže, da bo na zahtevo stranke razkrila dodatne podrobnosti, ter da to zavezo spoštuje. Razkritje v skladu s členom 26 v obliki povzetka se lahko opravi v splošnih ali vnaprej oblikovanih pogojih, če vsaka posamezna stranka prejme informacije, povezane s posamezno investicijsko storitvijo, in če te informacije stranki zagotavljajo zadostno podlago za sprejemanje obveščenih naložbenih odločitev.
1.

Zavarovalni zahtevek mora temeljiti na zavarovanem dogodku, ki se zgodi pred odpovedjo zavarovalne pogodbe, da se lahko šteje za zavarovalni zahtevek v smislu člena 268(1)(g) Direktive 2009/138/ES. Vendar njegov obseg ne more biti omejen na zahtevke, ki so nastali, bili vloženi ali sprejeti pred začetkom postopka prenehanja, če zahtevka še ni mogoče v celoti določiti. V skladu s členom 274(2)(g) Direktive 2009/138/ES morajo biti z nacionalnim pravom določena posebna pravila in pogoji glede vlaganja, preverjanja in sprejema zahtevkov, vključno s časovnimi omejitvami za vložitev zahtevkov in končno določitvijo zneska zavarovalnih zahtevkov v primerih, ko elementi dolga še niso znani, pod pogojem, da imajo zavarovalni zahtevki absolutno prednost pred drugimi zahtevki v skladu s členom 275(1)(a) Direktive 2009/138/ES. Zahtevek za plačilo premije, dolgovane zaradi odpovedi zavarovalne pogodbe po začetku postopka prenehanja, ne pomeni zavarovalnega zahtevka v smislu člena 268(1)(g) Direktive 2009/138/ES.
SODBA SODIŠČA

z dne 14. maja 2019

v zadevi E-6/18

Nadzorni organ Efte proti Islandiji

(Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Direktiva 2014/52/EU)

(2019/C 315/08)

V zadevi E-6/18, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 1a Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2014/52/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o spremembi Direktive 2011/92/EU o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje), kakor je bil prilagojen s Protokolom 1, ali vsekakor s tem, ko o tem ni obvestila Nadzornega organa Efte, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in iz člena 7 Sporazuma – je Sodišče v sestavi predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Bernd Hammermann dne 14. maja 2019 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 1a Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2014/52/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o spremembi Direktive 2011/92/EU o presoji vplivov nekaterih javnih in zasebnih projektov na okolje), kakor je bil prilagojen s Protokolom 1 k Sporazumu, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in iz člena 7 Sporazuma.
2.

Konkurrenten.no AS krije svoje stroške, stroške, ki so nastali Nadzornemu organu Efte, pa krijeta okrožje Aust-Agder in podjetje Nettbuss AS.
SODBA SODIŠČA

z dne 14. junija 2018

v zadevi E-13/17

Nadzorni organ Efte proti Islandiji

(Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Uredba (EU) 2015/514)

(2018/C 414/10)

V zadevi E-13/17, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko ni prenesla akta iz točke 31bbe Priloge IX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/514 z dne 18. decembra 2014 o informacijah, ki jih morajo pristojni organi posredovati Evropskemu organu za vrednostne papirje in trge v skladu s členom 67(3) Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta), kakor je bil Sporazumu prilagojen s Protokolom 1, v svoj notranji pravni red, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 7 Sporazuma – je Sodišče v sestavi predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen in Bernd Hammermann (sodnik poročevalec) dne 14. junija 2018 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Islandija s tem, ko ni prenesla akta iz točke 31bbe Priloge IX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Delegirana uredba Komisije (EU) 2015/514 z dne 18. decembra 2014 o informacijah, ki jih morajo pristojni organi posredovati Evropskemu organu za vrednostne papirje in trge v skladu s členom 67(3) Direktive 2011/61/EU Evropskega parlamenta in Sveta), kakor je bil Sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1, v svoj notranji pravni red, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 7 Sporazuma.
SL Uradni list Evropske unije C 133/5

SODBA SODIŠČA

z dne 22. decembra 2016

v zadevi E-3/16

Ski Taxi SA, Follo Taxi SA in Ski Follo Taxidrift AS proti norveški vladi, ki jo je zastopal organ, pristojen za konkurenco

(Člen 53 EGP – Omejitev konkurence zaradi cilja – Javna naročila – Predložitev skupnih ponudb prek skupne družbe za upravljanje)

(2017/C 133/05)

V zadevi E-3/16, Ski Taxi SA, Follo Taxi SA in Ski Follo Taxidrift AS proti norveški vladi, ki jo je zastopal organ, pristojen za konkurenco, – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo Vrhovno sodišče Norveške (Norges Høyesterett) v zvezi z razlago Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru in zlasti člena 53 Sporazuma – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik in sodnik poročevalec Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen in Páll Hreinsson, 22. decembra 2016 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

1. Da bi sporazum štel za omejevanje konkurence zaradi cilja v smislu člena 53(1) EGP, mora povzročiti znatno škodo konkurenci. Ne zadostuje zgolj, da bi ob upoštevanju posebnega pravnega in gospodarskega ozadja, lahko preprečil, omejil ali izkrivil konkurenco.

2. Pri ugotavljanju, ali je sporazum med podjetji ali sklep podjetniškega združenja znatno škodljiv za konkurenco, je treba upoštevati vsebino njegovih določb, njegove cilje ter gospodarsko in pravno ozadje, v katerega je umeščen. Pri presoji navedenega ozadja je treba upoštevati tudi naravo zadevnih storitev ter dejanske pogoje delovanja in strukture zadevnega trga ali trgov. Čeprav namen strank ni nujno dejavnik pri opredelitvi omejujoče narave sporazuma, lahko organi, pristojni za konkurenco, nacionalna sodišča in Sodišče tak namen upoštevajo.

3. Sporazum je znatno škodljiv za konkurenco in lahko šteje za omejevanje konkurence zaradi cilja le, če je njegova škodljivost zlahka prepoznavna. Ta presoja ne zajema celovitega pregleda njegovih dejanskih ali morebitnih učinkov. Prav tako ne obsega ocene pozitivnih in negativnih učinkov na konkurenco ter tako ne uporabi načela razumne presoje.

4. Pri ugotavljanju, ali je predložitev skupnih ponudb prek skupne družbe za upravljanje znatno škodljiva in lahko šteje za omejevanje konkurence zaradi cilja, je treba upoštevati vsebino sodelovanja, njegove cilje ter gospodarsko in pravno ozadje, v katerega je umeščeno. Namen strank je prav tako mogoče upoštevati, čeprav to ni nujni dejavnik.

5. Ker predložitev skupnih ponudb vključuje določanje cen, kar je izrecno prepovedano s členom 53(1) Sporazuma EGP, se pregled gospodarskega in pravnega ozadja lahko omeji na tisto, kar je nujno za ugotovitev omejitev konkurence zaradi cilja. Vendar je treba s takšno presojo preveriti, pa četudi na hitro, ali so stranke sporazuma dejanski ali potencialni konkurenti in ali skupno določanje cene, ki je ponujena naročniku, ne pomeni pomožne omejitve.
SL Uradni list Evropske unije C 321/11

SODBA SODIŠČA

z dne 7. junija 2017

v zadevi E-17/16

Nadzorni organ Efte proti Islandiji

(Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Direktiva 2009/127/ES o spremembi Direktive 2006/42/ES, kar zadeva stroje za nanašanje pesticidov)

(2017/C 321/09)

V zadevi E-17/16, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 1c poglavja XXIV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2009/127/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o spremembi Direktive 2006/42/ES, kar zadeva stroje za nanašanje pesticidov), kakor je bil prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP, ali ker v vsakem primeru o sprejetju takih ukrepov ni obvestila Nadzornega organa Efte, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP – je Sodišče Efte v sestavi predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Benedikt Bogason (ad hoc sodnik), 7. junija 2017 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 1c poglavja XXIV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2009/127/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o spremembi Direktive 2006/42/ES, kar zadeva stroje za nanašanje pesticidov), kakor je bil prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP.
SL Uradni list Evropske unije C 18/27

SODBA SODIŠČA

z dne 1. februarja 2016

v zadevi E-21/15

Nadzorni organ Efte proti Islandiji

(Neizpolnitev obveznosti države EGP/Efte – Neizvajanje – Direktiva 2011/88/EU o spremembah Direktive 97/68/ES glede določb za motorje, dane na trg v okviru sistema prožnosti)

(2017/C 18/11)

V zadevi E-21/15, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 1a poglavja XXIV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2011/88/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o spremembah Direktive 97/68/ES glede določb za motorje, dane na trg v okviru sistema prožnosti), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 2 navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Páll Hreinsson, 1. februarja 2016 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 1a poglavja XXIV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2011/88/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. novembra 2011 o spremembah Direktive 97/68/ES glede določb za motorje, dane na trg v okviru sistema prožnosti), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 2 navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP.