SL Uradni list Evropske unije L 92/68

ODLOČBA NADZORNEGA ORGANA EFTE

št. 277/15/COL

z dne 6. julija 2015

o izvzetju nekaterih logističnih storitev družbe Posten Norge AS iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev [2016/488]

NADZORNI ORGAN EFTE (V NADALJNJEM BESEDILU: NADZORNI ORGAN) JE –

ob upoštevanju akta, navedenega v točki 4 Priloge XVI k Sporazumu EGP, ki določa postopke za oddajo javnih naročil v sektorju gospodarskih javnih služb (Direktiva 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 31. marca 2004 o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (1)), ter zlasti členov 30(1), 30(5) in 30(6) akta,

ob upoštevanju Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča (v nadaljnjem besedilu: Sporazum o nadzornem organu in sodišču) ter zlasti členov 1 in 3 Protokola 1 k Sporazumu,

ob upoštevanju Odločbe Nadzornega organa z dne 19. aprila 2012, ki članu s posebno odgovornostjo za javna naročila daje pooblastila za sprejemanje nekaterih odločitev na tem področju (Odločba št. 136/12/COL),

po posvetovanju z Odborom Efte za javna naročila,

ob upoštevanju naslednjega:

I. DEJSTVA

(1) Nadzorni organ je po razpravah, ki so potekale v fazi pred priglasitvijo, z dopisom z dne 20. marca 2015 (2) prejel zahtevek družbe Posten Norge AS (v nadaljnjem besedilu: Pošta Norveške) v zvezi s sprejetjem odločbe o uporabi člena 30(1) Direktive 2004/17/ES za nekatere logistične storitve. Nadzorni organ je o prejetju tega zahtevka obvestil Norveško (3). Pošta Norveške je po posvetovanjih z Nadzornim organom spremenila obseg svojega zahtevka z dopisom z dne 1. junija 2015 (4). Nadzorni organ se je z dopisi z dne 10. junija 2015 posvetoval z Odborom Efte za javna naročila in zaprosil za njegovo mnenje v okviru pisnega postopka (5). Odbor Efte za javna naročila je 26. junija 2015 s soglasjem izdal pozitivno mnenje glede osnutka odločbe Nadzornega organa (6).

(2) Spremenjeni zahtevek, ki ga je predložila Pošta Norveške, se nanaša na naslednje logistične storitve, kakor jih je opredelila Pošta Norveške: (a) nacionalna standardna dostava paketov med podjetji (Business-to-Business, B2B) pomeni distribucijo paketov s težo manj kot 35 kg, katerih pošiljatelji in prejemniki so podjetja na Norveškem (vključno z dohodnimi paketi, to je dostavo paketov s strani izvajalca poštnih storitev ali ponudnika logističnih storitev na Norveškem v imenu izvajalca poštnih storitev ali ponudnika logističnih storitev iz tujine); (b) mednarodna standardna dostava odhodnih paketov B2B pomeni distribucijo paketov s težo manj kot 35 kg, ki jih podjetja na Norveškem pošljejo podjetjem v tujini; (c) nacionalna ekspresna dostava paketov (v enem dnevu/preko noči) pomeni distribucijo paketov in blaga podjetjem na Norveškem z zajamčeno dostavo naslednjega dne pred iztekom določenega roka; (d) mednarodna ekspresna dostava paketov (dohodnih in odhodnih) pomeni ekspresen prevoz paketov na Norveško in z Norveške; (e) zbirni tovor ali splošni tovor pomeni distribucijo blaga s težo med 35 kg in 2,5 tone (paketi so izključeni), ki poteka prek omrežja terminalov, razen prevoza pod nadzorovano temperaturo in razsutega tovora, pri čemer se različni artikli dostavijo istim prejemnikom; (f) delni tovor pomeni distribucijo blaga s težo nad 2 do 2,5 tone, ki ne poteka prek terminalov, temveč se dostavi po cesti ali železnici, razen blaga pod nadzorovano temperaturo in razsutega tovora.

(3) Zahtevku je bilo priloženo poročilo nacionalnega organa, pristojnega za konkurenco, tj. Konkurransetilsynet (v nadaljnjem besedilu: norveški organ za varstvo konkurence), v katerem je navedeni organ ugotovil, da je Pošta Norveške izpostavljena znatni stopnji konkurence na vseh trgih, ki so bili priglašeni Nadzornemu organu.

II. PRAVNI OKVIR

(4) Člen 30(1) Direktive 2004/17/ES omogoča izvzetje iz zahtev, določenih v pravilih o javnih naročilih, kadar udeleženci na trgu delujejo v konkurenčnem okolju. Člen 30(1) Direktive določa: „Ta direktiva se ne uporablja za naročila, katerih namen je omogočiti opravljanje dejavnosti iz členov 3 do 7, če je v državi članici, v kateri se dejavnost opravlja, dejavnost neposredno izpostavljena konkurenci na trgih, do katerih dostop ni omejen.“

(5) V členu 30(1) Direktive sta določeni dve zahtevi, ki morata biti izpolnjeni, preden lahko Nadzorni organ odobri izvzetje na podlagi člena 30(5) Direktive ob upoštevanju člena 30(6) Direktive.

(6) Prva zahteva iz člena 30(1) Direktive 2004/17/ES je, da se mora dejavnost izvajati na trgu, do katerega dostop ni omejen. V skladu s členom 30(3) Direktive se šteje, da dostop do trga ni omejen, če država članica izvaja in uporablja zadevno zakonodajo EGP za odpiranje določenega sektorja ali njegovega dela.

(7) V skladu s členom 30(5) Direktive 2004/17/ES lahko Nadzorni organ na podlagi zahtevkov naročnikov sprejme odločbe v skladu s členom 30(1), kadar zakonodaja zadevne države tako določa. V zvezi z Norveško je ta zahteva izpolnjena. Direktiva 2004/17/ES je bila v norveški pravni red prenesena z zakonom št. 69 z dne 16. julija 1999 o javnem naročanju (7) ter z uredbo št. 403 z dne 7. aprila 2006 o pravilih za javno naročanje v sektorjih oskrbe (oskrba z vodo in energijo, prevozne in poštne storitve) (8). Oddelek 15-1 uredbe št. 403 določa pogoje in postopek za uporabo člena 30 Direktive za norveške naročnike. V skladu z uredbo št. 403 lahko naročniki od Nadzornega organa zahtevajo, da sprejme odločbo o uporabi člena 30(1) Direktive 2004/17/ES za posamezno dejavnost na Norveškem. Pred vložitvijo zahtevka lahko naročniki, če je primerno, pridobijo izjavo nacionalnega organa, pristojnega za konkurenco.

(8) V skladu s členom 30(3) Direktive je merodajna zakonodaja EGP za zahtevek, ki je predmet obravnave, navedena v točki F Priloge XI k Direktivi 2004/17/ES, tj. Direktiva 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta (9). Norveška je v svoj pravni red prenesla Direktivo 97/67/ES, pa tudi njene prve spremembe, ki jih je uvedla Direktiva 2002/39/ES Evropskega parlamenta in Sveta (10). Vendar najnovejše spremembe Direktive 97/67/ES, uvedene z Direktivo 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta (11), do danes niso bile vključene v Sporazum EGP. Kljub temu pa določbe, ki jih vsebujejo te zadnje spremembe Direktive 97/67/ES, ne vplivajo na dejavnosti, ki jih zajema zahtevek, in zato ni pravne ovire za sklepanje, da je domneva iz člena 30(3) Direktive 2004/17/ES izpolnjena.

(9) V skladu z drugo zahtevo iz člena 30(1) Direktive 2004/17/ES mora biti dejavnost v državi Efte, v kateri se izvaja, neposredno izpostavljena konkurenci. Odločitev, ali je dejavnost neposredno izpostavljena konkurenci, se sprejme na podlagi „meril, ki so v skladu z določbami o konkurenci iz Pogodbe, kot so lastnosti zadevnega blaga ali storitev, obstoj alternativnega blaga ali storitev, cene in dejanska ali potencialna prisotnost več kot enega dobavitelja zadevnega blaga ali storitev“ (12).

(10) Obstoj neposredne izpostavljenosti konkurenci je treba oceniti na podlagi različnih kazalnikov, od katerih nobeden ni odločilen sam po sebi. Pri trgih, na katere se nanaša ta odločba, je eno od meril, ki jih je treba upoštevati, tržni delež glavnih udeležencev. Drugo merilo je stopnja koncentracije na teh trgih (13). Neposredna izpostavljenost konkurenci se oceni na podlagi objektivnih meril ob upoštevanju posebnih značilnosti zadevnega sektorja. Ker se pogoji za različne dejavnosti, na katere se nanaša ta odločba, med seboj razlikujejo, se za vsako zadevno dejavnost ali trg opravi ločena ocena.

(11) Čeprav bi se v posameznih primerih lahko predvidele različne opredelitve trgov, ni potrebe po natančni opredelitvi upoštevnega trga v zvezi z nekaterimi storitvami, navedeni v priglasitvi Pošte Norveške, kadar je rezultat ocene enak ne glede na to, ali temelji na ožji ali širši opredelitvi trga.

(12) Ta odločba je namenjena zgolj odobritvi izvzetja v skladu s členom 30 Direktive 2004/17/ES in ne posega v uporabo pravil o konkurenci.

III. OCENA

(13) Upoštevati bi bilo treba, da je cilj te odločbe ugotoviti, ali so storitve, na katere se nanaša zahtevek, izpostavljene takšni stopnji konkurence (na trgih, do katerih dostop ni omejen v smislu člena 30 Direktive 2004/17/ES), ki bo tudi ob odsotnosti discipline, dosežene s podrobnimi pravili javnega naročanja iz Direktive 2004/17/ES, zagotovila pregledno in nediskriminacijsko izvajanje javnih naročil za opravljanje zadevnih dejavnosti na podlagi meril, ki naročnikom omogočajo ugotoviti, katera rešitev je ekonomsko najugodnejša.

(14) V zvezi s tem bi bilo treba opozoriti, da je za opredeljene trge na splošno značilna prisotnost več izvajalcev logističnih storitev. Vendar se bo z analizo izpostavljenosti konkurenci za namene te odločbe in brez poseganja v splošno uporabo konkurenčnega prava ocenilo samo, ali so dejavnosti Pošte Norveške trenutno izpostavljene konkurenci na trgih, do katerih dostop ni omejen.

(15) Kot je pojasnjeno zgoraj, mora Nadzorni organ ugotoviti, ali so zadevne dejavnosti neposredno izpostavljene konkurenci. V ta namen je proučil dokaze, ki jih je predložila Pošta Norveške, kot tudi informacije, ki so jih zagotovili norveški organ za varstvo konkurence, konkurenti in stranke Pošte Norveške. Omeniti je treba, da se je Nadzorni organ pri oceni tržnih deležev in stopnje koncentracije opiral predvsem na tržne podatke, ki jih je zagotovila Pošta Norveške. Nekatere podatke je potrdil v okviru zbiranja tržnih informacij, vendar ni mogel potrditi vseh podatkov o tržnih deležih.

Opredelitev trga – proizvodni trg

(16) V skladu s prakso odločanja Evropske komisije v zadevah konkurenčnega prava (14) in tudi v zadevah, ki se nanašajo na izvzetja na podlagi člena 30 Direktive 2004/17/ES (15) v zvezi s storitvami dostave paketov, je vlagatelj zahtevka upoštevne trge razlikoval na podlagi naslednjega: a. standardna/odložena in ekspresna dostava paketov glede na časovno občutljivost pošiljke; b. domača in mednarodna dostava paketov; c. dostava paketov v okviru poslovanja podjetij s potrošniki („B2C“) in med samimi podjetji („B2B“) ter d. paketi in tovor glede na težo, obliko ter potrebne naprave za manipulacijo.

Opredelitev trga – geografski trg

(17) Evropska komisija (v nadaljnjem besedilu: Komisija) je v različnih sklepih v zadevah s področja konkurence (16) in tudi v smislu člena 30 Direktive 2004/17/ES (17) ugotovila, da so imeli geografski trgi za domače in mednarodne storitve dostave paketov B2B, nacionalne in mednarodne storitve ekspresne dostave paketov ter storitve splošnega tovora/zbirnega tovora (ali lahkega tovora) in dostave delnega tovora nacionalno razsežnost. V zvezi z nekaterimi od teh trgov je Komisija preučevala, ali bi lahko bili širši od nacionalnih, vendar na koncu v zvezi s tem ni sprejela stališča (18). Ta segmentacija večinoma temelji na dejstvu, da se tovrstne storitve zagotavljajo na nacionalni ravni. Vlagateljevo stališče je v skladu z navedeno prakso Komisije.

(18) Norveški urad za varstvo konkurence je sklenil, da lahko vprašanje natančne geografske opredelitve upoštevnega trga ostane odprto, saj bi rezultat analize ostal enak ne glede na to, ali temelji na ožji ali širši opredelitvi trga (19).

(19) Ker ni znamenj, ki bi kazala na širše ali ožje geografsko območje trgov, Nadzorni organ brez poseganja v konkurenčno pravo in da bi ocenil, ali so pogoji iz člena 30(1) Direktive 2004/17/ES izpolnjeni, meni, da upoštevni geografski trgi za namene te odločbe obsegajo ozemlje Norveške.

(20) Ta vprašanja so podrobneje obravnavana v nadaljevanju s sklicevanjem na proizvodne trge, ki jih je priglasila Pošta Norveške.

1.1 Trg nacionalne standardne dostave paketov B2B

1.1.1 Upoštevni proizvodni trg

(21) Vlagatelj zahtevka je navedel, da bi bilo treba trg nacionalne standardne dostave paketov B2B opredeliti kot distribucijo paketov s težo manj kot 35 kg, katerih pošiljatelji in prejemniki so podjetja na Norveškem (vključno z dohodnimi paketi, tj. dostavo paketov s strani izvajalca poštnih storitev ali ponudnika logističnih storitev na Norveškem v imenu izvajalca poštnih storitev ali ponudnika logističnih storitev iz tujine) (20).

(22) Nadzorni organ je v Odločbi v zadevi Norway Post/Privpak (21) ugotovil, da storitve dostave paketov B2B uporabljajo podjetja, ki potrebujejo dostavo „od vrat do vrat“ drugim podjetjem med delovnim časom. Pri takih poslovnih strankah je čas dostave zelo pomemben in so zato za tovrstne storitve pripravljene plačati znatno višjo ceno. Nadzorni organ je ugotovil, da imajo storitve dostave paketov B2B drugačne značilnosti, cene in predvidene uporabe kot storitve dostave paketov B2C (22). Zdi se, da je ta zaključek v skladu s prakso Komisije, ki je trg za dostavo paketov za poslovne stranke in trg za dostavo paketov za zasebne stranke opredelila kot ločena trga, saj se dostava paketov B2B (Business-to-Businesss) in dostava paketov B2C (Business-to-Customers) nista šteli za zamenljivi (23).

(23) Vlagatelj zahtevka prav tako razlikuje trg storitev dostave paketov B2B od trga storitev prevoza tovora zaradi razlik pri rokovanju in cenah. Za centre za sortiranje paketov pri ponudnikih storitev B2B veljajo omejitve v zvezi s težo paketov, saj mora biti vsak paket sposobna dvigniti ena sama oseba, paket pa mora biti tudi primeren za obdelavo s samodejnimi sortirnimi napravami. Vlagatelj zahtevka navaja, da se za pakete s težo več kot 35 kg ne uporabljajo iste naprave za sortiranje kot za lažje pakete in zdi se, da ponudniki storitev uporabljajo omejitev teže v razponu med 30 in 35 kg (24).

(24) To je v skladu s prakso Komisije, ki je opredelila ločen proizvodni trg za storitve dostave majhnih paketov. Veljalo je, da obstaja ločen proizvodni trg za storitve dostave majhnih paketov, pri čemer se je za razlikovanje malih paketov od tovora zdela ustrezna mejna vrednost 31,5 kg. Razlog za to je, da se tovor in majhni paketi običajno prevažajo po različnih infrastrukturah, ki so tudi različno zasnovane. Udeleženci raziskave trga, ki jo je Komisija izvedla v enem svojih nedavnih primerov, so potrdili, da ni enotne omejitve teže po vsem sektorju, s katero bi se določilo, katere enote so sprejemljive v mreži malih paketov. Vendar pa je večina konkurentov omenila omejitev teže v razponu med 25 in 35 kg (25).

(25) Poleg tega po mnenju Pošte Norveške tudi storitve nacionalne in mednarodne standardne dostave paketov B2B predstavljajo dva ločena proizvodna trga. Pri mednarodnih odhodnih paketih je običajno potrebno sodelovanje dveh ponudnikov storitev in različna infrastruktura (26). To mnenje je prav tako v skladu z odločitvami Komisije, ki je razlikovala med domačim in mednarodnim trgom storitev dostave majhnih paketov (27).

(26) Vlagatelj zahtevka meni, da so storitve domače dostave paketov B2B ter storitve mednarodne dostave dohodnih paketov del istega trga. Zdi se, da je bila v več odločitvah Komisije takšna mednarodna dostava dohodnih paketov vključena v nacionalni trg (28). To, ali se ta trga obravnavata ločeno ali kot del istega trga, ne bo vplivalo na končno oceno, zato za namen te odločbe ne bo podrobnejšega razlikovanja in ni potrebe po natančnejši opredelitvi upoštevnega trga.

(27) Glede na navedeno Nadzorni organ za namene te odločbe ugotavlja, da na Norveškem obstaja ločen proizvodni trg za distribucijo paketov s težo manj kot 35 kg med podjetji na Norveškem.

1.1.2 Neposredna izpostavljenost konkurenci

(28) Na trgu storitev domače dostave B2B je bil tržni delež Pošte Norveške v letu 2013 po vrednosti ocenjen na 35 %. Ocenjeni skupni tržni delež treh največjih konkurentov je znašal 33 %, in sicer se je od leta 2011 naprej vsako leto povečal. V tem smislu je imela družba PostNord 13-, Schenker 11- in UPS 9-odstotni tržni delež po vrednosti leta 2013 (29). Poleg tega so konkurenti Pošte Norveške mednarodni izvajalci, ki imajo dovolj finančne moči, da se lahko širijo, videti pa je tudi, da stranke v veliki meri uporabljajo razpise, zaradi česar je ponudnika storitve razmeroma preprosto zamenjati. Tudi trajanje pogodbe je na splošno kratko in zdi se, da imajo stranke nizko raven lojalnosti do svojih dobaviteljev (30).

(29) Čeprav je norveški organ za varstvo konkurence navedel, da na podlagi informacij, s katerimi razpolaga, ni mogel preveriti podatkov o tržnem deležu, ki jih je zagotovila Pošta Norveške, je menil, da so Pošti Norveške očitno konkurirali veliki mednarodni konkurenti in da je „izpostavljena nezanemarljivi konkurenci na trgu storitev standardne dostave paketov (B2B)“ (31).

(30) Na podlagi navedenega in zlasti ob upoštevanju trenutnih tržnih položajev konkurentov ter njihove finančne moči Nadzorni organ meni, da je trg nacionalne standardne dostave paketov B2B neposredno izpostavljen konkurenci.

1.2 Trg mednarodne standardne dostave odhodnih paketov B2B

1.2.1 Upoštevni proizvodni trg

(31) Vlagatelj zahtevka trdi, da bi bilo treba trg mednarodne standardne dostave paketov B2B opredeliti kot distribucijo paketov, ki jih podjetja na Norveškem pošljejo podjetjem v tujini, in da bi ga bilo treba razlikovati od trga nacionalne dostave paketov B2B (32).

(32) V skladu z navedbami v odstavku 16 zgoraj in v skladu s prakso Komisije (33) storitve nacionalne in mednarodne standardne dostave paketov tvorijo dva ločena proizvodna trga. Poleg tega, kot je bilo navedeno zgoraj, vlagatelj zahtevka meni, da bi moral biti segment storitev mednarodne dostave dohodnih paketov del trga storitev domače dostave paketov B2B, kar je v skladu s številnimi odločitvami Komisije (34).

(33) Mednarodna dostava odhodnih paketov vključuje prevzem, mednarodni prevoz in dostavo paketov po distribucijskem omrežju, ki je popolnoma drugačno kot pri storitvah domače dostave paketov. V mednarodni dostavi odhodnih paketov običajno sodelujeta dva izvajalca logističnih storitev; eden v državi prevzema paketa in drugi v namembni državi. V državi prevzema izvajalec logistične storitve prevzame pakete za prevoz do več namembnih držav. Ta isti ali drugi izvajalec logističnih storitev nato dostavi paket do končnega namembnega kraja v namembni državi.

(34) Glede na navedeno Nadzorni organ za namene te odločbe ugotavlja, da obstaja ločen proizvodni trg za distribucijo paketov s težo manj kot 35 kg, ki jih podjetja na Norveškem pošiljajo podjetjem v tujini.

1.2.2 Neposredna izpostavljenost konkurenci

(35) Na trgu storitev mednarodne standardne dostave odhodnih paketov B2B je tržni delež Pošte Norveške v letu 2013 po vrednosti znašal 9 %, deleži njenih največjih konkurentov pa so bili 26 % (DHL), 24 % (UPS) in 11 % (TNT) (35). Zdi se, da prisotnost več močnejših konkurentov na trgu predstavlja znaten konkurenčni pritisk.

(36) Na podlagi navedenega Nadzorni organ ugotavlja, da je trg storitev mednarodne standardne dostave odhodnih paketov B2B neposredno izpostavljen konkurenci. Ta zaključek je v skladu z oceno norveškega organa za varstvo konkurence (36).

1.3 Trg ekspresne dostave paketov v enem dnevu/preko noči (nacionalna)

1.3.1 Upoštevni proizvodni trg

(37) V skladu z navedbami vlagatelja zahtevka obstaja ločen trg za distribucijo paketov in blaga podjetjem na Norveškem z zajamčeno dostavo do naslednjega jutra pred iztekom določenega roka. Takšne ekspresne storitve, ki jih vlagatelj zahtevka navaja kot „v enem dnevu/preko noči“, sestavljajo ločen proizvodni trg, ki se razlikuje od trga storitev standardne dostave paketov B2B z rokom dostave do naslednjega popoldneva. Ekspresne storitve „v enem dnevu/preko noči“ so dva- do trikrat dražje od storitev standardne/odložene dostave paketov B2B (37).

(38) Kot je bilo navedeno zgoraj, je razmejitev ločenega proizvodnega trga za ekspresno dostavo paketov, ki temelji na hitrosti dostave, v skladu s prakso odločanja Komisije (38). Razlikovanje temelji na dejstvu, da se zadevni vrsti storitev zagotavljata z uporabo različne infrastrukture in omrežij, da so storitve ekspresne dostave hitrejše in zanesljivejše ter da so tudi znatno dražje. Ekspresne storitve se običajno opravijo preko noči, so časovno zanesljive in vključujejo vrsto storitev z dodano vrednostjo, kot so potrdilo o dostavi, sistem sledenja, možnost spremembe namembnega kraja ali naslova med tranzitom, dostava od pisarne do pisarne („desk-to-desk“), prožen sistem zaračunavanja in oblikovanja cen, zavarovanje in jamstvo za povračilo denarja (39). Čeprav lahko čas dostave pri različnih ekspresnih storitvah nekoliko odstopa (v nasprotju z razlikami med storitvami ekspresne dostave in odložene dostave paketov), je Komisija nedavno sklenila, da takšne različne storitve ne tvorijo ločenega proizvodnega trga, temveč so segmenti širšega trga ekspresnih storitev (40).

(39) Glede na navedeno Nadzorni organ za namene te odločbe ugotavlja, da na Norveškem obstaja ločen proizvodni trg za ekspresno dostavo paketov in blaga podjetjem na Norveškem.

1.3.2 Neposredna izpostavljenost konkurenci

(40) Na trgu nacionalne ekspresne dostave je bil tržni delež Pošte Norveške leta 2013 po vrednosti ocenjen na 28 %, medtem ko je znašal tržni delež družbe PostNord 33 %, družbe Jetpak 11 % in družbe Schenker 12 %. Tržni delež Pošte Norveške se zmanjšuje vse od leta 2011. Na tem trgu je dejavnih več mednarodnih podjetij in številne stranke organizirajo razpise, preden sklenejo pogodbe z izvajalci storitve (41). Glede na navedene dejavnike ter v skladu z oceno in zaključkom (42) norveškega organa za varstvo konkurence Nadzorni organ meni, da je trg nacionalne ekspresne dostave paketov neposredno izpostavljen konkurenci.

1.4 Trg mednarodne ekspresne dostave paketov (vključno z dohodnimi in odhodnimi paketi)

1.4.1 Upoštevni trg

(41) Vlagatelj zahtevka meni, da obstaja ločen trg za ekspresni prevoz paketov in blaga na Norveško in z Norveške (43). Ponovno se zdi, da je takšna razmejitev trga v skladu s prakso odločanja Komisije (44). Komisija je dejansko zastopala stališče, da mednarodna dostava paketov vključuje prevzem, mednarodni prevoz in dostavo paketov po popolnoma drugačnem distribucijskem omrežju (45). Za storitve mednarodne ekspresne dostave so potrebni bistveno večje število namembnih krajev, posebna in kompleksna logistika, bolj usposobljeno osebje in sposobnost zadovoljevanja dodatnih regulativnih zahtev. Četudi so nekateri akterji dejavni tako na trgu domače kot tudi na trgu mednarodne ekspresne dostave, je njihovo poslovanje pogosto organizirano ločeno. Zato se prodaja, trženje in operacije pri storitvah mednarodne ter domače ekspresne dostave z vidika dobavitelja močno razlikujejo (46). Mednarodna ekspresna dostava je bila poleg tega ločena od domače ekspresne dostave zaradi nacionalnega značaja infrastrukture (47).

(42) Glede na navedeno Nadzorni organ za namene te odločbe ugotavlja, da obstaja ločen proizvodni trg za mednarodno ekspresno dostavo paketov.

1.4.2 Neposredna izpostavljenost konkurenci

(43) Na trgu storitev mednarodne ekspresne dostave paketov je tržni delež Pošte Norveške v letu 2013 po vrednosti znašal 4,4 %, družba pa se srečuje z močno konkurenco glavnih mednarodnih podjetij, kot so DHL (tržni delež 38 %), TNT (21 %) in UPS (19 %) (48). Tržni delež Pošte Norveške je v primerjavi z njenimi konkurenti nizek in se zmanjšuje vse od leta 2011. Glede na navedene dejavnike ter v skladu z oceno in zaključkom (49) norveškega organa za varstvo konkurence Nadzorni organ meni, da je trg mednarodne ekspresne dostave paketov neposredno izpostavljen konkurenci.

1.5 Kopenska špedicija – splošni tovor/zbirni tovor

1.5.1 Upoštevni proizvodni trg

(44) Vlagatelj zahtevka trdi, da obstaja ločen trg špedicijskih storitev za splošni tovor, tj. distribucijo blaga s težo med 35 kg in 2,5 tone, ki poteka prek omrežja terminalov. Po mnenju vlagatelja bi morala biti prevoz tovora pod nadzorovano temperaturo in prevoz razsutega tovora izključena iz tega trga (50).

(45) Vlagatelj zahtevka razlikuje prevoz paketov B2B od prevoza tovora zaradi tega, ker je za tovor potrebna drugačna oprema za rokovanje kot pri paketih, ki se običajno sortirajo v sortirnih centrih, ki lahko avtomatizirano obdelajo velike količine paketov standardnih oblik in teže največ 30 do 35 kg. V nasprotju s tem tovor običajno vključuje večje in težje kose, za katere je potrebna specializirana oprema za manipulacijo (npr. viličarji itd.). Poleg tega za prevoz tovora veljajo drugačni modeli za določanje cen kot pri prevozu paketov, zaradi česar so cene za dostavo tovora pogosto nižje (51).

(46) Vlagatelj tudi meni, da je mogoče trg prevoza tovora ločiti na trg za splošni tovor/zbirni tovor ter na trg za težji tovor ali t. i. delni tovor. To razlikovanje temelji na razlikah v ceni, še bolj pa na dejstvu, da sta za prevoz in manipulacijo teh proizvodov potrebna drugačno omrežje ali infrastruktura. Za splošni tovor ali zbirni tovor je potrebno omrežje terminalov, saj manipulacija tovrstnega tovora poteka na terminalih, medtem ko je za delni tovor potreben velik vozni park, saj se zadevni proizvodi praviloma pošljejo od pošiljatelja neposredno do prejemnika.

(47) Čeprav Komisija ni sprejela končnega stališča o opredelitvi upoštevnega trga na področju špedicijskih storitev, je v vrsti primerov jasno razlikovala med storitvami dostave paketov in dostave tovora glede na težo, obliko ter potrebne naprave za manipulacijo (paketne storitve so namenjene obdelavi velikih količin paketov z omejeno težo in v okviru standardnih formatov, pri čemer sta obdelava in prevoz standardizirana, da se dosežejo nizki stroški na enoto) (52). Špedicija je bila v praksi Komisije opredeljena kot organizacija prevoza blaga (ki lahko vključuje še pomožne storitve, kot so carinjenje, skladiščenje, storitve zemeljske oskrbe itd.) v imenu odjemalcev glede na njihove potrebe (53).

(48) Poleg tega je Komisija v odločitvi o izvzetju na podlagi člena 30 Direktive 2004/17/ES razlikovala med trgom za storitve prevoza lahkega blaga, opredeljene kot prevoz posameznih pošiljk v prevoznih enotah od 35 kg do 2,5 tone, in trgom za storitve prevoza tovora, opredeljene kot prevozne storitve za tovore težkih zabojnikov nad 5 tonami ali tovore težkih zabojnikov teže od 2,5 do 5 ton (54). Ta logika se zdi skladna s sklepom Komisije glede združitve, v katerem je bilo v okviru špedicije narejeno nadaljnje razlikovanje glede na cestni prevoz, in sicer v kategorije „Less than truckload (LTL) ali zbirni tovor“, „Semi truck load (STL) ali delni tovor“ in „polni tovor“. Kategorija „Less than truckload (LTL) ali zbirni tovor“ je bila opredeljena kot vse, kar je večje od paketa, vendar tehta manj od 2 ton, medtem ko je bila kategorija „Semi truck load (STL) ali delni tovor“ opredeljena kot tovor teže več kot 2 toni vse do polnega tovornjaka. Kategorija „polni tovor“ vključuje tovor, ki napolni cel tovornjak. Komisija je navedla, da različne zahteve glede ravnanja s tovorom kažejo na ločene proizvodne trge, saj se infrastruktura in tržni udeleženci razlikujejo. Nazadnje se je Komisija odločila, da natančna razmejitev med trgoma ni potrebna, saj tudi ob najožji možni opredelitvi trga ni bilo znamenj, da bi udeleženci pridobili prevladujoč položaj (55).

(49) Čeprav je Komisija preučila nadaljnjo razdelitev špedicijskih storitev glede na vrsto operacij na domačo in mednarodno špedicijo ter glede na naravo špedicije na zračno, kopensko in pomorsko špedicijo (56), Nadzorni organ meni, da v obravnavanem primeru ni potrebe po podrobnejši opredelitvi upoštevnih proizvodnih trgov od že zgoraj opisane opredelitve. Podobno tudi to, ali se prevoz tovora pod nadzorovano temperaturo in prevoz razsutega tovora obravnavata ločeno ali kot del trga špedicijskih storitev za splošni tovor, ne bo vplivalo na končno oceno, zato za namen te odločbe ne bo podrobnejšega razlikovanja in natančna opredelitev upoštevnega trga lahko torej ostane nedorečena.

1.5.2 Neposredna izpostavljenost konkurenci

(50) Na trgu špedicijskih storitev za splošni tovor je tržni delež Pošte Norveške v letu 2013 po vrednosti znašal 10 %, medtem ko je tržni delež družbe Schenker znašal 13 %, družbe Postnord pa 12 %. Tržni delež Pošte Norveške je bil v obdobju 2011–2013 stabilen, kot so bili tudi tržni deleži njenih glavnih konkurentov (57). Poleg tega so na tem trgu dejavni številni veliki mednarodni izvajalci, ki na Pošto Norveške izvajajo pomemben konkurenčni pritisk. Glede na navedene dejavnike ter v skladu z oceno in zaključkom (58) norveškega organa za varstvo konkurence Nadzorni organ meni, da je trg špedicijskih storitev za splošni tovor neposredno izpostavljen konkurenci.

1.6 Kopenska špedicija – delni tovor

1.6.1 Upoštevni proizvodni trg

(51) Vlagatelj zahtevka v skladu z argumenti, naštetimi v oddelku 1.5.1, trdi, da obstaja ločeni trg špedicijskih storitev za delni tovor, ki ga sestavlja distribucija blaga, ki presega težo od 2 do 2,5 tone in se ne obdela na terminalih, temveč se po cesti ali železnici prepelje od pošiljatelja neposredno do prejemnika. Vlagatelj tu ponovno trdi, da bi morala biti prevoz tovora pod nadzorovano temperaturo in prevoz razsutega tovora izključena iz opredelitve tega trga (59).

(52) Ne glede na to, ali je upoštevni proizvodni trg opredeljen ozko ali široko, to ne bo vplivalo na končno oceno. Nadzorni organ zato meni, da ni treba podrobneje razmejiti upoštevnih proizvodnih trgov od že zgoraj opisane opredelitve in bo ocenil, ali je Pošta Norveške neposredno izpostavljena konkurenci na trgu špedicijskih storitev za delni tovor, razen prevoza pod nadzorovano temperaturo in prevoza razsutega tovora.

1.6.2 Neposredna izpostavljenost konkurenci

(53) Na trgu špedicijskih storitev za delni tovor je tržni delež Pošte Norveške v letu 2013 po vrednosti znašal 16 %, medtem ko je tržni delež družbe Schenker znašal 11 %, družbe Postnord pa 9 %. Tržni delež Pošte Norveške se od leta 2011 rahlo zmanjšuje. Poleg tega so na tem trgu dejavni številni veliki mednarodni izvajalci, ki na Pošto Norveške izvajajo pomemben konkurenčni pritisk (60). V skladu z oceno in zaključkom (61) norveškega organa za varstvo konkurence Nadzorni organ meni, da ti dejavniki kažejo, da je trg špedicijskih storitev za delni tovor neposredno izpostavljen konkurenci.

IV. SKLEPNE UGOTOVITVE

(54) Glede na zgoraj omenjene kazalnike je pogoj neposredne izpostavljenosti konkurenci iz člena 30(1) Direktive 2004/17/ES izpolnjen v zvezi z naslednjimi storitvami, ki se zagotavljajo na Norveškem: (a) standardna dostava paketov B2B (nacionalna); (b) standardna dostava paketov B2B (mednarodni odhodni paketi); (c) ekspresna dostava paketov v enem dnevu/preko noči (nacionalna); (d) ekspresna dostava paketov (mednarodna, dohodni in odhodni paketi); (e) kopenska špedicija (splošni tovor/zbirni tovor); (f) kopenska špedicija (delni tovor).

(55) Ker se zdi, da je pogoj neomejenega dostopa do trga izpolnjen, se Direktiva 2004/17/ES ne uporablja, če naročniki oddajajo naročila, katerih namen je omogočiti zagotavljanje storitev iz točk (a) do (f) uvodne izjave 54 na Norveškem, ali če so organizirani projektni natečaji za opravljanje teh dejavnosti na Norveškem.

(56) Ta odločba temelji na informacijah, ki so bile predložene Nadzornemu organu. Lahko se spremeni, če bi bistvene spremembe pravnega ali dejanskega stanja pomenile, da pogoji za uporabo člena 30(1) Direktive 2004/17/ES niso več izpolnjeni.

(57) Ta odločba je namenjena zgolj odobritvi izvzetja v skladu s členom 30 Direktive 2004/17/ES in ne posega v uporabo pravil o konkurenci.

(58) Ta odločba ne izključuje uporabe pravil EGP o javnih naročilih na področjih, ki niso zajeta v njenem področju uporabe. Poleg tega se opozarja, da bi bilo treba pogodbe za javna naročila, ki zajemajo več dejavnosti, obravnavati v skladu s členom 9 Direktive 2004/17/ES. To pomeni, da bi bilo treba, kadar naročnik izvaja „mešano“ naročilo, to je naročilo, ki se uporablja za podporo izvajanju tako dejavnosti, izvzetih iz uporabe Direktive 2004/17/ES, kot tistih, ki niso izvzete, upoštevati dejavnosti, za katere je bila pogodba pretežno namenjena. V primeru takšnega mešanega naročila, ki je v glavnem namenjeno podpori dejavnosti, ki niso bile izvzete, se uporabljajo določbe Direktive 2004/17/ES. Kadar je objektivno nemogoče določiti, za katero dejavnost je naročilo pretežno namenjeno, se naročilo odda v skladu s pravili iz člena 9(2) in (3) Direktive 2004/17/ES.

(59) Ukrepi v tej odločbi so v skladu z mnenjem Odbora Efte za javna naročila –

SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:

Člen 1

Akt iz točke 4 Priloge XVI k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru, ki določa postopke za oddajo javnih naročil v sektorju gospodarskih javnih služb (Direktiva 2004/17/ES), se ne uporablja za naročila, ki jih naročniki oddajo z namenom, da se omogoči izvajanje naslednjih storitev na Norveškem:

(a) standardna dostava paketov B2B (nacionalna);

(b) standardna dostava paketov B2B (mednarodni odhodni paketi);

(c) ekspresna dostava paketov v enem dnevu/preko noči (nacionalna);

(d) ekspresna dostava paketov (mednarodna, dohodni in odhodni paketi);

(e) kopenska špedicija (splošni tovor/zbirni tovor);

(f) kopenska špedicija (delni tovor).

Člen 2

Ta odločba je naslovljena na Kraljevino Norveško.

V Bruslju, 6. julija 2015 Za Nadzorni organ Efte Helga JÓNSDÓTTIR Članica kolegija Markus SCHNEIDER Vršilec dolžnosti direktorja

(1) UL L 134, 30.4.2004, str. 1.

(2) Nadzorni organ je dopis prejel 23. marca 2015 (glej dokument št. 752259).

(3) Dokumenti št. 760094, 757507, 758208.

(4) Dokument št. 758924.

(5) Dokumenti št. 758020, 759785, 759788.

(6) Dokument št. 762175.

(7) Lov 16. juli 1999 nr. 69 om offentlige anskaffelser.

(8) Forskrift 7. april 2006 nr. 403 om innkjopsregler i forsyningssektorene (vann- og energiforsyning, transport og posttjenester).

(9) Direktiva 97/67/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 15. decembra 1997 o skupnih pravilih za razvoj notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti in za izboljšanje kakovosti storitve (UL L 15, 21.1.1998, str. 14). Akt, naveden v točki 5d Priloge XI k Sporazumu EGP.

(10) Direktiva Evropskega parlamenta in Sveta 2002/39/ES z dne 10. junija 2002 o spremembah Direktive 97/67/ES glede nadaljnjega odpiranja trgov poštnih storitev v Skupnosti konkurenci (UL L 176, 5.7.2002, str. 21). Akt, naveden v točki 5d Priloge XI k Sporazumu EGP.

(11) Direktiva 2008/6/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 20. februarja 2008 o spremembi Direktive 97/67/ES glede popolnega oblikovanja notranjega trga poštnih storitev v Skupnosti (UL L 52, 27.2.2008, str. 3).

(12) Člen 30(2) Direktive 2004/17/ES.

(13) Glej tudi Odločbo Nadzornega organa št. 189/12/COL z dne 22. maja 2012 o izvzetju proizvodnje in veleprodaje električne energije na Norveškem iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL L 287, 18.10.2012, str. 21, in Dopolnilo EGP št. 58, 18.10.2012, str. 14).

(14) Odločba Komisije št. IV/M.1549 z dne 8. julija 1999, Deutsche Post/ASG, odstavek 10; Odločba Komisije COMP/M.3155 z dne 19. junija 2003, Deutsche Post/Securicor, odstavek 8; Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 49 do 63, ter Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavka 156 in 164.

(15) Izvedbeni sklep Komisije 2013/154/EU z dne 22. marca 2013 o izvzetju nekaterih storitev v poštnem sektorju na Madžarskem iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL L 86, 26.3.2013, str. 22), odstavka 9 in 18; Sklep Komisije 2010/142/EU z dne 3. marca 2010 o izvzetju nekaterih storitev v poštnem sektorju v Avstriji iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta (UL L 56, 6.3.2010, str. 8), odstavki 9 do 14; Odločba Komisije 2009/46/ES z dne 19. decembra 2008 o izvzetju nekaterih storitev v poštnem sektorju na Švedskem iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL L 19, 23.1.2009, str. 50), odstavki 16 do 24, in Odločba Komisije 2007/564/ES z dne 6. avgusta 2007 o izvzetju nekaterih storitev v poštnem sektorju na Finskem iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL L 215, 18.8.2007, str. 21), odstavki 17 do 23.

(16) Odločba Komisije COMP/M.1347 z dne 23. februarja 1999, Deutsche Post/Securicor, odstavki 32 do 34; Odločba Komisije IV/M.1405 z dne 15. februarja 1999, TNT Post Group/Jet Services, odstavki 29 do 31; Odločba Komisije IV/M.1513 z dne 1. julija 1999, Deutsche Post/Danzas/Nedlloyd, odstavki 15 do 19; Odločba Komisije COMP/M.1549 z dne 8. julija 1999, Deutsche Post/ASG, odstavki 15 do 18; Odločba Komisije COMP/M.2908 z dne 21. oktobra 2002, Deutsche Post/DHL (II), odstavka 19 in 20; Odločba Komisije COMP/M.3155 z dne 19. junija 2003, Deutsche Post/Securicor, odstavek 11; Odločba Komisije COMP/M.3971 z dne 24. novembra 2005, Deutsche Post/Exel, odstavka 31 in 32; Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 64 do 74; Sklep Komisije COMP/M.6503 z dne 4. julija 2012, La Poste/Swiss Post/JV, odstavki 53 do 56, in Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 241 do 243.

(17) Sklep Komisije 2013/154/EU, odstavek 19.

(18) Odločba Komisije COMP/M.3971 z dne 24. novembra 2005, Deutsche Post/Exel, odstavki 25 do 27.

(19) Glej Stališče norveškega organa za varstvo konkurence z dne 29. januarja 2015 (dok. št. 746121), str. 4.

(20) Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 23.

(21) Odločba Nadzornega organa Efte št. 322/10/COL z dne 14. julija 2010, Norway Post/Privpak.

(22) Odločba Nadzornega organa Efte št. 322/10/COL z dne 14. julija 2010, Norway Post/Privpak, oddelek 12.1.2, odstavek 360.

(23) Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 58 do 63; Odločba Komisije 2009/46/ES, odstavka 17 in 18, ter Odločba Komisije 2007/564/ES odstavka 17 in 18.

(24) Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 26.

(25) Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 159 do 164; in Odločba Komisije IV/M.1513 z dne 1. julija 1999, Deutsche Post/Danzas/Nedlloyd, odstavek 10.

(26) Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 25.

(27) Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 165 do 182; in Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 54 do 74.

(28) Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 54 do 57. Glej tudi Sklep Komisije 2010/142/EU, odstavka 10 in 11; ter Izvedbeni sklep Komisije z dne 2. aprila 2014 o izvzetju nekaterih storitev v poštnem sektorju v Avstriji iz uporabe Direktive 2004/17/ES Evropskega parlamenta in Sveta o usklajevanju postopkov za oddajo javnih naročil naročnikov v vodnem, energetskem in transportnem sektorju ter sektorju poštnih storitev (UL L 101, 4.4.2014, str. 4), odstavki 29, 44 in 45 (glede storitev dostave pošte).

(29) Glej zahtevek Pošte Norveške, strani 102–105.

(30) Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 107 in 115.

(31) Glej Stališče norveškega organa za varstvo konkurence z dne 29. januarja 2015 (dok. št. 746121), str. 6.

(32) Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 25.

(33) Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 54 do 74; in Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 165 do 182.

(34) Glej odstavek 26 zgoraj.

(35) Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 119 in 121.

(36) Glej Stališče norveškega organa za varstvo konkurence z dne 29. januarja 2015 (dok. št. 746121), str. 6.

(37) Glej zahtevek Pošte Norveške, strani 53–54.

(38) Odločba Komisije COMP/M.3971 z dne 24. novembra 2005, Deutsche Post/Exel, odstavka 21 in 22; Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 50 do 53; Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 188 do 219. Glej tudi Izvedbeni sklep Komisije 2013/154/EU, odstavek 9; Sklep Komisije 2010/142/EU, odstavek 11; Odločbo Komisije 2009/46/ES, odstavek 19; in Odločbo Komisije 2007/564/ES, odstavek 19.

(39) Odločba Komisije COMP/M.3971 z dne 24. novembra 2005, Deutsche Post/Exel, odstavek 21.

(40) Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 220 do 226.

(41) Glej zahtevek Pošte Norveške, strani 134–147.

(42) Glej Stališče norveškega organa za varstvo konkurence z dne 29. januarja 2015 (dok. št. 746121), str. 6.

(43) Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 23 in 148.

(44) Odločba Komisije COMP/M.2908 z dne 21. oktobra 2002, Deutsche Post/DHL (II), odstavki 10 do 18; Odločba Komisije COMP/M.3971 z dne 24. novembra 2005, Deutsche Post/Exel, odstavek 22; Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 54 do 57, in Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 165 do 187. Glej tudi Sklep Komisije 2013/154/EU, odstavek 9; in Odločbo Komisije 2007/564/ES, odstavek 19.

(45) Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavek 55.

(46) Odločba Komisije COMP/M.3971 z dne 24. novembra 2005, Deutsche Post/Exel, odstavek 22.

(47) Odločba Komisije COMP/M.2908 z dne 21. oktobra 2002Deutsche Post/DHL (II), odstavek 12.

(48) Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 150 in 151.

(49) Glej Stališče norveškega organa za varstvo konkurence z dne 29. januarja 2015 (dok. št. 746121), str. 6–7.

(50) Pošta Norveške opredeljuje prevoz tovora pod nadzorovano temperaturo („termo transport“) kot prevoz blaga pod posebnim temperaturnim režimom (hlajenje), ki ga izvajajo za to posebej opremljena vozila po posebnih cenah in posebnih poteh, ki se pogosto uporabljajo (zahtevek Pošte Norveške, str. 29). Pošta Norveške opredeljuje prevoz razsutega tovora kot prevoz nepakiranega blaga, pogosto v obliki tekočine, plina ali granulata, ki ni primeren za prevoz skupaj z drugimi vrstami blaga (kot so gramoz, zemlja, gnojila, nafta in zemeljski plin) ter za katerega so potrebne posebne vrste vozil, kot so posebej opremljene cisterne ali odprti tovornjaki/priklopna vozila (dopis Pošte Norveške z dne 13. maja 2015, dokument št. 757562).

(51) Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 23 in 26.

(52) Odločba Komisije IV/M.1513 z dne 1. julija 1999, Deutsche Post/Danzas/Nedlloyd, odstavek 10; Odločba Komisije IV/M.1549 z dne 8. julija 1999, Deutsche Post/ASG, odstavek 10; Odločba Komisije COMP/M.2908 z dne 21. oktobra 2002, Deutsche Post/DHL (II), odstavek 10 in Sklep Komisije COMP/M.6570 z dne 30. januarja 2013, UPS/TNT Express, odstavki 159 do 164.

(53) Odločba Komisije COMP/M.1794 z dne 7. februarja 2000, Deutsche Post/Air Express International, odstavek 8; in Odločba Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 108 do 110.

(54) Odločba Komisije 2007/564/ES, odstavek 20.

(55) Odločba Komisije IV/M.1549 z dne 8. julija 1999, Deutsche Post/ASG, odstavki 11 do 13. Glej tudi Odločbo Komisije COMP/M.1513 z dne 1. julija 1999, Deutsche Post/Danzas/Nedlloyd, odstavek 11, zadnji stavek.

(56) Poleg tega je Komisija trdila, da se lahko kopenska špedicija nadalje razdeli na segmenta železniške in cestne špedicije. Glej Odločbo Komisije COMP/M.1794 z dne 7. februarja 2000, Deutsche Post/Air Express International, odstavki 8 do 11; in Odločbo Komisije COMP/M.5152 z dne 21. aprila 2009, Posten AB/Post Danmark A/S, odstavki 108 do 110.

(57) Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 166 in 168.

(58) Glej Stališče norveškega organa za varstvo konkurence z dne 29. januarja 2015 (dok. št. 746121), str. 7.

(59) Glej zahtevek Pošte Norveške, stran 23.

(60) Glej zahtevek Pošte Norveške, strani 183 do 195.

(61) Glej opombo 58.