SL Uradni list Evropske unije L 300/1

ODLOČBA NADZORNEGA ORGANA EFTE

št. 390/09/COL

z dne 7. oktobra 2009

glede ustanovitve družbe Mesta AS (Norveška)

NADZORNI ORGAN EFTE (1) JE –

OB UPOŠTEVANJU Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru (2) ter zlasti členov 61 do 63 Sporazuma in Protokola 26 k Sporazumu,

OB UPOŠTEVANJU Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča (3) ter zlasti člena 24 Sporazuma,

OB UPOŠTEVANJU člena 1(2) dela I ter členov 4(4), 6 in 7(3) dela II Protokola 3 k Sporazumu o nadzornem organu in sodišču (4),

OB UPOŠTEVANJU Smernic Nadzornega organa o uporabi in razlagi členov 61 in 62 Sporazuma EGP (5), zlasti oddelka o državni pomoči v obliki nadomestila za javne storitve,

OB UPOŠTEVANJU Odločbe Nadzornega organa z dne 14. julija 2004 o izvajanju določb iz člena 27 dela II Protokola 3 (6),

PO POZIVU zainteresiranim strankam, naj predložijo svoje pripombe v skladu z navedenimi določbami (7), in ob upoštevanju njihovih pripomb,

OB UPOŠTEVANJU NASLEDNJEGA:

I. DEJSTVA

1. POSTOPEK

Z dopisom z dne 30. avgusta 2004 je Nadzorni organ prejel pritožbo zoper norveške organe v zvezi z ustanovitvijo družbe Mesta AS, ki je bila ustanovljena, da bi prevzela gradbene dejavnosti, ki jih je izvajala Uprava za javne ceste na Norveškem (8). Nadzorni organ je dopis prejel in evidentiral 2. septembra 2004 (ev. št. 291537).

Po več izmenjavah dopisov (9) je Nadzorni organ z dopisom z dne 18. julija 2007 norveške organe obvestil, da je glede sprejetih ukrepov v okviru ustanovitve družbe Mesta AS sprejel Odločbo št. 350/07/COL o sprožitvi postopka iz člena 1(2) dela I Protokola 3 k Sporazumu o nadzornem organu in sodišču („odločba o sprožitvi postopka“).

Norveški organi so z dopisom z dne 7. decembra 2007 predložili pripombe (ev. št. 456844). Odločba o sprožitvi postopka je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije in Dopolnilu EGP, v njej pa so bile zainteresirane stranke pozvane k predložitvi pripomb (10). Nadzorni organ je prejel pripombe štirih zainteresiranih strank, in sicer 29. januarja ter 4., 21. in 27. februarja 2008 (ev. št. 461463, 463234, 466015 in 467170). Dodatne pripombe so bile prejete 4. aprila 2008 (ev. št. 472381). Nadzorni organ je z dopisoma, predloženima 21. februarja in 7. aprila 2008 (ev. št. 463245 in 472529), te pripombe poslal norveškim organom, ki jim je bilo omogočeno, da se odzovejo nanje. Norveški organi so pripombe predložili z dopisom z dne 23. maja 2008 (ev. št. 478082).

Jeseni leta 2008 in spomladi 2009 so Nadzorni organ in norveški organi v zvezi z zadevo vzpostavili neuraden stik po telefonu in elektronski pošti. Informacije, ki jih je Nadzorni organ prejel v zvezi s tem, so norveški organi združili v dopisu, ki ga je 6. julija 2009 po elektronski poti predložilo Ministrstvo za javno upravo in reforme (ev. št. 523766) (11).

2. OZADJE OBSTOJA DOMNEVNE POMOČI

2.1 PRITOŽBA ZARADI DOMNEVNE DRŽAVNE POMOČI

Uprava za javne ceste na Norveškem je odgovorna za gradnjo in vzdrževanje državnih in okrožnih občinskih cest, mostov in predorov. Do 1. januarja 2003 je norveška Uprava za ceste notranje oddelke za gradnjo (v nadaljnjem besedilu skupaj imenovani: Oddelek za gradnjo) upravljala prek okrajnih uradov, ki so izvajali gradbena dela v imenu Uprave za javne ceste. Vendar so se norveški organi v letih 2001–2002 odločili v celoti prestrukturirati notranje gradbene dejavnosti. Vlada je v zvezi s tem predlagala, naj Parlament loči gradbene dejavnosti od Uprave za javne ceste in jih prenese na družbo z omejeno odgovornostjo v državni lasti (12). Upravne funkcije, ki zajemajo načrtovanje prihodnjih gradbenih dejavnosti, vključno z organizacijo javnih razpisov, so ostale del državne uprave.

Tako so bile 1. januarja 2003 gradbene dejavnosti Oddelka za gradnjo v Upravi za javne ceste ločene od države in prenesene na novo ustanovljeno družbo Mesta AS. Vsa sredstva, pravice in obveznosti Oddelka za gradnjo so bili preneseni na družbo Mesta AS kot prispevki v naravi (13). Sredstva so vključevala stroje in opremo ter pogodbe o storitvah, sklenjene med Oddelkom za gradnjo in Upravo za javne ceste. Država je v zameno dobila delnice v novi družbi. Družba Mesta AS izvaja gradbene in vzdrževalne dejavnosti v konkurenci z drugimi ponudniki, dejavnimi na tem trgu.

Pritožnik trdi, da je družba Mesta AS prejela državno pomoč v nasprotju s členom 61(1) Sporazuma EGP na štiri načine: (i) država je financirala stroške prestrukturiranja, (ii) v začetni bilanci so bila osnovna sredstva, prenesena na družbo Mesta AS, ocenjena pod tržno vrednostjo, (iii) družba Mesta AS je bila navzkrižno subvencionirana, ker je prevzela prejšnji pogodbeni portfelj Oddelka za gradnjo, in (iv) družba Mesta AS ni plačala taks za dokumente in vpis v zemljiško knjigo, ki jih je običajno treba plačati v primeru prenosa lastništva nepremičnin.

V nadaljevanju so opisana dejstva, ki so pomembna za oceno, ali kateri od teh domnevnih ukrepov vključuje državno pomoč.

2.2 UKREPI ZA PRESTRUKTURIRANJE IN DRUGI UKREPI ZA REORGANIZACIJO

Iz pripravljalnih zakonodajnih aktov je videti, da naj bi približno 4 750 od vseh zaposlenih (skupaj jih je približno 5 000), ki so bili prej zaposleni v Oddelku za gradnjo, premestili v novoustanovljeno družbo Mesta AS (14). Po premestitvi v družbo Mesta AS bi zaposleni izgubili status državnih uradnikov. Ker so imeli zaposleni pravico zavrniti tako premestitev, jim je bilo treba ponuditi spodbude, da bi premestitev sprejeli (15). Poleg tega je bilo treba zaradi zagotovitve, da bo ustanovljena družba sposobna gospodarskega preživetja, zmanjšati število delavcev za približno 1 700 na približno 3 050 (16).

Pripravljalni zakonodajni akti določajo različne ukrepe „prestrukturiranja“, ki so jih predvideli norveški organi. Štirje ukrepi so vključevali (i) začasno ohranitev pokojninskih pravic za državne uradnike (17), (ii) ohranitev pravice do posebne upokojitvene starosti (18), (iii) pakete predčasnega upokojevanja in razne druge ukrepe, vključno s (iv) selitvijo, prevozom na delo in z njega, ohranitvijo plač in obnovo strojev (19). Ti ukrepi se imenujejo „ukrepi za prestrukturiranje“ in so financirani z neposrednimi subvencijami. Na začetku je bila predvidena še ena stroškovna postavka: (v) nadomestilo plače, ki naj bi jo financirali neposredno (20). Vendar so se norveški organi tik pred končno določitvijo začetne bilance družbe Mesta AS odločili, da namesto tega zadevne stroške pokrijejo s kapitalskim vložkom družbi Mesta AS v obliki trajnega kapitala.

Celotni stroški ukrepov za prestrukturiranje, financirani z neposredno subvencijo, so bili na začetku ocenjeni na 1 468 milijonov NOK (diskontirano na sedanje vrednosti), država pa naj bi jih družbi Mesta AS predvidoma izplačala v obrokih v triletnem obdobju od leta 2003 do leta 2005 (21). Ti stroški prestrukturiranja niso bili vključeni v začetno bilanco družbe Mesta AS, saj naj bi jih država financirala iz državnega proračuna za leta 2003, 2004 in 2005 (22).

Videti je, da je družba Mesta AS za pokritje stroškov prestrukturiranja iz državnega proračuna za leto 2006 od države prejela skupaj 993,6 milijona NOK (23). Družba Mesta AS je do 30. junija 2008 porabila 879,6 milijona NOK tega zneska, skupni stroški prestrukturiranja pa so bili ocenjeni na 1 097,8 milijona NOK (do leta 2013) (24). Norveški organi so pojasnili, da je iz državnih proračunov za leti 2007 in 2008 jasno razvidno, da družbi Mesta AS poleg zneska 993,6 milijona NOK, ki ga je že prejela, ne bodo dodeljena dodatna sredstva za prestrukturiranje, čeprav je bilo prvotno predvideno, da naj bi država pokrila vse stroške prestrukturiranja (kar pomeni, da bi država, če prvotna ocena stroškov prestrukturiranja 1 468 milijonov NOK ne bi zadoščala, dodelila dodatna sredstva) (25).

Norveški organi so pojasnili, da je treba presežni znesek vrniti državi, če bi se na koncu obdobja izkazalo, da so stroški prestrukturiranja nižji od zneska, ki ga je prejela družba Mesta AS, čeprav je to zelo malo verjetno.

V smislu regulative so norveški organi sprejeli zakon o preoblikovanju gradbenih dejavnosti Uprave za javne ceste v družbo z omejeno odgovornostjo v državni lasti, ki ureja nekatere pravice zaposlenih, ki so bili iz Uprave za javne ceste premeščeni na delovno mesto v družbi Mesta AS (v nadaljnjem besedilu: zakon Mesta) (26).

2.2.1 Splošno

Norveški organi so pojasnili, da je bil glavni izziv glede premestitve zaposlenih iz Oddelka za gradnjo v družbo Mesta AS v tem, da bi novi družbi omogočili, da deluje v podobnih pogojih kot tekmeci in si s tem ustvari enake pogoje delovanja. Norveški organi so se odločili za premestitev delavcev v družbo Mesta AS in tej družbi (ne pa Upravi za ceste) prepustili odgovornost za izvajanje ukrepov, potrebnih za premestitev delavcev in zmanjšanje njihovega števila. Ta vprašanja in njihovo reševanje so bili del liberalizacije in odprtja trga državnega cestnega omrežja in pogoj zanju. Norveška država ne bi odprla tega trga, če ne bi mogla ustanoviti nove družbe z zadostnim številom zaposlenih. Norveški organi so pojasnili, da je bilo to ozadje pogajanj med državo in sindikati o premestitvi zaposlenih iz Oddelka za gradnjo v družbo Mesta AS. Izid pogajanj je bil „dogovor“ med strankami z dne 4. junija 2002 o začasnem nadaljevanju nekaterih pravic državnih uradnikov in možnosti, da se ponudijo ukrepi, kot je predčasna upokojitev, katerih cilj je zmanjšati število zaposlenih (27). Posamezni elementi tega dogovora so navedeni v spodnjih pododdelkih (28).

Pred 1. januarjem 2003 je bil ustanovljen začasni upravni odbor družbe Mesta AS („začasni upravni odbor“), da bi zastopal prihodnjo družbo. Norveški organi so pojasnili, da začasni upravni odbor ni bil stranka v pogajanjih glede zaposlenih. Pravica do nadomestila plače je bila kljub temu vključena v zakon o družbi Mesta AS (29). Nasprotno ni bilo nobenega zakona ali drugega pravnega instrumenta, ki bi urejal druge pravice državnih uradnikov.

Preden opišemo pogoje dogovora, je koristno na kratko opisati status zaposlenih v Oddelku za gradnjo pred njihovo premestitvijo v družbo Mesta AS. Norveški organi so pojasnili, da je bil delodajalec zaposlenih v Oddelku za gradnjo država. V skladu z norveško zakonodajo imajo zaposleni, katerih delodajalec je država, status državnega uradnika (30) in za take zaposlene je obvezno, da so zavarovanci državnega pokojninskega sklada („Statens pensjonskasse“ ali „SPK“) (31). Tako so pokojninske pravice za državne uradnike zagotovljene z zavarovanjem pri SPK. Poleg tega so imeli na podlagi zakona, ki določa pogoje glede pravice do posebne (predčasne) upokojitvene starosti za državne uradnike, nekateri državni uradniki v Oddelku za gradnjo (kot so šoferji in kuharji) pravico do upokojitve pri posebni (predčasni) starosti (32).

Ker je status državnega uradnika povezan z državno zaposlitvijo, so zaposleni, premeščeni v družbo Mesta AS, 1. januarja 2003 prenehali biti državni uradniki. Če obravnavani zaposlitveni ukrepi ne bi bili sprejeti, bi navedeni zaposleni izgubili pravice, povezane z njihovim statusom državnega uradnika (33). Norveški organi so pojasnili, da je po norveški zakonodaji prenos Oddelka za gradnjo v družbo Mesta AS opredeljen kot „prenos podjetja“ (34). Glede na pravila o prenosu podjetij so bile pogodbe o zaposlitvi premeščenih zaposlenih prenesene na novo družbo, razen pokojninskih pravic (35). Ker novi delodajalec ni spadal pod državo, so norveški organi pojasnili, da so imeli državni uradniki, zaposleni v Oddelku za gradnjo, pravico zavrniti premestitev v družbo Mesta AS. Vendar bi z zavrnitvijo premestitve tvegali odpustitev v skladu s splošno veljavnimi pravili za državne uradnike, če jim ne bi bilo mogoče najti drugega ustreznega delovnega mesta: v takih okoliščinah imajo državni uradniki prednostno pravico do praznih delovnih mest v državni upravi (nimajo pa pravice do nadomestila plače) (36).

Medtem ko so se zaposleni tako lahko odločili, da ohranijo državno zaposlitev, je bila premestitev Oddelka za gradnjo v nov subjekt (družbo Mesta AS) pogoj, da bi sploh lahko prišlo do liberalizacije. Glede na to so norveški organi zaposlenim morali ponuditi dodatne spodbude, da bi jih spodbudili k prostovoljni premestitvi.

(i) Začasna ohranitev pokojninskih pravic za državne uradnike

Kot je opisano zgoraj, so imeli zaposleni v Upravi za javne ceste status državnega uradnika, vendar so ga po premestitvi v družbo Mesta AS izgubili. Kljub temu so lahko zaposleni na podlagi zgoraj navedenega dogovora med sindikati in državo v prehodnem petletnem obdobju (tj. od 1. januarja 2003 do konca leta 2007) ohranili prednosti, ki jih prinašajo pokojninske pravice za državne uradnike. Državna sredstva, dodeljena družbi Mesta AS, so namenjena pokritju dodatnih stroškov, da bi zaposlenim zagotovili plačilo pokojninskih prispevkov, ki so enaki prispevkom državnih uradnikov v zadevnem obdobju (37).

Kot je navedeno zgoraj, so pokojninske pravice za državne uradnike zagotovljene z zavarovanjem pri SPK in stroški, povezani s takimi pravicami, se vplačujejo v SPK. Zato so zaposleni ostali zavarovani pri SPK, da bi zagotovili petletni prehodni režim. Poleg tega je družba Mesta AS, da bi lahko plačevala prispevke za svoje zaposlene, zaprosila za zavarovanje pri SPK, ki ji je bilo tudi odobreno (38).

Državno financiranje družbe Mesta AS je omejeno na razliko med povprečnimi stroški običajnega zasebnega sistema pokojninskega zavarovanja in (višjimi) stroški ohranjanja zavarovanja pri SPK. Prvotna ocena stroškov je bila 395 milijonov NOK (39), norveški organi pa so navedli, da so do 30. junija 2007 skupni nastali stroški obsegali 277,3 milijona NOK (brez upravnih stroškov) (40).

(ii) Ohranitev pravice do posebne upokojitvene starosti

Kot je navedeno zgoraj, so imeli nekateri državni uradniki, premeščeni v družbo Mesta AS, pravico, da se upokojijo prej kot pri običajni upokojitveni starosti 67 let (tj. pri 65 letih). V skladu s pogoji dogovora, sklenjenega med sindikati in državo, je bila zaposlenim v Oddelku za gradnjo, ki jim je ob ustanovitvi družbe Mesta AS (tj. 1. januarja 2003) do upokojitve manjkalo deset let ali manj (tj. za tiste, ki so bili stari 55 let ali več), zagotovljena pravica, da ohranijo pravico do posebne upokojitvene starosti 65 let (41). Ta ureditev je bila mogoča zaradi dejstva, da so bili zaposleni še vedno zavarovanci SPK, kot je opisano zgoraj.

Državno financiranje družbe Mesta AS zajema razliko med povprečnimi stroški običajnega sistema pokojninskega zavarovanja in stroški ohranjanja pravice do posebne upokojitvene starosti. Prvotna ocena stroškov je bila približno 85 milijonov NOK (42) (vključno z upravnimi stroški, ki obsegajo približno 5 % skupnega zneska), skupni stroški, nastali do 30. junija 2007, pa so obsegali 26,5 milijona NOK (brez upravnih stroškov) (43).

(iii) Paketi predčasnega upokojevanja

V dogovoru med sindikati in državo je še navedeno, da bi lahko v triletnem obdobju (od 1. januarja 2003 do konca leta 2005) družba Mesta AS zaposlenim, premeščenim iz Oddelka za gradnjo, ponudila ureditev, po kateri bi se lahko upokojili pri upokojitveni starosti 60 let namesto pri običajni upokojitveni starosti 67 let (44). Družba bi lahko predčasno upokojitev ponudila po lastni presoji na podlagi individualne ocene zaposlenih (45).

Državna sredstva, namenjena družbi Mesta AS, pokrivajo razliko med povprečnimi stroški običajnega zasebnega sistema pokojninskega zavarovanja in stroški ponujene predčasne upokojitve. V pripravljalnih zakonodajnih aktih so bili stroški ponujenih ureditev za predčasno upokojitev, ki jih krije država (vključno z upravnimi stroški, ki obsegajo približno 5 % celotnih stroškov), ocenjeni na 911 milijonov NOK (46). Norveški organi so pojasnili, da se je za to ureditev odločilo približno 470 zaposlenih in da so do 30. junija 2007 skupni nastali stroški obsegali 691,9 milijona NOK (brez upravnih stroškov) (47).

(iv) Selitev, prevoz na delo in z njega, ohranitev plač in obnova strojev

V skladu s pripravljalnimi proračunskimi dokumenti ta stroškovna postavka zajema stroške za namene selitve („flyttekostnader“), prevoz na delo in z njega („pendlergodtgjørelse“), ohranitev plač („bibehold av lønn“) in za obnovo strojev („maskiner–sanering“) (48). Norveški organi so pojasnili, da to vključuje tudi stroške, povezane s selitvijo uradov („kontor–flyttekostnader“), selitvijo uradov za vzdrževanje in podporo („støttepunkter–flyttekostnader“) ter prenosom arhivov („arkivoverføring“).

Razen ukrepa, ki se nanaša na ohranitev plač (ki ni bil uveljavljen, zato stroškov ni bilo), so bili vsi ukrepi izvršeni v času ustanovitve družbe Mesta AS in so trajali do konca leta 2005. Skupni stroški, ki se nanašajo na vse ukrepe, so bili prvotno ocenjeni na 77 milijonov NOK (49), norveški organi pa so pojasnili, da so januarja 2006 skupni nastali stroški obsegali približno 82,4 milijona NOK (brez upravnih stroškov). Stroške je poravnala država (50).

Ta postavka vključuje stroške, ki so nastali v zvezi s premestitvijo vodilnega ali upravnega osebja zaradi zaposlitve v družbi Mesta AS. Ker se je osebje zaposlilo na delovnih mestih na lokacijah v družbi Mesta AS, ki so bile drugačne od tistih, kjer je bilo to osebje prej zaposleno v Upravi za javne ceste, so morali nekateri zaposleni spremeniti bivališče, če so želeli začeti delati na novem delovnem mestu. Primeri stroškov vključujejo dejanske, dokumentirane stroške selitve („faktiske, legitimerte kostnader ved boligkjøp“), plačano odsotnost zaradi selitve („flyttepermisjon“) in potne stroške v zvezi z ogledi novih nepremičnin („visningsreise“).

Ta postavka zajema tudi stroške, ki veljajo za potrebne za zagotovitev, da se je vodilno ali upravno osebje zaposlilo v družbi Mesta AS v prostorih, ki so daleč od njihovega bivališča. Primer stroškov vključuje stroške dnevnega prevoza iz kraja bivanja na delo in nazaj („hjemreise“), stroške dvojne najemnine („Dekning av husleie“) (51), potne stroške prevoza med krajem bivanja in krajem dela („kjøregodtgjørelse“) ter stroške prehrane („kostgodtgjørelse“).

Ta postavka vključuje stroške selitve iz uradov Uprave za javne ceste v sedež in regionalne urade družbe Mesta AS. Primeri stroškov so izpraznitev starih uradov („Rydding og rengjøring av gamle kontorer“), pakiranje pisarniškega materiala (52) in prevoz tega materiala v nove urade („Pakking og transport“), priprava, oprema in nadgradnja novih pisarn družbe Mesta AS („Klargjøring, innredning og oppgradering av nye kontorer“) ter stroški upravljanja selitvenih dejavnosti („administrasjon av flyttning“).

Ta postavka vključuje stroške selitve iz starih v nove urade za vzdrževanje in podporo ter stroške reorganizacije prejšnjih v nove urade za obratovanje in podporo za družbo Mesta AS. Vključuje vzpostavitev novega sistema IT, ki je bil potreben, da je Oddelek za gradnjo sistem IT souporabljal z drugimi oddelki v Upravi za javne ceste. Posebni primeri stroškov so ureditev starih podpornih uradov za obratovanje in vzdrževanje („rydding og rengjøring av gamle driftsstøttepunkt“), pakiranje pisarniškega materiala in prevoz tega materiala v nove urade („pakking og transport“), priprava, oprema in nadgradnja novih operativnih in vzdrževalnih podpornih uradov („Klargjøring, innredning og oppgradering av driftsstøttepunkt“) ter upravljanje selitvenih dejavnosti („administrasjon av flytting“).

Ta postavka vključuje stroške postavitve elektronskega in fizičnega arhiva v družbi Mesta AS. Zajema vse stroške, ki nastanejo zaradi ločevanja pomembnih arhivov od drugih nepomembnih arhivov v Upravi za javne ceste, in stroške, povezane z vzpostavitvijo novega arhiva v družbi Mesta AS. Primeri vključenih stroškov so stroški za oceno obsega potrebnih virov za vsak arhiv („Ressursbehov pr. arkiv“), fotokopiranja („kopiering“), prevoza („frakt“), priprave („klargjøring“) in zagotavljanja kakovosti („vkvalitetssikring og sikkerhetsarbeid“).

Čeprav bi ta stroškovna postavka lahko napeljevala na misel, da vključuje stroške, povezane s popravili in obnovo strojev, to ne drži. Organi so pred reformo pojasnili, da je Oddelek za gradnjo izvajal dela, v okviru katerih so stroje in drugo opremo puščali na gradbiščih in krajih prenavljanja (53). Zato je ta stroškovna postavka zajemala preostalo odgovornost iz prejšnjih pogodb o delu in vključevala ureditev lokacij („opprydding“) ter odstranitev, razrez in prevoz nepotrebnih strojev („fjerning, skroting, og fraktkostnader“). Stroji, ki jih je bilo treba odstraniti, so bili stari, uničeni ali neuporabni za podjetje, zato niso bili vključeni v oceno vrednosti strojev (ali podjetja kot celote) (54). Norveški organi so pojasnili, da je družba Mesta AS del teh dejavnosti pod komercialnimi pogoji dodelila podizvajalcem. Preostali del dejavnosti je družba Mesta AS opravila sama po stroškovni postavki na uro (brez stopnje dobička), ki je bila tako nižja od takratne tržne stopnje za podobno delo (55). Norveški organi so predložili dokumentacijo, v kateri so bili navedeni računi podizvajalcev in cene, ki jih je obračunala družba Mesta AS (56).

(v) Nadomestilo plače

Stroškovna postavka nadomestila plače („ventelønn“) ni del tistega, kar bi norveški organi imenovali „stroški prestrukturiranja“. Vendar je bilo nadomestilo plače del ponujenih spodbud, da bi se zaposleni lažje odločili za premestitev v družbo Mesta AS. Obravnavati bi ga bilo treba ob upoštevanju potrebe po zmanjšanju števila delavcev.

Zaposleni, ki so bili premeščeni z Oddelka za gradnjo, so izgubili status državnega uradnika, nekatere posebne pravice, ki izhajajo iz tega statusa, pa so se vendarle ohranile za določen čas. Nekatere od teh pravic ureja zakon Mesta (57). Oddelek 4 zakona Mesta določa, da imajo v treh letih po zaposlitvi v družbi Mesta AS zaposleni, ki so pozneje odpuščeni in izpolnjujejo nekatere pogoje (na primer: da so bili zaposleni najmanj eno leto), s 1. januarjem 2003 pravico, da se jim ponudi ustrezno delovno mesto v državni upravi („fortrinnsrett til annen statlig stilling“), ali pravico do nadomestila plače („ventelønn“), če takega delovnega mesta ni mogoče ponuditi.

Nadomestilo plače je urejeno z zakonom o državnih uradnikih (58). Gre za ureditev, po kateri so državni uradniki, ki so bili odpuščeni kot presežni delavci in ki jim ni bilo ponujeno drugo primerno delovno mesto (v skladu s pogoji in časovnimi omejitvami, ki jih določa zakon), upravičeni do dveh tretjin plače od datuma, ko so bili odpuščeni.

Čeprav so bili stroški, povezani z nadomestilom plače, prvotno del stroškov prestrukturiranja, je Ministrstvo za delo pozneje odločilo, da bi bilo ocenjene stroške bolje upoštevati pri ugotavljanju zneska trajnega kapitala družbe Mesta AS. Povedano drugače, sredstva za financiranje ustreznih stroškov bi v obliki trajnega kapitala v družbo Mesta AS vložila država (59). Ta pristop temelji na razmisleku, da naj bi financiranje s trajnim kapitalom prispevalo k previdnejši uporabi odpuščanj kot orodja za reorganizacijo v novi družbi. Namesto tega naj bi več uporabljali druge (cenejše) instrumente reorganizacije, kot so odobrena odsotnost z dela z nižjim plačilom, pokojninski paketi itd.

Prvotno je bilo predvideno, da naj bi bilo v shemo nadomestil plač zajetih 450 zaposlenih s skupnimi stroški približno 512 milijonov NOK (60), ta ocena pa je bila oktobra 2002 posodobljena in spremenjena na 150 zaposlenih s skupnimi stroški približno 150 milijonov NOK (61). Zato je bil pri določanju trajnega kapitala družbe Mesta AS upoštevan drugi znesek.

Da bi omejila stroške, je družba Mesta AS uporabila naslednje (cenejše) alternativne instrumente za zmanjševanje števila delavcev (62). Vendar so norveški organi pojasnili, da so skupni stroški za take ukrepe in nadomestilo plače obsegali 359 milijonov NOK (od katerih so 255,1 milijona NOK porabili do 21. decembra 2008), in tako precej presegli znesek, vložen za pokritje takih stroškov:

Paketi prenehanja so ureditev, v skladu s katero zaposleni prekinejo zaposlitev, ne da bi se jim priznala pravica do nadomestila plače, v zameno pa prejmejo znesek največ enoletne plače in finančno pomoč za iskanje druge zaposlitve.

Pokojninski paketi so ureditev, v skladu s katero zaposlenim, ki dopolnijo 62 let, delovno razmerje preneha, v zameno pa jim je zagotovljenih 66 % plače, dokler ne dopolnijo 67 let, in pravica, da v tem obdobju pridobijo običajne pokojninske pravice.

Odobrena odsotnost z dela z nižjo plačo je ureditev, v skladu s katero se spodbuja zaposlene, ki bi pridobili pravico do prejemanja pokojnine iz naslova predčasne upokojitve (pri 60 letih) med letoma 2003 in 2005, da delovno razmerje prekinejo prej, tako da se jim ponudi, da razmerje prekinejo nemudoma, v zameno pa se jim izplačuje 66 % plače do trenutka, ko pridobijo pravico do predčasne upokojitve.

2.3 VREDNOST STROJEV IN OPREME („STROJI“) TER NEPREMIČNIN IN STAVB („NEPREMIČNINE“) V ZAČETNI BILANCI

Sledi pregled postopka določanja vrednosti osnovnih sredstev v končni začetni bilanci družbe Mesta AS. Za ta postopek sta bili najeti dve revizijski družbi: Uprava za javne ceste je najela družbo Ernst & Young, da oceni vrednost nove družbe, Ministrstvo za promet in komunikacije pa je najelo družbo Deloitte & Touche, da opravi nadzor kakovosti ocene vrednosti sredstev in predloga za začetno bilanco ter preveri postopek, metode in načela, ki so bili uporabljeni v tem okviru. Družba Ernst & Young je pozneje postala revizor družbe Mesta AS.

Na kratko, maja 2002 so revizorji začeli ocenjevati vrednost sredstev na podlagi načela simulirane kontinuitete (tj. rekonstruirane knjigovodske vrednosti), vendar so avgusta 2002 načelo vrednotenja spremenili in začeli uporabljati „realno vrednost“. Opravljene so bile posamezne (in skupinske) ocene glede strojev in nepremičnin (kar je podrobno opisano v oddelku 2.3.1). Oktobra 2002 so revizorji ocenili pošteno vrednost celotnega poslovanja družbe Mesta AS po načelu časovne neomejenosti delovanja na podlagi metode diskontiranega denarnega toka (kar je podrobno opisano v oddelku 2.3.2). Diskontirani denarni tok je pokazal, da je bila skupna vrednost podjetja (tj. angažiranih sredstev) nižja od vrednosti, dobljene iz posameznih ocen vrednosti. Ker norveški zakon o družbah z omejeno odgovornostjo določa, da trajni kapital ne sme presegati skupne vrednosti podjetja, je bila vrednost posameznih (ali skupine) sredstev zmanjšana.

2.3.1 Ločena ocena vrednosti sredstev

(vi) Stroji

Zaradi ocene vrednosti sredstev so Uprava za javne ceste, Arthur Andersen & Co AS, odvetnik norveške vlade, ViaNova in Skagerak Forsikringsmegling AS pripravili poročilo z dne 10. maja 2002 z naslovom Začetna bilanca (63). Ocena je načeloma temeljila na „knjigovodski vrednosti“. Ker pa zakon o računovodstvu (64) ne ureja javne uprave, je bilo treba knjigovodske vrednosti Oddelka za gradnjo preoblikovati v vrednosti, ki bi bile evidentirane, če bi bil Oddelek za gradnjo urejen s splošnim zakonom o računovodstvu (65). Tako je bilo načelo vrednotenja predvsem „retroaktivno oblikovanje knjigovodske vrednosti“ oziroma preprosto „simulirana kontinuiteta“. Na podlagi tega je bila vrednost strojev, navedena v poslovnih knjigah Oddelka za gradnjo, 1. januarja 2002 prilagojena s 1 111 milijonov NOK na 866 milijonov NOK. Vrednost je bila 1. januarja 2003 dodatno prilagojena na 747 milijonov NOK.

Vendar naslednje poročilo iz avgusta 2002 z naslovom Začetna bilanca (66), ki so ga pripravili Uprava za javne ceste, Ernst & Young, Via Nova in Skagerak Forsikringsmegling AS, razkriva odločitev iz julija 2002, da se za oceno sredstev, ki naj bi jih iz Oddelka za gradnjo prenesli na družbo Mesta AS, namesto „simulirane kontinuitete“ uporabi „realna vrednost“, ki je preglednejše načelo vrednotenja.

Poročilo iz decembra 2002 z naslovom Dodatek k začetni bilanci: Ocena vrednosti premoženja , ki so ga pripravili Uprava za javne ceste, Ernst & Young, Via Nova, OPAK in Skagerak Forsikringsmegling AS, navaja vrednost strojev na podlagi realne vrednosti (67). Za določitev realne vrednosti sta bila uporabljena dva pristopa. Za nekatere skupine strojev je bilo izhodišče knjigovodska vrednost, kakor je bila evidentirana v državni upravi ter prilagojena zaradi uporabe davka na dodano vrednost, amortizacijske dobe in nekaterih diskrecijskih ocen. Za druge skupine strojev so vrednosti temeljile na zunanjih ocenah in cenah (68). Na tej podlagi ocenjena realna vrednost strojev je bila 572 milijonov NOK, skupna vrednost vseh sredstev pa je bila ocenjena na 1 162 milijonov NOK (69).

Družba Ernst & Young je naknadno pojasnila, da so izračuni, navedeni v zgornjem poročilu, ki za izhodišče uporablja knjigovodsko vrednost po načelu simulirane kontinuitete v vrednosti 747 milijonov NOK, da bi dobili realno vrednost 572 milijonov NOK, zavajajoči. Po mnenju družbe Ernst & Young taki izračuni niso bili del postopka za določanje realne vrednosti strojev, ki naj bi jih prenesli na družbo Mesta AS.

(vii) Nepremičnine

V poročilu iz maja 2002 z naslovom „Začetna bilanca“ je bila knjigovodska vrednost nepremičnin, ki jo je 1. januarja 2002 evidentirala državna uprava, 596 milijonov NOK. Po izključitvi nepremičnin, ki naj ne bi bile prenesene na družbo Mesta AS, in prilagoditvah na podlagi načela simulirane kontinuitete, pa je bila ocenjena vrednost 277 milijonov NOK.

Ko je bila podlaga načela vrednotenja s simulirane kontinuitete spremenjena na realno vrednost, je nepremičnine ocenil OPAK, ki je neodvisni strokovnjak za nepremičnine. Norveški organi so predložili strokovno oceno z dne 28. avgusta 2002, v kateri je OPAK vrednost 375 nepremičnin ocenil na približno 336 milijonov NOK (70). V poročilu o nadaljnjem ukrepanju z dne 31. oktobra 2002, ki ga je pripravil OPAK, je bilo ugotovljeno, da je bila po vključitvi nadaljnjih 16 nepremičnin, med drugim, približna vrednost nepremičnin 395 milijonov NOK. V družbi Ernst & Young so pojasnili, da je bila pozneje zaradi izločitev nepremičnin, ki ne bodo prenesene na družbo Mesta AS, in popravkov zaradi najetih nepremičnin (71), vrednost nepremičnin zmanjšana na 331 milijonov NOK (72).

Poročilo iz decembra 2002 z naslovom „Dodatek k začetni bilanci: Ocena vrednosti premoženja“ kaže, da je bila vrednost nepremičnin, ocenjena na podlagi načela realne vrednosti, 331 milijonov NOK, vrednost nepremičnin, ocenjena na podlagi načela simulirane kontinuitete, pa je bila 596 milijonov NOK.

2.3.2 Ocena vrednosti na podlagi diskontiranega denarnega toka

Vzporedno, vendar ločeno od ocen posameznih sredstev je bila opravljena ocena poštene vrednosti celotnega podjetja po načelu časovne neomejenosti delovanja na podlagi metode diskontiranega denarnega toka, povzeta v poročilu iz oktobra 2002 z naslovom „Ocena vrednosti“, ki jo je pripravila družba Ernst & Young (73). V poročilu je ugotovljeno, da ob uporabi metode diskontiranega denarnega toka angažirana sredstva (74) obsegajo približno 600 milijonov NOK (+/– 25 %). Analiza je temeljila na oceni denarnega toka za obdobje 2003–2012, za katero sta bili ocenjeni negativna sedanja vrednost 300 milijonov NOK in končna vrednost nad 900 milijonov NOK (75). Donosnost je bila določena na 6,7 % nominalnega donosa od skupne vrednosti premoženja po odbitku davka (76).

V družbi Ernst & Young so pojasnili, da so angažirana sredstva (600 milijonov NOK) sestavljena iz skupnih sredstev brez kratkoročnega dolga. Primerjava pokaže, da je bila ocena, dobljena iz presoje posameznih sredstev, 1 162 milijonov NOK. Če iz 1 162 milijonov NOK izvzamemo kratkoročni dolg (464 milijonov NOK), je vrednost angažiranih sredstev (77) 698 milijonov NOK. To presega 600 milijonov NOK angažiranih sredstev, dobljenih iz ocene, katere podlaga je poštena vrednost celotnega podjetja (tj. metoda diskontiranega denarnega toka). Norveški zakon o družbah z omejeno odgovornostjo določa, da trajni kapital ne sme presegati skupne vrednosti podjetja, zato je bilo treba zmanjšati vrednost sredstev (78). Tako so v družbi Ernst & Young zmanjšali vrednost premoženja, da bi angažirana sredstva znižali na 619 milijonov NOK. To je razvidno iz naslednje tabele (79):

Osnovna sredstva 1 053 Gibljiva sredstva 109 Kratkoročni dolg (464) Neto 698 Prilagoditev navzdol za stroje (25) Prilagoditev navzdol za nepremičnine (54) Skupna prilagoditev navzdol (79) Vrednost po prilagoditvi navzdol 619 Dolg (pokojnine) 319 Trajni kapital 300 Trajni kapital v gotovini 1 600 Trajni kapital v začetni bilanci skupaj 1 900

Iz zgornjega je razvidno, da je bila opravljena prilagoditev navzdol za 79 milijonov NOK. Zaradi visoke stopnje negotovosti glede vrednosti nepremičnin in strojev je bila tem sredstvom dodeljena prilagoditev vrednosti navzdol, kakor je navedeno spodaj:

Ocenjena realna vrednost strojev 572 Nakupi 44 Prilagoditev navzdol (25) Vrednost v začetni bilanci 591 Ocenjena realna vrednost nepremičnin 331 Nakupi 4 Prilagoditev navzdol (54) Vrednost v začetni bilanci 281

2.3.3 Preverjanje kakovosti

Vzporedno s postopkom določanja realne vrednosti je začela družba Deloitte & Touche (oktobra 2002) preverjati prve ocene vrednosti (dobljene na podlagi simulirane kontinuitete) in jih primerjati z rezultati, dobljenimi na podlagi diskontiranega denarnega toka. Družba Deloitte & Touche je na podlagi tega ugotovila, da je treba vrednost osnovnih sredstev (dobljeno na podlagi simulirane kontinuitete) s 1 137 milijonov NOK (80) zmanjšati na 937 milijonov NOK (tj. za 200 milijonov NOK) (81).

2.3.4 Ocena vrednosti v končni začetni bilanci

Končna začetna bilanca z dne 1. januarja 2003, ki jo je pripravila družba Mesta AS ob pomoči družb Ernst & Young, ViaNova Plan in Trafikk AS (priloženo kot Priloga A) kaže skupno vrednost osnovnih sredstev 977 milijonov NOK (82).

Končna začetna bilanca potrjuje, da je bila vrednost strojev 572 milijonov NOK, opredeljena v poročilu iz decembra 2002 (z naslovom „Dodatek k začetni bilanci: Ocena vrednosti premoženja“), prilagojena navzdol za 25 milijonov NOK, na 547 milijonov NOK. Zaradi dodatnih nadaljnjih naložb in manjših prilagoditev je bila končna vrednost strojev 594 milijonov NOK.

Po nekaterih nakupih v znesku 4 milijonov NOK je bila vrednost nepremičnin 335 milijonov NOK, zaradi prilagoditve navzdol v znesku 54 milijonov NOK (ta je bil potreben zaradi rezultata metode diskontiranega denarnega toka), pa je bila vrednost nepremičnin popravljena na 281 milijonov NOK.

2.4 PRENOS PREHODNIH POGODB IN NJIHOVA VREDNOST V ZAČETNI BILANCI

2.4.1 Pogodbe o gradbenih delih

Norveški organi so pojasnili, da so bile od 1. januarja 2003 vse nove pogodbe o gradbenih delih (za dela, kot je gradnja cest, predorov, dokov in mostov) predmet javnega naročanja.

Vendar je bilo treba obstoječe gradbene projekte prenesti na družbo Mesta AS zaradi nadaljevanja tekočih gradbenih projektov. Veljavne pogodbe so se razlikovale po kompleksnosti in trajanju, vse pa so potekle v letu ali dveh po ustanovitvi družbe Mesta AS. Norveški organi so pojasnili, da so bile pogodbe o gradbenih delih prenesene na družbo Mesta AS po cenah, ki so bile zanje prvotno določene. Po mnenju norveških organov take cene odsevajo tržne cene. Do 1. januarja 2003 je bil precejšen del pogodb o gradbenih delih sklenjen na podlagi javnega razpisa, zato je Uprava za javne ceste pridobila nekaj izkušenj s tržnimi cenami. Poleg tega je bilo treba cene notranjih pogodb o gradbenih delih med Upravo za javne ceste in Oddelkom za gradnjo določati v skladu z notranjimi smernicami, ki so vsebovale pravila o določanju cen notranjih pogodb (83). V skladu z notranjimi smernicami so morale biti izkušnje s cenami, pridobljene v okviru javnih razpisov, podlaga za določanje cen notranjih pogodb: take cene z javnih razpisov naj bi uporabili neposredno ali pa naj bi cene notranjih pogodb temeljile na ocenah, preverjenih na trgu in (kjer je primerno) znižanih na tržno raven (84). V obeh primerih je Uprava za ceste postavila splošni pogoj, da morajo cene, določene v notranjih sporazumih, odsevati raven cene na trgu (85). Na koncu so norveški organi še pojasnili, da razen davkov in dajatev, naloženih na vse storitve, davčni in drugi pravni predpisi niso vplivali na ceno, po kateri so bile prenesene pogodbe (86).

Cene, po katerih so bile pogodbe o gradbenih delih prenesene na družbo Mesta AS, so bile enake kot cene, uporabljene za določitev prihodkov pogodb v analizi diskontiranega denarnega toka.

2.4.2 Pogodbe o upravljanju in vzdrževanju

Družba Mesta AS je prevzela 102 veljavni pogodbi o upravljanju in vzdrževanju („funksjonsavtaler“) (87). Te pogodbe, ki so zajemale dela v zvezi s cestiščem, označevanjem, drenažo, posipavanjem ter poplavami in plazovi, bi vse potekle najpozneje v štirih letih, tj. v tretjem četrtletju leta 2006. V smislu trajanja jih je mogoče razvrstiti v spodnje štiri kategorije. Po poteku pogodb o upravljanju in vzdrževanju je Uprava za javne ceste vsako leto 1. septembra približno 25 % pogodb razpisala na javnih razpisih:

— kategorija A: 24 pogodb, ki so potekle jeseni 2003;

— kategorija B: 25 pogodb, ki so potekle jeseni 2004;

— kategorija C: 27 pogodb, ki so potekle jeseni 2005;

— kategorija D: 26 pogodb, ki so potekle jeseni 2006.

Vsaka kategorija zajema geografska območja, ki so enakomerno porazdeljena po Norveški (zaradi zagotovitve trajne stabilnosti izvajanja storitev), kategorije pa ustrezajo tudi stopnji zahtevnosti dela, ki ga je treba opraviti. V tem smislu vključuje kategorija A najpreprostejša pogodbena dela na majhnih območjih (tj. območjih, ki pomenijo najmanjši izziv glede prometnih in vremenskih razmer ter vrste cest), kategorija D pa zahtevna pogodbena dela tako glede vrste cest (kot so gorske ceste ali ceste na klifih) kot glede prometa in vremena. Kategoriji B in C zajemata dela med obema skrajnostma.

Norveški organi so pojasnili, da so se cene storitev, opravljenih v skladu s pogodbami o upravljanju in vzdrževanju, ki jih je sklenil Oddelek za gradnjo, po prenosu teh pogodb na družbo Mesta AS ohranile.

2.4.3 Vrednost, po kateri so bile prenesene pogodbe

Cene, po katerih so bile pogodbe prenesene, so razvidne iz Excelove razpredelnice, ki so jo predložili norveški organi in je podobna razpredelnici, ki jo je pred tem predložila družba Veidekke ASA (88). Po odločbi o sprožitvi postopka so norveški organi posodobili oceno skupne cene, po kateri so bile pogodbe o gradbenih delih prenesene na družbo Mesta AS, z 2 960 milijonov NOK na 2 942 milijonov NOK (89). Norveški organi so posodobili tudi oceno skupne cene, po kateri so bile pogodbe o upravljanju in vzdrževanju prenesene na družbo Mesta AS, s 5 750 milijonov NOK na 5 866 milijonov NOK. Pregled ne navaja cene posameznih pogodb.

2.4.4 Raven cen, dobljena iz poznejših razpisov

Poročilo, ki so ga naročili in objavili Direktorat za javne ceste, ViaNova Plan in Trafikk AS, zajema analizo ravni cen pogodb v decembru 2003 („poročilo ViaNova“). Poročilo ViaNova kaže, da so bile številne prehodne pogodbe o upravljanju in vzdrževanju, prenesene v družbo Mesta AS, predmet javnih razpisov v januarju 2003. V skladu z eno od ugotovitev poročila je razvidno, da je bila raven stroškov pri prehodnih pogodbah, ki so bile predmet javnih razpisov v letu 2003, približno 32 % pod prvotno ravnijo stroškov primerljivih prehodnih pogodb, prenesenih na družbo Mesta AS. Norveški organi so potrdili, da se Uprava za javne ceste ni lotila ponovnih pogajanj, da bi dosegla znižanje cene glede (preostalih) prehodnih pogodb.

Norveški organi so predložili pregled cen, dobljenih iz razpisov za oddajo pogodb o upravljanju in vzdrževanju med letoma 2003 in 2006. Zneski, navedeni v pregledu, ki so ga predložili norveški organi, so (z nekaj odstopanji) podobni zneskom, navedenim v Excelovi razpredelnici, ki jo je predložila družba Veidekke ASA in vsebuje tudi tabelo, v kateri je izbrana (tj. najnižja) ponudba v vsakem razpisnem postopku primerjana s cenami, po katerih so bile prenesene pogodbe. Primerjava, ki jo je predložila družba Veidekke ASA, kaže, da so bile v zvezi s pogodbami, oddanimi prek razpisov v letih od 2003 do 2006, dobljene cene izbranih ponudnikov na splošno nižje od cen, po katerih so bile pogodbe prej prenesene na družbo Mesta AS. Poleg tega pregled še kaže, da so bile cene, predložene v ponudbah družbe Mesta AS na poznejših razpisih, nižje od cen, po katerih so bile pogodbe prenesene na družbo Mesta AS: (90)

(v milijonih NOK) Leto razpisa Cena izbranega ponudnika Znesek, za katerega cena prenesene pogodbe presega ceno izbranega ponudnika Znesek, za katerega cena prenesene pogodbe presega razpisne ponudbe družbe Mesta AS 2003 1 226,6 94 67 2004 1 605,2 328 282 2005 1 857,1 760 563 2006 7 455,5 948 900

Pregled pogodb o upravljanju in vzdrževanju, za katere je bil objavljen javni razpis med letoma 2003 in 2006, ki so ga predložili organi, kaže, da je bila družba Mesta AS v letu 2003 izbrana za 14 od 24 razpisanih pogodb. Leta 2004 je družba Mesta AS na razpisih dobila 13 od 25 pogodb, leta 2005 pa 20 od 29 pogodb. Leta 2006 je družba Mesta AS na razpisih dobila 21 od 30 pogodb (91). To pomeni, da je od skupaj 108 pogodb družba Mesta AS na razpisih dobila 68 pogodb, kar je približno 62,7 %.

2.4.5 Predhodna preverjanja cen in izkušnje Uprave za javne ceste

Norveški organi so pojasnili, da je norveški parlament pred ustanovitvijo družbe Mesta AS podprl pet preizkusnih/pilotnih pogodb, za katere je Uprava za javne ceste nameravala objaviti javni razpis. Organi so pojasnili, da so bile dobljene cene uporabljene za notranjo oceno te vrste pogodb (v obdobju pred odločitvijo o ustanovitvi družbe Mesta AS v letu 2001 in po njej). Vendar te cene niso bile uporabljene kot podlaga za določitev cen prehodnih pogodb. Po poizvedbah Nadzornega organa, zakaj je bilo tako, so norveški organi pojasnili, da je bila sprejeta odločitev, da se vrednost prehodnih pogodb določa na podlagi stroškovne osnove za pogodbe.

Po navedbah organov so bile cene izbranih ponudnikov pri petih preizkusnih/pilotnih pogodbah naslednje:

— Bærum (1998), pet let: 74 940 000 NOK,

— Nedre Romerike (1999), pet let: 56 000 000 NOK,

— Ibestad Dyrøy (1999), štiri leta: 30 418 400 NOK,

— Lågendalen (2000), štiri leta: 45 706 323 NOK,

— Våler og Åsnes (2001), pet let: 39 018 023 NOK.

Uprava za javne ceste je decembra 2000 objavila poročilo, v katerem je proučila konkurenčnost upravljavskih in vzdrževalnih storitev Oddelka za gradnjo (92). Poročilo vsebuje predhodne rezultate iz avgusta 2000, konkurenčna sposobnost pa je bila izračunana z ugotovitvijo povezave med izračunanimi stroški pogodbe in dogovorjeno ceno. V primeru pogodb Oddelka za gradnjo so stroški obsegali 94 % cene, stroški pogodb samostojnih podjetnikov pa so obsegali 71 % cene. Videti je, da so bili preizkusni/pilotni primeri podlaga za to ugotovitev. Na sedmi strani poročila je navedeno, da je povprečna letna vrednost pogodbe Bærum 15 milijonov NOK, kar izhaja iz javnega razpisa. Ta podatek je zmnožek cene na kilometer (125 000) in dolžine cest (120 km), kar znese 15 milijonov NOK (ali 75 milijonov NOK v petih letih) (93). V poročilu je za pogodbo družbe Nedre Romerike navedena letna vrednost 11,2 milijona NOK. Cena na kilometer je 50 000, kar pomnoženo s 198 km cest znese 9,9 milijona NOK (ali 49,5 milijona NOK v petih letih) (94).

Poleg tega je iz vprašanj, ki jih je parlamentarni Odbor za promet postavil Ministrstvu za promet v letih 1999 in 2000 v zvezi s stanjem v Upravi za javne ceste, razbrati, da je bila v Akershusu opravljena analiza, ki je pokazala, da je bila raven cen v pogodbah o upravljanju in vzdrževanju za od 20 do 25 % višja od ravni cen v pogodbah s samostojnimi podjetniki (95). Poleg tega se Uprava za javne ceste v sporočilu za javnost z dne 17. aprila 2001 sklicuje na dejstvo, da je primerjava med štirimi pogodbami, po katerih so vzdrževalne in upravljavske storitve izvajali zasebni ponudniki, na eni strani in pogodbami, po katerih je ustrezne storitve izvajal Oddelek za gradnjo, na drugi strani pokazala, da je bila med zasebnimi izvajalci dejavnosti najnižja ponujena cena za približno od 15 do 20 % nižja od cene Oddelka za gradnjo.

2.4.6 Prehodne pogodbe in začetna bilanca

Norveški organi so pojasnili, da so bile prehodne pogodbe sredstva, ki so bila del diskontiranega denarnega toka in zato upoštevana pri oceni skupne vrednosti družbe Mesta AS. Vendar je bila na podlagi diskontiranega denarnega toka dobljena vrednost pogodbenega portfelja (96) prenizka, da bi ji pripisali kakršno koli vrednost (97).

2.4.7 Začasna obveznost javne službe

Norveški organi so pojasnili, da so v skladu s členom 59(2) Sporazuma EGP družbi Mesta AS s 1. januarjem 2003 naložili obveznost izvajanja storitev javne službe v obliki upravljavskih in vzdrževalnih storitev na državnih cestah. Ta obveznost je bila postopno odpravljena in je prenehala 1. septembra 2006. Naloga javne službe je podrobno opisana v poročilu o standardih za upravljanje in vzdrževanje, ki ga je leta 1999 izdala Uprava za javne ceste (posodobljeno leta 2003) (98). Poročilo določa temeljne zahteve za zagotovitev, da standardi upravljavskih in vzdrževalnih del zadoščajo za ohranitev varnosti v cestnem prometu, tako da so opredeljeni konkretni standardi ali ukrepi glede predorov, drenaže, cestišč, mostov, nabrežij in pločnikov („Standardizacijsko poročilo“) (99). Standardizacijsko poročilo določa tudi posebne standarde glede zanesljivega vzdrževanja pozimi, da bi zagotovili ohranjanje varnosti v cestnem prometu. Ta naloga javne službe je bila zaupana družbi Mesta AS z določbo v vsaki pogodbi, dodeljeni družbi Mesta AS, ki vsebuje kratek pregled ustreznih standardov in se sklicuje na Standardizacijsko poročilo za upravljanje in vzdrževanje.

Norveški organi so pojasnili, da so želeli s tem, ko so zgoraj navedeno nalogo javne službe zaupali družbi Mesta AS, zagotoviti zadostno raven varnosti v cestnem prometu do septembra 2006. Glede tega so organi pojasnili, da je Uprava za javne ceste odgovorna za varnost v cestnem prometu in zagotavljanje minimalnega standarda z nadziranjem in spremljanjem popravil in vzdrževanja (100). Do 1. januarja 2003 je ta naloga vključevala predvsem spremljanje gradenj enega ponudnika storitev, tj. Oddelka za gradnjo. Po tem datumu pa bi ta naloga dobila novo razsežnost, saj bi cestna vzdrževalna dela postala predmet javnih razpisov in bi jih tako izvajali številni različni ponudniki storitev. V zvezi s tem je iz pripravljalnih zakonodajnih aktov razbrati, da je bil namen postopnega odpiranja trga zagotoviti, da bi Uprava za javne ceste lahko še naprej ustrezno nadzirala in zagotavljala doseganje standardov za ceste in varnost v cestnem prometu na zadovoljivi ravni (101).

Norveški organi so še pojasnili, da je bil to tudi razlog, zakaj so najbolj tvegana in zahtevna dela na razpisih prek pogodb oddali na koncu postopka, najpreprostejša in najmanj obsežna dela pa so oddali najprej (102). Pogodbe, ki so pomenile največji izziv, naj bi oddali na koncu, ko bi Uprava za javne ceste že dobila dovolj izkušenj z nadzorom in spremljanjem več ponudnikov storitev iz prvih krogov razpisa. Uprava za javne ceste bi tako imela najboljše možne pogoje za ohranjanje nadzora ravni varnosti v cestnem prometu do takrat, ko bi bila prek pogodb oddana zahtevnejša dela (103).

Glede plačila nadomestila za javne storitve so norveški organi predložili naslednje tabele, v katerih je pregled stroškov, prihodkov in donosnosti v zvezi s storitvami družbe Mesta AS v skladu s prehodnimi pogodbami o upravljanju in vzdrževanju (104). V tem okviru so norveške oblasti pojasnile, da je imela družba Mesta AS ločene račune za vsako prehodno pogodbo v obdobju od leta 2003 do 2006. Tako so vsi prihodki (in stroški) v naslednjih tabelah neposredno povezani s prehodnimi pogodbami o upravljanju in vzdrževanju.

Prva tabela kaže, da so bila v odnosu do celotnega kapitala, vloženega v družbo Mesta AS, sredstva, dodeljena prehodnim pogodbam o upravljanju in vzdrževanju, v enakem razmerju, kot je bil delež prihodkov iz prehodnih pogodb v celotnih prihodkih.

Mesta AS: dodeljeni kapital

(v milijonih NOK) Skupni kapital 2003 2004 2005 2006 Začetna bilanca 2 686 3 989 4 291 4 643 Končna bilanca 3 989 4 291 4 643 4 340 Povprečje 3 338 4 140 4 467 4 492 Skupni promet družbe Mesta AS 6 386 5 899 6 076 4 492 Skupni promet na področju upravljanja in vzdrževanja 3 645 3 613 3 235 3 253 Delež skupnega prometa na področju upravljanja in vzdrževanja v primerjavi s skupnim prometom 57 % 61 % 53 % 55 % Kapital, dodeljen za upravljanje in vzdrževanje 1 905 2 536 2 378 2 460 Delež kapitala za upravljanje in vzdrževanje, dodeljenega prehodnim pogodbam 96 % 81 % 60 % 30 % Delež kapitala za upravljanje in vzdrževanje, dodeljenega prehodnim pogodbam 1 835 2 050 1 437 748

Naslednja tabela vsebuje pregled stroškov, prihodkov in dejanske donosnosti, ki jih je družba Mesta AS dosegla na podlagi prehodnih pogodb o upravljanju in vzdrževanju v letih od 2003 do 2006. Norveški organi so podrobno navedli, da glede prehodnih pogodb o upravljanju in vzdrževanju donosnost ni bila vnaprej določena.

Mesta AS: prihodki, stroški in donosnost za prehodne pogodbe o upravljanju in vzdrževanju

(v milijonih NOK) 2003 2004 2005 2006 Skupaj Prihodki 2 116 1 871 1 293 586 5 866 Dobiček pred obdavčitvijo (105) 277 175 199 151 802 Dobiček po obdavčitvi 199 126 144 108 577 Stopnja dobička 9 % 7 % 11 % 18 % Kapital, dodeljen prehodnim pogodbam 1 835 2 050 1 437 748 6 070 Dejanska donosnost kapitala 10,86 % 6,15 % 9,98 % 14,50 %

Norveški organi so pojasnili, da je povprečna donosnost na trgu upravljanja in vzdrževanja, tj. „referenčna donosnost“, tehtano povprečje stroškov kapitala („WACC“) po obdavčitvi, ki je 8,42 % (106).

Naslednja tabela vsebuje pregled sestave referenčne donosnosti.

Sestava referenčne donosnosti

Tehtani povprečni stroški kapitala (WACC) Netvegane obresti (107) pred obdavčitvijo 3,85 % Premija za tveganje tržne cene (108) 5,00 % Beta vrednost kapitala skupaj 0,90 Neto dolg/trajni kapital Beta vrednost trajnega kapitala 1 Stroški trajnega kapitala po obdavčitvi 8,85 % Stroški zunanjega kapitala Netvegane obresti pred obdavčitvijo 3,85 % Kreditna premija 2,50 % Stroški zunanjega kapitala pred obdavčitvijo 6,35 % Davčna stopnja 28 % Stroški zunanjega kapitala po obdavčitvi 4,57 % Tehtano povprečje stroškov kapitala (WACC) Stroški trajnega kapitala 8,85 % Delež trajnega kapitala 90 % Tehtani stroški trajnega kapitala po obdavčitvi 8,00 % Stroški zunanjega kapitala po obdavčitvi 4,6 % Delež zunanjega kapitala 10 % Tehtani stroški zunanjega kapitala po obdavčitvi 0,5 % WAAC po obdavčitvi skupaj 8,42 %

8,42-odstotna referenčna donosnost temelji na beta vrednosti 1, ki je bila določena s sklicevanjem na:

— ugotovitve beta vrednosti v 40-mesečnem obdobju (2002–2007) v petnajstih primerljivih družbah (kot so Veidekke ASA, Skanska AB-B SHS, PEAB AB) (109);

— korelacijo donosnosti na podlagi svetovnega indeksa vseh držav pri družbi Morgan Stanley („All Country World Index“) (110);

— skladnost deleža trajnega kapitala s povprečjem v panogi (na podlagi petnajstih primerljivih družb) (111).

Naslednja tabela pa kaže razliko med referenčno donosnostjo in dejanskim donosom družbe Mesta AS pri pogodbah o upravljanju in vzdrževanju v zadevnih letih.

Donosnost

2003 2004 2005 2006 Skupaj Mesta AS: donosnost 10,86 % 6,15 % 9,98 % 14,5 % Referenčna donosnost 8,42 % 8,42 % 8,42 % 8,42 % Presežni donos 2,44 % –2,27 % 1,56 % 6,08 % Presežni donos (v milijonih NOK) 44,8 –46,4 22,5 45,5 66,4

2.5 TAKSE ZA DOKUMENTE IN VPIS V ZEMLJIŠKO KNJIGO

V skladu z zakonom Mesta je bilo treba nepremičnine, ki so bile z Oddelka za gradnjo prenesene na družbo Mesta AS, vpisati v norveški register nepremičnin kot „spremembo imena“ (112). To je pomenilo, da bi družba Mesta AS vpisala svoje nepremičnine v register nepremičnin, ne da bi plačala takse za dokumente in vpis v zemljiško knjigo, ki jih je običajno treba plačati v primeru prenosa lastninske pravice na Norveškem (113).

Na Norveškem upravna praksa, imenovana „načelo kontinuitete“, omogoča oprostitev plačila takse za dokumente in vpis v zemljiško knjigo v primerih, ko za podjetje velja, da se v neki obliki „nadaljuje“. Ministrstvo za pravosodje je glede uporabe načela kontinuitete izdalo dve okrožnici. V skladu s prvo okrožnico, ki je veljala 1. januarja 2003, se lahko načelo kontinuitete uporabi le pri združitvah družb z omejeno odgovornostjo (114). Z drugo okrožnico se je s 1. julijem 2005 ta praksa razširila tudi na razdružitve in preoblikovanja (115).

2.6 RAZLOGI ZA SPROŽITEV POSTOPKA

Nadzorni organ je 18. julija 2007 sprejel odločbo o sprožitvi formalnega postopka preiskave na podlagi predhodne ugotovitve, da bi lahko ukrepi, sprejeti v okviru ustanovitve družbe Mesta AS, vključevali državno pomoč, ki ne izpolnjuje nobenega od pogojev za izvzetje, določenih v Sporazumu EGP (116). Zato je Nadzorni organ podvomil, ali bi zadevne ukrepe lahko obravnavali kot združljive z delovanjem Sporazuma EGP. Ti ukrepi zadevajo ukrepe za prestrukturiranje, oceno vrednosti sredstev, prehodne pogodbe, prenesene na družbo Mesta AS, ter neplačilo taks za dokumente in vpis v zemljiško knjigo.

3. PRIPOMBE TRETJIH STRANK

Po odločbi o sprožitvi postopka so bile prejete pripombe štirih zainteresiranih strank, sledil pa je izčrpen dialog Nadzornega organa in zainteresiranih strank glede obravnavanih vprašanj.

3.1 ARNTZEN DE BESCHE – MESTA AS

Odvetniška družba Arntzen de Besche (v nadaljnjem besedilu: Arntzen) je predložila pripombe v imenu družbe Mesta AS.

Družba Arntzen glede vprašanja državnega nadomestila za ukrepe za prestrukturiranje navaja, da je ključno vprašanje, ali stroški pomenijo obveznost države. Samo če ni tako, je mogoče stroške prestrukturiranja obravnavati kot del običajnega proračuna družbe Mesta AS, nadomestilo takih stroškov pa pomeni gospodarsko prednost. Na podlagi sodbe „Combus“ je odločilno vprašanje, ali nadomestilo „razbremenjuje podjetje bremena, ki je običajno predvideno v proračunu podjetja“, in le oprostitev takih stroškov pomeni gospodarsko prednost (117).

Treba je razlikovati med nadomestilom (i) stroškov, nastalih pri običajnem poslovanju družbe, in (ii) naloženih stroškov, ki torej niso nastali med običajnim poslovanjem družbe in ne ustrezajo stroškovnim obveznostim tekmecev. Nadomestilo zadnje vrste stroškov lahko, tako kot v tem primeru, le izravna ali nevtralizira strukturno pomanjkljivost, tako da zagotovi enake pogoje delovanja, in zato ne pomeni državne pomoči. Družba Arntzen na podlagi tega navaja, da nadomestilo za ukrepe za prestrukturiranje, namenjeno družbi Mesta AS, izhaja iz obveznosti države, katere cilj je izravnati strukturne pomanjkljivosti, in tako ne pomeni državne pomoči.

Če bi Nadzorni organ ugotovil, da ukrepi za prestrukturiranje vključujejo državno pomoč, družba Arntzen navaja, da je pomoč združljiva, saj družbi Mesta AS omogoča, da tekmuje pod enakimi konkurenčnimi pogoji na trgu, ki je bil nedavno odprt za konkurenco. Ker je bila gradbena enota družbe Mesta AS prej ponudnik storitev v notranji strukturi države, je bila družba Mesta AS ustanovljena z organizacijo, ki ni primerna za konkurenco. Konkurenčni položaj družbe Mesta AS bi bil brez nadomestila prizadet. Komisija je v odločbi o „Destii“ menila, da je odprtje trga cilj Skupnosti v skupnem interesu (118). Poleg tega je namen smernic o državni pomoči, povezani z nasedlimi stroški, olajšati prehod podjetij na konkurenčni trg. Pomoč (omejena v času in učinkih) za dosego skupnega cilja pospeševanja prehoda iz zaprtega trga v (delno) liberaliziran trg je dejansko v skupnem interesu in se uporablja kot protiutež izkrivljanju konkurence. V tem okviru je treba opozoriti, da mora družba Mesta AS vrniti vsa čezmerna sredstva za prestrukturiranje.

Glede ocene strojev družba Arntzen navaja, da je bila po spremembi načela vrednotenja s knjigovodske na realno vrednost z analizo diskontiranega denarnega toka ugotovljena vrednost podjetja 600 milijonov NOK. Dodelitev vrednosti sredstvom ne spremeni skupne vrednosti in zato ne postavlja vprašanj o državni pomoči. Na podlagi izsledkov analize diskontiranega denarnega toka je bila vrednost premoženja (vključno s kratkoročnim dolgom) zmanjšana z realne vrednosti 698 milijonov NOK na 619 milijonov NOK. Zato je prilagoditev obsegala 79 milijonov NOK in ne 200 milijonov NOK.

Družba Arntzen glede prehodnih pogodb navaja, da so bili družbi Mesta AS nadomeščeni le stroški izvajanja storitev v skladu z zadevnimi pogodbami in da družba tako ni bila deležna nobene gospodarske prednosti v smislu pravil o državni pomoči. Družba Arntzen še navaja, da mora Nadzorni organ za ugotovitev prednosti določiti referenčno ceno, ki bo po primerjavi z dejansko ceno pogodb, prenesenih na družbo Mesta AS, pomenila gospodarsko prednost. Samo če bo Nadzorni organ lahko dokazal, da bi podjetja, ki so delovala 1. januarja 2003, lahko ponudila podobne storitve po nižji ceni, bo to pomenilo, da so bile cene v pogodbah, prenesenih na družbo Mesta AS, previsoke. Dokazno breme je na Nadzornem organu.

Družba Arntzen še navaja, da 1. januarja 2003 dejansko ni bilo nobene tržne cene, saj so se vse upravljavske in vzdrževalne storitve izvajale notranje in je z ustanovitvijo družbe Mesta AS 1. januarja 2003 nastal dejanski monopol. Cen, ki so rezultat javnih razpisov pilotnih projektov, ni mogoče uporabiti kot referenčnih cen. Prvič, Nadzorni organ ni ugotovil, da so bila druga podjetja dejansko pripravljena in zmožna izvajati zadevne storitve po nižji ceni. Glede na pomembnost zadeve bi moral Nadzorni organ podrobno presoditi, ali so bila druga podjetja dejansko pripravljena ponuditi zadevne storitve po nižji ceni. Samo v tem primeru bi lahko šlo za vpletenost državne pomoči. Drugič, medtem ko so bile ravni cen, ki so izhajale iz javnih razpisov pilotnih projektov, nižje od cen, po katerih so bile pogodbe prenesene na družbo Mesta AS, ti dve skupini pogodb nista podobni. To pomeni, da za pilotne pogodbe ne more veljati, da predstavljajo tržno ceno. Glede tega je treba navesti, da je bila prvotna pogodbena cena ene od pilotnih pogodb, tj. pogodbe Bærum, zvišana za 25 % zaradi dodatnih del. Velik del teh dodatnih del je vključen v osnovno ceno prehodnih pogodb, prenesenih na družbo Mesta AS. Končno, Nadzorni organ tudi nima informacij, ki bi dokazovale, da so podjetja, ki so bila izbrana za pilotne pogodbe ali pogodbe, razpisane po letu 2003, dejansko pokrila stroške izvajanja storitev. Če podjetja ne pokrijejo svojih stroškov, odpiranje trga ni učinkovito.

3.2 THOMMESSEN – VEIDEKKE ASA

Odvetniška družba Thommessen Krefting Greve Lund AS (v nadaljnjem besedilu: Thommessen) je predložila argumente v imenu družbe Veidekke ASA.

Družba Thommessen glede ukrepov za prestrukturiranje navaja, da je v sodbi Combus ugotovljeno, da državno financiranje stroškovne neučinkovitosti, ki izhaja iz pretekle delovne zakonodaje, ne pomeni državne pomoči, če je sorazmerno s strukturno pomanjkljivostjo. Vsako nadomestilo, ki presega razliko med stroški strukturne pomanjkljivosti in ustreznimi stroški dela primerljivega podjetja, je državna pomoč. Intervencija države naj ne bi ublažila pokojninskih obveznosti družbe Mesta AS, ki so nastale v preteklosti, temveč le strukturne pomanjkljivosti za prihodnost (tj. od leta 2003). Družba Thommessen navaja, da je družba Mesta AS prejela previsoka nadomestila za strukturne pomanjkljivosti. Zato bi moral Nadzorni organ preveriti, ali so bile posledica čezmernega števila zaposlenih v družbi Mesta AS kakšne koristi za družbo, kar je pomenilo, da je bila strukturna pomanjkljivost (čezmernega števila zaposlenih) precenjena. Povedano drugače, Nadzorni organ mora pojasniti, ali je bila pomanjkljivost čezmernega števila zaposlenih nevtralizirana z dostopom do presežne in poceni delovne sile. Glede tega se opozarja na dejstvo, da je bila dobičkonosnost družbe Mesta AS precej višja, kot je bilo prvotno pričakovano v prvih treh letih njenega delovanja. Iz dokumenta St. prp. nr. 1 (2007–2008) je razvidno, da so sredstva, dodeljena za vsako leto, pokrila več kot ustrezno obveznost ukrepov za prestrukturiranje, kar pomeni čezmerno nadomestilo.

Nadzorni organ bi moral predvsem preveriti, ali je država imela možnost, da bi nekatere zaposlene premestila, prerazporedila ali nadomestila, namesto da jim je ponudila predčasno upokojitev. Nadzorni organ bi moral od norveških organov zahtevati, naj predložijo dokaze o tem, da je bilo predčasno upokojevanje potrebno za reševanje kadrovskega vprašanja. Nadzorni organ bi moral preveriti, ali so organi le nadomestili razliko med povprečnimi stroški običajnega zasebnega pokojninskega sistema in stroški zavarovanja v državnem pokojninskem skladu ter ali je bilo nadomestilo omejeno na državne uradnike. Od Nadzornega organa se zahteva, da preveri, ali so stroški ohranjanja pravice do posebne upokojitvene starosti enaki stroškom, ki so običajno vključeni v proračun podjetja, in tako niso strukturna pomanjkljivost, kar pomeni, da bi nadomestilo lahko pomenilo državno pomoč. Nadzorni organ bi moral transakcijo oceniti tudi v skladu z direktivo o prenosu podjetij.

Družba Thommessen še navaja, da „je v smernicah vlade navedeno, da lahko delodajalec pri Ministrstvu za delo zaprosi za nadaljevanje zavarovanja. V primeru zavrnitve je posameznika mogoče povezati s pokojninskim sistemom prek tako imenovane ureditve zaprtega zavarovanja“, zato družba Thommessen sprašuje, ali je bilo zaprto zavarovanje obravnavano kot alternativa nadomestilu družbi Mesta AS za ukrepe za prestrukturiranje. Družba Thommessen navaja, da je družba Mesta AS morda prevzela obveznost, ki ji je ne bi bilo treba prevzeti. Če so stroški prestrukturiranja družbe Mesta AS v zvezi s tem le posledica prostovoljnega prevzemanja (ali ohranjanja) obveznosti, je to odločitev družbe Mesta AS. Nadomestilo za stroške, ki jih družba Mesta AS pravno ni bila zavezana prevzeti, je strošek, ki je običajno vključen v proračun podjetja, in državna sredstva v ta namen pomenijo državno pomoč.

Nadomestilo za stroške prestrukturiranja je lahko združljivo v skladu s členom 61(3)(c) Sporazuma EGP, če se spoštujeta pogoja potrebnosti in sorazmernosti. V tem smislu mora biti namen povečevanja učinkovitosti nekdanjega Oddelka za gradnjo uravnotežen s ciljem konkurenčnejšega trga. Družba Thommessen navaja, da se je konkurenčnost družbe Mesta AS dejansko udejanjila prek visokega deleža pogodb o javnih naročilih, za katere je bila izbrana na račun delujočih konkurentov na trgu. Družba Mesta AS je s 60-odstotnim tržnim deležem največji igralec na trgu. To potrjuje stalno zmanjševanje števila ponudnikov na javnih razpisih. Težava je v tem, da je družba Mesta AS prejela previsoka nadomestila za strukturne pomanjkljivosti. Trg se je iz oligopolnega preprosto preoblikoval v duopolnega, kjer je prevladujoči igralec družba Mesta AS. Nadzorni organ mora preveriti, ali zadevni ukrepi ne zagotavljajo prednosti, katere posledica je izkrivljanje trga.

Glede vrednotenja sredstev družba Thommessen navaja, da mora Nadzorni organ primer proučiti neodvisno od tega, ali začetna bilanca izpolnjuje zahteve norveških predpisov o računovodstvu in gospodarskih družbah. Družba Thommessen glede tega navaja, da norveški zakon o družbah z omejeno odgovornostjo vključuje predpis, ki naj bi zagotovil, da delež osnovnega kapitala ne presega poštene vrednosti. Vendar, medtem ko je upravni odbor odgovoren za vrednotenje, ki presega pošteno vrednost, ni nobene odgovornosti za vrednotenje pod pošteno vrednostjo. Zato družba Thommessen pričakuje ločeno neodvisno strokovno presojo, ali je bilo premoženje določeno po tržni vrednosti.

Družba Thommessen se strinja, da bi moralo premoženje temeljiti na pošteni vrednosti kot načelu časovne neomejenosti delovanja, ki bi lahko temeljilo na analizi diskontiranega denarnega toka. V skladu z oddelkom 4(2) norveškega zakona o računovodstvu mora analiza temeljiti na načelu „najboljše ocene“. Vendar družba Thommessen navaja, da ocena, ki so jo predložili norveški organi, ni skladna s tem načelom, temveč temelji na enostranskih argumentih z namenom znižanja vrednosti sredstev. Prvič, čeprav je analiza diskontiranega denarnega toka potrdila neločljivo povezane negotovosti, je ocena poštene vrednosti posameznih sredstev pokazala, da je bila realna vrednost precej večja, tako da bi bilo treba analizo diskontiranega denarnega toka prilagoditi navzgor. Drugič, iz analize diskontiranega denarnega toka je videti, da je bila končna vrednost 900 milijonov NOK, vendar je bila ta prilagojena navzdol, ker je bila vrednost denarnih tokov v obdobju 2003–2012 ocenjena na –300 milijonov. Družba Thommessen meni, da so bile negotovosti ob ustanavljanju družbe Mesta AS in glede njene uspešnosti pretirane ter namenjene prilagoditvi poštene vrednosti sredstev navzdol. Tretjič, zunanja ocena 18 skupin strojev je bila 424 milijonov NOK. To je veliko več od 148 milijonov NOK, kar je končna vrednost ocene še večjega števila skupin strojev, tj. 37. Po mnenju družbe je nerazumljivo, kako je lahko vrednost strojev družbe Mesta AS, katerih količina presega količino v družbi Veidekke ASA, določena po tržni ceni, ki je nižja od cene Veidekke ASA. Nadzorni organ bi moral to raziskati. Končno, družba Thommessen navaja, da je neobičajno, da poštena vrednost po načelu časovne neomejenosti delovanja ne vsebuje nobenega dobrega imena podjetja.

Poleg tega družba Thommessen navaja, da prilagoditev navzdol v vrednosti 200 milijonov NOK za stroje in 50 milijonov NOK za nepremičnine (tj. razlika med 331 milijoni NOK in 281 milijoni NOK) vključuje prednosti, saj nižja ocena sredstev pomeni nižjo amortizacijo in s tem višji prihodek iz poslovanja. Dodatni prihodek iz poslovanja je državna pomoč. Poleg tega, višja ko je ocena sredstev, višja bi morala biti zahtevana donosnost. Zato nižja ocena pomeni, da so letni dobički norveških organov prenizki, razlika med njimi in dobički na podlagi pravilne ocene pa pomeni državno pomoč.

Glede prehodnih pogodb družba Thommessen pozdravlja, da norveški organi priznavajo razliko med tržno ceno (ki izhaja iz javnih razpisov) in ceno, po kateri so bile prenesene prehodne pogodbe o upravljanju in vzdrževanju; razlika je približno 2 milijardi NOK (119). Glede argumenta norveških organov, da je ocenjeni bruto prihodek pogodb del začetne bilance in da ni treba oceniti njihove tržne vrednosti, družba Thommessen navaja, da analiza diskontiranega denarnega toka napačno predvideva, da so bile pogodbe prenesene po tržni vrednosti (120). Glede argumenta, da 1. januarja 2003 ni bilo tržne cene ali zanesljivih kazalnikov tržne cene, norveški organi ne upoštevajo cen, ki so rezultat pilotnih projektov, tržne cene na podobnih trgih drugih nordijskih držav in tržne cene, ki izhaja iz javnih razpisov v letu 2003 in po njem.

Tako je družba Mesta AS prejela nadomestilo za strukturne pomanjkljivosti prek sredstev za prestrukturiranje v znesku 993,6 milijona NOK, denarne injekcije v znesku 1 600 milijonov NOK in previsokih cen prehodnih pogodb, prenesenih na družbo Mesta AS. Družba Mesta AS je dvakrat prejela nadomestilo za iste stroške prestrukturiranja. Norveški organi so se zavedali, da je bila tržna cena za 25–30 % nižja od notranje cene med Oddelkom za gradnjo in Upravo za javne ceste – kar je pravzaprav razlog za liberalizacijo trga. Sklicuje se na poročilo iz decembra 2000, ki ga je izdala Uprava za javne ceste in v katerem je ugotovljeno, da so bili stroški Oddelka za gradnjo precej višji od stroškov podobnih pogodb, ki so jih sklenili zasebni podjetniki. Zato družba Thommessen navaja, da je bila tržna cena dobro dokumentirana. Družba Thommessen na koncu navaja, da je v primeru določanja tržne cene na podlagi stroškov družbe Mesta AS ustrezna tista stroškovna osnova družbe Mesta AS, ki je obstajala po odplačilu ukrepov za prestrukturiranje, tj. stroškovna podlaga „konkurenčne“ družbe Mesta AS v primerjavi s stroškovno podlago družbe Mesta AS, obremenjeno s stroški prestrukturiranja, ki so bili (ali bodo) nadomeščeni. Če se upošteva stroškovna osnova konkurenčne družbe Mesta AS, družba Thommessen navaja, da je družba Mesta AS prejela previsoka nadomestila za približno 181 milijonov NOK (kar je razlika med cenami, po katerih so bile pogodbe prenesene, in cenami, ki izhajajo iz poznejših razpisov).

3.3 SCHJØDT

Odvetniška družba Schjødt, ki je predložila pripombe v imenu anonimnega pritožnika, glede ukrepov za prestrukturiranje poudarja, da financiranje z namenom ohranitve prednosti, ki izhajajo iz statusa državnega uradnika, ne pomeni državne pomoči, če so taka sredstva dodeljena posameznikom na podlagi objektivnih meril in nimajo za posledico koristi za nekatere družbe. Nasprotno pa sredstva za dajatve zaposlenih, ki so sestavni del običajnega bremena družb, pomenijo državno pomoč. Tako se postavlja vprašanje, kaj je mogoče obravnavati kot običajno finančno breme družb. Družba Schjødt navaja, da gre za državno pomoč samo takrat, kadar korist presega tisto, kar bi bilo ponujeno zaposlenim na trgu. Sodba Combus (zoper katero ni bila nikoli vložena pritožba) je pokazala, da neposredna plačila zaposlenim, ki se v zameno odpovejo statusu državnega uradnika, ne pomenijo pomoči družbi (121). Vendar je bila sodba Combus izdana v času precejšnje negotovosti glede strukturnih pomanjkljivosti in v nobenem primeru ni jasno, ali so dejstva v zadevi Mesta AS podobna tistim v zadevi Combus in ali je potemtakem zadeva Combus zanesljiv precedens za obravnavani primer.

Družba Schjødt navaja, da se lahko nadomestilo za selitev osebja, prevoz na delo in z njega, selitev uradov, selitev uradov za podporo in vzdrževanje itd. opredeli kot državna pomoč, za katero se zdi, da je ni mogoče obravnavati kot združljivo. Tudi stroškov, povezanih z obnovo strojev, ni mogoče nadomestiti in jih hkrati šteti kot negativno premoženje.

Družba Schjødt oporeka temu, da bi pomoč za prestrukturiranje za družbo Mesta AS obravnavali kot združljivo s sklicevanjem na Smernice o državni pomoči za reševanje in prestrukturiranje podjetij v težavah. Družba Mesta AS, tako kot njena predhodnica, ni bila in ni v težavah v smislu teh smernic, ki jih nikakor ni mogoče uporabljati za nova podjetja, nastala po reorganizacijah.

Glede ocene sredstev družba Schjødt poudarja, da bi neodvisna ocena lahko zagotovila usmeritev za presojo navedenega pod oceno sredstev. Posledica prenizke ocene, skupaj z denarno injekcijo v znesku 1 600 milijonov NOK, bi bilo razmerje trajnega kapitala, ki presega tisto, kar bi sledilo iz pravilne uporabe načela zasebnega vlagatelja v tržno gospodarstvo. V okviru preverjanja navedenega bi bilo treba še preveriti, ali so se norveški organi odrekli plačilu ustreznega donosa njihovih naložb.

Glede prehodnih pogodb družba Schjødt poudarja, da norveški organi v argumentih predvidevajo, (i) da naj bi pogodbe prenesli po tržni ceni, da ne bi pomenile državne pomoči, in (ii) da je treba njihova ravnanja oceniti na podlagi razpoložljivih informacij v ustreznem trenutku, kar pomeni, da naknadnih dokazov (ki kažejo, da so cene prehodnih pogodb presegale tržno ceno) ni mogoče upoštevati (122). Vendar družba Schjødt navaja, da je mogoče dokaze naknadno upoštevati toliko, kolikor le podkrepijo informacije, ki so na voljo v ustreznem trenutku. Norveški organi so se zavedali, da so bile cene pogodb, prenesenih na družbo Mesta AS, po vsej verjetnosti nad tržno ceno. Dejansko sta bila gibalo reorganizacije večja učinkovitost in „več vrednosti za manj denarja“ (123). Iz poročila, ki ga je leta 2001 izdal Statskonsult, je razbrati, da je mestna občina Oslo od leta 1996 dejavnosti upravljanja in vzdrževanja cest urejala z razpisi, posledica česar je bilo približno 20-odstotno znižanje stroškov upravljanja in vzdrževanja. Končno, tudi poročilo, ki ga je leta 2001 izdala Uprava za javne ceste, je pokazalo, da so bile pogodbe o upravljanju in vzdrževanju, dodeljene zasebnim ponudnikom, konkurenčnejše od tistih, ki jih je izvajal Oddelek za gradnjo.

Namesto da bi ukrepali na podlagi informacij, ki so jih imeli na voljo, se norveški organi niso zmenili za prejšnje izkušnje in so pogodbe prenesli po cenah, ki so presegale tržno ceno. Družba Schjødt navaja, da norveški organi takih informacij ne morejo kar odpisati. Organi bi lahko brez težav uporabili splošno stopnjo znižanja v pogodbenem portfelju. Družba Schjødt še navaja, da presežne cene ne smejo biti dovoljene, saj je družba Mesta AS že prejela nadomestilo za ukrepe za prestrukturiranje, pogodbene cene pa niso temeljile na javnih razpisih niti niso vključevale prilagoditvenega mehanizma. Primer družbe Mesta AS je torej popolnoma drugačen od primera Destia (124).

Norveški organi vedno znova ponavljajo, da na trgu za upravljanje in vzdrževanje ni bilo zasebnih ponudnikov, čeprav je iz dokumenta St. prp. nr. 1 (2001–2002) razvidno, da je bilo 30 % upravljavskih in vzdrževalnih del prek razpisov ponujenih ponudnikom na trgu. Poleg tega iz zgoraj navedenega poročila Statskonsult izhaja, da je v letu 2000 večino upravljavskih in vzdrževalnih del opravila Uprava za javne ceste, 28 % pa jih je bilo danih na trg. Glede pridobivanja ustreznih veščin Uprave za javne ceste za oddajanje del na razpisih družba Schjødt poudarja, da je Uprava za javne ceste te veščine uporabljala prek sporazuma o upravljanju in vzdrževanju („funksjonsavtale“), sklenjenega z Oddelkom za gradnjo, tako da so bile te veščine do leta 2003 že pridobljene. Organi niso razložili, kako bi se veščine za oddajanje del prek razpisov ponudnikom na trgu lahko kakor koli razlikovale od veščin, uporabljenih v okviru sporazumov z Oddelkom za gradnjo.

Končno, glede takse za dokumente družba Schjødt navaja, da oprostitev pomeni gospodarsko prednost za družbo Mesta AS in da načelo kontinuitete ne velja, saj ni dejanskega prenosa lastninske pravice. Dejstva v zadevi Mesta AS so podobna dejstvom v zadevi Entra in zato, tako kot v zadevi Entra, prednosti, dodeljene družbi Mesta AS, pomenijo državno pomoč. Ker je bila vrednost nepremičnin v začetni bilanci prilagojena navzdol, zneska pomoči ni mogoče izračunati na tej podlagi, temveč ga je treba oceniti na podlagi tržne vrednosti prenesenih nepremičnin.

3.4 WIERSHOLM – SKANSKA

Odvetniška družba Wiersholm je predložila pripombe v imenu družbe Skanska.

Družba Wiersholm navaja, da donosnost, določena na podlagi sredstev, ocenjenih pod tržno ceno, ne zdrži preizkusa zasebnega vlagatelja v tržno gospodarstvo. Družba Wiersholm poudarja, kakor je navedel že Nadzorni organ, da je precej negotovosti glede vrednosti osnovnih sredstev in ne vidi, kako so norveški organi izpolnili zahteve preizkusa zasebnega vlagatelja v tržno gospodarstvo. Norveški organi niso razložili, zakaj ni bil zunanji pregled realnih vrednosti opravljen za vse skupine strojev (pregledanih je bilo le 18 od 55 skupin) in kakšen je bil razlog za razlike v metodah vrednotenja med različnimi skupinami. Družba Wiersholm navaja, da je potrebna neodvisna ocena. Glede na obseg podatkov, predloženih v tem primeru, ni mogoče neposredno uporabiti doktrine, ki jo je sprejela Komisija v odločbi o Destii in v skladu s katero prenos sredstev po knjigovodski vrednosti ne pomeni pomoči (tj. „doktrine knjigovodske vrednosti“) (125). Sklicuje se na odločbo Nadzornega organa v zadevi Arcus (126), v kateri so bili proizvodne zmogljivosti in druga sredstva preneseni z državnega monopola na skupino Arcus. V zadevi Arcus je Nadzorni organ ugotovil, da so bila prenesena sredstva za 264 milijonov NOK ocenjena pod tržno vrednostjo in da je država prejela za isti znesek prenizko nadomestilo. Ta transakcija je pomenila, da je skupina Arcus prejela državno pomoč v isti višini. Odločba kaže, da je v primeru družbe Mesta AS pomemben temeljit pregled ocene sredstev.

Glede prehodnih pogodb se družba Wiersholm sklicuje na izjavo Nadzornega organa v odločbi o sprožitvi postopka, iz katere je videti, da pogodbena cena pod tržno vrednostjo pomeni gospodarsko prednost za ponudnika storitev. Po mnenju družbe Wiersholm norveški organi zastopajo stališče, da ni tako pomembno, ali so bile pogodbe prenesene na družbo Mesta AS po tržni ceni. Najpomembnejše je, da so bruto prihodki pogodb vključeni v analizo denarnega toka in upoštevani v začetni bilanci družbe Mesta AS kot prispevki v naravi. Vendar so norveški organi še navedli, da so prehodne pogodbe pomenile le majhen del te vrednosti. Družba Wiersholm navaja, da organi ne morejo prezreti potrebe po določitvi tržne cene s sklicevanjem na bruto prihodke v diskontiranem denarnem toku. Komisija je v odločbi o sprožitvi postopka v zadevi Destia navedla, da pribitek pomeni državno pomoč: „To daje gospodarsko prednost podjetju Tieliikelaitos (Destia), ki se financira z državnimi sredstvi. Podjetje Tieliikelaitos (Destia) od države dobi za enakovredno storitev več denarja kot običajen ponudnik na trgu“ (127).

Družba Skanska se ne strinja z argumentom norveških organov, da v času ustanovitve družbe Mesta AS ni bilo nobene tržne cene. Tržna cena je že veljala prek pilotnih pogodb, analiza družbe Veidekke ASA, navedena v odločbi o sprožitvi postopka, pa jasno kaže razliko med cenami, po katerih so bile prenesene pogodbe, in cenami, ki so posledica poznejšega oddajanja istih pogodb na razpisih. Pričakovanja naknadnih znižanj cen ne pomenijo, da pri cenah, po katerih so bile pogodbe prenesene na družbo Mesta AS, ni šlo za gospodarsko prednost. Organi poskušajo cenovno politiko upravičiti z argumentom, da trg v letih 2003–2006 še ni bil popolnoma odprt za konkurenco. Vendar je imela družba Mesta AS koristi od previsokih cen pogodb, ki so še vedno veljale med odpiranjem trga. Povprečna raven cen družbe Mesta AS se je v prehodnem obdobju dejansko zvišala, povprečna raven cen družbe Skanska pa je ostala nespremenjena. Ta ugotovitev temelji na analizi razpisov, ki so vključevali tako pogodbe o gradbenih delih kot pogodbe o upravljanju in vzdrževanju med 1. avgustom 2002 in 1. februarjem 2008. Iz te analize izhaja, da so se povprečne cene družbe Mesta AS razvijale od točke, ko so bile 20 % pod cenami družbe Skanska, do točke, ko so presegle raven cene družbe Skanska. To kaže, da so pogodbe, prenesene na družbo Mesta AS, vključevale gospodarsko prednost, ki pomeni državno pomoč.

4. PRIPOMBE NORVEŠKIH ORGANOV

4.1 UKREPI ZA PRESTRUKTURIRANJE IN REORGANIZACIJO

Norveški organi so trdili, da državno financiranje ukrepov za prestrukturiranje ne vključuje državne pomoči.

Glede tega so norveški organi dokazovali, da je bila družba Mesta AS ustanovljena 1. januarja 2003 s številnimi slabimi stranmi, ki so izhajale iz dejstva, da je bil Oddelek za gradnjo del državne uprave in da so imeli zaposleni status državnega uradnika. Med slabimi stranmi je bila premestitev presežnega števila zaposlenih (1 700) v družbo Mesta AS, za katere so se v prehodnem obdobju ohranile pokojninske (ali alternativne) pravice državnih uradnikov. Družba Mesta AS je plačala dodatne stroške ohranjanja takih pravic med prehodnim obdobjem (128). Sredstva za ukrepe za prestrukturiranje so bila družbi Mesta AS dodeljena kot nadomestilo, ker je bila družba ustanovljena s stroški, ki so neprimerni za komercialne posle, kot so dodatni pokojninski stroški državnih uradnikov, in jih tekmeci nimajo. Norveški organi so menili, da taki stroški (ki se izravnajo z nadomestilom) izhajajo iz obveznosti, nastalih kot posledica dejstva, da je bil Oddelek za gradnjo del državne uprave, zato je zanj odgovorna država. Iz tega sledi, da nadomestilo za take stroške ne pomeni gospodarske prednosti za družbo Mesta AS.

Poleg tega so norveški organi navedli, da bi lahko dosegli enak rezultat, če bi ustrezne ukrepe za prestrukturiranje izvedli pred preoblikovanjem Oddelka za gradnjo v družbo Mesta AS. Vendar bi to zahtevalo več časa, bilo bi manj stroškovno učinkovito in bi posledično upočasnilo proces liberalizacije. V tem okviru norveški organi navajajo, da v primeru ukrepov za prestrukturiranje, izvedenih pred preoblikovanjem, ne bi šlo za pomoč, neto učinek za družbo Mesta AS pa je enak, ne glede na to, ali so bili ukrepi izvedeni prej ali pozneje. Po mnenju norveških organov dejstvo, da alternativni pristop ne bi postavil vprašanj o državni pomoči, kaže, da nadomestilo za stroške prestrukturiranja ne pomeni gospodarske prednosti za družbo Mesta AS.

Norveški organi se v podporo svojim argumentom sklicujejo na zadevo Combus, v kateri je Sodišče prve stopnje ugotovilo, da nadomestilo za ukrepe, namenjene izravnavi strukturne pomanjkljivosti, ne pomeni državne pomoči (129). V navedeni zadevi je danska vlada državnim uradnikom plačala 100 milijonov DKK, da so se odpovedali statusu državnega uradnika (in povezanim pravicam) v okviru premestitve v Combus. Norveški organi še poudarjajo, da je Sodišče prve stopnje navedlo, da bi danska vlada lahko dosegla enak rezultat, če uradnikov ne bi premestila v Combus: „[…] danska vlada bi lahko, namesto da je uradnikom podjetja Combus neposredno plačala 100 milijonov DKK, dosegla enak rezultat, če bi uradnike prerazporedila v javni upravi in bi plačala posebne premije, kar bi podjetju Combus omogočilo takojšnje zaposlovanje na podlagi pogodbe v okviru zasebnega prava“ (130).

Norveški organi so trdili, da je na podlagi sodbe Combus odločilno vprašanje, ali nadomestilo razbremenjuje podjetje bremena, ki je običajno predvideno v proračunu podjetja. Tako nadomestilo je treba šteti kot gospodarsko prednost, ki je v običajnih tržnih pogojih podjetje prejemnik ne bi pridobilo. Po mnenju organov ta navedba upravičuje pristop, v skladu s katerim je treba ločevati med „stroški, nastalimi med poslovanjem podjetja, in stroški, naloženimi podjetju, ki pa niso nastali med običajno uporabo proračuna podjetja“. Organi menijo, da nadomestilo za zadnje stroške ne pomeni gospodarske prednosti, temveč je le izravnava strukturne pomanjkljivosti, ki je tekmeci nimajo.

Poleg tega so norveški organi trdili, da finančna obveznost, če je „vključena“ v prispevek v naravi, zmanjšuje skupno neto vrednost podjetja in da lahko prenosnik zato izravna take finančne obveznosti z nadomestilom, da jih nevtralizira. Prispevek v naravi za družbo Mesta AS je vključeval številne postavke, ki so vključevale pomanjkljivosti, neprimerne za komercialne posle. Namesto da bi zmanjšali vrednost prispevka v naravi, so organi ohranili prvotno vrednost in namesto tega z nadomestilom izravnali slabe strani ukrepov za prestrukturiranje.

V podporo trditvi, da finančne obveznosti niso vplivale na vrednost prispevka v naravi (in da bi zato organi morali z nadomestilom izravnati negativni učinek takih obveznosti), so se norveški organi sklicevali na izračun neto sedanje vrednosti in trajni kapital družbe Mesta AS. V zvezi s tem so se sklicevali na družbo Deloitte & Touche, ki v svojem poročilu z dne 12. decembra 2002 (131) navaja: „Stroški (prestrukturiranja) so ocenjeni na podlagi veljavnih načrtov za zmanjšanje števila zaposlenih in veljavnih pogodb o plačah. Družba bo prevzela veljavne pogodbe o zaposlitvi in mora pokriti te stroške, vendar stroški izhajajo iz obveznosti države in bodo zato pokriti z odobrenimi proračunskimi sredstvi v letih 2003, 2004 in 2005.“ Poleg tega navaja: „Prestrukturiranje družbe pomeni stroške, ki jih je treba upoštevati kot ostanek iz preteklosti, ko je bila še oseba javnega prava, in so kot taki nastali že v času ustanovitve. Družba bo prevzela veljavne pogodbe o zaposlitvi in mora pokriti te stroške, vendar stroški izhajajo iz obveznosti države in bodo zato pokriti z odobrenimi proračunskimi sredstvi v letih 2003, 2004 in 2005“. Družba Deloitte & Touche poleg tega navaja, da je bil to tudi razlog, zakaj so bila družbi Mesta AS zaporedno odobrena sredstva za stroške prestrukturiranja (ki niso bila del začetne bilance) v obdobju treh let.

Norveški organi trdijo, da mora biti lastnik zmožen izravnati enake pomanjkljivosti, kot bi to zahteval zasebni kupec, če bi bil Oddelek za gradnjo prodan, ne da bi zanj veljala pravila o državni pomoči. Če bi bil Oddelek za gradnjo prodan, bi kupec ugotovil, da bi bila struktura neprimerna za komercialne posle, in bi zahteval, da (i) se zniža nakupna cena v skladu s pomanjkljivostmi ali (ii) prodajalec (tj. organi) pokrije stroške, ki so potrebni za usposobitev družbe za komercialne posle.

(a) Predčasno upokojevanje, ohranitev pokojninskih pravic za državne uradnike in ohranitev pravice do posebne upokojitvene starosti

Norveški organi se sklicujejo, da je bila predčasna upokojitev ponujena zaradi zmanjšanja števila zaposlenih, ki so bili državni uradniki. Po mnenju norveških organov ni pravilno trditi, da taka ureditev pomeni, da je družba Mesta AS imela korist od dela, ki so ga opravili taki zaposleni, ne da bi plačala celotnih stroškov v skladu z njihovimi zaposlitvenimi pogoji. Za državo bi bilo dražje, če bi zaposlene obdržala, kot pa, da jih je premestila v družbo Mesta AS in ji povrnila stroške za ureditev predčasnega upokojevanja (132). Zato nadomestilo za predčasno upokojevanje ne spada pod člen 61(1) Sporazuma EGP.

Norveški organi trdijo, da je nadomestilo za ohranitev pokojninskih pravic za državne uradnike neposredna posledica prejšnjega statusa zaposlenih kot državnih uradnikov in da bi ga zato bilo treba upoštevati kot obveznost norveških organov. Enaka ugotovitev velja za shemo ohranitve pravice do posebne upokojitvene starosti (od katere so imeli nekateri zaposleni korist med zaposlitvijo v Oddelku za gradnjo). V obeh primerih je nadomestilo le pokrilo razliko med dodatnimi stroški za pokojnine državnih uradnikov ali shemo posebne upokojitvene starosti na eni strani ter običajnim pokojninskim sistemom na drugi. Nobenemu od tekmecev družbe Mesta AS niso bile naložene take obveznosti v zvezi z njegovimi zaposlenimi in zato nadomestilo za te ukrepe ne pomeni državne pomoči v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP.

(b) Selitev uradov, selitev uradov za podporo in vzdrževanje, prenos arhivov, selitev

Stroški selitve uradov niso bili posledica dejavnosti, ki so se izvajale v družbi Mesta AS, temveč so nastali kot posledica geografske lokacije Oddelka za gradnjo. Tudi stroški selitve uradov za podporo in vzdrževanje izvirajo iz dejavnosti, opravljenih pred ustanovitvijo družbe Mesta AS, in zato ne morejo veljati za stroške, ki so običajno predvideni v proračunu podjetja, temveč izhajajo iz obveznosti države. Enako velja za stroške prenosa arhivov. V nasprotju z navedbo Nadzornega organa v odločbi o sprožitvi postopka to velja tudi za stroške selitve, ki so jih imeli zaposleni Oddelka za gradnjo, ker so se morali preseliti, da bi začeli delati v novih prostorih družbe Mesta AS. V zvezi s tem so norveški organi še poudarili, da je bilo treba ključnemu osebju ponuditi spodbude, da bi čim bolj zmanjšali nevarnost njihove odpovedi. Končno, stroški dnevnega prevoza iz kraja bivanja na delo in nazaj v dveh letih (tj. do 1. januarja 2005) za ključne zaposlene so bili prav tako posledica prizadevanj v Oddelku za gradnjo, da bi jih odvrnili od odpovedi službe v družbi Mesta AS.

(c) Ugotovitve in argumenti glede združljivosti

Na podlagi navedenega norveški organi ugotavljajo, da nobeden od ukrepov, za katere so bila prejeta sredstva za prestrukturiranje, ne pomeni gospodarske prednosti za družbo Mesta AS. Ker je država družbi Mesta AS za pokritje stroškov prestrukturiranja dodelila le 993,6 milijona NOK (čeprav ocenjeni skupni stroški prestrukturiranja obsegajo 1 097,8 milijona NOK), je družba Mesta AS prejela za približno 104,2 milijona NOK prenizko nadomestilo (133).

Če bo Nadzorni organ kljub temu sklenil, da gre pri ukrepih za prestrukturiranje za državno pomoč, norveški organ navajajo, da je pomoč združljiva, pri čemer se sklicujejo na člen 61(3)(c), ker (i) ukrepi uresničujejo cilj skupnega evropskega interesa, (ii) je prestrukturiranje družbe Mesta AS potrebno za dosego tega cilja in (iii) ta pomoč nima tolikšnega škodljivega učinka na pogoje trgovanja, da bi bila v nasprotju s skupnim interesom.

Glede uresničevanja skupnega evropskega interesa norveški organi trdijo, da je odpiranje trgov za konkurenco cilj Skupnosti v skupnem evropskem interesu (134). V obravnavani zadevi je bila ustanovitev podjetja v lasti države, ki bo enakopravno tekmovalo z novimi tekmeci na trgu, potreben korak v okviru odpiranja trga. Norveški organi se sklicujejo, da se lahko državni organi prosto odločajo, kako bo potekalo odpiranje trga. Organi še navajajo, da je odpiranje trga za upravljanje in vzdrževanje cest konkurenci za konkurenco boljše od katere koli alternativne možnosti nadaljnjega izvajanja storitev države ali le delnega odprtja trga za konkurenco.

Končno, ko se obravnava učinek na konkurenco, je treba upoštevati splošni gospodarski učinek prestrukturiranja dejavnosti vzdrževanja in upravljanja cest. V primerjavi s tekmeci je bila družba Mesta AS ustanovljena s strukturnimi pomanjkljivostmi. Tako z gospodarskega vidika družba Mesta AS ni bila v primerljivem položaju s tekmeci, saj je nosila breme, ki je izhajalo iz nekdanjega Oddelka za gradnjo v državi. Zato je treba pri analizi učinkov na konkurenco upoštevati načelo nevtralnosti iz člena 125 Sporazuma EGP. Po mnenju norveških organov to pomeni, da mora biti sprejemljivo, da se družbi Mesta AS odobri nadomestilo stroškov strukturnih pomanjkljivosti, če se želi ustanoviti komercialno usmerjeno podjetje. Organi še navajajo, da je bila pomoč za ukrepe za prestrukturiranje omejena na obseg, ki je bil potreben za odprtje trga za konkurenco. Končno, postopek ni imel tolikšnega škodljivega učinka na pogoje trgovanja, da bi bil v nasprotju s skupnim interesom.

4.2 PREHODNE POGODBE

Norveški organi poudarjajo, da so bile cene, po katerih so bile na družbo Mesta AS prenesene pogodbe o gradbenih delih ter pogodbe o upravljanju in vzdrževanju, enake cenam, uporabljenim za določitev ustvarjenega prihodka v okviru analize diskontiranega denarnega toka. Tako so bile pogodbe, kot sredstva, del ocene skupne vrednosti podjetja, kar je bil po drugi strani tudi del prispevka v naravi. Zato pri pogodbah kot prispevkih v naravi ne gre za državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP. Posledično ni treba ocenjevati, ali so bile pogodbe prenesene na družbo Mesta AS po tržni ceni.

Glede pogodb o gradbenih delih norveški organi v vsakem primeru poudarjajo, da zaradi upoštevanja notranjih smernic cene, po katerih so bile prenesene pogodbe o gradbenih delih, ustrezajo ravni cen, doseženi na javnih razpisih.

Glede pogodb o upravljanju in vzdrževanju velja, da 1. januarja 2003 ni bilo nobene tržne cene ali zanesljivega vira, ki bi navajal tržno ceno, saj je vse upravljavske in vzdrževalne storitve izvajal Oddelek za gradnjo (135). Norveški organi menijo, da trg za upravljavska in vzdrževalna dela ni bil odprt za konkurenco 1. januarja 2003, temveč šele 1. septembra 2003 (in še to le deloma) (136). Uprava za javne ceste je bila do 1. januarja 2003 odgovorna za 100 % upravljavskih in vzdrževalnih del v zvezi z javnim cestnim omrežjem. Ker 1. januarja 2003 torej ni bilo trga za zadevne storitve, ni bilo nobene druge možnosti, kot da se prehodne pogodbe prenesejo po cenah na podlagi stroškov, ki jih je predhodno določil Oddelek za gradnjo. Nobena od pripomb tretjih strank ne omaje tega stališča.

V tem okviru so norveški organi še trdili, da je bil razlog za neobstoj (zrelega) trga v tem, da zasebni ponudniki storitev 1. januarja 2003 niso bili pripravljeni za izvajanje ustreznih storitev za ohranjanje varnosti v cestnem prometu (137). Zato je veljalo, da je v najboljšem interesu vseh, da se trg upravljavskih in vzdrževalnih storitev odpre postopoma. Postopno odpiranje bi zagotovilo racionalno dodeljevanje pogodb, saj ponudnikom storitev ne bi bilo treba hkrati pripraviti ponudb za celoten pogodbeni portfelj. Postopno odpiranje bi bilo tudi v skladu s potrebo ponudnikov, da postopoma povečajo znanje in spretnosti kot ponudniki storitev v prehodnem obdobju, in tako tudi z dozorevanjem trga (138). Končno, postopno odpiranje bi bilo lažje z upravnega vidika in bi Upravi za javne ceste omogočilo, da razvije znanja in spretnosti v vlogi naročnika ustreznih storitev (139). Po mnenju norveških organov pripravljalni zakonodajni akti potrjujejo ta pristop, saj poudarjajo, da so bili ravno taki elementi razlog, da trg 1. januarja 2003 še ni bil zrel za konkurenco (140).

Če bi Nadzorni organ menil, da so bili ponudniki na trgu zmožni zagotoviti ustrezne storitve, norveški organi trdijo, da ni bilo nobenih zanesljivih virov, ki bi se sklicevali na cene, nižje od tistih iz prehodnih pogodb. Petih pilotnih pogodb ni bilo mogoče uporabiti za referenčne cene, saj so bile del procesa „profesionalizacije“ Uprave za javne ceste. Ta proces je vključeval vzorčno pogodbo o upravljanju in vzdrževanju, ki naj bi jo preizkusili z notranjimi pogodbami o upravljanju in vzdrževanju (141), in pet pilotnih pogodb (142), s katerimi naj bi Upravi za javne ceste omogočili, da pridobi izkušnje kot „naročnik“. Pilotne pogodbe torej niso bile namenjene preizkusu trga glede tržne cene.

Poleg tega so se ponudbe, predložene za pilotne pogodbe, precej razlikovale (na primer: za pogodbo Våler/Åsnes je bila najvišja ponudba 63 milijonov NOK, najnižja pa 30,4 milijona NOK). Tak razpon kaže, da je bil trg nezrel, zato cene niso mogle pomeniti zanesljivega kazalnika ravni cen (143). Poleg tega pilotne pogodbe pokrivajo manj kot 2 % celotnega cestnega omrežja (1 000 od skupaj 54 000 kilometrov) in tako le majhno geografsko območje. Obveznosti iz pilotnih pogodb so zajemale še dodatna dela (144). Nazoren primer je pogodba Bærum, ki je bila dodeljena družbi Selmer ASA po prvotni pogodbeni ceni 74 940 323 NOK. Vendar so dodatna dela pomenila, da je bilo treba prišteti 18 726 793 NOK, s čimer se je pogodbena cena zvišala za 25 %. Obseg dodatnih del v pilotni fazi kaže, da se je Uprava za javne ceste uštela glede delovne obremenitve iz pogodb o upravljanju in vzdrževanju. Taka dodatna dela pa so bila vključena v prehodne pogodbe, prenesene na družbo Mesta AS. V zvezi s tem organi poudarjajo dejstvo, da Poročilo 118 opozarja pred primerjavo izkušenj, pridobljenih v okviru pogodbe Bærum, z izkušnjami, pridobljenimi z drugimi pogodbami (145). Po mnenju norveških organov cen pilotnih pogodb tako ne bi bilo mogoče uporabiti kot zanesljive kazalnike tržne cene.

Poleg tega norveški organi ugovarjajo domnevi iz odločbe o sprožitvi postopka (kot jo je ponovila tudi družba Veidekke ASA), da bi bila lahko raven cen prve skupine pogodb o upravljanju in vzdrževanju iz javnih razpisov v letu 2003 reprezentativna za določitev cenovne ravni za preostale prehodne pogodbe o upravljanju in vzdrževanju. Norveški organi trdijo, da ta raven cen ni zanesljiva, saj trg upravljavskih in vzdrževalnih storitev še danes ni zrel, saj je nemogoče predvideti rezultate postopka javnega naročanja. To ponazarja precejšnja razlika med najvišjimi in najnižjimi ponudbami v pogodbah. Najmanjša razlika je bila 2 %, največja pa 113 %. To ni zadostna podlaga za določanje tržne cene. Norveški organi se sprašujejo, ali je mogoče tržno ceno določiti s sklicevanjem na najnižjo ponudbo na nezrelem trgu. Menijo, da raven cen prehodnih pogodb ni presegla tistega, „kar naj bi veljalo za trajnostno tržno ceno v času prenosa prehodnih pogodb […]“. V vsakem primeru mora ocena temeljiti na dejstvih, ki so bila na voljo ob ustanovitvi družbe.

Kakor koli že, če bo Nadzorni organ ugotovil, da gre pri cenah pogodb, prenesenih na družbo Mesta AS, vendarle za državno pomoč, norveški organi trdijo, da je taka pomoč združljiva z delovanjem Sporazuma EGP, pri čemer se sklicujejo na člen 61(3)(c) ali člen 59(2).

Glede člena 61(3)(c) norveški organi trdijo, da je bila družba Mesta AS ustanovljena, da bi monopolizirani trg popolnoma odprli za konkurenco in v prehodnem obdobju štirih let (146) oblikovali trajnostni trg. Postopno odpiranje je bilo potrebno zaradi zagotovitve varnega upravljanja in vzdrževanja državnih cest. Kot je že bilo navedeno, pripravljalni zakonodajni akti potrjujejo, da je bilo treba izboljšati znanja in spretnosti Uprave za javne ceste (ki je imela omejene izkušnje v vlogi naročnika storitev in nadzornika ustreznih pogodbenih obveznosti) (147). Tudi ponudniki na trgu so potrebovali čas za prilagoditev, da bi lahko izvajali ustrezne naloge. Postopno povečanje števila javnih razpisov naj bi družbam omogočilo, da pridobijo pristojnosti in izvedejo naložbe v zadovoljivo izvajanje upravljanja in vzdrževanja cest. Kot je navedeno, v nasprotju s sočasno dodelitvijo vseh pogodb postopno odpiranje trga zagotavlja racionalno dodeljevanje pogodb (148). Ohranjanje varnosti v cestnem prometu naj bi dosegli tako, da bi na razpisih najprej dodelili najpreprostejše pogodbe, na koncu pa pogodbe, ki pomenijo največji izziv (vključno s pogodbami za ceste v težkih podnebnih razmerah in spreminjajočih se vremenskih razmerah). Končno, norveški organi trdijo, da je bilo zakonito zagotoviti financiranje družbi Mesta AS za pokritje stroškov prehodnih pogodb. Nerazumno bi bilo družbi Mesta AS naložiti obveznost, da izvaja storitve iz prehodnih pogodb brez pokritja stroškov, saj ima družba Mesta AS višje stroške od tekmecev (149).

Vsaka pomoč, dodeljena s prehodnimi pogodbami, je bila sorazmerna, saj je bilo trajanje omejeno na največ štiri leta, cena pa je bila fiksna, kar spodbuja izboljšanje učinkovitosti. Poleg tega so glede na precej boljšo zmožnost ustvarjanja zaslužka v prvih treh letih delovanja od predvidene norveški organi v letu 2007 jasno določili, da družbi Mesta AS za ukrepe za prestrukturiranje ne bodo dodelili nobenih nadaljnjih sredstev. To dokazuje, da so spremljali uspešnost družbe Mesta AS zaradi nadzorovanja čezmernih nadomestil.

Organi na podlagi tega trdijo, da so bile prehodne pogodbe o upravljanju in vzdrževanju potrebne, „da bi dosegli zdravo odpiranje trga in pošteno konkurenco“. Sklicujejo se na odločbo Komisije v zadevi Destia, v kateri je Komisija ugotovila, da je bilo odpiranje finskega trga cestnih storitev za konkurenco pozitiven element in pomemben cilj politike Skupnosti (150). Ob upoštevanju, da je namen reorganizacije družbe Mesta AS enak, norveški organi navajajo, da pomisleki v zadevi Destia veljajo tudi za obravnavani primer. Prehodne pogodbe niso vplivale na nerazumno krepitev položaja družbe Mesta AS. Uporabljeni pristop je bil potreben, da bi dosegli odpiranje trga, in ni bil nesorazmeren.

Glede člena 59(2) norveški organi navajajo, da so prehodne pogodbe o upravljanju in vzdrževanju družbi Mesta AS naložile obveznost javne storitve, opredeljene v pogodbah (z opredelitvijo narave, geografskega pokritja, pogostosti in trajanja storitev, ki naj bi se izvajale). V skladu s smernicami o državni pomoči v obliki nadomestila za javne storitve, državnega lastništva podjetij in pomoči za javna podjetja („Smernice o državni pomoči v obliki nadomestila za javne storitve“) znesek nadomestila ne presega tistega, kar je potrebno za pokritje stroškov, ob upoštevanju razumnega dobička (151). Odstavek 8 Smernic o državni pomoči v obliki nadomestila za javne storitve določa, da imajo nacionalni organi široko diskrecijo glede narave storitev, opredeljenih kot storitve splošnega gospodarskega interesa.

Na podlagi tega norveški organi navajajo, da so prehodne pogodbe o upravljanju in vzdrževanju vključevale naloge, ki jih trg takrat ni mogel zadovoljivo ponuditi, da bi zagotovili zadostno varnost v cestnem prometu, zato so bile te naloge naložene družbi Mesta AS. Pripravljalni zakonodajni akti določajo, da mora biti varnost v cestnem prometu zagotovljena tako med odpiranjem trga kot po njegovem odprtju. Družba Mesta AS je bila najboljše sredstvo za zagotovitev odgovornosti nacionalnih organov, da bodo ohranjali varnost v cestnem prometu. Družba Mesta AS ni mogla zavrniti te naloge, ki so ji jo naložili organi, hkrati pa je bila pravno zavezana, da izvede storitve, opredeljene v prehodnih pogodbah.

4.3 OPROSTITEV PLAČILA TAKSE ZA DOKUMENTE

Norveški organi trdijo, da oprostitev plačila takse za dokumente in v