SL Uradni list Evropske unije L 70/49

ODLOČBA NADZORNEGA ORGANA Efte

št. 329/09/COL

z dne 15. julija 2009

o norveškem programu podpore za alternativno ogrevanje iz obnovljivih virov energije ter varčevanje z električno energijo v zasebnih gospodinjstvih

(Norveška)

NADZORNI ORGAN EFTE (1) JE –

OB UPOŠTEVANJU Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, (2) zlasti členov 61 do 63 in Protokola 26 k Sporazumu,

OB UPOŠTEVANJU Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča, (3) zlasti člena 24 Sporazuma,

OB UPOŠTEVANJU člena 1(2) dela I ter člena 4(4), člena 6 in člena 7(3) dela II Protokola 3 k Sporazumu o nadzornem organu in sodišču, (4)

OB UPOŠTEVANJU smernic Nadzornega organa glede izvajanja in razlage členov 61 in 62 Sporazuma EGP (5),

OB UPOŠTEVANJU Odločbe Nadzornega organa št. 195/04/COL z dne 14. julija 2004 o izvajanju določb iz člena 27 dela II Protokola 3 (6),

PO POZIVU vsem zainteresiranim strankam, naj predložijo svoje pripombe na podlagi teh določb, (7) in ob upoštevanju njihovih pripomb,

ob upoštevanju naslednjega:

I. DEJSTVA

1. POSTOPEK

V dopisu z dne 13. oktobra 2006 (ev. št. 393383) je Norveško združenje proizvajalcev toplotne energije (Varmeprodusentenes Forening) (8) vložilo pritožbo, v kateri je zatrjevalo, da je bila v zvezi z norveškim programom podpore za alternativno ogrevanje iz obnovljivih virov energije ter varčevanje z električno energijo v zasebnih gospodinjstvih (9) odobrena državna pomoč. Pritožnik je samostojna organizacija, katere cilj je zaščititi interese proizvajalcev peči na trda goriva. Pritožnik je v pismu z dne 19. oktobra 2006 predložil dodatne informacije (ev. št. 395451).

Po več izmenjavah dopisov (10) se je Nadzorni organ 19. decembra 2007 odločil začeti postopek iz člena 1(2) dela I Protokola 3. Odločba Nadzornega organa št. 716/07/COL o začetku postopka je bila objavljena v Uradnem listu Evropske unije in v Dodatku EGP k Uradnemu listu (11). Nadzorni organ je pozval zainteresirane stranke, naj v zvezi z navedeno odločbo predložijo svoje pripombe.

Norveški organi so pripombe (ev. št. 463573) predložili 4. februarja 2008.

Nadzorni organ je prejel tudi pripombe zainteresiranih strank, ki so bile norveškim organom posredovane 21. maja 2008, 26. maja 2008 in 14. januarja 2009 (v tem zaporedju ev. št. 477954, 477902 in 503830). Norveški organi so predložili svoje ugotovitve glede teh pripomb v dopisih z dne 25. junija 2008, 4. julija 2008 in 6. marca 2009 (v tem zaporedju ev. št. 483303, 484722 in 511580).

Z dopisom z dne 2. aprila 2009 je pritožnik predložil dodatne informacije (ev. št. 514264), ki so bile norveškim organom posredovane 8. aprila 2009 (ev. št. 514886). V dopisu z dne 7. maja 2009 so norveški organi predstavili nadaljnje pripombe (ev. št. 517749).

Srečanje med predstavniki Nadzornega organa in predstavniki Norveškega združenja za bioenergijo (12), neodvisnega združenja, katerega cilj je spodbujati učinkovito rabo bioenergije na Norveškem, je potekalo 21. aprila 2009. NOBIO je ugotovitve glede odločbe Nadzornega organa predložil 21. maja 2008 (ev. št. 477954).

2. OPIS PREDLAGANEGA UKREPA

2.1 PROGRAM ZA ALTERNATIVNO OGREVANJE

Program za alternativno ogrevanje je bil uveden leta 2006 (13). Norveški organi so pojasnili, da je namenjen spodbujanju potrošnikov k vlaganju v določene okolju prijazne tehnologije ogrevanja, ki imajo omejen razpon na norveškem trgu in ki lahko prispevajo k zmanjšanju porabe električne energije v zasebnih gospodinjstvih (14). Norveški organi so pojasnili, da so v programu za alternativno ogrevanje zajete samo tehnologije, ki so primerno nadomestilo električne energije kot osnovnega vira ogrevanja. Program zajema peči in grelnike na pelete, toplotne črpalke v sistemih ogrevanja s toplo vodo in krmiljenje za zmanjšanje porabe električne energije. Od avgusta 2008 (15) so v program vključena tudi vlaganja v sončne kolektorje v sistemih ogrevanja s toplo vodo.

Do financiranja so upravičena samo gospodinjstva, ki po vložitvi vloge vlagajo v ustrezne tehnologije ogrevanja. Subvencije se izplačajo naknadno, po prejemnikovi predložitvi dokazila o nakupu. Zasebna gospodinjstva lahko zaprosijo za vračilo največ 20 % dokumentiranih in upravičenih stroškov. Subvencije so omejene na 4 000 NOK za peči na pelete in elektronsko krmiljene sisteme. Za toplotne črpalke, grelnike na pelete in sončne kolektorje je omejitev 10 000 NOK.

Program pomoči nadzoruje Enova SF, javno podjetje („statsforetak“) v popolni lasti Ministrstva za nafto in energijo.

2.2 NACIONALNA PRAVNA PODLAGA ZA UKREP POMOČI

Pravna podlaga za program je državni proračun. Program je norveška vlada predlagala v parlamentarnem predlogu št. 82 (2005–2006), parlament pa ga je sprejel septembra 2006. Proračun programa je bil spremenjen s sprejetjem pobud v parlamentarnem predlogu št. 22 (2006–2007), parlamentarnem predlogu št. 59 (2007–2008) in parlamentarnem predlogu št. 1 (2008–2009).

2.3 PRORAČUN IN TRAJANJE

Začetek programa sega v leto 2006 in je povezan s parlamentarnim predlogom št. 82 (2005–2006). Predlog je parlament sprejel 15. septembra 2006 s proračunom 46 milijonov NOK. V skladu s parlamentarnim predlogom št. 22 (2006–2007) je bil pozneje proračun programa povečan za 25 milijonov NOK, kar je v zadnji reviziji državnega proračuna za leto 2006 skupaj znašalo 71 milijonov NOK.

Podjetju Enova ni bilo odobreno dodatno financiranje programa za leto 2007, ker pa sta bila leta 2006 izplačana samo 2 milijona NOK, se je parlament odločil, da prenese preostalih 69 milijonov NOK v proračun programa za leto 2007.

Leta 2007 je bilo izplačanih 40 milijonov NOK. Preostalih 29 milijonov NOK neizplačanih sredstev iz proračuna za leto 2007 je bilo prenesenih v proračun za leto 2008. Poleg tega je bilo 31 milijonov NOK dodeljenih v državnem proračunu (16). Tako je celoten proračun programa pomoči za leto 2008 znašal 60 milijonov NOK.

Leta 2008 je bilo izplačanih 30 milijonov NOK. Preostalih 30 milijonov NOK je bilo prenesenih v proračun za leto 2009. Skupaj s 40 milijoni nove proračunske dodelitve sredstev (17) je celoten proračun za leto 2009 znašal 70 milijonov NOK.

Od začetka programa je bilo vanj vloženih skupno 142 milijonov NOK iz državnega proračuna, od tega je bilo 72 milijonov NOK izplačanih do konca leta 2008; časovni okvir programa ni določen (18).

2.4 RAZLOGI ZA ZAČETEK URADNE PREISKAVE

Nadzorni organ je začel uradni postopek preiskave,ker bi lahko program za alternativno ogrevanje vključeval državno pomoč. Čeprav so neposredni upravičenci programa končni potrošniki, je program namenjen spodbujanju uporabe določenih tehnologij ogrevanja. Zato je Nadzorni organ zanimalo, ali je posredna državna pomoč dodeljena proizvajalcem, uvoznikom in/ali prodajalcem tehnologij ogrevanja, zajetih v programu.

Nadzorni organ je dvomil, da je mogoče program obravnavati kot združljiv z delovanjem Sporazuma EGP. Natančneje, Nadzorni organ je dvomil, da bi, če bi se Smernice o državni pomoči za varstvo okolja lahko izvajale kot posredna pomoč, to prispevalo k zmanjšanju količine energije, porabljene v proizvodnem ciklusu proizvajalcev in/ali uvoznikov. Nadalje je Nadzorni organ zanimalo, ali se program lahko šteje kot združljiv na podlagi člena 61(3)(c) Sporazuma EGP.

3. PRIPOMBE NORVEŠKIH ORGANOV

Norveški organi trdijo, da so edini prejemniki programa za alternativno ogrevanje zasebna gospodinjstva, ki niso podjetja v smislu pravil EGP o konkurenci, in da zato ukrep ne predstavlja državne pomoči v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP.

Poleg tega Norveški organi trdijo, da program ni selektiven, saj je prednost, dodeljena prejemniku, upravičena z naravo ali splošno shemo sistema, katerega del je, in se zato ne more šteti za državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP. Poleg tega norveški organi zatrjujejo, da program ne izkrivlja ali ogroža konkurence, saj peči na trdo gorivo in tehnologij, upravičenih do podpore, ni mogoče obravnavati kot nadomestljivih proizvodov in torej ne na istem upoštevnem proizvodnem trgu. Norveški organi štejejo za upoštevni trg „tiste tehnologije, ki lahko nadomestijo ogrevanje na elektriko in nudijo enako raven udobja ogrevanja kot električno ogrevanje čez dan in ponoči, ali tehnično povedano, sisteme ogrevanja pri osnovni obremenitvi“ (19). Nasprotno bi morale biti peči na trdo gorivo, po besedah organov, opredeljene kot dodaten vir ogrevanja, ki se uporablja poleg vira ogrevanja pri osnovni obremenitvi. Peči na trdo gorivo bi morale biti tako opredeljene kot tako imenovani sistemi ogrevanja z „največjo obremenitvijo“.

Če bi torej Nadzorni organ ugotovil, da program predstavlja državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP, bi norveški organi dokazovali, da je program na podlagi njegovih socialnih in okoljskih ciljev upravičen tako po členu 61(2)(a) kot tudi po členu 61(3)(c) Sporazuma EGP.

4. PRIPOMBE TRETJIH OSEB

Nadzorni organ je prejel pripombe dveh tretjih oseb: Norveškega združenja proizvajalcev toplotne energije, torej pritožnika, in Norveškega združenja za bioenergijo NOBIO.

4.1 PRIPOMBE PRITOŽNIKA

Pritožnik meni, da program za alternativno ogrevanje predstavlja nezakonito državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP. Zatrjuje, da je treba podporo zasebnim gospodinjstvom obravnavati kot posredno prednost za proizvajalce in/ali uvoznike tehnologij ogrevanja, zajetih v programu. Natančneje, z uvedbo programa se je po podatkih, ki jih je posredoval pritožnik, povečala prodaja peči na pelete. Pritožnik trdi, da je uvedba programa podpore dala proizvajalcem, uvoznikom in prodajalcem peči na pelete na drobno možnost, da povečajo prodajo in dobiček.

Nadalje pritožnik trdi, da program izkrivlja ali bi lahko izkrivljal konkurenco, ker peči na trdo gorivo, ki so podobne pečem na pelete, niso vključene v program.

Pritožnik tudi meni, da niti člen 61(2)(a) niti člen 61(3)(c) Sporazuma EGP ne moreta upravičiti programa pomoči v njegovi trenutni obliki.

4.2 PRIPOMBE ZDRUŽENJA NOBIO

Združenje NOBIO podpira mnenje norveških organov in meni, da program predvideva neposredno finančno podporo samo zasebnim gospodinjstvom in ne podjetjem ter da posledično ne predstavlja državne pomoči v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP.

Če bi torej Nadzorni organ ugotovil, da program predstavlja državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP, bi združenje NOBIO dokazovalo, da je program na podlagi njegovih socialnih in okoljskih ciljev upravičen tako po členu 61(2)(a) kot tudi po členu 61(3)(c) Sporazuma EGP.

II. OCENA

1. OBSTOJ DRŽAVNE POMOČI

Člen 61(1) Sporazuma EGP se glasi:

„Razen če ta sporazum ne določa drugače, je vsaka pomoč, ki jo dodelijo države članice ES, države Efte ali je dodeljena v kakršni koli obliki iz državnih sredstev, ki izkrivlja ali bi lahko izkrivljala konkurenco z dajanjem prednosti posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga, nezdružljiva z delovanjem tega sporazuma, kolikor škodi trgovini med pogodbenicami.“

Da bi program predstavljal državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP, morajo biti izpolnjeni naslednji štirje kumulativni pogoji: (i) odobriti ga mora država ali pa se mora financirati iz državnih sredstev; (ii) prejemnikom mora nuditi selektivno gospodarsko prednost; (iii) izkrivljati mora konkurenco ali groziti, da jo bo izkrivljal; in (iv) lahko vpliva na trgovino med pogodbenicami Sporazuma EGP.

1.1 PRISOTNOST DRŽAVNIH SREDSTEV

Program za alternativno ogrevanje financira država Norveška s sredstvi iz državnega proračuna. Zadevni ukrepi torej odobri država iz državnih sredstev.

1.2 DAJANJE PREDNOSTI POSAMEZNIM PODJETJEM ALI PROIZVODNJI POSAMEZNEGA BLAGA

Da bi državna podpora predstavljala državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP, mora podjetjem dajati gospodarsko prednost in mora biti selektivna v smislu dajanja prednosti „posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga“.

1.2.1 Dajanje gospodarske prednosti podjetjem

Prvo vprašanje, ki ga je treba obravnavati, je torej, ali zadevni program daje podjetjem gospodarsko prednost (20).

Neposredni prejemniki subvencij po programu za alternativno ogrevanje so zasebna gospodinjstva, ki jih ni mogoče opredeliti kot podjetja v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP. Vendar pa odobritev subvencije posamezniku ali potrošnikom glede na opredelitev ne izključuje obstoja pomoči (21). Četudi prvi in neposredni upravičenci ukrepa niso podjetja, je lahko podjetjem kljub temu dodeljena posredna prednost. Besedilo člena 61(1) Sporazuma EGP s sklicem na „pomoč dodeljena […] v kakršni koli obliki“ zajema tako neposredno kot posredno dodelitev pomoči, kot sta to potrdila praksa Evropske komisije (22) in sodna praksa (23) Sodišča Evropskih skupnosti (24). Zato mora biti ocena, ali je podjetjem dodeljena posredna pomoč, opravljena na osnovi posameznega primera.

Program za alternativno ogrevanje je namenjen spodbujanju prodaje določenih tehnologij ogrevanja (25). Zato je treba v tem primeru preučiti vprašanje, ali so podjetja, ki delujejo v sektorju tehnologij, zajetih v programu, upravičena do posredne gospodarske prednosti, ki lahko sodi v okvir člena 61(1) Sporazuma EGP.

Člen 61(1) Sporazuma EGP ne razlikuje med ukrepi državne intervencije glede na njihove razloge ali cilje, temveč jih zgolj opredeljuje glede na njihove učinke (26). Vprašanje je torej, ali ima program za alternativno ogrevanje učinek dodeljevanja posredne gospodarske prednosti podjetjem, ki delujejo v sektorju tehnologij, zajetih v programu.

Nadzorni organ se ne strinja z norveškimi organi, ki trdijo, da je obstoj posredne pomoči odvisen od tega, ali je končni in glavni cilj nuditi pomoč podjetjem, tako da lahko posredno pomoč predstavljajo samo programi, oblikovani z namenom izogniti se prepovedi državne pomoči.

V zadevnem primeru subvencija zasebnim gospodinjstvom za naložbe v določene alternativne tehnologije ogrevanja z obnovljivimi viri energije tem gospodinjstvom zagotavlja gospodarsko spodbudo za nakup teh proizvodov. Ukrep pomeni spodbudo potrošnikom za prehod s tradicionalnega ogrevanja na elektriko na alternativne sisteme ogrevanja (27). Večje povpraševanje potrošnikov lahko pomeni večje dobičke za tovrstne tehnologije, kar nudi podjetjem, ki delujejo v sektorju tehnologij, zajetih v programu, prednost v primerjavi z drugimi podjetji (28).

Dejstvo, da lahko potrošniki izbirajo med tehnologijami iz programa, ne pomeni, da je bila povezava med neposredno subvencijo države potrošniku in prednostjo, dodeljeno zadevnim podjetjem, odpravljena (29).

Čeprav je prednost posredne narave, je program za alternativno ogrevanje oblikovan tako, da obstaja neposredna povezava med dodelitvijo pomoči potrošniku in nakupom ustrezne tehnologije. Za pridobitev subvencije je treba podjetju Enova SF predložiti dokazilo o nakupu ene izmed tehnologij iz programa za alternativno ogrevanje.

Glede na zgoraj navedeno Nadzorni organ meni, da program za alternativno ogrevanje zagotavlja posredno prednost podjetjem, ki delujejo v sektorju alternativnih sistemov ogrevanja z obnovljivimi viri energije.

1.2.2 Merilo selektivnosti

Naslednje vprašanje, ki ga je treba obravnavati, je, ali je ukrep selektiven, tj ali daje prednost „posameznim podjetjem ali proizvodnji posameznega blaga“.

Nadzorni organ meni, da je program za alternativno ogrevanje selektiven, v kolikor daje (posredno) prednost podjetjem, ki delujejo v sektorju alternativnih tehnologij ogrevanja z obnovljivimi viri energije iz programa (tj. peči in grelniki na pelete, toplotne črpalke in sončni kolektorji v sistemih ogrevanja s toplo vodo in nadzornih sistemih za zmanjšanje porabe električne energije). Nobena druga podjetja, vključno s tistimi, ki delujejo v sektorjih drugih tehnologij ogrevanja z obnovljivimi viri energije, niso upravičena do subvencij, izplačanih po tem programu (30).

Norveški organi menijo, da je prednost, dodeljena na podlagi programa za alternativno ogrevanje, upravičena z naravo in splošno shemo sistema, katerega del je. Nadzorni organ se s tem ne strinja.

Sodišče ES in Sodišče Efte dosledno menita, da ukrepi, ki dajejo prednosti posameznim prejemnikom, niso selektivni, če so lahko upravičeni z naravo in splošno shemo sistema, katerega del so (31). Za upravičenost selektivnega ukrepa na podlagi logike sistema mora obstajati splošni sistem, na katerega se ukrep navezuje. Poleg tega je precedenčno pravo izostrilo oceno glede upravičenosti ukrepa z naravo in logiko splošnega sistema v zvezi s programi, ki na določen način pomenijo izogibanje davkom, stroškom, ali z drugimi podobnimi sistemi bolj splošne uporabe. Norveški organi niso predložili nobene utemeljitve v zvezi s splošnim sistemom, na katerega se ukrep pomoči nanaša. Program za alternativno ogrevanje posredno daje prednosti posameznim podjetjem, ki delujejo v sektorju tehnologij, zajetih v programu. Glede na zgoraj navedeno mora Nadzorni organ torej zaključiti, da je ukrep selektiven v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP.

1.3 IZKRIVLJANJE KONKURENCE IN VPLIV NA TRGOVINO MED POGODBENICAMI

Da bi predstavljal državno pomoč, mora ukrep izkrivljati ali groziti, da bo izkrivljal konkurenco, in imeti možnost vplivati na trgovino med pogodbenicami Sporazuma EGP.

Nadzornemu organu ni treba dokazati, da pomoč dejansko vpliva na trgovino med državami EGP in da je konkurenca dejansko izkrivljena, temveč mora samo preučiti, ali zadevna pomoč lahko vpliva na takšno trgovino in izkrivlja konkurenco (32). Kakršna koli dodelitev pomoči podjetju, ki izvaja dejavnosti na trgu EGP, lahko povzroči izkrivljanje konkurence in vpliva na trgovino (33).

Program za alternativno ogrevanje (posredno) daje prednost podjetjem, ki delujejo v sektorju alternativnih tehnologij ogrevanja z obnovljivimi viri energije. Bistveni element programa za alternativno ogrevanje je spodbujanje povpraševanja potrošnikov po tehnologijah iz programa.

Nadalje, po podatkih, s katerimi razpolaga Nadzorni organ, se je na primer na Norveškem po uvedbi programa povečala in ustalila prodaja ene od tehnologij iz programa, in sicer peči na pelete. Za primerjavo: prodaja peči na trdo gorivo, tehnologije, ki ni vključena v program, v istem obdobju ni doživela podobnega pozitivnega razvoja.

Na podlagi teh razlogov je mogoče zaključiti, da pomoč lahko izkrivlja konkurenco.

Glede pogoja, povezanega z vplivom na trgovino, velja, da državna pomoč, ki okrepi položaj podjetja v primerjavi z drugimi konkurenčnimi trgovskimi podjetji znotraj EGP, navedena pomoč vpliva na ta podjetja (34).

Podjetja, ki delujejo v sektorju tehnologij ogrevanja, opravljajo dejavnost na evropskem trgu, zato program za alternativno ogrevanje vpliva na trgovino med pogodbenicami v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP.

Zato se zaključi, da pomoč lahko izkrivlja konkurenco in vpliva na trgovino med pogodbenicami EGP.

1.4 ZAKLJUČEK

Nadzorni organ meni, da norveški program za alternativno ogrevanje predstavlja državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP.

2. POSTOPKOVNE ZAHTEVE

V skladu s členom 1(3) dela I Protokola 3 „se Nadzorni organ Efte obvesti o vseh načrtih za dodelitev ali spremembo pomoči dovolj zgodaj, da lahko predloži pripombe […]. Zadevna država ne sme izvajati svojih predlaganih ukrepov, dokler v postopku ni sprejeta končna odločitev“.

Norveški organi programa za alternativno ogrevanje pred njegovo uveljavitvijo niso priglasili Nadzornemu organu. Nadzorni organ zato ugotavlja, da norveški organi niso spoštovali svojih obveznosti iz člena 1(3) dela I Protokola 3.

3. ZDRUŽLJIVOST POMOČI

Norveški organi trdijo, da je mogoče pomoč utemeljiti na podlagi člena 61(2)(a) ali na podlagi člena 61(3)(c) Sporazuma EGP, skupaj s Smernicami Nadzornega organa o državni pomoči za varstvo okolja.

3.1 ZDRUŽLJIVOST V SKLADU S ČLENOM 61(2)(A) SPORAZUMA EGP

V skladu s členom 61(2)(a) Sporazuma EGP je pomoč „socialnega značaja“ združljiva z delovanjem Sporazuma, če „je dodeljena posameznim potrošnikom, pod pogojem, da je dodeljena brez diskriminacije glede na poreklo zadevnih izdelkov“.

Nadzorni organ ugotavlja, da je treba odstopanja od prepovedi državne pomoči strogo razlagati. Norveški program za alternativno ogrevanje je namenjen vsem norveškim zasebnim gospodinjstvom. Po mnenju Nadzornega organa mora imeti program, da bi bil združljiv v skladu s členom 61(2)(a) Sporazuma EGP, socialni značaj v smislu, da mora nuditi ugodnosti prikrajšanemu delu prebivalstva (35). Ker je ukrep odprt za vsa zasebna gospodinjstva na podlagi načela „prvi pride, prvi dobi“, programa ni mogoče obravnavati kot programa socialnega značaja v smislu člena 61(2)(a) Sporazuma EGP.

3.2 ZDRUŽLJIVOST V SKLADU S ČLENOM 61(3)(C) SPORAZUMA EGP

V skladu s členom 61(3)(c) Sporazuma EGP se pomoč lahko razglasi za združljivo z delovanjem Sporazuma EGP, če „pospešuje razvoj nekaterih gospodarskih dejavnosti ali nekaterih gospodarskih območij, kadar takšna pomoč ne škoduje trgovinskim pogojem v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnimi interesi“.

3.2.1 Smernice o državni pomoči za varstvo okolja

Nadzorni organ je izdal smernice, ki določajo merila za oceno, ali se ukrepi državne pomoči, namenjeni varstvu okolja, lahko štejejo za združljive z delovanjem Sporazuma EGP v skladu s členom 61(3)(c) Sporazuma EGP. Program za alternativno ogrevanje je bil uveden leta 2006. V tistem obdobju so veljale Smernice Nadzornega organa o državni pomoči za varstvo okolja, kakor so bile zadnjič spremenjene 23. maja 2001 (36). Nadzorni organ je sprejel nove Smernice o državni pomoči za varstvo okolja 16. julija 2008 (37), ki veljajo od takrat. Tako mora biti program, ki zajema ta različna časovna obdobja, ocenjen na podlagi enih in drugih smernic v skladu z načeli, določenimi v odstavku 74 Smernic iz leta 2001 in odstavku 205 Smernic iz leta 2008.

Vendar pa primeri, v katerih posredna pomoč zagotavlja prednosti nekaterim proizvajalcem, uvoznikom in/ali prodajalcem določenih tehnologij ogrevanja za zasebna gospodinjstva, niso zajeti niti v Smernicah iz leta 2001 niti v Smernicah iz leta 2008.

3.2.2 Združljivost neposredno po členu 61(3)(c) Sporazuma EGP

Ker se smernice iz leta 2001 in leta 2008 ne uporabljajo neposredno v norveškem programu za alternativno ogrevanje, bo Nadzorni organ ocenil združljivost programa neposredno po členu 61(3)(c) Sporazuma EGP (38). Odstopanja v smislu člena 61(3)(c) Sporazuma EGP je treba razlagati ozko (39) in so lahko dovoljena samo takrat, kadar je mogoče sklepati, da bo pomoč pripomogla k doseganju cilja skupnega interesa, ki ga ne bi bilo mogoče doseči zgolj pod običajnimi tržnimi pogoji. Tako imenovano „načelo nadomestne utemeljitve“ je Sodišče ES potrdilo v zadevi Philip Morris (40).

Pri ocenjevanju združljivosti državne pomoči gre v osnovi za uravnoteženje negativnih učinkov pomoči na konkurenco in njenih pozitivnih učinkov v smislu skupnega interesa (41). Da bi bil program državne pomoči razglašen za združljivega po členu 61(3)(c) Sporazuma EGP:

— mora biti njegov cilj dobro opredeljen in v skupnem interesu,

— mora biti dobro zasnovan, da pripomore k doseganju cilja skupnega interesa in v zvezi s tem predstavlja ustrezno orodje, ima spodbujevalni učinek in je sorazmeren,

— ne sme izkrivljati konkurence in trgovine v EGP v obsegu, ki je v nasprotju s skupnim interesom (42).

Nadzorni organ mora v skladu s cilji skupnega interesa oceniti, ali je cilj ukrepa potreben,, in če je tako, ali tak način doseganja zadevnega cilja najmanj izkrivlja konkurenco.

Program za alternativno ogrevanje stremi k doseganju okoljskega cilja s spodbujanjem potrošnikov k naložbam v okolju prijazne tehnologije z omejeno razširjenostjo na norveškem trgu. Norveški organi trdijo, da bo večja razširjenost alternativnih tehnologij ogrevanja iz programa zmanjšala porabo električne energije v norveških gospodinjstvih. Zmanjševanje porabe električne energije za ogrevanje v zasebnih gospodinjstvih in spodbujanje uporabe alternativnih sistemov ogrevanja na osnovi obnovljivih virov energije se lahko obravnava kot okoljsko občutljiv cilj.

Deveta uvodna izjava preambule Sporazuma EGP določa splošni cilj ohranjanja, varovanja in izboljševanja kakovosti okolja ter zagotavljanja preudarne in učinkovite uporabe naravnih virov na podlagi načela trajnostnega razvoja. Po mnenju Nadzornega organa je program pomoči s ciljem preusmeriti porabo električne energije na obnovljive vire v skladu s cilji skupnega interesa.

Merila za vključitev tehnologije v program so oblikovana na podlagi ustreznosti tehnologije za nadomestitev ogrevanja na elektriko. Norveški organi so pojasnili, da so v program zajete samo tehnologije, ki jih je mogoče opredeliti kot tako imenovane „sisteme ogrevanja pri osnovni obremenitvi“. Po besedah norveških organov so „sistemi ogrevanja pri osnovni obremenitvi“„tiste tehnologije, ki lahko nadomestijo ogrevanje na elektriko in nudijo enako raven udobja ogrevanja kot električno ogrevanje čez dan in ponoči“ (43).

Norveški organi so pojasnili, da imajo alternativne tehnologije ogrevanja z obnovljivimi viri energije, zajete v programu, tri skupne lastnosti: njihova razširjenost na norveškem trgu je morala biti omejena, biti morajo sposobne nadomestiti ogrevanje na elektriko in zahtevati morajo določeno minimalno udeležbo uporabnika. Nadzorni organ ugotavlja, da vse tehnologije iz programa za alternativno ogrevanje niso primerne za popolno nadomestitev ogrevanja na elektriko (44). Vendar pa so norveški organi utemeljili, da so tehnologije iz programa bolje zasnovane za sistematično zmanjševanje porabe električne energije za ogrevanje običajnega gospodinjstva.

Dodelitev subvencij potrošnikom z namenom spodbujanja preusmeritve povpraševanja z ogrevanja na elektriko na alternativne sisteme ogrevanja z obnovljivimi viri energije v gospodinjstvih se zdi ustrezno orodje neposrednega vplivanja na vedenje potrošnikov. Brez podpore, ki jo dodeli država v okviru programa za alternativno ogrevanje, bi bilo manj verjetno, da se bo povpraševanje potrošnikov v istem časovnem obdobju preusmerilo na tehnologije ogrevanja z obnovljivimi viri energije.

Kadar določeni okolju prijazni ukrepi ne veljajo, se lahko državna pomoč načeloma obravnava kot združljiva (45). Cilj programa za alternativno ogrevanje je spodbujati potrošnike k naložbam v okolju prijazne tehnologije, primerne za zmanjševanje porabe električne energije, ki imajo omejeno razširjenost na norveškem trgu za ogrevanje gospodinjstev.

Poleg tega Nadzorni organ meni, da je znesek pomoči omejen na najmanjšo vrednost, ki je potrebna, da spodbudi potrošnika k preusmeritvi s sistemov ogrevanja na elektriko na alternativne obnovljive vire ogrevanja iz programa. Program za alternativno ogrevanje vključuje povračilo v vrednosti do 20 % dokazanih upravičenih stroškov v višini največ 4 000 NOK oziroma 10 000 NOK, odvisno od vrste tehnologije. Največja vsota, odobrena za nakup alternativne tehnologije ogrevanja, je sorazmerna s stroškom ustrezne tehnologije.

Na podlagi teh razlogov Nadzorni organ ugotavlja, da je program dobro zasnovan za dosego okoljskega cilja skupnega interesa.

Na koncu je treba oceniti, ali je možnost izkrivljanja konkurence in trgovine v Evropskem gospodarskem prostoru v nasprotju s skupnim interesom.

Pomoč se izplača neposredno potrošnikom, ki lahko svobodno izbirajo med proizvodi, ki ustrezajo objektivnim merilom programa, neodvisno od podjetij oz. ponudnikov alternativnih tehnologij ogrevanja. Tako program preprečuje nepotrebno izkrivljanje konkurence in trgovine v EGP v sektorju tehnologij, zajetih v programu.

Pritožnik trdi, da program izkrivlja konkurenco, saj vključuje peči na pelete, ne pa peči na trdo gorivo. Po besedah pritožnika peči na trdo gorivo predstavljajo tehnologijo, ki je zelo podobna pečem na pelete, in bi zato morale biti zajete v programu. Nasprotno pa norveški organi trdijo, da peči na trdo gorivo ne ustrezajo objektivnim merilom iz programa za alternativno ogrevanje. Nadzorni organ meni, da se kljub temu, da ima pritožnik morda prav glede konkurenčnega razmerja med pečmi na trdo gorivo in vsemi ali vsaj nekaterimi tehnologijami iz programa pomoči, zdi, da peči na trdo gorivo ne izpolnjujejo zahtev glede kakovosti za upravičenost do dodelitve pomoči iz programa. S tega vidika Nadzorni organ ne nasprotuje objektivnim merilom iz programa in oceni norveških organov glede tega, katere tehnologije ogrevanja bolj ustrezajo okoljskim ciljem iz programa. Program za alternativno ogrevanje temelji na treh objektivnih merilih upravičenosti (tj. omejena razširjenost na trgu, sposobnost nadomeščanja elektrike kot primarnega vira ogrevanja in minimalna udeležba uporabnika), od katerih vsem ali nekaterim peči na trdo gorivo ne ustrezajo. Poleg tega Nadzorni organ potrjuje, da peči na trdo gorivo predstavljajo na Norveškem že precej razširjeno tehnologijo. Nadzorni organ zato meni, da so merila upravičenosti iz programa pomoči objektivno utemeljena in da program ne krši drugih določb Sporazuma EGP, vključno s pravili o prepovedi diskriminacije na podlagi državljanstva ali o enaki obravnavi. Poleg tega Nadzorni organ meni, da so norveški organi dodatno omejili negativne učinke na konkurenco z uvedbo dokaj nizke intenzivnosti pomoči. Nadzorni organ torej meni, da morebitno izkrivljanje konkurence na področju peči na trdo gorivo in drugih potencialno konkurenčnih tehnologij ni v nasprotju s skupnim interesom in se zdi upravičeno na podlagi preskusa uravnoteženosti, izpeljanega zgoraj.

Na podlagi teh razlogov Nadzorni organ meni, da je cilj skupnega interesa programa dobro opredeljen; da je program dobro zasnovan za dosego cilja skupnega interesa in v zvezi s tem predstavlja ustrezno orodje, ima spodbujevalni učinek in je sorazmeren; ter ne izkrivlja konkurence in trgovine v EGP v obsegu, ki bi bil v nasprotju s skupnim interesom. V skladu s tem Nadzorni organ ugotavlja, da je program upravičen po členu 61(3)(c) Sporazuma EGP.

4. ZAKLJUČEK

Glede na zgornje navedbe Nadzorni organ zaključuje, da norveški program podpore za alternativno ogrevanje iz obnovljivih virov energije ter varčevanje z električno energijo v zasebnih gospodinjstvih predstavlja državno pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP, ki je združljiva s členom 61(3)(c) Sporazuma EGP.

Norveške organe se opozori na njihovo obveznost iz člena 21 dela II Protokola 3, ki se razlaga skupaj s členom 6 Odločbe št. 195/04/COL, da predložijo letno poročilo o izvajanju programa.

Norveške organe se tudi opozori, da o vseh namerah za spremembo tega programa obvestijo Nadzorni organ –

SPREJEL NASLEDNJO ODLOČBO:

Člen 1

Norveški program podpore za alternativno ogrevanje iz obnovljivih virov energije ter varčevanje z električno energijo v zasebnih gospodinjstvih predstavlja pomoč v smislu člena 61(1) Sporazuma EGP. Program pomoči je združljiv z delovanjem Sporazuma EGP na podlagi člena 61(3)(c) Sporazuma EGP.

Člen 2

Ta odločba je naslovljena na Kraljevino Norveško.

Člen 3

Verodostojna je le angleška različica.

V Bruslju, 15. julija 2009 Za Nadzorni organ Efte Per SANDERUD Predsednik Kristján A. STEFÁNSSON Član kolegija

(1) V nadaljnjem besedilu: Nadzorni organ.

(2) V nadaljnjem besedilu: Sporazum EGP.

(3) V nadaljnjem besedilu: Sporazum o nadzornem organu in sodišču.

(4) V nadaljnjem besedilu: Protokol 3.

(5) Smernice o izvajanju in razlagi členov 61 in 62 Sporazuma EGP in člena 1 Protokola 3 k Sporazumu o nadzornem organu in sodišču, ki jih je Nadzorni organ sprejel in izdal dne 19. januarja 1994, objavljene v Uradnem listu Evropske unije (v nadaljnjem besedilu: UL) L 231, 3.9.1994, str. 1. in v Dodatku EGP št. 32, 3.9.1994, str. 1. V nadaljnjem besedilu: Smernice o državni pomoči. Posodobljena različica Smernic o državni pomoči je objavljena na spletni strani Nadzornega organa: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/.

(6) Odločba Nadzornega organa Efte št. 195/04/COL z dne 14. julija 2004, objavljena v UL L 139, 25.5.2006, str. 37. in v Dodatku EGP št. 26, 25.5.2006, str. 1. kakor je bila spremenjena. Prečiščeno besedilo Odločbe je objavljeno na spletni strani Nadzornega organa: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/legaltext/.

(7) Objavljeno v UL C 96, 17.4.2008, str. 14. in v Dodatku EGP št. 20, 17.4.2008, str. 58.

(8) V nadaljnjem besedilu: pritožnik.

(9) V nadaljnjem besedilu: program za alternativno ogrevanje.

(10) Za podrobnejše informacije o različnih dopisih med Nadzornim organom in norveškimi organi se uporablja sklic na odločbo Nadzornega organa o začetku uradnega postopka preiskave, Odločba št. 716/07/COL.

(11) Objavljeno v UL C 96, 17.4.2008, str. 14. in v Dodatku EGP št. 20, 17.4.2008, str. 58.

(12) V nadaljnjem besedilu: NOBIO.

(13) Podrobnejše informacije o programu so na voljo na spletni strani podjetja Enova SF: http://www.minenergi.no/ in http://www.minenergi.no/sitepageview.aspx?sitePageID=1062

(14) Parlamentarni predlog št. 82 (2005–2006), sporočilo za javnost Ministrstva za nafto in energijo z dne 25. avgusta 2006, št. 98/06, in z dne 14. septembra 2006, št. 107/06.

(15) Glej parlamentarni predlog št. 1 (2008–2009), str. 56.

(16) Parlamentarni predlog št. 59 (2007–2008), str. 123.

(17) Parlamentarni predlog št. 1 (2008–2009), str. 56.

(18) V parlamentarnem predlogu št. 59 (2007–2008) norveški organi navajajo, da bo program ponovno preučen v skladu z končno odločbo Nadzornega organa.

(19) Dopis norveškega ministrstva za nafto in energijo z dne 15. januarja 2007 (ev. št.: 406849), str. 5.

(20) Po konkurenčnem pravu Skupnosti so podjetja opredeljena kot subjekti, ki izvajajo gospodarsko dejavnost neodvisno od pravnega statusa, glej na primer sodbo v zadevi C-41/90 Höfner in Elser, Recueil 1991, str. I-1979, točka 21.

(21) Zadeva C-156/98, Nemčija proti Komisiji, Recueil 2000, str. I-6857.

(22) V nadaljnjem besedilu: Komisija.

(23) Zadeva C-156/98, Nemčija proti Komisiji, Recueil 2000, str. I-6857; C-382/99, Nizozemska proti Komisiji, Recueil 2002, str. I-5163; zadeva C-457/00, Belgija proti Komisiji, Recueil 2003, str. I-6931, točka 57; glej tudi mnenje generalnega pravobranilca Jacobsa v zadevi C-457/00, točka 59.

(24) V nadaljnjem besedilu: Sodišče ES.

(25) Parlamentarni predlog št. 82 (2005–2006), str. 1.

(26) Zadeva C-382/99, Nizozemska proti Komisiji, točka 61; C-487/06 P, British Aggregates Association proti Komisiji, sodba z dne 22. decembra 2008, točka 87.

(27) Za podobno vrsto obrazložitev glej Odločbo Komisije z dne 24. januarja 2007, C(2006) 6630, v zadevi N 270/2006, točka 40.

(28) Glej Odločbo Komisije z dne 26. aprila 2006, C(2006) 1519, v zadevi N 142/2005, točka 3.1.

(29) Glej Odločbo Komisije z dne 24. januarja 2007, C(2006) 6630, v zadevi N 270/2006, točka 43.

(30) Prav tam. točki 46 in 47.

(31) Zadeva C-143/99, Adria-Wien pipeline GmbH in Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke GmbH, Recueil 2001, str. I-8365, točka 42, in sodba Sodišča Efte v združenih zadevah E-5/04, E-6/04 in E-7/04, Fesil in Finnfjord in drugi proti Nadzornemu organu Efte, Poročilo Sodišča Efte 2005, str. 117, točka 77.

(32) Glej sodbo Sodišča Efte v združenih zadevah E-5/04, E-6/04 in E-7/04, Fesil in Finnfjord in drugi proti Nadzornemu organu Efte, Poročilo Sodišča Efte 2005, str. 117, točka 93; zadevo C-372/97, Italija proti Komisiji, Recueil 2004, str. I-3679, točka 44, in zadevo C-66/02, Italija proti Komisiji, ZOdl. 2005, str. I-10901, točka 112.

(33) Združeni zadevi T-92/00 in T-103/00, Diputación Foral de Álava in drugi proti Komisiji, Recueil 2002, str. II-1385, točka 72.

(34) Zadeva E-6/98, Vlada Norveške proti Nadzornemu organu Efte, Recueil 1999, str. 74, točka 58, in zadeva 730/79, Philip Morris proti Komisiji, Recueil 1980, str. I-2671, točka 11. Glej tudi zadevo C-75/97, Belgija proti Komisiji, Recueil 1999, str. I-3671, točka 47, in zadevo T-217/02, Ter Lembeek proti Komisiji, ZOdl. 2006, str. II-4483, točka 181.

(35) Glej, na primer, Smernice za izvajanje členov 92 in 93 Pogodbe ES in člena 61 Sporazuma EGP k državni pomoči letalskemu sektorju UL C 350, 10.12.1994, str. 7. poglavje III.3.

(36) V nadaljnjem besedilu: Smernice iz leta 2001.

(37) V nadaljnjem besedilu: Smernice iz leta 2008.

(38) Glej zadevo T-288/97, Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia proti Komisiji, Recueil 2001, str. II-1169, točka 72.

(39) Zadeva C-301/96, Nemčija proti Komisiji, Recueil 2003, str. I-9919, točki 66 in 105.

(40) Zadeva 730/79, Philip Morris proti Komisiji, Recueil 1980, str. I-2671.

(41) Glej Akcijski načrt državnih pomoči Komisije z dne 7. junija 2005, COM(2005) 107, točka 11.

(42) Glej Odločbo Komisije z dne 24. januarja 2007 C(2006) 6630, zadeva N 270/2006, točka 67.

(43) Dopis norveškega ministrstva za nafto in energijo z dne 15. januarja 2007 (ev. št.: 406849), str. 5.

(44) Na primer, v skladu z vodnikom podjetja Enova SF o sončnih kolektorjih v sistemih ogrevanja s toplo vodo za kupce (tehnologija, zajeta v programu) so ti sistemi sposobni zadovoljiti samo 50 % celotnih potreb gospodinjstva po ogrevanju. Če imajo na voljo zadostno količino sončne energije, so sončni kolektorji sposobni delovati neprekinjeno brez rednega nadzora, ko pa delujejo, nudijo potrošniku ustrezen, čeprav delni, alternativni vir ogrevanja. Vodnik za kupce je na voljo na spletni strani podjetja Enova SF:

http://www.minenergi.no/sitepageview.aspx?sitePageID=1083.

(45) Smernice iz leta 2001 in Smernice iz leta 2008 se nanašajo na pomoč za obnovljive vire energije, kjer je pomoč oblika nadomestila za gospodarsko prikrajšanost v zvezi z obnovljivimi viri energije, ki konkurirajo z okolju manj prijazno energijo, glej Smernice iz leta 2001, točke 49–59, in Smernice iz leta 2008, točke 48–50.