ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SL Uradni list Evropske unije C 108/12

SODBA SODIŠČA

z dne 29. julija 2016

v zadevi E-25/15

Nadzorni organ Efte proti Islandiji

(Država Efte ni izpolnila svojih obveznosti – Državne pomoči – Člen 14(3) dela II Protokola 3 Sporazuma o nadzornem organu in sodišču –Neizterjava nezakonito izplačane pomoči)

(2017/C 108/10)

V zadevi E-25/15, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izterjavo državne pomoči, ki je bila s členi 2, 3, 4 in 5 Odločbe Nadzornega organa Efte št. 404/14/COL z dne 8. oktobra 2014o shemi naložbenih spodbud na Islandiji razglašena za nezdružljivo z delovanjem Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, od prejemnika; s tem, ko v predpisanem roku ni preklicala vseh neporavnanih plačil iz tretjega stavka člena 7 navedene odločbe; in s tem, ko Nadzornemu organu Efte v predpisanem roku ni zagotovila informacij iz člena 8 navedene odločbe, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 14(3) dela II Protokola 3 k Sporazumu med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča in iz členov 6, 7 in 8 Odločbe Nadzornega organa Efte št. 404/14/COL – je Sodišče v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Páll Hreinsson, 29. julija 2016 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh ukrepov, potrebnih za izterjavo državne pomoči, ki je bila s členi 3, 4 in 5 navedene odločbe razglašena za nezdružljivo z delovanjem Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru, s tem ko ni preklicala vseh neporavnanih plačil iz tretjega stavka člena 7 navedene odločbe ter s tem ko Nadzornemu organu Efte ni zagotovila informacij iz člena 8 navedene odločbe, ni izpolnila svojih obveznosti iz člena 14(3) dela II Protokola 3 k Sporazumu med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča ter iz členov 6, 7 in 8 Odločbe Nadzornega organa Efte št. 404/14/COL z dne 8. oktobra 2014 o shemi naložbenih spodbud na Islandiji.
SL Uradni list Evropske unije C 3/5

SODBA SODIŠČA

z dne 15. julija 2015

v zadevi E-1/15

Nadzorni organ Efte proti Islandiji

(Neizpolnitev obveznosti države EGP/Efte – Neizvajanje – Direktiva Komisije 2010/26/EU o spremembi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 97/68/ES o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti plinastim in trdnim onesnaževalom iz motorjev z notranjim zgorevanjem, namenjenih za vgradnjo v necestno mobilno mehanizacijo)

(2016/C 3/06)

V zadevi E-1/15, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz sedme alinee točke 1a poglavja XXIV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva Komisije 2010/26/EU z dne 31. marca 2010 o spremembi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 97/68/ES o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti plinastim in trdnim onesnaževalom iz motorjev z notranjim zgorevanjem, namenjenih za vgradnjo v necestno mobilno mehanizacijo), kakor je bil Sporazumu EGP prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP in s Sklepom Skupnega odbora EGP št. 76/2013 z dne 3. maja 2013, in/ali o sprejetju teh ukrepov ni uradno obvestila Nadzornega organa Efte, ni izpolnila svojih obveznosti iz akta in iz člena 7 Sporazuma o Evropskem gospodarskem prostoru – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen in Páll Hreinsson (sodnik poročevalec), 15. julija 2015 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz sedme alinee točke 1a poglavja XXIV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva Komisije 2010/26/EU z dne 31. marca 2010 o spremembi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 97/68/ES o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti plinastim in trdnim onesnaževalom iz motorjev z notranjim zgorevanjem, namenjenih za vgradnjo v necestno mobilno mehanizacijo), kakor je bil Sporazumu prilagojen s Protokolom 1 k Sporazumu in Sklepom Skupnega odbora EGP št. 76/2013 z dne 3. maja 2013, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP.
1.

Delovni čas, ki znaša povprečno 84 ur na teden v oskrbovanih stanovanjih za mlade, je skladen s členom 6 Direktive 2003/88/ES v okoliščinah, ki jih ureja člen 22(1)(a), če je delavec izrecno, svobodno in posamično soglašal z opravljanjem takega dela in so splošna načela varnosti in varovanja zdravja delavca spoštovana. To pomeni, da mora nacionalni zakonodajalec v primerih, v katerih država EGP uporabi možnost iz člena 22(1) Direktive, ustrezno upoštevati dobro fizično in psihično počutje delavcev. Vendar je taka ureditev delovnega časa skladna s členoma 3 in 5 Direktive le, če so izpolnjeni pogoji za uporabo odstopanja iz člena 17(2) v povezavi s členom 17(3)(c)(i).
SL Uradni list Evropske unije C 201/6

SODBA SODIŠČA

z dne 28. januarja 2015

v zadevi E-12/14

Nadzorni organ Efte proti Islandiji

(Pogodbenica ni izpolnila svojih obveznosti – Direktiva 2009/125/ES o vzpostavitvi okvira za določanje zahtev za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, povezanih z energijo – Neizvajanje)

(2015/C 201/06)

V zadevi E-12/14, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 6 poglavja IV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2009/125/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o vzpostavitvi okvira za določanje zahtev za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, povezanih z energijo), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP in Sklepom Skupnega odbora EGP št. 67/2011 z dne 1. julija 2011, in/ali o sprejetju teh ukrepov ni uradno obvestila Nadzornega organa Efte, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Páll Hreinsson, 28. januarja 2015 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela vseh potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 6 poglavja IV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2009/125/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. oktobra 2009 o vzpostavitvi okvira za določanje zahtev za okoljsko primerno zasnovo izdelkov, povezanih z energijo), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP in Sklepom Skupnega odbora EGP št. 67/2011 z dne 1. julija 2011, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP.
SL Uradni list Evropske unije C 422/6

SODBA SODIŠČA

z dne 23. septembra 2015

v zadevi E-23/14

Kimek Offshore AS proti Nadzornemu organu Efte

(Ničnostna tožba – Državna pomoč – Neuvedba formalnega postopka preiskave – Dopustnost – Pravni interes – Status zainteresirane stranke – Dvomi ali resne težave – Splošni ukrepi – Shema pomoči)

(2016/C 422/05)

V zadevi E-23/14, Kimek Offshore AS proti Nadzornemu organu Efte – katere predmet je ZAHTEVEK za razglasitev ničnosti Odločbe Nadzornega organa Efte št. 225/14/COL z dne 18. junija 2014 o združljivosti norveške sheme regionalno diferenciranih prispevkov za socialno varnost s Sporazumom o Evropskem gospodarskem prostoru – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen in Páll Hreinsson (sodnik poročevalec), 23. septembra 2015 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Sodišče Efte razglaša Odločbo Nadzornega organa Efte št. 225/14/COL z dne 18. junija 2014 o združljivosti norveške sheme regionalno diferenciranih prispevkov za socialno varnost s Sporazumom o Evropskem gospodarskem prostoru za nično, v kolikor je zaključena predhodna preiskava v zvezi s členom 1(4) Sklepa norveškega parlamenta št. 1482 z dne 5. decembra 2013 o določitvi davčnih stopenj itd. na podlagi nacionalnega zakona o zavarovanju za leto 2014.
1.

Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni pravilno izvajala člena 1(15) do (18), člena 19(a), člena 21, člena 22(a), členov 23 do 28, členov 36 in 37, členov 39 do 42 ter člena 2(5) in (6) akta iz točk 14, 16e in 31 Priloge IX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2009/111/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 glede bank, ki so odvisne od centralnih institucij, nekaterih postavk lastnih sredstev, velikih izpostavljenosti, nadzornih režimov in kriznega upravljanja), kakor je bil prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP, in ko ni uradno obvestila Nadzornega organa Efte o besedilu takih ukrepov, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP.
SL Uradni list Evropske unije C 150/10

SODBA SODIŠČA

z dne 17. oktobra 2014

v zadevi E-28/13

LBI hf. proti Merrill Lynch International Ltd

(Člen 30(1) Direktive 2001/24/ES – Prenehanje kreditnih institucij – Zakonodaja, ki se uporablja – Ničnost, izpodbojnost ali neizvršljivost pravnih dejanj – Dejanja, ki jih ureja zakonodaja druge države EGP)

(2015/C 150/10)

V zadevi E-28/13, LBI hf. proti Merrill Lynch International Ltd – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo Okrožno sodišče v Reykjavíku (Héraðsdómur Reykjavíkur) v zvezi z razlago člena 30(1) Direktive 2001/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta o reorganizaciji in prenehanju kreditnih institucij – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher, sodnik poročevalec Per Christiansen in sodnik Páll Hreinsson 17. oktobra 2014 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

1. Izraz „ničnost, izpodbojnost ali neizvršljivost pravnih dejanj“ iz člena 30(1) Direktive 2001/24/ES Evropskega parlamenta in Sveta o reorganizaciji in prenehanju kreditnih institucij se nanaša tudi na razveljavitev v stečajnem pravu na podlagi pravil o razveljavitvi, kot so tista, ki so vključena v poglavje XX islandskega zakona o stečaju št. 21/1991.
3.

Posamezniki in gospodarski subjekti, ki so bili oškodovani zaradi nepravilne uporabe Direktive 2000/13/ES, se lahko zanesejo na prosti pretok blaga, da bi lahko utemeljili odgovornost države zaradi kršitve prava EGP. Za škodo, nastalo zaradi nacionalnega ukrepa, kot je opisan v prvem vprašanju, je odgovorna država, če nacionalno sodišče ugotovi, da uporaba nacionalne zakonodaje ali upravne uredbe pomeni dovolj resno kršitev prava EGP in da obstaja neposredna vzročna zveza med kršitvijo obveznosti države in škodo, ki so jo utrpeli oškodovanci. Kršitev prava EGP je dovolj resna, kadar škodo povzroči nacionalni ukrep, kot je opisan v drugem vprašanju, če se nacionalna zakonodaja ali upravna uredba ne more šteti za učinkovito zaradi njene nepriglasitve na podlagi člena 19 Direktive 2000/13/ES. Takšna kršitev pomeni državno odgovornost, če nacionalno sodišče ugotovi neposredno vzročno zvezo med kršitvijo obveznosti države in škodo, ki so jo utrpeli oškodovanci.
SL Uradni list Evropske unije C 309/5

SODBA SODIŠČA

z dne 22. julija 2013

v zadevi E-9/12

Islandija proti Nadzornemu organu Efte

(Tožba za razglasitev ničnosti odločbe Nadzornega organa Efte – Državna pomoč – Prodaja zemljišča s strani javnih organov – Načelo tržnega vlagatelja – Smernice o državni pomoči – Zadostno oglaševan postopek oddaje javnega naročila, ki je primerljiv z dražbo – Očitna napaka pri oceni – Načelo dobrega upravljanja – Obveznost obrazložitve)

2013/C 309/05

V zadevi E-9/12, Islandija proti Nadzornemu organu Efte – ZAHTEVA za razglasitev delne ničnosti Odločbe Nadzornega organa Efte št. 261/12/COL z dne 4. julija 2012 o občinskih davčnih ukrepih, prodaji nepremičnin in električne energije podjetju Verne Holdings ehf., je Sodišče v sestavi Carl Baudenbacher, predsednik, Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Páll Hreinsson, sodniki, 22. julija 2013 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

Sodišče je odločilo:

1. Zahteva se zavrne.
SL Uradni list Evropske unije C 291/16

SODBA SODIŠČA

z dne 14. decembra 2011

v zadevi E-8/11

Nadzorni organ Efte proti Islandiji

(Neizpolnitev obveznosti s strani pogodbenice – Direktiva 2002/49/ES o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa)

2012/C 291/07

V zadevi E-8/11, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – ZAHTEVEK za ugotovitev, da s tem, da ni zagotovila, da bi njeni pristojni organi pripravili in, kjer je ustrezno, odobrili strateške karte hrupa ter pripravili akcijske načrte v zvezi s hrupom za vse glavne ceste na njenem ozemlju, ki jih prevozi več kot 6 milijonov vozil letno, ter s tem, da ni zagotovila pošiljanja informacij iz strateških kart hrupa in povzetkov akcijskih načrtov, kot je navedeno v Prilogi VI Direktive, Nadzornemu organu Efte, Republika Islandija ni izpolnila svojih obveznosti iz členov 7(1), 8(1) in 10 pravnega akta, navedenega v točki 32g Priloge XX k Sporazumu o EGP (Direktiva 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa), kakor je bila prilagojena Sporazumu o EGP s Protokolom 1 k Sporazumu – je Sodišče v sestavi: Carl Baudenbacher, predsednik in poročevalec, Per Christiansen in Páll Hreinsson, sodnika, dne 14. decembra 2011 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

Sodišče razglaša:

1. Republika Islandija s tem, da ni zagotovila, da bi njeni pristojni organi v predpisanem roku pripravili in, kjer je ustrezno, odobrili strateške karte hrupa ter pripravili akcijske načrte v zvezi s hrupom za vse glavne ceste na njenem ozemlju, ki jih prevozi več kot 6 milijonov vozil letno, ter s tem, da ni zagotovila pošiljanja informacij iz strateških kart hrupa in povzetkov akcijskih načrtov, kot je navedeno v Prilogi VI Direktive, Nadzornemu organu Efte, ni izpolnila svojih obveznosti iz členov 7(1), 8(1) in 10 pravnega akta, navedenega v točki 32g Priloge XX k Sporazumu o EGP (Direktiva 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa), kakor je bila prilagojena Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu.
2.

Dokončno določitev zneska davka, ki ga mora plačati podjetje na podlagi ocene davčnih organov, da se izogiba davkom, ki izhajajo iz obveznosti prenehanja delovanja in likvidacije podjetja v skladu z nacionalnim pravom gospodarskih družb, je mogoče upravičiti v smislu ohranitve uravnotežene razdelitve davčnih pristojnosti med državami EGP in preprečevanja izogibanja davkom. Ta dva razloga sta prednostna razloga javnega interesa. Poleg tega je dokončna določitev zneska davka, ki ga mora podjetje plačati, primerna v smislu uresničitve teh ciljev. Dokončna določitev zneska davka, ki ga mora podjetje plačati na podlagi ocene davčnih organov matične države EGP, da se podjetje izogiba plačilu davkov za prenehanje delovanja in likvidacijo podjetja v skladu z nacionalnim pravom gospodarskih družb, ne sme presegati okvirjev za dosego ciljev, povezanih s potrebo po ohranitvi uravnotežene razdelitve davčnih pristojnosti med državami EGP in preprečevanju izogibanja davkom, če zagotavlja presojo objektivnih in preverljivih dejstev, da bi ugotovili, ali prenos sedeža podjetja pomeni dogovor, ki je nezdružljiv s pravili nacionalnega prava gospodarskih družb. Če je mogoče na podlagi objektivnih in preverljivih dejstev skleniti, da podjetje ne ravna v skladu s pravili nacionalnega prava gospodarskih družb in bi zato moralo biti likvidirano, mora biti dokončna določitev višine dolgovanega davka omejena na posledice likvidacije, da ostane združljiva z načelom sorazmernosti. Nacionalno sodišče mora preveriti, ali odločitev, ki se obravnava v postopku v glavni stvari, presega tisto, kar je nujno za uresničitev ciljev zakonodaje. Člen 31 EGP prepoveduje nacionalni ukrep, ki določa takojšnjo izterjavo davka na nerealizirani dobiček in davčne položaje v času ocene davčnih organov, da je podjetje v okviru nacionalne zakonodaje izgubilo status samostojne pravne osebe, če organi ali sodišča, pristojni za odločanje o izgubi takšnega statusa, o tem niso sprejeli nobene odločitve.
SL Uradni list Evropske unije C 141/11

SODBA SODIŠČA

z dne 10. decembra 2010

v zadevi E-2/10

Þór Kolbeinsson proti državi Islandiji

(Varnost in zdravje delavcev – Direktivi 89/391/EGS in 92/57/EGS – Člen 3 Sporazuma EGP – Odgovornost delodajalcev in zaposlenih pri nesrečah pri delu – Odgovornost države)

2011/C 141/11

V zadevi E-2/10 – Þór Kolbeinsson proti državi Islandiji – ZAHTEVEK Sodišču v skladu s členom 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča, ki ga je vložilo Héraðsdómur Reykjavíkur (okrožno sodišče Reykjavík), Islandija, v zvezi z razlago Direktive Sveta 89/391/EGS z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu ter Direktive Sveta 92/57/EGS z dne 24. junija 1992 o izvajanju minimalnih varnostnih in zdravstvenih zahtev na začasnih ali premičnih gradbiščih (osma posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS), je sodišče v sestavi: Carl Baudenbacher, predsednik, Thorgeir Örlygsson in Henrik Bull (poročevalec), sodnika, dne 10. decembra 2010 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

1. Razen v izjemnih okoliščinah ni združljivo z Direktivo Sveta 89/391/EGS z dne 12. junija 1989 o uvajanju ukrepov za spodbujanje izboljšav varnosti in zdravja delavcev pri delu ter Direktivo Sveta 92/57/EGS z dne 24. junija 1992 o izvajanju minimalnih varnostnih in zdravstvenih zahtev na začasnih ali premičnih gradbiščih (osma posebna direktiva v smislu člena 16(1) Direktive 89/391/EGS), kadar ju razlagamo v smislu člena 3 Sporazuma EGP, da bi bil delavec po nacionalnem odškodninskem pravu odgovoren za vso ali večino škode, ki je nastala kot posledica nesreče pri delu zaradi njegove sokrivde, ko je bilo ugotovljeno, da delodajalec na lastno pobudo ni spoštoval pravil glede varnosti in razmer pri delu. Za izjemne okoliščine gre lahko, kadar je zaposleni nesrečo povzročil namerno ali iz hude malomarnosti, vendar bi bila tudi v tem primeru popolna zavrnitev odškodnine nesorazmerna in ne bi bila v skladu z direktivama, razen v skrajnih primerih, ko je krivda zaposlenega za nesrečo občutno večja od krivde delodajalca.
SL Uradni list Evropske unije C 336/19

SODBA SODIŠČA

z dne 28. junija 2011

v zadevi E-18/10

Nadzorni organ Efte proti Kraljevini Norveški

(Nesprejetje ukrepov za izvršitev sodbe Sodišča o neizpolnitvi obveznosti – Člen 33 Sporazuma o nadzoru in sodišču – Ukrepi, potrebni za izvršitev sodbe Sodišča)

2011/C 336/13

V zadevi E-18/10, katere predmet je ZAHTEVEK za izjavo, da Kraljevina Norveška ni sprejela potrebnih ukrepov za izvršitev sodbe Sodišča Efte v zadevi E-2/07, Nadzorni organ Efte proti Kraljevini Norveški – Kraljevina Norveška ni izpolnila svojih obveznosti v skladu s členom 33 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča, je Sodišče v sestavi Carl Baudenbacher, predsednik, Thorgeir Örlygsson in Per Christiansen (sodnik poročevalec), sodniki, 28. junija 2011 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

Sodišče razglaša:

1. Kraljevina Norveška s tem, ko ni sprejela potrebnih ukrepov za izvršitev sodbe Sodišča Efte v Zadevi E-2/07, Nadzorni organ Efte proti Kraljevini Norveški, ni izpolnila svojih obveznosti v skladu s členom 33 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča.
SL Uradni list Evropske unije C 305/15

SODBA SODIŠČA

z dne 6. januarja 2010

v zadevi E-1/09

Nadzorni organ Efte proti Kneževini Lihtenštajn

(neizpolnitev obveznosti pogodbenice – svoboda ustanavljanja – zahteve glede kraja stalnega prebivališča)

2010/C 305/08

V zadevi E-1/09 – Nadzorni organ Efte proti Kneževini Lihtenštajn – ZAHTEVEK za ugotovitev, da Kneževina Lihtenštajn s tem, da od članov upravnega odbora in sveta direktorjev v bankah, ki imajo sedež v Lihtenštajnu, zahteva, da jim mora kraj stalnega prebivališča omogočati, da lahko dejansko in nespodbitno izvajajo svoje naloge in dolžnosti, ne izpolnjuje svojih obveznosti v skladu s Sporazumom EGP, zlasti členoma 28 in 31 Sporazuma; ter s tem, da od pravnikov, patentnih pravnikov, revizorjev in upraviteljev zahteva, da jim mora kraj stalnega prebivališča omogočati, da učinkovito in redno izpolnjujejo svoje naloge, ne izpolnjuje svojih obveznosti iz Sporazuma EGP, zlasti člena 31 Sporazuma, je Sodišče, v sestavi Carl Baudenbacher (predsednik), Thorgeir Örlygsson (sodnik) in Henrik Bull (sodnik poročevalec), dne 6. januarja 2010 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

Sodišče:

1. ugotavlja, da Kneževina Lihtenštajn, s tem da od članov upravnega odbora in sveta direktorjev v bankah, ki imajo sedež v Lihtenštajnu, zahteva, da jim mora kraj stalnega prebivališča omogočati, da lahko dejansko in nespodbitno izvajajo svoje naloge in dolžnosti, ne izpolnjuje svojih obveznosti v skladu s členom 31 Sporazuma EGP;

2. ugotavlja, da Kneževina Lihtenštajn, s tem da od pravnikov, patentnih pravnikov, revizorjev in upraviteljev zahteva, da jim mora kraj stalnega prebivališča omogočati, da učinkovito in redno izpolnjujejo svoje naloge, ne izpolnjuje svojih obveznosti iz člena 31 Sporazuma EGP;

3. zavrne zahtevek v delu, ki se nanaša na člen 28 Sporazuma EGP;
1.

Ugotavlja, da Kneževina Lihtenštajn s tem, ko ni v predpisanem roku sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje Akta, navedenega v točki 32g Priloge XX k Sporazumu EGP tj. Direktive 2002/49/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 25. junija 2002 o ocenjevanju in upravljanju okoljskega hrupa, kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu in s sektorsko prilagoditvijo iz Priloge XX k temu Sporazumu, ni izpolnila svojih obveznosti v skladu s členom 14 tega akta in členom 7 Sporazuma EGP.
SL Uradni list Evropske unije C 45/10

SODBA SODIŠČA

z dne 23. novembra 2004

v zadevi E-1/04 Fokus Bank ASA in Norveška, ki jo zastopa Skattedirektoratet (Davčni direktorat)

(Prosti pretok kapitala — Obdavčenje dividend — Zmanjšanje davka, odobreno izrecno delničarjem, ki imajo stalno prebivališče v pogodbenici — Odklonitev procesnih pravic delničarjem, ki imajo stalno prebivališče v drugih pogodbenicah)

(2006/C 45/06)

V zadevi E-1/04, katere predmet je ZAHTEVA, ki jo je na Sodišče vložilo Frostating lagmannsrett (drugostopenjsko sodišče Frostating) glede razlage pravil o prostem pretoku kapitala v EGP, v postopku Fokus Bank ASA in Norveška, ki jo zastopa Skattedirektoratet, je Sodišče v sestavi Carl Baudenbacher (poročevalec), predsednik, Per Tresselt in Thorgeir Örlygsson, sodnika, dne 23. novembra 2004 razglasilo sodbo, katere izrek se glasi:

1. Člen 40 EGP izključuje zakonodajo, s katero se delničarjem, ki imajo stalno prebivališče v določeni pogodbenici, odobri zmanjšanje davkov na dividende, ki jih izplača gospodarska družba s sedežem v tej pogodbenici, medtem ko se delničarjem, ki nimajo stalnega prebivališča v tej pogodbenici, tega zmanjšanja davkov ne odobri. Če ima davkoplačevalec stalno prebivališče v drugi pogodbenici, ki je s pogodbenico, v kateri se razdelijo dividende, podpisala davčni sporazum o odobritvi zmanjšanja davka za davek po odbitku, ali če je davkoplačevalcu v določenem primeru odobreno oziroma mu bo odobreno zmanjšanje davka za davek po odbitku, ni pravno pomembno.