ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.

Ali se lahko sredstva, ki jih banka A zagotovi banki B in jih mora banka B vrniti na vnaprej določeni datum skupaj z obrestmi, o katerih sta se posebej pogajali, štejejo kot vloga v smislu člena 1(1) Direktive 94/19/ES o sistemih zajamčenih vlog, čeprav sredstva, ko jih banka B prejme, niso usmerjena na posebni račun na ime banke A in banka B ne izda nobenih posebnih dokumentov banki A, ki bi potrjevali prejetje sredstev, ter islandskemu jamstvenemu skladu vlagateljev in investitorjev ne plača premij v zvezi s sredstvi, prav tako pa banka B teh sredstev ne vknjiži? Pri tem vprašanju se predvideva, da imata obe banki dovoljenje za poslovanje kot komercialni banki v različnih državah Evropskega gospodarskega prostora.
1.

ugotovi, da Republika Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela ukrepov ali o njih obvestila Nadzornega organa, ki so potrebni za izvajanje Akta, navedenega v točki 5 poglavja III priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2006/42/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 17. maja 2006 o strojih in spremembah Direktive 95/16/ES o približevanju zakonodaje držav članic v zvezi z dvigali), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu, ni izpolnila svojih obveznosti v skladu s tem aktom in členom 7 Sporazuma EGP ter
2.

Ne glede na to, ali je odgovor na vprašanje 1 pritrdilen, okrožno sodišče sprašuje, ali je mogoče določbe Sporazuma EGP o prostem pretoku delavcev in zlasti členov 28 in 29 razlagati v smislu, da je pravilo v Statutu Združenja islandskih pokojninskih skladov, v katerem je glede posebne pravice do prejemkov (pravica do celotne pokojnine) določen pogoj, da mora zadevni posameznik plačevati premije v islandski pokojninski sklad, ki je pogodbena stranka Sporazuma o razmerjih med pokojninskimi skladi, vsaj 6 mesecev od 12 pred dnevom nesreče, skladno s Sporazumom EGP, če je razlog za neizpolnjevanje tega pogoja s strani posameznika selitev v drugo državo znotraj EGP, da bi lahko opravljal delo, primerljivo z delom, ki ga je opravljal prej, in če je plačeval premije v pokojninski sklad te druge države?
4.

Ali je v skladu s pravom EGP zakonito, da nacionalna zakonodaja poudarja, da je treba dobiček od iger na srečo uporabiti za humanitarne in socialne namene (vključno s športom in kulturo) in ne sme biti vir zasebnega dobička?
SODBA SODIŠČA

z dne 14. decembra 2021

v zadevi E-1/21

ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH proti Liechtensteinische Alters- und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung in Liechtensteinische Familienausgleichskasse

Socialna varnost – Uredba (ES) št. 883/2004 – Uredba (ES) št. 987/2009 – Statutarni sedež ali poslovna enota – Začasna določitev – Člen 3 EGP – Načelo lojalnega sodelovanja)

(2022/C 153/09)

V zadevi E-1/21, ISTM International Shipping & Trucking Management GmbH proti Liechtensteinische Alters- und Hinterlassenenversicherung, Liechtensteinische Invalidenversicherung in Liechtensteinische Familienausgleichskasse – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo Knežje višje sodišče (Fürstliches Obergericht) v zvezi z razlago Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti in Uredbe (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Páll Hreinsson (sodnik poročevalec) ter sodnika Per Christiansen in Bernd Hammermann 14. decembra 2021 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

1. Člen 13(1), točko (b)(i), Uredbe (ES) št. 883/2004 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 29. aprila 2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti v povezavi s členom 14(5a) Uredbe (ES) št. 987/2009 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. septembra 2009 o določitvi podrobnih pravil za izvajanje Uredbe (ES) št. 883/2004 o koordinaciji sistemov socialne varnosti je treba razlagati tako, da zgolj prisotnost statutarnega sedeža podjetja ne zadostuje za namene te določbe. Pri določanju, kje se sprejemajo ključne odločitve podjetja in kje se opravljajo naloge njegove glavne uprave, v skladu s členom 14(5a) Uredbe (ES) št. 987/2009, je treba upoštevati vrsto dejavnikov. Med temi dejavniki so statutarni sedež, kraj glavne uprave, kraj, kjer se sestajajo direktorji podjetja, in kraj, ki je običajno ta isti, v katerem se določa splošna politika tega podjetja. Preostala dejstva, kot je prebivališče glavnih vodilnih, kraj sklicevanja skupščin, upravnih in računovodskih dokumentov in glavni potek finančnih dejavnosti, med drugim bančnih, se tudi lahko upoštevajo.

2. Da bi začasna določitev postala dokončna v skladu s členom 16(2) in (3) Uredbe (ES) št. 987/2009, mora imenovani nosilec kraja stalnega prebivališča obvestiti imenovane nosilce vseh držav EGP, v kateri se dejavnost opravlja. Za namene člena 16(2) in (3) Uredbe (ES) št. 987/2009 ne zadostuje, da imenovanega nosilca države EGP, v kateri se dejavnost opravlja, začasna določitev doseže v kakršni koli obliki, na primer prek zadevnega podjetja ali osebe.
SODBA SODIŠČA

z dne 5. maja 2022

v zadevi E-12/20

Telenor ASA in Telenor Norge AS proti Nadzornemu organu Efte

(Predlog za razglasitev ničnosti odločbe Nadzornega organa Efte – Konkurenca – Člen 54 Sporazuma EGP – Opredelitev trga – Zloraba prevladujočega položaja – Cenovne škarje)

(2023/C 29/03)

V zadevi E-12/20, Telenor ASA in Telenor Norge AS proti Nadzornemu organu Efte – PREDLOG za razglasitev ničnosti Odločbe Nadzornega organa Efte št. 070/20/COL z dne 29. junija 2020 v zvezi s postopkom na podlagi člena 54 Sporazuma o EGP; in, podredno, za delno razglasitev ničnosti Odločbe; in, še podredno, za razveljavitev ali znižanje glob, naloženih tožečima strankama z navedeno odločbo – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Nicole Kaiser (ad hoc sodnica) 5. maja 2022 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Predlog se v celoti zavrne.
1.

Niti Uredba (EU) 2016/679 Evropskega parlamenta in Sveta z dne 27. aprila 2016 o varstvu posameznikov pri obdelavi osebnih podatkov in o prostem pretoku takih podatkov niti katera koli druga določba prava EGP ne izključuje razkritja pritožnikovih osebnih podatkov med postopkom na podlagi pritožbe, vložene v skladu s členom 77, ali postopkom na podlagi člena 78(1) navedene uredbe. Vprašanje nerazkritja pritožnikovih osebnih podatkov je treba preučiti ob upoštevanju načel za obdelavo osebnih podatkov iz členov 5 in 6 Uredbe (EU) 2016/679. Nerazkritje se ne bi smelo odobriti, če bi oviralo izpolnjevanje obveznosti iz Uredbe (EU) 2016/679 ali uveljavljanje pravice do učinkovitega pravnega sredstva in ustreznega pravnega postopka, kakor je določena v členu 58(4) in kot je v skladu s temeljno pravico do učinkovitega pravnega sredstva.
SODBA SODIŠČA

z dne 7. junija 2018

v zadevi E-17/17

Nadzorni organ Efte proti Islandiji

(Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Direktiva 2014/54/EU)

(2018/C 414/14)

V zadevi E-17/17, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi akt iz točke 8 Priloge V k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2014/54/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o ukrepih za lažje uresničevanje pravic, podeljenih delavcem v okviru prostega gibanja delavcev), kakor je bil Sporazumu prilagojen s Protokolom 1, prenesla v svoj pravni red, ali vsekakor s tem, ko Nadzornega organa Efte ni obvestila o ukrepih, ki jih je sprejela za prenos akta, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in iz člena 7 Sporazuma – je Sodišče v sestavi predsednik Páll Hreinsson ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Bernd Hammermann dne 7. junija 2018 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov, da bi akt iz točke 8 Priloge V k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2014/54/EU Evropskega parlamenta in Sveta z dne 16. aprila 2014 o ukrepih za lažje uresničevanje pravic, podeljenih delavcem v okviru prostega gibanja delavcev), kakor je bil Sporazumu prilagojen s Protokolom 1, prenesla v svoj notranji pravni red, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in iz člena 7 Sporazuma EGP.
SL Uradni list Evropske unije C 224/17

SODBA SODIŠČA

z dne 31. marca 2017

v zadevi E-14/16

Nadzorni organ Efte proti Islandiji

(Država Efte ni izpolnila svojih obveznosti – Neizpolnjevanje obveznosti – Direktiva 95/50/ES o enotnih postopkih kontrol cestnega prevoza nevarnega blaga)

(2017/C 224/08)

V zadevi E-14/16, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija ni izpolnila svojih obveznosti iz atka iz točke 17d Priloge XIII k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva Sveta 95/50/ES z dne 6. oktobra 1995 o enotnih postopkih kontrol cestnega prevoza nevarnega blaga), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 Sporazuma EGP, ker ni izpolnila obveznosti iz člena 3(1), člena 4(1) do (5), člena 5, člena 6(1) in člena 9(1) – je Sodišče Efte v sestavi predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Páll Hreinsson, 31. marca 2017 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Izjavlja, da Islandija ni izpolnila svojih obveznosti iz akta iz točke 17d Priloge XIII k Sporazumu EGP (Direktiva Sveta 95/50/ES z dne 6. oktobra 1995 o enotnih postopkih kontrol cestnega prevoza nevarnega blaga), kakor je bil prilagojen Sporazumu na podlagi Protokola št. 1 k Sporazumu EGP, ker v predpisanem roku ni izvedla člena 3(1), člena 4(1) do (5), člena 5 in člena 9(1) akta.

2. Zahtevek v zvezi z neizpolnjevanjem obveznosti iz člena 6(1) akta se zavrže.
SL Uradni list Evropske unije C 186/12

SODBA SODIŠČA

z dne 31. oktobra 2017

v zadevi E-16/16

Fosen-Linjen AS proti AtB AS

(Javna naročila – Direktiva 89/665/EGS – Direktiva 2004/18/ES – Odškodninski zahtevek – Krivda – Teža kršitve – Dokazno breme – Preverjanje predložene ponudbe – Načela učinkovitosti, enakega obravnavanja, preglednosti in sorazmernosti)

(2018/C 186/06)

V zadevi E-16/16, Fosen-Linjen AS proti AtB AS – katere predmet je ZAHTEVEK, ki ga je Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča predložilo pritožbeno sodišče Frostating (Frostating lagmannsrett) glede razlage Direktive Sveta 89/665/EGS z dne 21. decembra 1989 o usklajevanju zakonov in drugih predpisov o uporabi revizijskih postopkov oddaje javnih naročil za preskrbo in javnih naročil za gradnje, zlasti člena 1(1) in člena 2(1)(c) Direktive – je Sodišče v sestavi: predsednik in sodnik poročevalec Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen in Benedikt Bogason (ad hoc sodnika), 31. oktobra 2017 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

1. Dodelitev nadomestila za škodo v skladu s členom 2(1)(c) Direktive 89/665/EGS ni odvisna od tega, ali je do kršitev določbe zakonodaje o javnih naročilih prišlo iz krivdnih razlogov in zaradi ravnanja, ki izrazito odstopa od upravičenega ravnanja, ali je do nje prišlo na podlagi bistvene napake ali pa jo je mogoče pripisati obstoju bistvene, velike in očitne napake. Že sama kršitev zakonodaje o javnih naročilih zadošča za nastanek odgovornosti naročnika za nadomestilo za nastalo škodo osebi, ki je bila oškodovana, v skladu s členom 2(1)(c) Direktive 89/665/EGS, če so izpolnjeni drugi pogoji za dodelitev odškodnine, vključno, in zlasti, s pogojem vzročne zveze.

2. Direktiva 89/665/EGS ne nasprotuje zahtevi, v skladu s katero je dodelitev odškodnine pogojena s tem, da oškodovani ponudnik dokaže z jasnimi, torej kvalificirano prepričljivimi dokazi, da bi moralo biti naročilo oddano njemu, če naročnik ne bi storil napake, če sta pri tem spoštovani načeli enakovrednosti in učinkovitosti.

3. Direktiva 89/665/EGS ne nasprotuje nacionalni zakonodaji, ki naročnika oprošča odgovornosti za pozitivni pogodbeni interes, kadar je bil postopek javnega naročila zaradi napake naročnika preklican v skladu s pravom EGP na področju javnih naročil, tudi če se navedena napaka ni uveljavljala med postopkom javnega naročila in se razlikuje od napake, ki jo je uveljavljala tožeča stranka. Naročnik mora dokazati obstoj take napake in utemeljiti svojo odločitev za preklic postopka javnega naročila.
1.

Kneževina Lihtenštajn je kršila svoje obveznosti, ki izhajajo iz členov 9, 10, 13 in 16 akta, navedenega v točki 1 Priloge X k Sporazumu EGP (Direktiva 2006/123/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 12. decembra 2006 o storitvah na notranjem trgu), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu EGP, in sicer s tem, ko: (a) je ohranila v veljavi člen 7 lihtenštajnskega zakona o trgovini, ki vzpostavlja sistem predhodnih dovoljenj za podjetja, ki želijo ustanoviti sedež v Lihtenštajnu; (b) je ohranila v veljavi člen 8(1) lihtenštajnskega zakona o trgovini, ki za izdajo predhodnih dovoljenj za podjetja, ki želijo ustanoviti sedež v Lihtenštajnu, uvaja pogoje, ki niso jasni in nedvoumni (tj. pogoja, da je treba imeti potrebno osebje in zadostno znanje nemščine); (c) ni zagotovila, da pogoji za predhodno dovoljenje iz lihtenštajnskega zakona o trgovini ne podvajajo zahtev in preverjanj, ki so enakovredni ali v bistvu primerljivi glede na njihov namen ter že veljajo za ponudnika storitev v drugi ali isti državi EGP; (d) ni zagotovila, da so postopek in formalnosti v zvezi s predhodnim dovoljenjem v skladu z lihtenštajnskim zakonom o trgovini jasno določeni ter (e) je ohranila v veljavi člen 21 lihtenštajnskega zakona o trgovini, ki od podjetij zahteva, da vnaprej priglasijo namero za opravljanje čezmejnih storitev v Lihtenštajnu.
SL Uradni list Evropske unije C 120/23

SODBA SODIŠČA

z dne 2. avgusta 2016

v zadevi E-34/15

Nadzorni organ Efte proti Islandiji

(Neizpolnitev obveznosti države Efte – Neizvajanje – Direktiva 2012/46/EU o spremembi Direktive 97/68/ES o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti plinastim in trdnim onesnaževalom iz motorjev z notranjim zgorevanjem, namenjenih za vgradnjo v necestno mobilno mehanizacijo)

(2017/C 120/11)

V zadevi E-34/15, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela ali uradno obvestila Nadzornega organa Efte o sprejetju potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 1a poglavja XXIV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva Komisije 2012/46/EU z dne 6. decembra 2012 o spremembi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 97/68/ES o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti plinastim in trdnim onesnaževalom iz motorjev z notranjim zgorevanjem, namenjenih za vgradnjo v necestno mobilno mehanizacijo), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen (sodnik poročevalec) in Páll Hreinsson, 2. avgusta 2016 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Islandija s tem, ko v predpisanem roku ni sprejela potrebnih ukrepov za izvajanje akta iz točke 1a poglavja XXIV Priloge II k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva Komisije 2012/46/EU z dne 6. decembra 2012 o spremembi Direktive Evropskega parlamenta in Sveta 97/68/ES o približevanju zakonodaje držav članic o ukrepih proti plinastim in trdnim onesnaževalom iz motorjev z notranjim zgorevanjem, namenjenih za vgradnjo v necestno mobilno mehanizacijo), kakor je bil navedenemu sporazumu prilagojen s Protokolom št. 1 k Sporazumu EGP, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in člena 7 Sporazuma EGP.
1.

Kraljevina Norveška: i) s tem, ko je v obdobju od 2009 do 2012 na območjih NO3, NO4 in NO6 različno presegla mejne vrednosti za žveplov dioksid (SO2) in trdne delce (PM10) v zunanjem zraku iz členov 3 in 5 Direktive 1999/30/ES, zdaj člena 13 Direktive 2008/50/ES; ii) s tem, ko je v obdobju od 2010 do 2012 na območjih NO1, NO3 in NO5 različno presegla mejne vrednosti za dušikov dioksid (NO2) v zunanjem zraku iz člena 4 Direktive 1999/30/ES, zdaj člena 13 Direktive 2008/50/ES, in iii) s tem, ko na območjih NO1, NO2, NO3, NO4 in NO5 različno ni izpolnila obveznosti priprave oziroma izvedbe načrta za kakovost zraka iz člena 8(3) Direktive 96/62/ES, zdaj člena 23 Direktive 2008/50/ES, ni izpolnila svojih obveznosti iz akta, navedenega v točki 14c Priloge XX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2008/50/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 21. maja 2008 o kakovosti zunanjega zraka in čistejšem zraku za Evropo).
SL Uradni list Evropske unije C 183/6

SODBA SODIŠČA

z dne 10. novembra 2014

v zadevi E-9/14

Otto Kaufmann AG

(Dopustnost – Izmenjava informacij o obsodbah pravnih oseb – Svoboda opravljanja storitev – Svoboda ustanavljanja – Direktiva 2004/18/ES – Direktiva 2006/123/ES)

(2015/C 183/07)

V zadevi E-9/14, Otto Kaufmann AG – katere predmet je ZAHTEVEK, vložen pri Sodišču Efte na podlagi člena 34 Sporazuma med državami Efte o ustanovitvi nadzornega organa in sodišča s strani deželnega knežjega sodišča Lihtenštajn (Fürstliches Landgericht des Fürstentums Liechtenstein) za razlago prava EGP v zvezi z evidentiranjem kazenskih obsodb pravnih oseb – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik Carl Baudenbacher, sodnik poročevalec Per Christiansen in sodnik Páll Hreinsson, 10. novembra 2014 izdalo sodbo, katere izrek se glasi:

Člena 31 in 36 Sporazuma EGP ne predpisujeta jasnega evidentiranja kazenskih obsodb pravnih oseb. Določbe, kot sta člen 45 Direktive 2004/18/ES in člen 33 Direktive 2006/123/ES, lahko predpisujejo, da mora država EGP na zahtevo druge države EGP zagotoviti informacije o obsodbah, ki vplivajo na usposobljenost ali strokovno zanesljivost pravne osebe. Vendar ti direktivi prepuščata ureditev vzdrževanja zadevnih informacij in ravnanja z njimi nacionalnemu pravu.
1.

V skladu z Uredbo (EGS) št. 1768/92 se dodatni varstveni certifikat za zdravilo za uporabo v veterinarski medicini lahko odobri v državi EGP na podlagi dovoljenja za promet, ki je izdano v navedeni državi v okviru upravnega postopka pridobitve dovoljenja iz naslova III Direktive 2001/82/ES, vključno s postopkom pridobitve dovoljenja v izjemnih okoliščinah v skladu s členom 26(3) navedene direktive. Tako dovoljenje za promet pomeni veljavno odobritev in, kjer je to primerno, lahko pomeni prvo odobritev, da se izdelek da na trg kot zdravilo za uporabo v veterinarski medicini v smislu člena 3(b) in (d) Uredbe (EGS) št. 1768/92. Dovoljenja, odobrena na podlagi prvega odstavka člena 8 Direktive 2001/82/ES, ne pomenijo odobritve za trženje v smislu Uredbe (EGS) št. 1768/92. Navedena določba o odstopanju strogo omejuje uporabo ukrepov, ki jih dovoljuje, saj določa, da se uporabljajo le v primeru resnih epizootij, če ni na voljo ustreznih zdravil in po obvestitvi Nadzornega organa Efte o podrobnih pogojih uporabe. Odločitev o tem, ali so bile „posebne izjeme odobritev“ ali „dovoljenja AR 16“, ki so jih norveški in irski organi podelili med letoma 2003 in 2011, ter začasne odobritve za trženje, podeljene v Združenem kraljestvu leta 2005, izdani v skladu z nacionalnimi določbami za izvajanje prvega odstavka člena 8 ali člena 26(3) Direktive 2001/82/ES, temelji v bistvu na oceni dejstev v nacionalnih postopkih, kar mora preveriti nacionalno sodišče.
SL Uradni list Evropske unije C 88/12

SODBA SODIŠČA

z dne 15. novembra 2013

v zadevi E-11/13

Nadzorni organ Efte proti Islandiji

(Pogodbenica ni izpolnila svojih obveznosti – Direktiva 2002/92/ES z dne 9. decembra 2002 o zavarovalnem posredovanju)

2014/C 88/09

V zadevi E-11/13, Nadzorni organ Efte proti Islandiji – katere predmet je ZAHTEVEK za ugotovitev, da Islandija s tem, ker ni v predpisanem roku ustrezno prenesla odstavkov 1 in 2 člena 9 ter člena 10 Akta, navedenega v točki 13b Priloge IX k Sporazum o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2002/92/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. decembra 2002 o zavarovalnem posredovanju), kot je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu EGP, ni izpolnila svojih obveznosti iz navedenega akta in iz člena 7 Sporazuma EGP – je sodišče Efte v sestavi: predsednik in sodnik poročevalec Carl Baudenbacher, sodnik Per Christiansen in sodnik Páll Hreinsson, 15. novembra 2013 izdalo sodbo,

katere izrek se glasi:

1. Islandija s tem, ker ni v predpisanem roku ustrezno prenesla odstavkov 1 in 2 člena 9 ter člena 10 akta, navedenega v točki 13b Priloge IX k Sporazumu o Evropskem gospodarskem prostoru (Direktiva 2002/92/ES Evropskega parlamenta in Sveta z dne 9. decembra 2002 o zavarovalnem posredovanju), kakor je bil prilagojen Sporazumu EGP s Protokolom 1 k Sporazumu EGP, ni izpolnila svojih obveznosti iz tega akta in člena 7 Sporazuma EGP;
1.

Člena 6 in 7 Direktive 2003/98/ES zahtevata, da se pri zaračunavanju nadomestil za ponovno uporabo informacij javnega sektorja izvede vsebinski preizkus v času določitve cene. Preizkus mora pokazati, da skupni prihodek od takih nadomestil ne presega stroškov zbiranja, priprave, reprodukcije in razširjanja dokumentov, vključno z razumno donosnostjo naložbe. Če so dejavniki, ki so relevantni za izračun, negotovi, je treba opraviti vsaj oceno. Vendar pa se osnova za izračun nadomestil da na voljo le na zahtevo. To velja ne glede na to, ali je nadomestilo določeno v zakonodaji, s strani zadevnega javnega organa ali z drugimi sredstvi.
2.

Člen 31 in točki a11 ter a12 Priloge II(A) k Direktivi 92/96/EGS in člen 36 ter točki a11 in a12 Priloge III(A) k Direktivi 2002/83/ES je treba razlagati tako, da je naloga nacionalnega sodišča, da ob upoštevanju vseh pomembnih okoliščin zadeve ugotovi, ali so pisne informacije, ki so bile imetniku police zagotovljene pred sklenitvijo pogodbe o življenjskem zavarovanju, vezanem na enoto, popolne, jasne in natančne ter — zadoščajo za opredelitev enot, na katere so vezane koristi, in — zadoščajo za opis vrste sredstev, na katerih temelji zavarovanje, ter so morebitnemu imetniku police omogočile izbiro pogodbe, ki najbolje ustreza njegovim potrebam.
SL Uradni list Evropske unije C 27/21

SKLEP SODIŠČA

z dne 11. oktobra 2017

v zadevi E-7/12 COSTS

Schenker North AB, Schenker Privpak AB in Schenker Privpak AS proti Nadzornemu organu Efte

(Odmera stroškov – Stroški, ki se lahko povrnejo – Zamudne obresti)

(2018/C 27/09)

V zadevi E-7/12 COSTS, Schenker North AB, Schenker Privpak AB in Schenker Privpak AS proti Nadzornemu organu Efte – katere predmet je PREDLOG za odmero stroškov, ki jih je Sodišče Efte prisodilo v sodbi z dne 9. julija 2013 v zadevi E-7/12 Schenker North in drugi proti Nadzornemu organu Efte, Poročilo Sodišča Efte [2013] str. 356 – je Sodišče Efte v sestavi: predsednik in sodnik poročevalec Carl Baudenbacher ter sodnika Per Christiansen in Ása Ólafsdóttir (ad hoc sodnika) 11. oktobra 2017 izdalo sklep, katerega izrek se glasi:

1. Skupni preostali stroški, ki jih mora Nadzorni organ Efte plačati predlagateljem, se določijo na 63 095 EUR.