SKLEP  
Vrhovno sodišče Republike Slovenije je v senatu, ki so ga sestavljali vrhovni sodnica  
in sodnika Jan Zobec kot predsednik ter mag. Nina Betetto in dr. Mateja Končina  
Peternel kot člana,
v  nepravdni  zadevi  predlagatelja :  K.,  d.  o.  o.,  …,  ki  ga  zastopa  ...,  odvetnik  v  
Mariboru, zoper nasprotnega udeleženca:  A. A., ..., Italija, ki ga zastopa ..., odvetnik v  
Mariboru,
zaradi predloga za zavrnitev izvršitve tuje sodne odločbe,
o pritožbi predlagatelja zoper sklep Okrožnega sodišča v Mariboru IV R 110/2018 z 
dne 4. 4. 2018,
na seji 19. julija 2018
1Cp 19/2018

SKLENILO:
Pritožba se zavrne in se sklep sodišča prve stopnje potrdi. 
OBRAZLOŽITEV:
1.Nasprotni udeleženec kot upnik je zoper predlagatelja kot dolžnika na podlagi  
plačilnega  naloga  Delovnega  sodišča  v  Massi  (Italija)  D.I.  33/2015  z  dne  
21. 1. 2015 (v nadaljevanju plačilni nalog) sprožil izvršilni postopek. S plačilnim  
nalogom  je  bilo  predlagateljici  naloženo  plačilo  125.107,05  EUR  in  stroškov  
postopka. Okrajno sodišče v Mariboru je 20. 3. 2018 izdalo sklep I 573/208, s  
katerim je dovolilo izvršbo. Sklep je bil izdan na podlagi 39. člena Uredbe ES št.  
1215/2012  Evropskega parlamenta in Sveta  z dne 12. 12. 2012 o pristojnosti in  
priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in gospodarskih zadevah (v  
nadaljevanju  Uredba  Bruselj  I  bis) ,  saj  naj  bi  obstajal  izvršilni  naslov  tujega  
sodišča.
2.Dne 28. 3. 2018 je predlagatelj na Okrožno sodišče v Mariboru (v nadaljevanju  
tudi sodišče prve stopnje) vložil predlog za zavrnitev izvršitve začasno izvršljivega  
plačilnega naloga,  ki  je  s sklepom IV R 110/2018  z dne 4. 4. 2018  predlog  
predlagatelja zavrnilo.
3.Zoper odločitev sodišča prve stopnje je predlagatelj vložil pravočasno pritožbo.  
Sodišču  prve  stopnje  je  očital,  da  je  zmotno  uporabilo  materialno  pravo  po  
45. členu Uredbe Bruselj I bis. Predlagal je, da Vrhovno sodišče pritožbi ugodi in  
ugotovi, da ne obstoji izvršljivost plačilnega naloga, nasprotnemu udeležencu pa  
naloži v plačilo stroške postopka. 
4.Pritožba ni utemeljena. 
5.Sodna odločba, ki je izdana v državi članici in je izvršljiva v tej državi članici, je  
izvršljiva  tudi  v  drugih državah članicah, ne da bi  jo bilo treba razglasiti  za  
izvršljivo  (39.  člen Uredbe  Bruselj  I bis). Na  zahtevo  osebe, zoper  katero se  
zahteva izvršitev, se izvršitev sodne odločbe zavrne, če obstaja eden od razlogov  
iz 45. člena Uredbe Bruselj I bis. Med temi  razlogi  je tudi okoliščina, da je  
priznanje sodne odločbe v očitnem nasprotju z javnim redom v zaprošeni državi  
članici (točka a) prvega odstavka 45. člena Uredbe Bruselj I bis). Glavni očitek  
pritožnika je prav v tem, da izpodbijani sklep nasprotuje javnemu redu Republike  
Slovenije, za vprašanja postopka pa bi sodišče moralo uporabiti slovenski procesni  
red.
2

6.V skladu s točko a) 2. člena Uredbe Bruselj I bis „sodna odločba“ pomeni vsako  
odločbo,  ki  jo  izda  sodišče  države  članice,  ne  glede  na  njeno  poimenovanje,  
vključno s sklepom, odredbo, odločbo ali sklepom o izvršbi, kakor tudi z odločbo  
o določitvi stroškov, ki jo izda sodni uradnik.  Za namene priznanja in izvršitve  
tujih sodnih odločb pojem „sodna odločba“ zajema tudi začasne ukrepe, vključno  
z ukrepi zavarovanja, ki jih odredi sodišče, ki je na podlagi te uredbe pristojno za  
odločanje  o  glavni  stvari,  ne  zajema  pa  začasnih  ukrepov,  vključno  z  ukrepi  
zavarovanja, ki jih odredi sodišče, ne da bi bil toženec vabljen pred sodišče, razen  
če je bila sodna odločba, ki vsebuje ukrep, tožencu vročena pred izvršitvijo. 
7.Vrhovno sodišče se je z vprašanjem, ali je lahko začasno izvršljiv plačilni nalog  
izvršljiva  sodna  odločba  v  smislu  Uredbe  Sveta  (ES)  št.  44/2001  z  dne  
22. decembra 2000 o pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v  
civilnih  in  gospodarskih  zadevah  (Uredba  Bruselj  I),1 ukvarjalo  že  v  zadevi  
Cp 9/2016 z dne 19. 5. 2016. Stališče iz tega sklepa je sodišče prve stopnje tudi  
upoštevalo, zato pritožnik v tej zadevi ne more uspeti z vztrajanjem, da plačilni  
nalog kot začasno izvršljiva odločba glede na slovenski procesni red ne izpolnjuje  
pogojev  za  priznanje  v  Republiki  Sloveniji.  Sodišče  Evropske  unije  (v  
nadaljevanju SEU) je namreč že v povezavi s Konvencijo z dne 27. septembra  
1968 o  pristojnosti in priznavanju ter izvrševanju sodnih odločb v civilnih in  
gospodarskih zadevah (v nadaljevanju konvencija) odločilo, da je sodna odločba  
vsaka odločba, ki jo izda sodni organ (sem ne sodijo le odločbe, ki pomenijo  
konec  postopka  ali  njegovega  dela,  ampak  tudi  odločbe,  ki  odrejajo  začasne  
ukrepe ali ukrepe zavarovanja),2 Uredba Bruselj I bis pa v prej citirani točki a) 2.  
člena to izrecno tudi določa. Upoštevaje določbo 39. člena Uredbe Bruselj I bis  
mora biti odločba izvršljiva po pravu države članice, v kateri je izdana, zato je za  
izvršljivost konkretne odločbe odločilno italijansko pravo in ne slovensko pravo,  
potrjuje pa jo izdano potrdilo.3 Neutemeljena so zato sklicevanja pritožnika na  
določbo  drugega  odstavka  437.  člena  Zakona  o  pravdnem  postopku  (v  
nadaljevanju ZPP), ki šele končni odločbi, izdani po tretjem odstavku 436. člena  
ZPP, plačilnemu nalogu daje status pravnomočnosti, kot tudi na določbe Zakona o  
izvršbi  in  zavarovanju  (v  nadaljevanju  ZIZ),  ki  urejajo  predhodne  in  začasne  
odredbe. Javni red Republike Slovenije se res nanaša na določbe materialnega in  
procesnega prava, a je o nasprotovanju javnemu redu mogoče govoriti le, če bi bil  
rezultat  priznanja  nevzdržen.  Priznanje  izdane  odločbe  ni  nevzdržno,  saj  tudi  
slovenski pravni red pozna odločbe, ki so izdane le na podlagi upnikovih navedb  
in  so  hkrati  že  izvršljive.4 Kaj  je  imel  slovenski  zakonodajalec  v  mislih  pri  
1Uredba Bruselj I se uporablja le še za postopke, ki so bili začeti pred 10. januarjem 2015; za  
postopke začete po tem datumu pa velja Uredba Bruselj I bis. 
2Tako SEU v zadevi  Mærsk Olie & Gas A/S v Firma M. de Haan en W. de Boer C -39/02 z dne 
14. 10. 2004, tč. 46. 
3Potrdilo je bilo skladno s 53. členom uredbe in priloženo. 
4Začasna odredba ima učinek sklepa o izvršbi (268. člen ZIZ). 
3

formulaciji pravnega pojma izvršilnega naslova v postopku zavrnitve izvršitve tuje  
sodne  odločbe,  ni  bistveno,  saj  Uredba  Bruselj  I  bis  kot  pogoj  za  priznanje  
izvršljivosti tuje odločbe predpisuje le njeno izvršljivost v državi članici, v kateri  
je bila izdana.  
8.V  obravnavanem  primeru  je  sodišče  prve  stopnje  pravilno  uporabilo  pravila  
prenovljene Uredbe Bruselj I bis, ki je v duhu zaupanja med državami članicami  
EU odpravila vmesni postopek eksekvature in zagotovila neposredno izvršbo tujih  
sodnih odločb. Tako lahko dolžnik izvršbi nasprotuje v dveh vzporednih, a ločenih  
postopkih: (a) z ugovorom zoper sklep o izvršbi po ZIZ, in (b) z zahtevo za  
zavrnitev izvršbe, v kateri uveljavlja razloge iz 45. člena Uredbe Bruselj I bis.5 V 
postopku  za  zavrnitev  izvršitve  tuje  sodne  odločbe  dolžnik  ne  more  uspešno  
uveljavljati ugovorov, ki se nanašajo na nedopustnost izvršbe (55. člen ZIZ).6 Te 
ugovore namreč lahko uveljavlja v izvršilnem postopku, od katerega je postopek  
zavrnitve izvršitve tuje sodne odločbe po Uredbi Bruselj I bis ločen. Zatrjevano  
nasprotovanje javnemu redu RS po obrazloženem ni podano.  
9.Predlagatelj v pritožbi navaja tudi, da je zoper plačilni nalog vložil ugovor, s čimer  
naj  bi  s  stopnjo  verjetnosti  izkazal,  da  obstaja  možnost  razveljavitve  ali  
spremembe izdanega sklepa o plačilnem nalogu. Prvi odstavek 51. člena Uredbe  
Bruselj I bis določa, da lahko s odišče, pri katerem je vložena zahteva za zavrnitev  
izvršitve, prekine postopek, če je bilo zoper sodno odločbo vloženo redno pravno  
sredstvo v državi članici izvora ali če se rok za to pravno sredstvo še ni iztekel.  
Vložitev pravnega sredstva je le pogoj, da sodišče odloča o prekinitvi postopka, ne  
pomeni pa, da sodišče tudi mora prekiniti postopek. Iz predloga predlagatelja za  
zavrnitev izvršitve tuje sodne odločbe takšen predlog ne izhaja, zato sodišču prve  
stopnje tudi ni mogoče očitati, da se o takšnem predlogu ni izreklo. Tudi sicer je  
prekinitev postopka izjema od načela izvršljivosti sodbe, izvršljive v državi članici  
izvora,  in  zato  zahteva  restriktivno  razlago.7 Prekinitev  je  namenjena  
uravnoteženju dolžnikovega položaja z možnostjo, da se ta izjemoma, kadar je to  
nujno potrebno, s prekinitvijo posebej varuje.8 Cilj tega ukrepa je namreč v tem, da  
se stranko, zoper katero se zahteva izvršitev, obvaruje pred škodo, ki presega  
nevšečnosti,  ki  redno  spremljajo  izvršbo.  Kriteriji  za  prekinitev  se  torej  
osredotočajo na to, ali in kako izvršitev te odločbe dolžnika konkretno prizadene,  
razloge  za  prekinitev  pa  dokazuje  stranka,  ki  jo  zahteva.9 Pavšalen  očitek 
pritožnika, da bi sodišče postopek moralo prekiniti, zato ne zadošča. 
5Neža Pogorelčnik Vogrinc, Sprememba Bruseljske uredbe, Pravosodni bilten, 1/2017, str. 207-221.
6Eden od ugovorov je tudi, da  je odločba, na podlagi katere je bil izdan sklep o izvršbi, razveljavljena,  
odpravljena ali spremenjena (4. točka prvega odstavka 55. člena ZIZ). 
7Glej 29. in 30. točko obrazložitve odločbe SEU C-183/90 z dne 4. 10. 1991 v zadevi Van Dalfsen  
and Others v Van Loon and Others, kateri razlogi za prekinitev so sicer vezani na konvencijo, a tudi  
po Uredbi Bruselj I bis ni razlogov za drugačno razlago. 
8Glej tudi sklep Vrhovnega sodišča Cp 9/2016 z dne 19. 5. 2016. 
9Glej tudi sklep Vrhovnega sodišča Cpg 5/2009 z dne 9. 3. 2010.
4

10.Razlogi  za  zavrnitev  izvršitve  tuje  sodne  odločbe,  ki  jih  predvideva  45.  člen  
Uredbe Bruselj I bis, v konkretnem primeru niso podani, zato je Vrhovno sodišče  
pritožbo predlagatelja zavrnilo in potrdilo sklep sodišča prve stopnje. 
Ljubljana, 19. julij 2018
Predsednik senata:
Jan Zobec, l.r.
5