REPUBLIKA SLOVENIJA
       VIŠJE SODIŠČE
         V LJUBLJANI
IV Cp  1792/2007
S K L E P
Višje sodišče v Ljubljani je v senatu vi šjih sodnikov Karmen Igli č Stroligo kot predsednice, dr.  
Mateje Končina Peternel kot poro čevalke in Zvoneta Strajnarja kot člana senata, v pravdni zadevi  
tožeče stranke A. A., ki ga zastopa Odvetni ška družba G. iz …, proti to ženi stranki B. B., ki jo  
zastopa T. Š., odvetnica v ...,  in po nasprotni to žbi tožnice B. B. zoper A. A., zaradi razveze  
zakonske zveze, odlo čitve o varstvu, vzgoji in  pre življanju mld. otrok in o stikih z otroki,  odlo čalo 
o pritožbi tožene stranke zoper sodbo Okro žnega sodišča v Ljubljani, opr. št. P 1571/2005 z dne  
15.12.2006, in na seji dne 18.4.2007
s k l e n i l o:
1. Pritožbi se ugodi, sodba sodi šča prve stopnje se razveljavi v izpodbijanem delu (2.,3.,4.,5. v  
celoti, v 6. točki izreka pa le glede zavrnitve to ženkinega zahtevka) in se v tem obsegu zadeva vrne  
sodišču prve stopnje v novo sojenje.
2. Odločitev o stroških postopka v zvezi s prito žbo se pridrži za končno odločitev.
O b r a z l o ž i t e v:
Tožnik je s tožbo z dne 13.5.2005 od sodi šča zahteval, naj razve že zakonsko zvezo pravdnih strank,  
mld. sina C. C., roj. ..., sina D. D., roj. ... in h čerko E. E., roj. ... zaupa njemu v varstvo in vzgojo,  
materi naloži plačilo preživnine za vsakega od otrok po 35.000,00 SIT mese čno in uredi način 
izvrševanja stikov med otroki in njihovo materjo. To ženka pa je z nasprotno to žbo z dne 19.7.2005  
zahtevala, naj sodišče vse tri otroke zaupa njej v varstvo in vzgojo in to žniku naloži plačilo 
preživnine po 35.000,00 SIT mese čno za vsakega od otrok ter uredi stike med otroki in njihovim  
očetom.
Oba sta predlagala, naj sodi šče z začasno odredbo vse tri otroke za časno zaupa enemu oziroma  
drugemu od njiju. Sodi šče prve stopnje je ugodilo to žnikovemu predlogu in je z za časno odredbo 
1
vse tri otroke začasno zaupalo v varstvo in vzgojo njemu (najprej le sinova, nato pa tudi h čer), 
toženkin predlog je zavrnilo, zavrnilo pa je tudi ugovor to ženke zoper prvo za časno odredbo, s 
katero je sodišče prve stopnje oba sinova za časno zaupalo v varstvo in vzgojo o četu.
Z izpodbijano sodbo je sodi šče prve stopnje razvezalo zakonsko zvezo, vse tri otroke zaupalo v  
varstvo in vzgojo o četu, odločilo je o preživninski obveznosti obeh star šev do 14.12.2006, od  
15.12.2006 dalje pa je materi nalo žilo plačilo preživnine za vsakega od otrok po 83,46 EUR, uredilo  
je tudi način izvrševanja stikov med otroki in njihovo materjo, kar pa sta pravdni stranki zahtevali  
drugače, je sodišče zavrnilo. 
Zoper takšno odločitev se pritožuje toženka iz vseh pritožbenih razlogov. Opozarja, da je nem ška 
državljanka, da ne razume slovenskega jezika, da pa ji sodi šče ni zagotovilo možnosti, da bi 
postopek spremljala v svojem jeziku. Navaja, da so ji bila sodna pisanja napa čno vročena, saj je že 
ob vložitvi tožbe prebivala v Nem čiji in bi ji moralo sodi šče pisanja vročati v skladu z Uredbo  
Sveta (ES) št. 1348/2000. Po tej uredbi je treba vro čitev opraviti v enem od uradnih jezikov kraja  
vročitve ali v drugem jeziku dr žave članice izvora, ki ga naslovnik razume. Sodi šče bi moralo 
vročati pisanja preko organa za sprejem v Nem čiji, toženko pa poučiti, da lahko sprejem pisanja  
zavrne, če ni v njenem jeziku. To ženka opozarja, da sodba ne more imeti pravnega u činka, ker 
vročanje ni bilo opravljeno v skladu z Uredbo. To ženka navaja, da bi ji sodi šče pisanja lahko 
vročalo tudi preko poobla ščenega odvetnika za vro čanje v Nemčiji, vendar v nemškem prevodu, 
nikakor pa ji pisanj ne bi smelo vro čati v poštni predal. Toženka opozarja, da bi lahko sodi šče 
postavilo tudi začasnega zastopnika po 82. členu ZPP ali pa poobla ščenca za sprejemanje pisanj po  
146. členu ZPP. Toženka poudarja, da sodi šče prve stopnje ni upo števalo njenega dopisa, v katerem  
se je opravičila, ker zaradi poškodbe ni mogla priti na razgovor z izvedenko, opravi čila za narok dne 
2.12.2005, dopisa, v katerem prosi, naj ji sodi šče preskrbi podatke o nem ško govorečih slovenskih 
odvetnikih ter dopisa, v katerem predlaga, naj sodi šče od Urada za mladino zahteva poro čilo o 
njenih stanovanjskih razmerah.  To ženka poudarja, da tudi vabila za narok dne 15.12.2006 ni  
prejela. Meni, da je z vsem navedenim sodi šče prve stopnje zagre šilo absolutno bistveno kr šitev 
določb pravdnega postopka. 
Toženka tudi meni, da bi moralo sodi šče reševanje zadeve odstopiti nem škemu sodišču v skladu z 
Uredbo Sveta (ES) št. 2201/2003 glede na to, da so vsi trije otroci tudi nem ški državljani, najmanj 
pa bi moralo po navedeni odredbi zasli šati mld. E. E.. Toženka tudi poudarja, da bi ji moralo  
sodišče v skladu z Uredbo Sveta (ES) št. 1206/2001 zagotoviti prisotnost pri izvajanju dokazov, kar  
pomeni, da bi moralo na podlagi navedene Uredbe postaviti izvedenca v Dresdnu in ta dokaz izvesti  
po zaprošenem sodišču v Dresdnu. Toženka opozarja, da je izvedenka izrecno povedala, da bi bilo  
za odločitev o varstvu in vzgoji mld. E. E. treba pridobiti mnenje otro škega psihologa in psihiatra,  
ki naj ocenita, ali je otrok pri materi dele žen ustrezne čustvene varnosti in stabilnosti in ali je mati  
sposobna zadovoljevati otrokove potrebe. To ženka poudarja, da je kljub tak šnemu izrecnemu 
napotilu sodišče prve stopnje mld. E. E. zaupalo v varstvo in vzgojo o četu, čeprav je stara komaj tri  
leta, ne zna slovenskega jezika in je že ves čas z materjo. Toženka poudarja, da se je sodi šče oprlo 
tudi na mnenje centra za socialno delo in opozarja, da je bil postopek pred centrom za socialno delo  
nekorektno izpeljan, ker ni imela mo žnosti sodelovati pri razgovoru v nem škem jeziku in je bila  
zato še posebej razburjena. To ženka poudarja, da zavra ča mnenje izvedenke, ker nekriti čno 
povzema navedbe to žnika in v razgovoru z njim ni preverila resni čnosti njenih navedb o nasilju, ki  
ga je tožnik izvajal nad njo. To ženka meni, da je izvedenka ravnala nestrokovno, ker je vse  
razgovore z otroki opravila v prisotnosti to žnika, tako da otroci zaradi strahu pred to žnikom niso 
mogli podati svojega pristnega mnenja. To ženka opozarja, da je tudi sama izvedenka zapisala, da je  
bil otrok napet in prestra šen, ko je moral ob prisotnosti o četa odgovarjati na vpra šanja o materi. 
2
Toženka poudarja, da ni razvidno, na kak šni podlagi je izvedenka ocenila, da sinova v obdobju  
ločenega življenja kažeta odpor do bivanja pri materi. To ženka poudarja, da ni pravilna ugotovitev  
sodišča, da onemogoča stike med E. E. in to žnikom, saj jih ne onemogo ča nič bolj kot toženec njej 
onemogoča stike z sinovoma. To ženka poudarja, da je v zvezi s to žnikovim nasiljem predlagala  
zaslišanje prič, sodišča pa teh dokazov ni izvedlo, zaradi česar je dejansko stanje pomanjkljivo  
ugotovilo. Toženka poudarja, da je sodi šče preskromno odmerilo stike z otroki, poleg tega bi  
moralo stike natančneje opredeliti, saj se s to žencem ne bosta mogla sama dogovarjati o tem, kdaj in  
kje se bodo stiki izvajali. To ženka zato vztraja, naj sodi šče vse otroke zaupa njej v varstvo in  
vzgojo, tožencu naloži plačilo preživnine za otroke in zanjo ter mu nalo ži tudi plačilo pravdnih 
stroškov. Predlaga, naj vi šje sodišče pritožbi ugodi in sodbo sodi šča prve stopnje razveljavi v  
izpodbijanem delu ter zadevo v tem obsegu vrne sodi šču prve stopnje v novo sojenje. To ženka je v 
pritožbi izrecno poudarila, da se strinja z razvezo zakonske zveze in izpodbija le odlo čitev v zvezi z 
varstvom, vzgojo in pre življanjem otrok in v zvezi z njihovimi stiki.
Pritožba je bila vročena tožniku, ki nanjo ni odgovoril.
1. O pristojnosti slovenskega sodi šča
Glede na to, da je to ženka nesporno nem ška državljanka s prebivali ščem v Nemčiji gre za razmerje 
z mednarodnim elementom, ker pa sta tako Republika Slovenija (v nada čljevanju RS) kot Zvezna  
Republika Nemčija (v nadaljevanju ZRN) članici Evropske unije, je treba o pristojnosti za  
odločanje o  varstvu, vzgoji in stikih z otroki uporabiti Uredbo Sveta (EU) št. 2201/2003.
Po 8. členu te Uredbe so sodi šča države članice pristojna v zadevah star ševske odgovornosti v zvezi  
z otrokom, ki običajno prebiva v tisti dr žavi članici v trenutku, ko je sodi šče začelo postopek. V 10.  
členu Uredbe je dolo čeno, da pri neupravi čeni premestitvi ali zadr žanju otroka sodišče države 
članice, v kateri je otrok obi čajno prebival neposredno pred neupravi čeno premestitvijo ali  
zadržanjem, obdržijo svojo pristojnost, dokler otrok ne pridobi obi čajnega prebivališča v drugi 
državi članici in osebe, ki imajo pravico do varstva in vzgoje otroka privolijo v premestitev, ali  
otrok prebiva v drugi dr žavi članici najmanj eno leto in so izpolnjeni še nadaljnji pogoji, na primer,  
da  v tem letu ni bila vlo žena nobena zahteva za vrnitev otroka pri pristojnih organih dr žave članice, 
v katero je bil otrok preme ščen.
Po 11. točki 2. člena Uredbe gre za neupravi čeno premestitev ali zadr žanje, kadar je to kršitev 
pravic do varstva in vzgoje, pridobljenih s sodno odlo čbo, po samem zakonu ali z dogovorom , ki  
ima pravno veljavo v skladu z zakonodajo dr žave članice, v kateri je imel otrok obi čajno 
prebivališče neposredno pred premestitvijo ali zadr žanjem, in pod pogojem, da so se pravice do  
varstva in vzgoje otroka v času premestitve ali zadr žanja dejansko izvajale, skupaj ali posamezno,  
ali bi se izvajale, če do premestitve ali zadr žanja ne bi prišlo. Za varstvo in vzgojo otroka se šteje, 
da se izvršuje skupno, kadar v skladu s sodno odlo čbo ali po samem zakonu eden od nosilcev  
starševske odgovornosti ne more odlo čati o kraju otrokovega prebivali šča brez soglasja drugega  
nosilca starševske odgovornosti.
Pojem običajnega prebivališča določi sodišče upoštevajoč okoliščine posameznega primera. Med  
pravdnima strankama ni sporno, da imata obe pravdni stranki roditeljsko pravico (star ševsko skrb 
po Uredbi) nad vsemi tremi otroki in da sta oba skupaj z otroki do to ženkinega odhoda v Nem čijo 
živela v RS, da pa C. C. in D. D. tudi po to ženkinem odhodi živita pri očetu v RS. Tako je pravilna  
ocena, da imata C. C. in D. D. obi čajno prebivališče v RS.
3
Po tretjem odstavku 4. člena  Zakona o zakonski zvezi in dru žinskih razmerjih (Ur.l. RS, št. 69/04, 
v nadaljevanju ZZZDR) roditeljska pravica pripada skupaj o četu in materi, po prvem odstavku 113.  
člena ZZZDR pa jo tudi izvr šujeta oba starša sporazumno. To pomeni, da nobeden od njiju ne more  
odločati o spremembi otrokovega prebivali šča brez soglasja drugega. To ženka je mld. E. E. 
odpeljala v Nemčijo brez tožnikovega soglasja, to žnik pa je že dan po njenem odhodu vlo žil tožbo, 
s katero je zahteval, naj sodi šče vse otroke zaupa njemu v varstvo in vzgojo. To pomeni, da je  
toženka mld. E. E. neupravi čeno premestila in zadr žala v ZRN, da pa tudi niso izpolnjeni pogoji po  
10. členu Uredbe, ob katerih bi lahko E. E. pridobila obi čajno prebivališče v ZRN. Tako je pravilna  
odločitev, da je za odločanje o sporu po Uredbi pristojno slovensko sodi šče in je v tem delu prito žba 
neutemeljena.
2. O uporabi prava
Po 42. členu Zakona o mednarodnem zasebnem pravu in postopku (Ur.l. RS, št. 56/99, v 
nadaljevanju ZMZPP) se v primeru, ko so stra ši in otroci državljani različnih držav in tudi nimajo 
stalnega prebivališča v isti državi, uporabi pravo dr žave, katere državljan je otrok. Ker so vsi otroci  
tudi slovenski državljani, je sodišče prve stopnje pravilno uporabilo dolo čbe ZZZDR.
3. O  kršitvi pravice do uporabe lastnega jezika in kr šitvi pravice do kontradiktornosti
Ker je slovensko sodi šče  pristojno za reševanje tega spora, tudi opravlja vsa procesna dejanja in  
toženka ne more zahtevati, da se procesna dejanja opravijo v tujini samo zato, da bo ta procesna  
dejanja lahko spremljala v lastnem jeziku. Slovenska sodi šča sicer poslujejo v slovenskem jeziku  
vendar smejo stranke v skladu s 102. členom ZPP na narokih in ob drugih ustnih procesnih dejanjih  
pred sodiščem uporabljati svoj jezik. To pomeni, da mora sodi šče stranki zagotoviti ustno  
prevajanje tistega, kar se na naroku dogaja. To ženka ima prav, da ima v skladu z dolo čbo 102. člena 
ZPP tudi pravico do ustnega prevajanja na vsakem procesnem dejanju, torej tudi ob razgovoru na  
pristojnem centru za socialno delo, ki je podlaga za oblikovanje mnenja centra za socialno delo o  
tem, kako bodo otrokove koristi najbolje zagotovljene, prav tako pa tudi v razgovoru z izvedencem.  
Toženka je že v odgovoru na tožbo zahtevala, da bi tudi v postopku pred centrom za socialno delo  
uporabljala svoj jezik, ker pa sodi šče njeni zahtevi ni ugodilo, je s tem zagre šilo absolutno bistveno  
kršitev določb pravdnega postopka iz 9. to čke drugega odstavka 339. člena ZPP. 
Res je, da lahko toženka predlaga, naj sodi šče izvede določen dokaz v tujini, pri čemer mora biti ta 
predlog substanciran, torej je treba navesti katero pravno pomembno dejstvo želi s predlaganim 
dokazom dokazati in zakaj je nujno, da se dokaz izvede v ZRN. Sodi šče mora nato o tem predlogu  
odločati v skladu z 213. členom Zakona o pravdnem postopku (Ur.l. RS, št. 36/04, v nadaljevanju  
ZPP) in  oceniti, ali je izvedba dokaza potrebna za ugotovitev odlo čilnih dejstev in ali je nujno, da  
se dokaz izvede v drugi dr žavi. Nobenega dvoma ni, da bo moralo sodi šče prve stopnje za oceno  
stanovanjskih razmer to ženke v ZRN dokaz izpeljati v ZRN, če bo ocenilo, da je to potrebno. V tem  
primeru bo res  postopalo po Uredbi Sveta (ES) št. 1206/2001, ki ureja medsebojno sodelovanje  
med sodišči držav članic pri pridobivanju dokazov v civilnih in gospodarskih zadevah. Sodi šče prve 
stopnje bo moralo tudi oceniti, ali so kak šni  utemeljeni razlogi, zaradi katerih bi se moral dokaz z  
njenim zaslišanjem in z izvedencem opraviti v Nem čiji. Pavšalno zatrjevanje toženke, da jo je strah  
pred tožnikovim nasiljem, namre č ne zadošča za utemeljenost tak šnega predloga.
4
Ob tem višje sodišče opozarja, da je v pravdnem postopku uveljavljeno na čelo dispozitivnosti (3.  
člen ZPP) in razpravno na čelo (7. člen ZPP). Če je stranka predlaga dokaz z lastnim zasli šanjem, ali 
predlaga, naj se dokaz z izvedencem izvede, potem pa se vabilu sodi šča in izvedenca ne odzove, s  
tem pristane na to, da bo sodi šče zaslišalo le nasprotno stranko (258. člen ZPP) oziroma, da bo  
izvedenec izdelal izvedensko mnenje le na podlagi razgovora z nasprotno stranko. Sodi šče nato na 
podlagi 262. člena ZPP oceni, kak šen pomen ima to, da stranka ni pri šla na zaslišanje ali da ni 
hotela izpovedati, oziroma da ni hotela sodelovati pri izdelavi izvedenskega mnenja. Pri  
družinskopravnih zadevah, ko je zasli šanje strank tako reko č nujno zaradi ocene, kaj je v najve čjo 
korist otrok, pasivnost enega od star šev posredno kaže tudi na njegov neskrben odnos do otrok in  
brezbrižnost, kar seveda tudi vpliva na kon čno oceno o tem, kateri od star šev bo v večji meri 
varoval koristi otrok. Seveda vse navedeno velja v primeru, ko je stranka pravilno vabljena.
4. O vročanju
Toženka pravilno opozarja, da vro čanje sodnih listin v civilnih zadevah med dr žavami članicami 
Evropske unije ureja Uredba Sveta (ES) št. 1348/2000. Ta omogo ča več različnih načinov vročanja. 
Poleg vročanja preko organa za sprejem na na čin, ki je urejen v dolo čbah 2. in naslednjih členov, je 
po Uredbi pravilno tudi vro čanje po konzularni ali diplomatski poti (12. člen), po konzularnih in  
diplomatskih predstavnikih (13. člen) po pošti (14. člen) in neposredno po sodnih uradnikih ali  
drugih pristojnih osebah zapro šene države članice (15. člen).
Sodišče prve stopnje je to ženki pisanja vročalo po pošti. Po 14. členu Uredbe lahko vsaka dr žava 
članica v skladu s členom 23 (1) določi pogoje, pod katerimi sprejema vro čanje sodnih listin po  
pošti. Komisija te podatke objavi v Uradnem listu Evropskih skupnosti. Zvezna Republika Nem čija 
je tako podala izjavo, da sprejema neposredne vro čitve po pošti le, če so sodna pisanja, ki se  
vročajo, prevedena v nem ščino ali enega od uradnih jezikov izvorne dr žave članice, če je naslovnik 
državljan te države. Ker je toženka nesporno nem ška državljanka, bi bilo neposredno vro čanje po 
pošti pravilno le, če bi bile vse vročene listine prevedene v nem ški jezik    
https://eur-lex.europa.eu/legal-content/SL/TXT/?uri=CELEX%3A32007R1393  . 
Iz podatkov v spisu je razvidno, da je sodi šče v nemški jezik prevedlo le izvedensko mnenje in  
sklep o začasni odredbi z dne 3.4.2006, iz podatkov v spisu pa ni razvidno, da bi bila ta pisanja  
toženki vročena po pošti. Pri vseh ostalih sodnih pisanjih, ki so bila to ženki vročena po pošti, pa iz 
spisa ne izhaja, da so bila prevedena v nem ški jezik. Višje sodišče tako ocenjuje, da sodi šče prve 
stopnje s tem, ko to ženki sodnih pisanj ni pravilno vro čalo, toženki ni dalo možnosti obravnavanja  
pred sodiščem, s čemer je zagrešilo absolutno bistveno kr šitev določb pravdnega postopka iz 8.  
točke drugega odstavka 339. člena ZPP.
5. O nepopolni ugotovitvi dejanskega stanja
Toženka ima tudi prav, ko opozarja, da je izvedenka poudarila, da okoli ščin, pomembnih za 
odločanje o varstvu in vzgoji mld. E. E. ne more oceniti, ker ni videla ne to ženke ne E. E.. 
Predlagala je, naj sodi šče postavi še otroškega psihologa in psihiatra za odrasle, ki naj ocenita, ali je  
otrok pri materi dol žan ustrezne čustvene varnosti in stabilnosti in ali je mati sposobna  
zadovoljevati otrokove potrebe. Sodi šče prve stopnje je o varstvu in vzgoji vseh otrok tudi E. E.  
kljub temu odločilo na podlagi takšnega izvedenskega mnenja. To ženka utemeljeno v prito žbi 
opozarja, da ji sodi šče ni omogočilo sodelovanja pri izdelavi izvedenskega mnenja (sodi šče ni 
ocenilo, ali je bil njen izostanek zdravstveno opravi čljiv),  in da je sodišče prve stopnje svojo  
5
odločitev oprlo tudi na mnenje centra za socialno delo, ki je bilo izdelano po razgovoru, na katerem  
toženka ni mogla uporabljati lastnega jezika. Dejansko stanje je tako (tudi zaradi kr šitev določb 
pravdnega postopka) ostalo nepopolno ugotovljeno, zlasti sodi šče ni pridobilo strokovne ocene o  
tem, kakšna odločitev bi bila glede na okoli ščine, na katere opozarja to ženka v pritožbi, v največjo 
korist mld. E. E..
Višje sodišče je tako na podlagi prvega odstavka 354. člena ZPP in 355. člena ZPP pritožbi toženke 
ugodilo in je v izpodbijanem delu razveljavilo sodbo sodi šča prve stopnje ter v tem obsegu zadevo  
vrnilo sodišču prve stopnje v nov postopek. 
Sodišče prve stopnje bo moralo v ponovljenem postopku tako postaviti izvedenca psihiatra, ki bo  
ocenil, ali bi bili otroci pri materi dol žni ustrezne čustvene varnosti in stabilnosti in ali je mati  
sposobna zadovoljevati potrebe otrok. Prav tako bo moralo dopolniti izvedensko mnenje,  
upoštevajoč pripombe matere, zlasti o čitek, da je bilo zaradi nestrokovnega na čina pridobivanja 
mnenja, mnenje obeh sinov nepristno in dano pod pritiskom in da je izvedenka tudi posledi čno 
nekorektno ocenila čustveno navezanost sinov na mater. Pri vseh treh otrocih bo treba oceniti, ali  
starša drug drugemu omogo čata stike z otroki in ali iz sedanjih okoli ščin izhaja, da bo kateri od  
njiju drugemu stike onemogo čal. To je ena od okoli ščin, ki vplivajo na odlo čitev o tem, kateremu  
od staršev zaupati otroke, vendar ob predhodni oceni, da je odlo čitev o morebitni premestitvi otrok  
tudi sicer otroku v korist. Zato je tudi pomembna ocena, kako bi na korist otrok vplivala morebitna  
zamenjava okolja – morebitna selitev sinov k to ženki v ZRN in morebitna selitev h čerke k tožniku v 
RS, upoštevajoč vse okoliščine na strani strašev in otrok. V prvi vrsti pa je pomembna čustvena 
navezanost otrok, pa tudi  razmerja otrok do morebitnih novih partnerjev o četa in matere. Toženki 
bo treba s pravilnim vabljenjem in uporabo lastnega jezika omogo čiti sodelovanje pri vseh  
procesnih dejanjih, če pa se toženka narokov in dokazovanja z izvedenci ne bo udele ževala, bo 
moralo sodišče prve stopnje v skladu z dolo čbo 262. člena ZPP oceniti, kak šen pomen ima to za  
oceno o tem, v kak šni meri je toženka sposobna zadovoljevati potrebe otrok in varovati njihove  
koristi.
Zakon o pravdnem postopku v tretjem odstavku 165. člena določa, da sodišče pridrži odločitev o 
stroških postopka v zvezi s prito žbo za končno odločbo, če razveljavi odločbo, zoper katero, je bila  
pritožba vložena.
Višje sodišče v Ljubljani
dne  18.4.2007
                                                                                     Predsednica senata:
Karmen Iglič Stroligo
6